Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

В лютому 2015р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON], в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 30), просив суд: стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 4700,0 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості у сумі 142,55 грн., інфляційні нарахування у сумі 2744,8 грн. та понесені судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16 травня 2014р. відповідачка надала позивачу розписку, в якій зобов'язалася віддати кошти позивачу в розмірі 4700,0 грн., в рахунок погашення заборгованості по оренді житлового приміщення за останній місяць проживання. Однак, станом на 18 червня 2015р. відповідачка не виконала свої зобов'язання за договором позики, грошові кошти не повернула, а тому позивач також просив стягнути з відповідачки в порядку ст. 625 ЦК України також інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов'язання за договором позики у розмірі 2744,8 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 142,55 грн. Позивач в судових засіданнях позов підтримав в повному обсязі та з підстав викладених у ньому просив суд його задовольнити, надалі в судове засідання не з'явився, при цьому клопотав перед судом про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка проти позову заперечувала, зазначаючи, що розписка була написана нею під тиском, при цьому остання не знала, що позивач завдав їй збитків у зв'язку із орендою її житла на суму 5193,63 грн., а тому грошові кошти, які вона зобов'язувалась повернути відповідно до вказаної розписки, повинні бути зараховані на покриття збитків, завданих їй. Надалі в судове засідання не з'явилась, поважності причин неявки суду не повідомила та не клопотала про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 16 травня 2014р. відповідачка надала позивачу розписку, в якій зобов'язалася віддати грошові кошти останньому в розмірі 4700,0 грн. в рахунок погашення заборгованості по оренді житлового приміщення за останній місяць проживання в строк до 12 години дня 15 червня 2014р. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачка свої зобов'язання за договором позики не виконала, суму коштів, яку зобов'язувалась повернути за розпискою від 16 травня 2014р., станом на дату судового розгляду не повернула, що не заперечувалось і самою відповідачкою, а тому суд приходить до висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача суми боргу у розмірі 4700,0 грн. При цьому, твердження сторони відповідача, що дану розписку вона писала під тиском та сума боргу по ній має бути зарахована на відшкодування завданих їй збитків, оцінюється судом критично, так як в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази щодо визнання договору позики недійсним чи заподіяння позивачем будь-якої матеріальної шкоди відповідачці. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснень наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що відповідачки свої зобов'язання за договором позики не виконала, а тому суд приходить до висновку, що з відповідачки підлягають стягненню також три відсотки річних та інфляційні нарахування за час прострочення виконання зобов'язання. При цьому, суд не знаходить вірним розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, що були проведені стороною позивача, так як згідно договору позики, укладеного сторонами у формі розписки, сторона відповідача зобов'язувалась повернути вказані грошові кошти до 12 год. 15 червня 2014р., а відтак нарахування трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань повинно проводитись з 16 червня 2014р., а тому сума, яка підлягає стягненню у відшкодування трьох відсотків річних має становити 142,16 грн., інфляційних нарахувань за даний період прострочення - 2702,5 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню, судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial