Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

В Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернувся [PERSON] . В обґрунтування позову зазначив, що з 08.06.2008р. перебуває у шлюбі з відповідачкою, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 50. Вказує, що під час спільного подружнього життя у них народилось двоє малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбне життя з відповідачкою не склалося, так як вони втратили одне до одного почуття любові, родинної близькості та мають різні погляди на подружнє життя. Між ними відсутнє взаєморозуміння, почуття любові та взаємоповаги один до одного. Головною причиною погіршення їхніх відносин є те, що вони є абсолютно різними людьми, у них різні характери, інтереси, погляди на життєві пріоритети. З 2019 року вони як сім`я разом не проживають, фактичних шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивач зазначає, що він проживає зі своїми батьками, а відповідачка проживає окремо разом з їхніми дітьми. Вважає, що шлюб між ними існує формально, примирення між ними неможливо. Просить позовні вимоги задовольнити, судові витрати залишити за ним. Ухвалою суду від 11 березня 2021 року відкрито провадження, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідачка у відповідності до вимог ст.ст.178, 180 ЦПК України відзиву на позовну заяву та заперечень проти позову не подала. В поданій до суду заяві відповідачка позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала щодо розірвання шлюбу, просила розгляд справи здійснювати у її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 08.06.2008р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 50, про що свідчить повторно видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Під час шлюбу у сторін народились діти: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . З матеріалів справи та доводів позивача судом встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з відповідачкою, а позивач проживає окремо разом з своїми батьками, та вказані обставини відповідачкою не заперечуються. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] втратили почуття любові один до одного, на даний час шлюб фактично припинено, оскільки як сім`я вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спроби відновити шлюбні відносини сторони не роблять. Таким чином шлюб існує формально, а тому вбачаються підстави для його розірвання в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу. А відтак суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час фактично шлюб припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Окрім того, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 25.02.2021 року, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертались, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що у позивача та відповідачки було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.105, 110 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved