Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

В лютому 2018 р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості станом на 24.01.2018 р. в сумі 40687,73 грн., з яких: 492,27 грн. заборгованість за кредитом, 33581,76 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4200,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1913,70 грн. штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, якою просила суд про розгляд справи у її відсутності. Цією заявою відповідач позовні вимоги Банку визнала частково, просила суд зменшити розмір заборгованості по процентам за користування кредитом, перерахувавши їх до розміру початкової відсоткової ставки, дійсної на момент укладення кредитного договору. Також просила суд застосувати спеціальну позовну давність строком в один рік стосовно розміру заборгованості за пенею. Крім того, просила суд відмовити Банку в задоволенні штрафів (фіксованої та процентної складової) в розмірі 500 та 1913,70 грн. відповідно. Судом ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Ст.ст.204, 227 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно положенням статей 627, 631 ЦК України, сторони є вільними при укладенні договору щодо визначення його умов з урахуванням вимог цього кодексу, як щодо строку його дії так і щодо наслідків закінчення цього строку. Ст. 261 ЦК передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо строк виконання не визначений, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникло право вимоги про виконання зобов'язання Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Проте, згідно з ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки має бути визначений договором. При цьому, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку дії кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умови договору щодо права банку на зміну розміру фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Як встановлено з матеріалів справи, відповідач [PERSON] 15.11.2013 р. підписала заяву № б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний договір, що підтверджується її підписом у заяві від 15.11.2013 року. Відповідно до 2.1.1.7.6 Умов, при порушенні відповідачем строків платежу по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів відповідач зобовязаний сплатити позивачу штраф у розмірі 500 грн. ( в еквіваленті 500 грн. по кредитним картам відкритим в валюті USD) + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Відповідно до Умов кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», базова процентна ставка за користування кредитом 2,5 % на місяць з розрахунку 360 днів в році. Погашення заборгованості по кредитному ліміту здійснюється щомісячними платежами, розмір яких становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Відповідно до п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов відповідачем надано згоду на зміну банком кредитного ліміту. Зобов'язання за договором Банк виконав, відкрив відповідачу картковий рахунок та видав платіжну картку з встановленим кредитним лімітом. Відповідно до п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 банк зобовязаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку Відповідно до п. 1.1.3.2.3. вказаних Умов та правил, банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Умови про спосіб надання виписки про стан картрахунку в заяві на отримання кредиту відсутні. Доказів виконання позивачем п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг щодо своєчасного сповіщення відповідача у спосіб, передбачений договором, про зміну розміру фіксованої процентної ставки, банком суду не надано. Як не надано суду доказів і того, що відповідач здійснювала трати після 01.09.2014 р., умова про що викладена в Витягу з Тарифів з обслуговування кредитних карт. Таким чином, суд приходить до висновку, що зміна розміру процентної ставки за кредитом з 30,00 % до 34,80% та 43,20 0%, про що свідчить наданий банком до позовної заяви розрахунок, проведена банком без належного повідомлення відповідача, у звязку із чим безпідставно. Тобто, проценти за період з 01.09.2014 р. по 24.01.2018 р. мали б застосовуватися виходячи з 30,00 % в місяць, у звязку із чим підлягають перерахунку з моменту зміни процентної ставки банком, тобто з 01.09.2014 р. по 24.01.2018 р. Заборгованість за тілом кредиту, згідно доданого до позову розрахунку заборгованості, становить 492,27 грн., проценти за користування кредитом з 01.09.2014 р. по 24.01.2018 р.: ( 492,27 грн. х 30,00 %) : 360 = 0,41 грн. (% на день) х 1241 днів прострочення = 508,81 грн. (% за користування кредитом) + 2,76 грн. (% нараховані до 01.09.2014 р.) та 48,98 грн. (несплачені % на поточну заборгованість), що відповідно становить = 560,55 грн. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3\~ст. 549 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно норм чинного цивільного законодавства України, до окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, зокрема, згідно п.1 ч.2\~ст. 258 ЦК України,\~позовна давність в один рік застосовується, до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені). Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 03 вересня 2014 року (справа №6-100цс14). Отже, стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності. Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до пені. Оскільки відповідач подала заяву про застосування строку спеціальної позовної давності, суд вважає необхідним стягнути нараховану суму неустойки в межах строку спеціальної позовної давності, а саме в межах одного року до дня звернення із позовом до суду (26.02.2018 року), що слід рахувати з 24.01.2018 року ( згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 15.11.2013 р., наданим позивачем) в розмірі 4200,00 грн. за мінусом пені в розмірі 3200,00 грн. (нарахованої позивачем станом на 28.02.2017 р.), що, відповідно складатиме суму пені в розмірі 1000 грн. За положеннями\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За такого, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, передбаченого Умовами та правилам, свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15. Таким чином, у стягненні суми штрафів слід відмовити. До стягнення підлягає заборгованість станом на 24.01.2018 р. в сумі 2052,82 грн., з яких: 492,27 грн. заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 560,55 грн. ( 508,81 грн. (% за користування кредитом) + 2,76 грн. (% нараховані до 01.09.2014 р.) та 48,98 грн. (несплачені % на поточну заборгованість), 1000 грн. пені. Відповідно до\~ст. 141\~ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 88 грн. 80 коп.

Outcome: partial