Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

В листопаді 2018 року [PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 12.04.2006 р. між нею та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого позивачка [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] та стала її єдиним власником. Посилається на те, що 29.09.2006 вона ( [PERSON] ) уклала шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Зазначає, що у вище вказаній квартирі зареєстровані позивач - [PERSON] , відповідач - [PERSON] , та їх малолітній син - [PERSON] , [INFO] . Фактично у вказаній квартирі проживає позивач - [PERSON] разом із своїм малолітнім сином [PERSON] . Посилається нате, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20.04.2018 шлюб між нею та відповідачем [PERSON] було розірвано. Судовим рішенням про розірвання шлюбу встановлено, що з квітня 2017 року відповідач проживає окремо від позивача. Дитина проживає з позивачкою. Посилаючись на те, що у квартирі [ADDRESS] відповідач не проживає з квітня 2017 р. і у квартирі не з`являється взагалі, його особисті речі в спірній квартирі відсутні, житловою площею він не користується, не приймає участі в утриманні житла, за житлово-комунальні послуги не сплачує, позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, у якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їхзадовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю постановлення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову у зв`язку з наступним. З матеріалів справи вбачається, що 12.04.2006 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до Витягому № 100021410867 від 09.11.2018 року встановлено, що 29.09.2006 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 9-10). Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20.04.2018 шлюб між позивачкою [PERSON] , та відповідачем [PERSON] було розірвано. Як вбачається з Довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА, у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач - [PERSON] , відповідач - [PERSON] , та їх малолітній син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 11,16,17). Реєстрація відповідача у квартирі позивача порушує її право власності, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК та ЖК України. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право користуватися чужим майном регламентується ст.ст. 401-402 ЦК України, відповідно до яких право на користування чужим майном може бути встановлено на підставі договору, закону, заповіту або рішенням суду. Стаття 405 ЦК України передбачає право користування житлом членами сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. У судовому засіданні не були встановлені обставини, які б свідчили про будь-які домовленості між [PERSON] та її колишнім чоловіком про користування квартирою після розірвання шлюбу. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що право відповідача на користування спірною квартирою та проживання у ній припинилося зі спливом року з часу, коли відповідач виїхав з квартири. Проте відповідач не знятий з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, тим самим він перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належною їй власністю, оскільки формальна реєстрація відповідача в спірній квартирі надає йому статус користувача квартирою з відповідними наслідками. Факт не проживання відповідача за місцем своєї реєстрації підтверджується листом начальника Управління поліції Подільського ГУ НП у м. Києві Іщенко В.М. від 26.09.2018р., згідно якого убачається, що під час розгляду заяви [PERSON] та проведення перевірки обставин викладених в ній щодо фактичного не проживання її колишнього чоловіка - відповідача за місцем своєї державної реєстрації по [ADDRESS] , здійснювався вихід за вказаною адресою, де було опитано сусідів, які також підтвердили, що відповідач дійсно протягом тривалого часу взагалі не проживає за вказаною адресою (а.с.7). За таких обставин, право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим приміщенням) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. З огляду на викладене, [PERSON] , [INFO] , необхідно визнати таким, що втратив право користування житлом - квартирою [ADDRESS] . Відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved