Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

В лютому 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку. В позовній заяві позивачка вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач по справі є чоловіком її дочки, її зятем. За даною адресою, ніхто, крім відповідача, не зареєстрований. Після укладення договору купівлі-продажу квартири в ній ніхто не проживав, відповідач був в ній тільки зареєстрований. На даний час [PERSON] перебуває на заробітках у Великобританії на протязі останніх 6-ти років. Вказану квартиру вона планує відчужити. У зв'язку з неможливістю самостійно за власним бажанням знятися з реєстрації відповідачем з причин перебування його за межами території України в неї виникла необхідність звернутися до суду з вказаним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, її представник [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування квартирою № 38 по вул. Володимира Великого, 14 м. Чортків із зняттям з реєстраційного обліку за адресою вул. Кн. В. Великого, 14/38 в м. Чорткові Тернопільської області. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просить справу розглядати за його відсутності, прибути в судове засідання не має можливості. Позовні вимоги визнає, проти позову не заперечує. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] подала суду клопотання про повернення частини сплаченого судового збору, в якому просить повернути 50 відсотків сплаченого судового збору, так як відповідач визнав позов. Вивчивши та дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних мотивів. Позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що стверджується договором купівлі - продажу від 08 квітня 2008 року, зареєстрованим під № 1483, укладеним приватним нотаріусом [PERSON] Згідно відмітки в паспорті та копії будинкової книги в квартирі №38, що в житловому будинку №14 по вул. Кн. В. Великого в м. Чорткові Тернопільської області, з 15 січня 2010 року зареєстрований відповідач [PERSON]. Останній є зятем позивачки, проте з часу реєстрації житлом не користується та в квартирі не проживає. Відповідач за вказаною адресою фактично не проживає більше року, житлом не користується, про що свідчать акти про не проживання, складені компетентною комісією виконавчого комітету Чортківської міської ради за періоди з 01.01.2017 року по 01.03.2017 року, з 01.03.2017 року по 01.06.2017 року, з 01.09.2017 року по 31.12.2017 року. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин. Згідно ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред'явлення позову про позбавлення права власності або визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Така позиція підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 у якій зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньої; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не користується вказаним житлом понад рік, а тому може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням по вул. Кн. В. Великого, 14/38 в м. Чорткові Тернопільської області. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач не користується житлом понад один рік. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved