Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

В липні 2014 року позивач звернувся з позовною заявою до суду, в якій просив стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу в сумі 100000 грн. 00 коп., індекс інфляції за час прострочення повернення боргу в сумі 11453 грн. 37 коп., три відсотки річних в сумі 4824 грн. 66 коп., моральну шкоду в сумі 1000 грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 1172 грн. 78 коп., а всього 118400 грн. 75 коп. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що 24 листопада 2011 року відповідач взяв у нього в борг 100000,00 грн. і зобов'язався повернути ці гроші на протязі року до - 10 червня 2012 року. Відповідно до чинного законодавства договір позики є двостороннім і має право утворююче значення. З договорів укладених між ними виникли обставини, в силу ст. 509 ЦК України: у позивача з передачі грошей [PERSON], а у [PERSON] по отриманню грошей і зобов'язання з повернення грошей позивачу в зазначений договором термін. Після передачі позивачем обумовленої суми відповідачу, останній написав власноручну розписку про отримання цих коштів. Факт виконання договору підтверджуються свідками [PERSON] і [PERSON], які завірили передачу грошей особистими підписами на розписці. З моменту настання терміну повернення грошей пройшло більше 1 року і 7 місяців, але відповідач не виконав покладені на нього зобов'язання, борг не повернув, тим самим не виконав вимоги ст. 526 ЦК України. На неодноразові звернення позивача до відповідача про повернення грошей, він отримував ухильні відповіді. Відмовляючись виконувати свої зобов'язання [PERSON] виходить за рамки закону, тим самим не виконує вимоги ст. 525 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний оплатити кредитору суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Сума 3% річних за прострочену суму за період прострочення з 24 листопада 2012 по 03 липня 2014 складає 4824,66 грн., а сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 111453,37 грн. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини викладені в позовній заяві. Також, зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про поштові відправлення (а.с.18,22), раніше надав суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи у зв'язку з його відрядженням. Проте, належних доказів того, що відповідач не може взяти участь в слуханні справи, останнім суду надано не було. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У судовому засіданні було встановлено, що 24 жовтня 2011 року [PERSON] отримав від [PERSON] гроші в сумі 100000,00 грн., що підтверджується борговою розпискою, яку написав власноручно відповідач, яка була ним написана в присутності свідків [PERSON] і [PERSON] (а.с.11). Таким чином, між відповідачем та позивачем був укладений договір позики, на підтвердження якого відповідачем була надана розписка. Згідно з розпискою відповідач зобов'язався повернути отримані гроші позивача, які позивач дав йому в борг, до 10.06.2012 року, про що зазначено самим відповідачем (а.с.11). Позивач виконав свої зобов'язання належним чином, а саме надав відповідачу грошові кошти в сумі 100000,00 грн., що підтверджується розпискою [PERSON], в якій він зазначив, що отримав від [PERSON] гроші в сумі 100000,00 грн. Проте, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав та у встановлений розпискою термін не повернув позивачу позику. За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму основного боргу в сумі 100000 грн. 00 коп. Крім того, відповідно до відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суму 3 % річних, які на підставі ст. 625 ЦК України причитаються позивачу за прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, належить розраховувати наступним чином: 3% / 830 днів = 0,008219 (сума основного боргу х 0,008219 / 100) х кількість днів прострочення зобов'язання = сума 3 % річних Таким чином, три відсотки річних за користування грошима, станом на дату ухвалення рішення суду, складають 6821,92 грн., а інфляційні втрати складають 112780,00 грн. При цьому, позивач в своїх позовних вимогах просив стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати за час прострочення повернення боргу в сумі 11453 грн. 37 коп. та три відсотки річних в сумі 4824 грн. 66 коп. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тому, оскільки суд не може вийти за межі заявлених вимог, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційні втрати за час прострочення повернення боргу в сумі 11453 грн. 37 коп. та три відсотки річних в сумі 4824 грн. 66 коп. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн., суд прийшов до висновку, що вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки між сторонами склалися договірні правовідносини, а укладеним між ними договором позики (розпискою) від 24.10.2011 року не передбачена відповідальність відповідача зокрема щодо відшкодування позивачу моральної шкоди. Тому, в цій частині, вимоги позивача задоволенню не підлягають. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 1162 грн. 78 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial