Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності . В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що з відповідачкою перебував у шлюбі з 11 серпня 2006 року. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.06.2011 року шлюб було розірвано. Під час перебування в шлюбі за спільні кошти подружжя було придбано автомобіль: Mazda CX-7 2008р.в., реєстраційний номер: [NUMBER]. Автомобіль був оформлений на відповідачку та зареєстрований 08.08.2008 року Запорізьким ВРЕВ №1УДАІ УМВС України в Запорізькій області на підставі довідки-рахунку ДДР-408379 від 07.08.2008р., про що було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Іншого майна під час шлюбу сторони не придбали. Оскільки автомобіль є річчю неподільною, а іншого спільного майна та фінансових можли востей сплатити один одному компенсацію вартості частки у праві спільної власності на автомо біль жоден з подружжя не має, єдиним можливим способом поділу майна є визначення часток у праві спільної власності для перетворення її у спільну часткову. Вартість автомобіля станом на 02.06.2011р. визначена Консультативно - автоекспертним бюро ТОВ « Виробничо-експертне підприємство « Стандарт-Сервіс» становить - 200772,73 грн. Просив суд: визначити частки у праві власності на майно, що є їх спільною сумісною власністю, а саме: транспортний засіб марки Mazda CX-7, чорного кольору, тип - «легковий універсал», рік випуску: 2008, номер кузова: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], визначи вши, що частки сторін у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб є рівними (по 1/2 частині кожному). Внаслідок визначення часток у справі спільної власності: визнати за ним [PERSON], право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки Mazda CX-7, чорного кольору, тип - «легковий універ сал», рік випуску: 2008, номер кузова: [NUMBER]; визнати за відповідачкою, [PERSON], право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки Mazda CX-7, чорного кольору, тип - «легковий універ сал», рік випуску: 2008, номер кузова: [NUMBER]. Відповідачка подала зустрічну позовну заяву про поділ майна подружжя, визнання права власності та стягнення грошової компенсації. В зустрічній позовній заяві вказала, що транспортний засіб марки Mazda CX-7, чорного кольору, тип - «легковий універ сал», рік випуску: 2008, номер кузова: [NUMBER] є об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], яким увесь час, незважаючи на те, що ТЗ зареєстровано за [PERSON], користується [PERSON] Після розірвання шлюбу з червня 2011р., [PERSON] залишив за собою виключне право користування ТЗ, яким користується і до цього часу. Згідно порядку користування, що склався між сторонами, та з огляду на те, що ТЗ, як річ є неподільною, можна припинити право на частку у спільному майні, стягнувши з [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості належної їй 1/2 частини у спільному сумісному майні подружжя. Вона погоджується на присудження їй грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на вищевказану неподільну річ, залишивши у власності [PERSON] та користуванні зазначений автомобіль. Просила суд: поділити майно подружжя, що є об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] наступним чином: визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки Mazda CX-7, 2008р.в, шасі [NUMBER], державний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER], та виділити йому зазначений транспортний засіб; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]) грошову компенсацію вартості належної їй частини у спільному сумісному майні подружжя в розмірі 100386 грн. 37 коп. та судові витрати по справі в розмірі 1003,86 грн. В судовому засіданні представник позивача за основним позовом підтримав позовнім вимоги та просив суд їх задовольнити та відмовити в задоволені зустрічної позовної заяви. Вказав, що в порушення діючого законодавства позивачем за зустрічним позовом не внесено на депозитний рахунок суду вартості ? частки майна, що є підставою для відмови у задоволені позовних вимог за зустрічним позовом. Представник відповідача за основним позовом та позивача за зустрічним позовом позовні вимоги визнав частково не заперечував щодо заявлених позовних вимог позивача щодо рівності часток сторін у праві спільної сумісної власності та просив суд задовольнити зустрічну позовну заяву. Вказав, що позивач за зустрічним позовом добровільно відмовляється від своєї частки, а попереднє внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду необхідно в разі позбавлення особи майна без її згоди. Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги за основним позовом підлягають задоволенню частково, а позовні вимоги за зустрічною позовною заявою підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2006 року по 12.07.2011 року, що підтверджується Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2011 року у справі про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 12 липня 2011 року і долучене до матеріалів справи ( а.с.5). В зв'язку з розірванням шлюбу змінено [PERSON] прізвище «[PERSON]» на її дошлюбне прізвище «[PERSON]». 12.07.2013р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO], змінивши прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.36). В період шлюбу сторонами було набуто наступне майно: транспортний засіб 08.08.2008р., на підставі довідки-рахунку ДДР408379 від 07.08.2008 р. автомобіль марки Mazda CX-7, державний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] ( а.с.6) В судовому засіданні представниками сторін визнано, що після розірвання шлюбу з червня 2011р., [PERSON] залишив за собою виключне право користування ТЗ, яким користується і до цього часу. Відтак, ці обставини за правилами ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. За Сімейним кодексом України встановлена та діє презумпція спільності майна подружжя ( ст.60 цього Кодексу), суть якої полягає у тому, що якщо майно було набуте за час шлюбу, то передбачається ( презумується), що воно є спільним. Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.22, 23, 24 Постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Отже, спірний автомобіль набутий подружжям за час шлюбу за відплатним договором, укладеним в інтересах сім'ї, і відповідно до ст.60 і ч.3 ст.61 СК України належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності і частки їх є рівними по ? частині. В судовому засіданні представниками сторін не заперечувалася вартість автомобіля, яка визначена Консультативно - автоекспертним бюро ТОВ «Виробничо-експертне підприємство «Стандарт-Сервіс» станом на 02.06.2011р. в розмірі -200772,73 грн. (а.с. 7), звідси половина вартості автомобіля складає 100376,37 грн., відтак, ці обставини за правилами ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно до ст.183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до ч.2 ст.71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. В ч.4 цієї ж статті вказано, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Спірний ТЗ належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності та відноситься до неподільної речі. [PERSON] погоджується на присудження їй грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на вищевказану неподільну річ, залишивши у власності [PERSON] та користуванні зазначений автомобіль. Суд не може прийняти до уваги твердження представника позивача щодо необхідності внесення позивачем вартості частки майна на депозитний рахунок суду. Оскільки представником позивача за основним позовом ототожнюються положення ст.364 та ст.365 ЦК України, а саме одночасне застосування зазначених норм до правовідносини припинення на частку у спільному майні. Ці норми є різними за своєю правовою природою . Першою з них регулюються питання добровільного припинення спільної часткової власності на вимогу власника, який бажає реалізувати право на виділ своєї частки; іншою нормою регулюються правовідносини щодо припинення нам вимогу іншого співвласника майна права особи на частку в спільній власності за відсутності на це згоди й бажання, тобто примусово. У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Таким чином, встановивши належність спірного автомобіля до спільного майна подружжя, враховуючи рівність часток у майні за ст.70 СК України та беручи до уваги за правилами ст.71 цього Кодексу неподільність речі, яка підлягає поділу, права позивача за зустрічним позовом підлягають захисту згідно з ч.2 ст.16 ЦК України з присудженням за її вимогою компенсації вартості ? частки в праві спільної власності на автомобіль марки MAZDA моделі CX-7, чорного кольору, тип - « легковий універсал», рік випуску: 2008, номер кузова: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] в сумі 200772,73 грн. з одночасним припиненням права спільної сумісної власності позивача на спірний автомобіль у відповідності зі ст.372 ЦК України. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 1003 грн. 86 коп.

Outcome: partial