Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-28 00:00:00

В лютому 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь суми боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що з метою отримання кредитних послуг 23 липня 2018 року було укладено договір F 480-066, відповідно до якого банком останній надано кредит в сумі 6700 гривень строком на 60 місяців, терміном повернення до 22 липня 2023 року. Протягом дії кредитного договору відповідач систематично не виконувала належним чином договірні зобовFязання в частині своєчасного погашення кредиту, у звFязку з чим, станом на 08 лютого 2019 року допустила прострочену кредитну заборгованість в сумі 8127 гривень 98 копійок. Оскільки, відповідач у добровільному порядку борг не повертає, просив стягнути з нього в примусовому порядку кредитну заборгованість та судові витрати по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З метою всебічного, повного, обFєктивного, безпосереднього дослідження доказів та зFясування всіх обставин справи, суд з власної ініціативи викликав сторони в судове засідання. Представник позивача в судове засідання не зFявилася, однак від неї надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надала, а також в судове засідання не зFявилася та не повідомила суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач відповідно до укладеного кредитного договору F 480-066 від 23 липня 2018 року отримала від позивача кредит на суму 6700 гривень терміном повернення до 22 липня 2023 року із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 56 процентів річних. Згідно частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до п. 3.3.3 кредитного договору позичальник зобовFязується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 111 гривень 67 копійок та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 30 числа місяця наступного за звітним, починаючи з 30 серпня 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк використовуючи право договірного списання коштів, наданими йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Згідно пункту 8 договору про споживчий кредит F 480-066 за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовFязань по цьому договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством, і відшкодовують завдані банку збитки, які позичальник зобовFязується відшкодувати в повному обсязі понад неустойку, пеню та штраф, і відповідальність за їх відшкодування всім належним йому майном. Сукупна сума неустойки (пені, штрафу), нарахована за порушення зобов'язань позичальником на підставі договору, не може перевищувати половини суми, одержаної позичальником за цим договором. За порушення взятих на себе зобовFязань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, позичальник зобовFязується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15 % від суми простроченого платежу. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовFязання має виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовFязання не допускається, За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобовFязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Приймаючи до уваги, що зобовFязання між сторонами не припинено з підстав, передбачених законом (ст. 598 ЦК України), оскільки воно не виконано відповідачем належним чином, то суд вважає, що правовідносини між сторонами за кредитним договором не припинились, а тому позивач вправі вимагати від відповідача виконання грошового зобовFязання за кредитним договором. В порушенні умов договору, станом на 08 лютого 2019 року відповідач допустила прострочену кредитну заборгованість в сумі 8127 гривні 98 копійок, в тому числі заборгованість по кредиту F 6476 гривень 66 копійок, заборгованість по процентах за користування кредитом F 1517 гривень 06 копійок, пеня F 117 гривень 10 копійок, 1 гривня 79 копійок F сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту, 4 гривні 90 копійок F сума втрат від інфляції на суму прострочених відсотків, 5 гривень 46 копійок F розмір 3 % річних на суму простроченого кредиту та 5 гривень 01 копійка F розмір 3 % річних на суму прострочених відсотків. У звFязку з тим, що відповідач не виконує умови договору кредиту і не повернула борг позивачу, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у звFязку із чим позов підлягає задоволенню. Крім цього, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати повFязані з розглядом справи, покладаються на відповідача. На підставі ст.ст. 526, 598, 599, 610, 611, 612, 614, 625, 1049, 1054 ЦК України, суд

Outcome: approved