Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позовній заяві позивач зазначила, що з 04 серпня 2001 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Протягом останніх двох місяців сімейне життя з відповідачем стало поступово погіршуватися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. Діти проживають разом з позивачем. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Крім того, оскільки відповідач, як батько дітей, повинен приймати участь в їх матеріальному забезпеченні, уточнивши свої позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання обох дітей у розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав, посилаючись на викладені в ній підстави, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 04 серпня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 538. Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили шлюбні відносини та проживають окремо, діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Спір щодо місця проживання доньки та розділу майна відсутній. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення, суд враховує те, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходить до висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, від сім'ї проживає окремо. Діти потребують значних витрат на харчування, одяг, медичне обслуговування тощо, позивачка самостійно не в змозі їх забезпечити. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги прохання позивача, її матеріальне становище, те, що діти проживають разом з позивачем, перебувають на її повному утриманні, і те, що відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів, суд приходить до висновку, що справедливим та співмірним буде присудити на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 квітня 2015 року до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved