Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

В листопаді 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого у них народилося четверо дітей, які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Матеріальну допомогу відповідач не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частки від всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьох років, а саме до [INFO] . Позивачка у судове засідання не з`явилася, її адвокат за договором про надання правової допомоги надала суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.25-26). Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.40), позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні оскільки є інвалідом 3-ї групи та отримує пенсію у розмірі 3222,15 грн. щомісячно (а.с.41). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 80 СК України, розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.16), від якого мають чотирьох спільних дітей [PERSON] , [INFO] (а.с.10), [PERSON] , [INFO] (а.с.7), [PERSON] , [INFO] (а.с.8) та [PERSON] , [INFO] (а.с.9), які проживають разом з позивачкою (а.с.11) та знаходяться на її утриманні. На даний час подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть, відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дружини. Згідно судового наказу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до [INFO] , а в подальшому стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, в подальшому стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, починаючи стягнення з 01 листопада 2019 року. Окрім цього, [PERSON] отримує субсидію у розмірі 2436,67 грн. щомісячно, що підтверджується Довідкою УСЗН Дніпровської РДА про призначення субсидії №1526 від 29.10.2019 року (а.с.12). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилається на те, що її малолітня дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо від сім`ї, коштів на утримання дітей та на її утримання не надає. При цьому, позивачка не працює та не має такої можливості, оскільки здійснює догляд за молодшою дитиною [PERSON] , [INFO] до досягнення трирічного віку. Судом встановлено, що [PERSON] має 3-ю групу інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] виданим 13 серпня 2015 року (а.с.34), і отримує пенсію у розмірі 3222,15 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою про доходи № [NUMBER] від 21 грудня 2019 року (а.с.41). Статтею 84 СК України передбачено, що право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, за змістом вказаної норми права, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. До таких висновків прийшов і Верховний Суд в постанові від 12 листопада 2018 року у справі №202/712/17, провадження №61-28943св18. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження можливості [PERSON] надавати матеріальну допомогу на утримання [PERSON] до досягнення [PERSON] , [INFO] трьох років, а тому суд, виходячи з доказів наданих сторонами та надавши їм належну оцінку, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Судові витрати віднести за рахунок держави відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: dismissed