Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

В липні 2016 р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON], третя особа: Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - ВДВС ШРУЮ у м. Києві), в якому просив суд: частково звільнити платника аліментів [PERSON] від заборгованості по сплаті аліментів, згідно виконавчого листа № 755/9120/13-ц, який виданий 02 серпня 2013р., що підлягають стягненню на користь [PERSON] та нарахована ВДВС ШРУЮ у м. Києві на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], за період часу з 01 квітня по 31 жовтня 2015р. у розмірі 23407,5 грн., зменшити борг на суму 17807,5 грн., що буде відповідати інтересам всіх сторін та забезпечить сплату, як заборгованості за період з 01 квітня по 31 жовтня 2015р. в розмірі 5600,0 грн. так і щомісячних платежів; визнати розмір аліментів по сплаті аліментів (в порядку ч.4 ст.195 СК України), згідно виконавчого листа № 755/9120/13-ц, який виданий 02 серпня 2013р., що підлягають стягненню на користь [PERSON], на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 5600,0 грн. за період з 01 квітня по 31 жовтня 2015р. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва він сплачує аліменти на утримання двох дітей. Однак, 03 березня 2013р. він звільнився та не працює; хвороба його батька вимагала постійного догляду за ним та значних витрат на його лікування; [INFO] його ([PERSON].) батько помер, що також призвело до понесення з його боку значних витрат на поховання; на даний час власних постійних доходів не має; його матеріальний стан не надає йому можливості сплачувати аліменти в розмірі визначеному судом. Вказані обставини призвели до виникнення заборгованості по аліментам за період часу з 01 квітня по 31 жовтня 2015р., яка складає 23407,5 грн. Вищезазначені обставини не надають йому можливості сплатити виниклу заборгованість, він має можливість лише на сплату заборгованості у розмірі 5 600,0 грн. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просили суд позов задовольнити, також позивач зазначав, що його стан здоров'я також передбачає значні витрати, у зв'язку з чим не спроможний влаштуватись на роботу у зв'язку з лікуванням. Відповідачка проти позову заперечувала, в подальшому в судове з засідання не з'явилась; про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином; подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, свого представника до суду не направила, заперечення на позов не подавались. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 1996р., який було розірвано за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2013р. В шлюбі у сторін народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2013р., яке набрало законної сили, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей задоволено, ухвалено: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 19 квітня 2013р. до досягнення сином [PERSON], [INFO] повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після досягнення сином [PERSON], [INFO] повноліття аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] стягувати на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На виконання вищезазначеного рішення суду, 02 серпня 2013р. Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №755/9120/13-ц (а.с.12). 02 квітня 2015р. державним виконавцем ВДВС ШРУЮ у м. Києві Нідзельською А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №755/9120/13-ц, виданого 02 серпня 2013р. Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.11). Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачем зазначено, що 03 березня 2013р. він за власним бажанням звільнився з АТЗТ «Дакрос», де він обіймав посаду директора; на даний час власних постійних доходів не має. У його житті відбулись суттєві зміни, викликані складною хворобою батька, який вимагав постійного догляду та значних витрат, які були понесені на його лікування. Крім того, за станом свого здоров'я він не в змозі працевлаштуватись. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Положеннями ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснення наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], загальною площею 127,9 кв.м., згідно свідоцтва про право власності, видане 06 червня 2012р. Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (а.с. 65). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] належить автомобіль [NUMBER], 2006р. випуску (а.с.68). Як вбачається із довідки - розрахунку, виданої 11 листопада 2015р. державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, загальна сума заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів з 01 квітня по 31 жовтня 2015р. становить 23407,5 грн. (а.с. 10). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2016р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів - задоволено, ухвалено: зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2013р. на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного з моменту набрання рішенням законної сили до повноліття дітей. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22 вересня 2016р., рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів відмовлено. Протягом всього часу розгляду справи судом, стороною позивача не надано доказів та не було їх встановлено судом і під час розгляду справи, які б свідчили про неможливість з боку позивача [PERSON] погасити виниклу заборгованість по аліментам. Із матеріалів справи вбачається, що на час ухвалення (12 червня 2013р.) Дніпровським районним судом м. Києва рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі ? частини з усіх видів доходів /заробітку/, [PERSON] вже звільнився 03 березня 2013р. із займаної ним посади директора АТЗТ «Дакрос». Вказані обставини не свідчать про зміну його матеріального становища. Доказів того, що позивач за станом здоров'я не може працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання двох неповнолітніх дітей у визначеному судом розмірі суду першої інстанції надано не було, при цьому сторона позивача не зазначала, що в неї існують труднощі в отриманні певних доказів. Із довідки Дніпровського районного центру зайнятості Київського міського центру зайнятості від 12 січня 2016р. №49 [PERSON] на обліку у вказаному центрі не перебуває (а.с. 16). Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва від 10 листопада 2003р., [PERSON] - мати позивача, отримує пенсію за віком довічно (а.с. 23). Доказів того, що батько позивача - [PERSON], у зв'язку з хворобою потребував постійного стороннього догляду та перебував на утриманні позивача також суду не було надано, як і не було надано доказів у підтвердження пояснень позивача щодо понесення останнім значних витрат на поховання [PERSON], який помер [INFO] (а.с.24). Згідно довідок № 3197 від 07 грудня 2015р. та від 02 листопада 2016р., донька сторін - [PERSON], 2001р. народження перебуває на «Д» обліку з діагнозом: поширений псоріаз (а.с. 66, 67). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи сторони позивача в тім, що саме внаслідок виникнення певних обставин у [PERSON] (погіршення стану здоров'я; втрата працездатності та інше) останній не в змозі проводити виплату аліментів у розмірі визначеному рішенням Дніпровського районного суду м. Києва, а також сплатити виниклу заборгованість по аліментам з 01 квітня по 31 жовтня 2015р. у розмірі 23407,5 грн., а тому суд, прийшов до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed