Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

В липні\~2018\~року позивачка\~звернулася до\~суду з\~позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який в вересні 2018 року уточнила (а.с.35-36) та просила суд постановити рішення яким визначити їй, [PERSON] додатковий строк тривалістю в три місяці для подання до Дніпровської районної\~державної нотаріальної\~контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її брата [PERSON], померлого 24 червня 2011 року. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі (а.с.67). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав суду лист про розгляд справи без участі представника сільської ради (а.с.37). Представник третьої особи Дніпровської районної державної нотаріальної контори надав суду лист про розгляд справи без присутності представника нотаріальної контори (а.с.30). Вивчивши матеріали справи, ознайомивши з матеріалами спадкової справи №505/17 (а.с.48-66), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтями 1216, 1217 ЦК України, визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1270\~ЦК України визначено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановлено, що 24 червня 2011 року помер брат позивачки [PERSON], що підтверджується актовим записом №86 від 04 липня 2011 року зробленим Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в свідоцтві про смерть серії І-КИ №407184 від 04 липня 2011 року (а.с.23). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину земельної ділянки площею 5,050 гектарів в межах згідно з планом, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованого на території [PERSON] сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що належало спадкодавиці [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП №037524 виданого 04.02.2004 року Дніпропетровською районною державною адміністрацією, згідно розпорядження голови № 371-р від 12.06.2003 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010412000044 (а.с.18). Спадкоємець заповіту не залишав, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №3660 від 18.11.2013 року (а.с.15). Єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] померлого 24 червня 2011 року є його сестра, позивачка по справі [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, 09 листопада 2013 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] померлої 28 травня 2009 року на 1/2 частину земельної ділянки площею 5,050 гектарів в межах згідно з планом, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованого на території [PERSON] сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що належало спадкодавиці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП №037524 виданого 04.02.2004 року Дніпропетровською районною державною адміністрацією, згідно розпорядження голови № 371-р від 12.06.2003 р. і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010412000044 (а.с.22). 17 жовтня 2017 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.49). Однак державний нотаріус відкривши спадкову справу №505/2017, відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивачкою був пропущений строк на прийняття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 жовтня 2017 року (а.с.65). Встановлено, що у позивачки були поважні причини, з яких вона пропустила строк, визначений ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, а саме: на момент смерті спадкодавця і протягом строку, встановленого законом для прийняття спадщини, [PERSON] хворіла, що підтверджується медичними документами: Випискою №1130 з медичної карти амбулаторного хворого (а.с.8). Таким чином, позивачка була обєктивно позбавлена можливості своєчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини у встановлений ЦК України шестимісячний строк, через поважні причини. Вищевказане підтверджується тим, що позивач все ж таки звернулася до нотаріальної контори після спливу встановленого шестимісячного строку. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивачка фактично прийняла спадщину так як на момент смерті брата не заявляла про відмову від прийняття спадщини. У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року вирішуючи питання про визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання про визначення позивачці додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, виходить з того, що поважними причинами можуть бути причини, пов'язані з об'єктивними обставинами, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами можуть бути визнаними: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.\~\~ Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити, визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті брата [PERSON], померлого 24 червня 2011 року, терміном у 3 (три) місяці з дня набрання законної сили рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved