Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

В лютому 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по аліментам, неустойки (пені) за прострочення їх сплати, індексації заборгованості коштів, стягнення одноразових додаткових витрат на дитину, стягнення моральної шкоди, який в вересні 2021 року уточнила, та просила суд винести рішення яким стягнути з [PERSON] неустойку(пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі одного відсотка від суми раніше не сплачених аліментів за кожен день прострочення на суму заборгованості, яка утворилася після 18 лютого 2016 року в сумі 93\~340 грн. 36 коп.; стягнути з [PERSON] суму коштів, що складає індексацію по загальному боргу, а саме 10\~869 грн. 36 коп. та стягнути з [PERSON] витрати на правову допомогу фахівця в галузі права у розмірі 7\~500 грн. Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі (а.с.209). Представник відповідача за ордером на надання правової допомоги [PERSON] (а.с.63) про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою(а.с.99, 119), телефонограмою(а.с.116, 126, 151, 157), довідкою про доставку смс-повідомлення щодо документу «Судова повістка» (а.с.186), однак в судове засідання не з`явилася, подано відзив на уточнений позов в якому зазначила, що відповідачем було частково сплачено заборгованість по аліментам, які не враховані в довідках-розрахунках, про що надані квитанції(а.с.191-204). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, ознайомившись з наданими сторонами доказами по справі, суд приходить до наступного. Згідно з ст. 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7 СК України). Згідно з вимогами\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.15), яка проживає разом з позивачкою . Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2010 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] починаючи з 09 червня 2010 року і до повноліття дитини(а.с.20). На підставі зазначеного рішення було видано відповідний виконавчий лист №2-417/10-ц від 17 липня 2015 року. Відповідач неналежно виконував свої обов`язки з утримання [PERSON] внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати аліментів, відповідно до довідки-розрахунку виданої Дніпропетровським районним відділом державної виконавчої служби заборгованість станом на 01 червня 2019 року склала 83\~865 грн. 42 коп.(а.с.19). Відповідно до постанови державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Давиденко Я.В. від 30 серпня 2021 року виконавче провадження №51403214 про стягнення аліментів з [PERSON] закінчено у зв`язку з виконанням в повному обсязі(а.с.161-162), про що видано відповідну довідку-розрахунок(а.с.145). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 182 СК України). У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вказаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі №572/1762/15-ц, у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року по справі №754/15880/16-ц, які відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України у редакції на час виникнення спірних правовідносин. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. При розгляді справи по суті, суд враховує, що\~Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»\~внесено зміни до\~ст. 196 СК України. Зокрема, ч. 1 викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості». Однак суд не погоджується з розрахунками пені наданими сторонами, та не приймає до уваги надані представником відповідача квитанції про сплату аліментів, оскільки останні не відносяться до періоду за який позивачка просить стягнути пеню за період прострочення по сплаті аліментів, а саме з 18 лютого 2016 року по 01 травня 2019 року, а стосуються періоду за 2011-2013 рік. Суд, беручи до уваги довідку-розрахунок надану Дніпропетровським відділом державної виконавчої служби, приходить до висновку що розмір пені за 2016 рік, згідно формули: p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), повинен складати наступні суми: за лютий 117, 04 грн., за березень 350,29 грн., за квітень 338,99 грн., за травень 350,29 грн., за червень 338,99 грн., за липень 350,29 грн., за серпень 350,29 грн., за вересень 338,99 грн., за жовтень 350,29 грн., за листопад 338,99 грн., за грудень 350,29 грн., що складає загальну суму пені у розмірі 3574 грн. 74 коп.; за 2017 рік: січень 394,30 грн.;за лютий 356,14 грн., за березень 394,30 грн., за квітень 520,98 грн., за травень 538,35 грн., за червень 520,98 грн., за липень 587,38 грн., за серпень 384,38 грн., за вересень 199,23 грн., за жовтень 205,87 грн., за листопад 199,23 грн., за грудень 205,87 грн., що складає загальну суму пені у розмірі 4710 грн. 01 коп.; за 2018 рік: січень 233,95 грн.; за лютий 233,95 грн., за березень 233,95 грн., за квітень 233,95 грн., за травень 233,95 грн., за червень 233,95 грн., за липень 194,5 грн., за період серпень-листопад згідно довідки-розрахунку відповідачем виконувалися обов`язки зі сплати аліментів, за грудень 835,30 грн., що складає загальну суму пені у розмірі 2433 грн. 50 коп.; за 2019 рік: січень 828,17 грн.; за лютий 748,02 грн., за березень 828,17 грн., за квітень 870,75 грн., що складає загальну суму пені у розмірі 3275 грн. 11 коп., на день розгляду справи, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 18 лютого 2016 року по 01 травня 2019 року складає 13 933 грн. 36 коп. Обчислюючи розмір неустойки, суд виходить із розміру заборгованості, який був визначений державним виконавцем у розрахунку станом на серпень 2021 року(а.с.145-146) і який не спростований відповідачем. Судом не встановлено обставин, що [PERSON] не може працювати, або не працював з обставин, які не залежали від його волі. Отже, з відповідача підлягає стягненню неустойка, нарахована за період нарахування заборгованості по сплаті аліментів в період з 18 лютого 2016 року по 01 травня 2019 року ( межі заявлених позовних вимог) у розмірі 14\~893 грн. 14 коп. Щодо позовних вимог про стягнення суми коштів у зв`язку з індексацією суд зазначає, що законодавцем не передбачено право на індексацію аліментів, які стягуються у частці від заробітку(доходу) платника аліментів. З урахуванням регулювання сімейних правовідносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), обставин справи - матеріального та сімейного стану платника аліментів, аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексації заборгованості коштів підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У матеріалах справи наявний ордер серії ДП №/044, виданий на підставі договору про надання правової допомоги № 15 від 15 травня 2019 року у Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області адвокатом - Машкевич О.В., Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП№2475 від 07 листопада 2019 року. Проте, будь яких інших доказів на підтвердження існування та розміру понесення витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, до позовної заяви додано не було. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, наданий позивачем, не є належним доказом фактичного понесення стороною таких витрат. А тому, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог за необґрунтованістю. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»,\~від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до\~ч.\~6\~ст.\~141\~ЦПК України\~якщо\~сторону,\~на користь\~якої ухвалено\~рішення,\~звільнено від\~сплати судових\~витрат,\~з другої\~сторони стягуються\~судові витрати\~на користь\~осіб,\~які їх\~понесли,\~пропорційно до\~задоволеної чи\~відхиленої частини\~вимог,\~а інша\~частина компенсується\~за рахунок\~держави у\~порядку,\~встановленому Кабінетом\~Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги позивача задоволено, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. за позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Outcome: partial