Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

в липні 2013 р. [PERSON] (надалі - позивач) звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про поділ спільного майна подружжя, зазначивши наступне. 12.03.2005р. було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Від шлюбу подружжя має двоє неповнолітніх дітейсина [INFO] року народженні і сина [INFO]. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 07.08.2014р. по справі № 752/3772/14-ц було розірвано шлюб між позивачем і відповідачем. При цьому позивач зазначила, що за час шлюбу подружжям у спільну сумісну власність було придбано автомобіль NissanMicra, д.н.з. [NUMBER] вартістю 130000,0 грн. та автомобіль NissanX-Trail, д.н.з. [NUMBER] вартістю 300000,0 грн. Вищезазначені автомобілі зареєстровані за відповідачем, у якого знаходяться правовстановлюючі документи щодо них. Разом з цим позивач пояснила, що не може дійти домовленості і поділити із відповідачем зазначені автомобілі. При цьому позивач зазначила, що оскільки із нею проживають двоє неповнолітніх дітей, то її частка у спільній сумісній власності має бути збільшена. На підставі викладеного позивач просила суд: поділити позивачу у власність автомобіль NissanMicra, д.н.з. [NUMBER] та грошову компенсацію належної їй частки від автомобіля NissanX-Trail, д.н.з. [NUMBER] у сумі 180000,0 грн.; залишити відповідачу автомобіль NissanX-Trail, д.н.з. [NUMBER]. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності у судовому засідання, якою позов підтримала та не заперечила проти заочного розгляду за наявними у справі доказами. Відповідач повідомлений про дату та час судового розгляду у порядку ст.74 ЦПК України, у судове засідання не з'явилася. Положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з вищевикладеним суд ухвалив проводити заочний розгляд справи згідно ст. 224 ЦПК України та на підставі наявних у матеріалах справи доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши в судовому засіданні наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність задовольнити позов повністю виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.03.2005р. між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб згідно свідоцтва про шлюб від 11.01.2006р. серії [NUMBER] (повторне). Вбачається, що від шлюбу позивач і відповідач мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] народження, згідно свідоцтва про народження від 19.07.2005р. серії [NUMBER], та сина [PERSON], [INFO] народження, згідно свідоцтва про народження від 29.05.2009р. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 07.08.2014р. по справі № 752/3772/14-ц розірвано шлюб між позивачем і відповідачем. Вбачається, що за час шлюбу подружжям набуто у власність автомобіль NissanMicra, д.н.з. [NUMBER] вартістю 130000,0 грн. та автомобіль NissanX-Trail, д.н.з. [NUMBER] вартістю 300000,0 грн., що зареєстровано за відповідачем згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. Разом з цим відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Разом з цим у положеннях п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. за№ 11 роз'яснено, щоспільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Таким чином згідно визначеної законом презумпції автомобілі марки NissanMicra, д.н.з. [NUMBER] і NissanX-Trail, д.н.з. [NUMBER] набуті за час шлюбу, вважаються спільною сумісною власністю позивача і відповідача, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя зазначене майно було придбано, зареєстровано чи ким внесено грошові кошти. Відповідно до ч. 1ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Разом з цим положеннями ч. 3 ст. 70 СК України унормовано, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. При цьому беручи до уваги, що малолітні діти перебувають на утриманні позивача, а відповідачем не надано докази його участі в їх утриманні, суд приходить до висновку про необхідність відступити від рівності часто та збільшити ідеальну частку позивачав спірному майні у розмірі 2/3, а відповідачу у розмірі 1/3 Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 70 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 4ст. 70 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Таким чином положеннями ст. 70 СК України визначено, що обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода того з подружжя, якому наведена грошова компенсація призначається, і не передбачається обов'язковість згоди іншого з подружжя. При цьому Верховним Судом України у листі від 01.07.2013 «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» роз'яснено, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим у силу неподільності речі (автомобіль, музичний інструмент тощо), співвласник у такому випадку має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Причому компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Не можна вважати усталеною практику вирішення справ зазначеної категорії з питання, чи є підставою для відмови в позові неможливість співвласників (наприклад, у зв'язку з їх матеріальним становищем) виплатити компенсацію, чи не призведе покладення на них такого обов'язку до звернення стягнення на квартиру і її примусового продажу. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність присудити позивачу на праві власності автомобіль NissanMicra, д.н.з. [NUMBER] та, за згоди останньої, присудити позивачу компенсацію їїідеальної частки в автомобілі NissanX-Trail, д.н.з. [NUMBER] в у сумі 180000,0 грн. із припиненням права власності позивача на зазначений автомобіль NissanX-Trail, д.н.з. [NUMBER]. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку із наведеним суд приходить до висновку, про необхідність стягнути із відповідача на користь позивача кошти у сумі 3100,0 грн. в якості компенсації понесених судових витрат на оплату судового збору згідно квитанції від 17.09.2014р.. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов повністю.

Outcome: approved