Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Інституту технічної теплофізики НАН України, в якому просила суд: стягнути з Інституту технічної теплофізики НАН України на її користь майнову шкоду в розмірі, що складає 300 595,20 грн.; стягнути з Інституту технічної теплофізики НАН України на її користь судові витрат по справі. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.12.2017 року об 11 год. 00 хв. біля корпусу №5 Інституту технічної теплофізики НАН України за адресою: м.Київ, вул. Желябова, 2-а, внаслідок падіння дерева було пошкоджено автомобіль марки «Mitsubishi», модель «Outlander 2.4», номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON]. При цьому, позивачка вказує, що згідно з рішенням Київської міської ради від 16.03.2006 року за №256/3347 Інституту технічної теплофізики НАН України оформлено право постійного користування земельною ділянкою площею 2,1356 га для експлуатації та обслуговування будівель і споруд інституту на вул. Желябова, 2-а, у Шевченківський районі м.Києва (державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 27.06.2006 року №01-9-0084). За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що відповідач, як балансоутримувач, несе відповідальність за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними за адресою: м.Київ, вул. Желябова, 2-А, позивачка вважає, що саме Інститут технічний теплофізики НАН України зобов'язаний відшкодувати їй завдану матеріальну шкоду внаслідок пошкодження автомобіля, розмір якої відповідно до Висновку експертного дослідження від 21.12.2017 року за №12-2/1411 становить 300 595,20 коп. Ухвалою від 26.04.2018 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Також, вказаною ухвалою було задоволено клопотання позивачки про письмовий допит відповідача в якості свідка. 16.08.2018 року до суду надійшло клопотання представника позивачки про долучення письмових доказів до матеріалів справи. 17.08.2018 року до суду надійшли заява свідка - заступника директора із загальних питань Інституту технічної теплофізики НАН України та Акт загального (весняного або осіннього) огляду зеленого господарства від 10.10.2017 року. 21.08.2018 року до суду надійшов відзив відповідача на позов, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необгрунтованість позовних вимог. Ухвалою від 21.08.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. 06.09.2018 року до суду надійшла відповідь позивачки на відзив, де остання вказує, що відповідачем не доведено відсутності своєї вини у завданні їй шкоди. У судовому засіданні, яке відбулося 27.09.2018 року, суд, не виходячи до нарадчої кімнати, задовольнив клопотання представника відповідача про приєднання до матеріалів справи документів на підтвердження повноважень директора та заступника директора з загальних питань Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, посилаючись на безпідставність та необгрунтованість позовних вимог. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 18.12.2017 року на автомобіль марки «Mitsubishi», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності позивачці, котрий був припаркований біля корпусу №5 Інституту технічної теплофізики НАН України за адресою: м.Київ, вул. Желбаєва, 2-А, упало дерево, що спричинило пошкодження автомобіля. Вказані обставини знайшли своє підтвердження з наявних в матеріалах справи копіями Акту представників НАН України ІТТФ за участю свідків від 18.12.2017 року та Висновку старшого дільничного офіцеру поліції відділу поліції №3 Шевченківського УП ГУНП у м.Києві Ферапонтова Р.П. від 19.12.2017 року про відсутність підстав для внесення даних по заяві [PERSON] в ЄРДР. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, в тому числі й з копії державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 27.06.2006 року №01-9-0084, рішенням Київської міської ради від 16.03.2006 року за №256/3347 Інституту технічної теплофізики НАН України оформлено право постійного користування земельною ділянкою площею 2,1356 га для експлуатації та обслуговування будівель і споруд інституту на вул. Желябова, 2-а, у Шевченківський районі м.Києва. При цьому, згідно з Листом Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» від 02.03.2018 року, КО «Київзеленбуд» та комунальні підприємства, які входять до його складу, зокрема Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м.Києва, не здійснюють благоустрій території за адресою: м.Київ, вул. Желябова, 2-а. Тобто, виходячи з вищенаведеного, у судовому засіданні достовірно встановлено, що саме відповідач по справі - Інститут технічної теплофізики НАН України здійснює утримання зелених насаджень за адресою: м.Київ, вул. Желябова 2-а. В свою чергу, як зазначено в ч.2 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучити для цього інші підприємства, установи та організації. Пунктами 1, 7 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою територію населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію. Підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані відшкодувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища. в порядку та розмірах, установлених законодавством України. Згідно з п.2 ч.1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» елементами благоустрою є зокрема, зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Відповідно до п.5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року №105, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях, являються - установи, організації, підприємства. Поряд з цим, у відповідності до п.2.3.2 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 року №1051/1051, елементами благоустрою є зелені насадження (у тому числі сніго-, шумозахисні та протиерозійні) вздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Згідно з п.3.2 Правил благоустрою міста Києва відповідальні особи підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, юридичні та фізичні особи, що використовують будинки і споруди та приміщення в них на законних підставах, зобов'язані утримувати в належному стані території, надані в установленому законом порядку, відшкодувати збитки та іншу шкоду, завдану внаслідок порушення законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України. Крім того, як передбачено вимогами ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, що завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.2 своєї постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Заперечуючи щодо задоволення заявлених позовних вимог, відповідач, як на доказ відсутності своєї вини в падінні дерева на автомобіль позивачки, посилався на Акт загального (весняного або осіннього) огляду зеленого господарства від 10.10.2017 року та Лист Державної служби України з надзвичайних ситуацій Українського гідрометеорологічного центру від 24.07.2018 року за №01-20/810. Як вбачається зі змісту вказаного акту, складеного Комісією у складі голови комісії - Заступника директора із загальних питань Євсятіна І.Є., членів комісії - головного енергетика Калягіна А.Ю., завідуючого господарського відділу Булієнко Р.В., в ході огляду земельної ділянки сухих, гнилих та дерев з ознаками хвороби виявлено не було. Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження того, коли була створена вищенаведена комісія, а також перелік повноважень комісії у цьому складі, матеріали справи не містять. В свою чергу, за правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, враховуючи вищенаведені положення цивільного процесуального законодавства, суд вважає, що акт та уточнення до нього не є тим належним та допустимим доказом, який би підтверджував, що майнову шкоду позивачці завдано не з вини відповідача. Крім того, з листа Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 24.07.2018 року за №01-20/810 не вбачається, що майнова шкода позивачці була спричинена внаслідок погодних умов, оскільки виходячи зі змісту листа 17.10.2017 року об 11 год. 00 хв. не було зафіксовано поривів штормового вітру, як про це зауважує відповідач. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували дотримання відповідачем законодавства з питань благоустрою, матеріали справи не містять. Натомість, згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо), або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається у відповідності до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до Висновку експерта №12-2/1411від 21.12.2017 року, розмір матеріальної шкоди, завданої позивачці внаслідок пошкодження автомобіля, становить 300 595,20 коп. На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що з відповідача, як з особи відповідальної за спричинення шкоди майну позивачці, на користь позивачки підлягає до стягнення 300 595,59 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 005,95 грн., а також понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13 000,00 грн., що підтверджується долученими до справи квитанціями про оплату послуг від 19.01.2018 року та 27.04.2018 року, договором про надання правової допомоги з додатком від 16.01.2018 року. Враховуючи наведене та

Outcome: approved