Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

В квітні 2020р. позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до Київського апеляційного суду з клопотанням про визначення підсудності, в порядку ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Одночасно з цим клопотанням, стороною позивача було подано позов до відповідачів: [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), в якому позивач просив суд: - стягнути солідарно з відповідачів 1, 2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 222/09/2013/0332 від 11 вересня 2013р. (далі по тексту - кредитний договір) у сумі в розмірі 228304,36 грн. - стягнути з відповідачів судовий збір. Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 квітня 2020р. визначено підсудність даної справи Шевченківському районному суду м. Києва. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11 вересня 2013р. між позивачем та відповідачем 1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу 1 було надано кредит на суму 200000,0 грн., на строк з 11 вересня 2013р. по 08 вересня 2028р., а відповідач 1 зобов`язувався повернути кредит в повному обсязі, відповідно до Графіку погашення кредиту, та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 16,0 % річних. 11 вересня 2013р. на умовах зазначеного договору відповідачу 1 надано грошові кошти. Відповідач 1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, щомісячні платежі за договором і в термін, встановлений договором, не здійснюються, решта заборгованості не повертається. Станом на 11 березня 2020р. заборгованість відповідача 1 становить 228304,36 грн., яка складається з: 192374,4 грн. - заборгованість по несплаченій частині кредиту; 35929,96 грн. - заборгованість по процентам за період з 01 березня 2014р. по 30 квітня 2015р. 11 вересня 2013р. між сторонами було укладено договір поруки № 1 (далі по тексту - договір поруки), відповідно до п. 1.1 якого, поручитель (відповідач 2) поручається перед кредитором за виконання позичальником (відповідачем 1) зобов`язань по кредитному договору. Згідно з п. 1.2. договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарними. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 16 листопада 2020р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. В прохальній частині позову, сторона позивача клопотала перед судом про здійснення розгляду справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі 1, 2, про час та місце розгляду справи оповіщалися в установленому законом порядку, в судове засідання не з`явилися, про поважність причин неявки суд не повідомляли та не просили розглядати справу у їх відсутність, свого представника до суду не направили, відзиви на позов не подавалися. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 11 вересня 2013р. між відповідачем 1 та позивачем було укладено кредитний договір, відповідно до п. 1.1. цього договору позивач надав відповідачу 1 кредит у сумі 200000,0 грн., з цільовим призначенням на придбання майнових прав на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , строком кредитування з 11 вересня 2013р. по 08 вересня 2028р., із сплатою відсотків у розмірі 16,0 % річних (п. 1.2-1.4 кредитного договору). Відповідач 1 зобов`язаний був повертати заборгованість по кредиту та процентах щомісячно рівними частинами, згідно з графіком погашення кредиту. Судом встановлено, що 11 вересня 2013р. за умовами кредитного договору відповідачем 1 було отримано грошові кошти в сумі 200000,0 грн. Згідно п. 3.1 кредитного договору, позичальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком у додатку №2 до договору та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів в розмірі 1112,0,0 грн. щомісячно з 1-го по 28-е число кожного місяця, шляхом внесення коштів на рахунок № [NUMBER] . Проценти за користування кредитом коштами нараховуються на суму строкової та простроченої заборгованості за кредитом з дотриманням умов п. 3.6 цього договору. Проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування нараховуються на залишок строкової заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту, до дня повного погашення заборгованості за кредитом або до дня перенесення кредиту (його частини) на рахунки простроченої заборгованості (пункти 3.5, 3.5.1 кредитного договору). Відповідно до п. 4.2.4 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повного виконання позичальником своїх зобов`язань по договору включаючи повернення всієї суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, комісій та штрафних санкцій у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов`язань по договору, у тому числі, несвоєчасного виконання грошових зобов`язань. Вимога про дострокове виконання позичальником своїх зобов`язань по цьому договору направляється позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від банку. Як зазначено у п. 2.3 кредитного договору, кредит забезпечується фінансовою порукою відповідача 2 - [PERSON] . Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором, станом на 11 березня 2020р. заборгованість відповідача 1 за кредитним договором становить 228304,36 грн., яка складається з: 192374,4 грн. - заборгованість по несплаченій частині кредиту; 35929,96 грн. - заборгованість по процентам за період часу з 01 березня 2014р. по 30 квітня 2015р. 11 вересня 2013р. між сторонами було укладено договір поруки, відповідно до п. 1.1 якого, поручитель (відповідач 2) поручається перед кредитором за виконання позичальником (відповідачем 1) зобов`язань по кредитному договору. Згідно з п. 1.2. договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарними. Відповідно до п. 5.1., 5.2 договору поруки, цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов`язання не зазначений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення цього договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. В судовому засіданні не встановлено, що відповідач 1 виконав свої зобов`язання, як позичальник за кредитним договором в повному обсязі. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачем 1 не виконано зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі. Згідно з ч. 1, 3 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. За змістом ст. 554 цього Кодексу, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просив суд стягнути на свою користь солідарно з відповідачів 1, 2, суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 228304,36 грн., яка складається з: 192374,4 грн. - заборгованість по несплаченій частині кредиту; 35929,96 грн. - заборгованість по процентам за період з 01 березня 2014р. по 30 квітня 2015р. Судом встановлено, що позичальник мав повертати банку кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами в строки, передбачені графіком, який є додатком до кредитного договору. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Враховуючи те, що виконання кредитного зобов`язання повинно було здійснюватися щомісячно, то відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦПК України строк поруки обчислюється за кожною частиною зобов`язання, кожного щомісячного зобов`язання. Таким чином, з наведено вбачається, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Згідно умов кредитного договору позичальник повинен був здійснювати погашення кредиту щомісячно з 1 по 28 число кожного місяця шляхом сплати щомісячних платежів в розмірі 1112,0 грн.. У зв`язку з тим, що позивач звернувся до суду з позовом до позичальника та поручителя, лише 31 березня 2020р., то враховуючи положення ч. 4 ст. 559 ЦК України, п. 5.2 договору поруки, а також відомості повідомлені стороною позивача, що з травня 2015р. позичальник припинив сплати за кредитним договором, суд вважає, що солідарно з поручителя підлягає стягненню лише заборгованість за тілом кредитом, оскільки в решті зобов`язань (проценти за період з 01 березня 2014р. по 30 квітня 2015р.) порука припинилася. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звзяок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом у розмірі 228304,36 грн., (192374,4 грн. - заборгованість по несплаченій частині кредиту + 35929,96 грн. - заборгованість по процентам за період з 01 березня 2014р. по 30 квітня 2015р.) та з відповідача 2, як солідарного боржника з відповідачем 1 підлягає стягненню тіло кредиту за кредитним договором у розмірі 192374,4 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2910,89 грн., а з відповідача 2 - 513,68 грн., пропорційно до частини задоволених позовних вимог.

Outcome: partial