Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

В листопаді 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказали на те, що [INFO] помер їхній батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла земельна ділянка з кадастровим номером 3220884400:07:002:0163 площею 0,0600 га для ведення садівництва, яка розташована в СТ «Перемога» на території Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської обласні. Вказана земельна ділянка була отримана [PERSON] на підставі розпорядження Бориспільської РДА №2133 від 02 квітня 2008 року. Однак, за час свого життя [PERSON] не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку і виготовити на власне ім`я державний акт на право власності на земельну ділянку. [INFO] померла матір позивачів [PERSON] . Після смерті матері позивачі своєчасно подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Незважаючи на це, отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, розташовану в СТ «Перемога» на території Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області, позивачі не можуть у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Тому [PERSON] та [PERSON] просять визнати за кожним з них право на завершення приватизації земельної ділянки та право на здійснення реєстрації права власності на земельну ділянку з отриманням Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0600 га з кадастровим номером 3220884400:07:002:0163 з цільовим призначенням для ведення колективного садівництва, яка розташовується за адресою: СТ «Перемога», Кіровська сільська рада Бориспільського району Київської області, а також зобов`язати державних реєстраторів реєстраційної служби відповідного підрозділу Міністерства юстиції України зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині вказаної земельної ділянки. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Представник Бориспільської РДА у судове засідання не з`явився та про своє ставлення до пред`явленого позову не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про судове засідання з відміткою про отримання (а.с.178). Представник ГУ Держгеокадастру у Київській області Василенко В.О. направив відзив на позовну заяву. За змістом якого вказав, що [PERSON] за час життя не була завершена процедура приватизації та належного оформлення права власності на земельну ділянку. Позивачі є законними спадкоємцями прав та обов`язків померлого [PERSON] та мають законні підстави для реєстрації речового права на зазначену земельну ділянку. Проте, жодна з позовних вимог позивачів не належить до повноважень ГУ Держгеокадастру у Київській області. Представник реєстраційної служби ГТУЮ у Київській області у судове засідання не з`явився та свої пояснення щодо позову та відзиву не надав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням Бориспільської РДА Київської області №2133 від 02 квітня 2008 року вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку та передати у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0600 га з цільовим призначенням для ведення садівництва в СТ «Перемога» Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.15). На підставі вказаного розпорядження земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер 3220884400:07:002:0163, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.16-18). [INFO] помер [PERSON] . Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім`я, серії [NUMBER] (а.с.6). У відповідності до ч.1, ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За час свого життя [PERSON] заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є його дружина [PERSON] , а також діти [PERSON] та [PERSON] , згідно копії свідоцтв про народження (а.с.8,9) та копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.9). З копії матеріалів спадкової справи №208/2012, заведеної державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, вбачається, що [PERSON] , дружина [PERSON] , подала заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.120 зворот). Таким чином вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після його смерті. В свою чергу, діти [PERSON] , позивачі по справі, відмовились від прийняття спадщини за законом на користь [PERSON] , що підтверджується відповідними заявами, поданими нотаріусу (а.с.121, 121 зворот). [INFO] [PERSON] також померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на її ім`я, серії [NUMBER] (а.с.150 зворот). За час свого життя а саме 07 листопада 2013 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Курило Я.О., зареєстрований в реєстрі за №2766. Згідно з яким належну їй квартиру [ADDRESS] , а також грошовий вклад у Сбербанку на рахунках № [NUMBER] , №017031, № [NUMBER] , заповіла [PERSON] (а.с.153). У відповідності до положення ст.1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщина була передана за заповітом. Позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, у встановлені законом строк та порядок звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини (а.с.146,147). Незважаючи на це, позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0600 га, яка розташується в СТ «Перемога» на території Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області. У зв`язку з тим, що [PERSON] , прийняла спадщину після смерті [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав і померла, що підтверджується листом завідувача П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори вих. №7767/02-14 від 12 листопада 2017 року (а.с.144). Встановлено, що за час свого життя [PERSON] було розпочато процедуру приватизації вказаної земельної ділянки відповідно до чинного на той час законодавства. Проте, оформити у встановленому законом порядку право власності [PERSON] не встиг. Згідно з положенням ст.1216 та ст.1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.1 ст.116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У відповідності до ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч.3 ст.152 ЗК України. На підставі п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові №61-3567св18 від 07 червня 2018 року, а також Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Враховуючи ту обставину, що [PERSON] не набув права власності на зазначену земельну ділянку, згідно з ст.125 ЗК України. Проте, розпочав процедуру приватизації, про що свідчить, зокрема розпорядження Бориспільської РДА «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] для ведення садівництва в садівницькому товаристві «Перемога» на території Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області» від 02 квітня 2018 року, а також Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, згідно з якого спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер. Тому за позивачами належить визнати право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Згідно з положенням п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом п.1 ч.1 ст.4 та ч.1 ст.5, ч.1 ст.11 цього Закону державній реєстрації прав підлягають,\~зокрема право\~власності.\~У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки. Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Відповідно до п.9 ч.1 ст.27 Закону державна реєстрація\~права власності\~та інших\~речових прав,\~крім державної\~реєстрації права\~власності на\~об`єкт незавершеного\~будівництва,\~проводиться,\~в тому\~числі,\~на підставі: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, підстава для реєстрації права власності позивачів на вказане нерухоме майно виникне лише після набрання даним рішенням суду законної сили. Разом з тим, суд звертає увагу на ту обставину, що позивач просить зобов`язати реєстраційну службу ГТУЮ у Київській області зареєструвати право власності [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині на земельну ділянку, яка залучена до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Тому, за своїм процесуальним статусом реєстраційна служба ГТУЮ у Київській області не є суб`єктом матеріально-правових відносин, не користується правами сторін та не несе їх обов`язків. Зважаючи на це, суд не вправі поширювати на третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, матеріально-правові наслідки вирішення позову та покладати обов`язок на вчинення певних дій. За вказаних обставин суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині позовних вимог про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності за позивачами та необхідність відмови у задоволенні пред`явленого позову в цій частині. На підставі викладеного та

Outcome: partial