Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який був зареєстрований 12.09.2013 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В заяві посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось у звязку з різними характерами та відсутністю взаємопорозуміння. Шлюбні відносини між ними припинені. Вона з дітьми мешкають окремо. Вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу недоцільним і таким, що суперечить їх інтересам. Просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити (а.с.21, 23). Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні позовні вимоги визнав, про що надав письмову заяву. Додатково суду пояснив, що за ініціативою позивача шлюбні відносини були припинені в лютому 2019 року. З цього ж часу мешкають окремо, діти мешкають з матірю. Спільне господарство не ведуть, спору про місце мешкання, виховання, спілкування, утримання дітей, поділ майна, що є їх спільною власністю, на теперішній час не мають. Вважає збереження шлюбу не можливим. Строк для примирення надавати вважає не доцільним оскільки декілька разів робили спроби зберегти шлюб, проте без результату. Просить позов задовольнити. Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно розяснень п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони 12.09.2013 року зареєстрували шлюб, що підтверджується світлокопією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від цього шлюбу мають малолітніх синів, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується світлокопіями свідоцтв про народження (а.с.7, 8). Шлюбні стосунки між сторонами припинені в лютому 2019 року, з цього ж часу сторони мешкають окремо. Діти мешкають з матірю. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю на теперішній час не мають. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач позовні вимоги визнав. Суд приймає до уваги те, що позивач позов про розірвання шлюбу підтримала, а відповідач визнав позов і не заперечує проти розірвання шлюбу, а також зауважує на тому, що сімейні стосунки між сторонами фактично припинені, тривалий час вони спільно не поживають, спільне господарство не ведуть. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved