Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

В липні 2015 р. позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 8 387,31 грн., яка складається з суми страхового відшкодування 3 561,69 грн., інфляційних витрат у розмірі 2 421,95 грн., 3% річних у розмірі 271,44 грн., пені за несвоєчасне виконання грошового зобовязання 2 132,23 грн., мотивуючи тим, що16.10.2012 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «Hyundai Accent», номер державної реєстрації АХ0129АК. Даний факт підтверджується постановою Київського районного суду м. Харкова від 07.11.2012 р. по справі № 2018/17124/2012, відповідно до якої винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], водія автомобіля марки «Honda Concerto», номер державної реєстрації АХ9513АК. Оскільки відповідальність заподіювача шкоди [PERSON], згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правові відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/0990193 застраховано у ПрАТ «НФСК «Добробут», то 17.10.2012 р. та 31.10.2013 р. позивачем була подано заяву про виплату страхового відшкодування та всі необхідні документи згідно чинного законодавства, співробітнику СК «Добробут». Проте, станом на 21.06.2015 р. страховиком не виконано своїх зобовязань по сплаті страхового відшкодування. Згідно листа №239 від 05.02.2014 р. ПрАТ «НФСК «Добробут» не виконує своє зобовязання по виплаті відшкодування через те, що призначено тимчасову адміністрацію. В судове засідання позивач не зявився, надав письмову заяву, в якій зазначив, що справу просить розглянути без його присутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Третя особа, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 16 жовтня 2012 р. сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зіткнулися автомобіль «Нyundai Accent», д.н.з. AХ0129АК, під керуванням [PERSON] та автомобіль «Ноnda Concerto», д.н.з.AХ9513АК, який належить [PERSON] Відповідно до постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2012 р. винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] з притягненням його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу (а.с. 7). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «НФСК «Добробут» на підставі полісу № АВ/0990193 від 1 6жовтня 2012 р. зі встановленим розміром франшизи 500 грн. (а.с. 8). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно пункту 22.1. ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. В звязку з чим, вищевказана ДТП є страховим випадком, внаслідок якого у відповідач, як страховик, зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування позивачу. Згідно із ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно зі звітом про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, від 31жовтня 2012 року № 890 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 4 061,69 грн. (а.с. 12-19). Згідно п.12.1 ст.12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. В звязку з чим, сума страхового відшкодування складає 3 561,69 грн., виходячи з такого розрахунку: 4 061,69 грн. 500 грн. Як вбачається з наданих документів, позивач звернувся до відповідача 17.10.2012 р. із заявою про виплату страхового відшкодування з наданням відповідних документів. Листом від 05.02.2014 р. за вих.№ 239 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до розпорядження Национальної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, керівництво ПрАТ «НФСК «Добробут» відсторонено від управління фінансовою установою та призначено тимчасову адміністрацію, яка здійснює перевірку діяльності ПрАТ, його фінансового стану з метою виправлення ситуації. На час розгляду справи, згідно повідомлення ГУ статистики у м.Києві, відповідач значиться зареєстрованим в ЄДРПОУ. Статтею 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачений вичерпний перелік підстав для відмова у здійсненні страхового відшкодування. Пунктом 37.3. статті 37 Закону встановлено, що незадовільне фінансове становище страховика (МТСБУ) не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до п. 36.2. ст.36 Закону (в редакція, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Оскільки страховиком виплати страхового відшкодування проведено не було, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 561 грн. 69 коп. страхового відшкодування. Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Розглядаючи вимоги про стягнення пені, 3% річних та індексу інфляції, суд приходить до висновку про їх часткове задоволення, виходячи з такого. Згідно ч.1 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 1 місяця з дня отримання страховиком необхідних документів. Як вбачається з наданих документів, позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату 17.10.2012 р., а звіт № 890, постанова суду, розширена довідка ДАІ та банківські реквізити надані лише 20.11.2012 р. Тому період нарахування пені, 3% річних та індексц інфляції необхідно розраховувати з 20.12.2012 р., а не з 17.11.2012 р. , як вказує позивач. Таким чином розрахунковий період, в межах заявлених позивачем вимог, складає з 20.12.2012 р. по 21.06.2015 р. Відповідно до п.3 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Пунктом 36.5 ст. 36 Закону передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Оскільки виплати відповідачем позивачу не призведені, то сума пені підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 20.12.2012 р. по 21.06.2015 р. в розмірі 2 084,68 грн., виходячи з розрахунку позивача, який перевірений судом по формулі: пеня = С х 2ПОС /365 х Д/100, де С- сума заборгованості, 2ПОС подвійна облікова ставка НБУ, Д кількість днів прострочення. А відтак: по ставці 15% період прострочення складає 171 днів (з 20.12.2012 р. по 09.06.2013 р.) 248,83 грн., по ставці 14% прострочення складає 203 дня (з 17.11.2013 р. по 12.08.2013 р.) 87,68 грн.; по ставці 13% прострочення складає 245 днів (з 13.08.2013 р. по 14.04.2014 р.) 311,15 грн.; по ставці 19% прострочення складає 93 дня (з 15.04.2014 р. по 16.07.2014 р.) 172,05 грн.; по ставці 25% прострочення складає 119 дня (з 17.07.2014 р. по 12.11.2014 р.) 290,36 грн.; по ставці 28% прострочення складає 85 днів (з 13.11.2014 р. по 05.02.2015 р.) 232,05 грн.; по ставці 39% прострочення складає 26 днів (з 06.02.2014 р. по 03.03.2015 р.) 99,06 грн.; по ставці 60% прострочення складає 110 дня (з 04.03.2014 р. по 21.06.2015 р.) 643,5 грн. За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, тобто виплату страхового відшкодування, яку повинний був виплатити позивачеві до 20.12.2012 р., то за ч.2 ст.625 ЦК України підлягають сплаті 3% річних та інфляційне збільшення суми прострочення з 20.12.2012 р. Розрахунок 3% річних проводиться за формулою: 3% річних = С х 3 х Д / 365 / 100, де: с - сума заборгованості, Д кількість днів прострочення. З урахуванням заявлених позивачем меж позовних вимог (по 21.06.2015 р.) кількість днів прострочення становить 913, тому загалом сума 3% річних складає 267,27 грн. В звязку з чим, позовні вимоги позивач в цій частині також підлягають частковому задоволенню. Інфляційне збільшення за час з 20.12.2012 р. по 21.06.2015 р. розраховане виходячи із середнього індексу інфляції за цей період, що склав 1,68 грн., з огляду на що інфляційні втрати склали 2 421,95 грн. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 8 335,59 грн., яка складається з: суми страхового відшкодування в розмірі 3 561,69 грн., пені за несвоєчасне виконання грошового зобовязання в розмірі 2 084,68 грн., 3% річних в розмірі 267,27 грн., інфляційних витрат в розмірі 2 421,95 грн., а загалом 8 335,59 грн. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, ст.ст.526, 625 ЦК України, ст.ст. 6, 22, 36, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.20 Закону України «Про страхування»,

Outcome: partial