Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

В лютому 2015 р. позивач ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому зазначав, що він є правонаступником Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль». 26.04.2006 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0043/74/57758, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 80 000 доларів США строком до 26.04.2026 р. із сплатою 12% річних. Вказаним договором також було передбачено дострокове стягнення заборгованості за кредитом, відсотків та пені на випадок прострочення платежів, передбачених договором. Банк умови договору виконав своєчасно, надавши позивачу обумовлену договором суму грошей. Відповідач умови договору не виконує, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка на день подання позову складає 199 465,61 долари США, що еквівалентно 2\~583 312 грн. 23 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту 39 175,31 доларів США (507 365,94 грн.), заборгованість по відсоткам 30 867,31 доларів США (399 767,66 грн.), пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків у сумі 129 422,99 доларів США (1\~676 178,63 грн.) В забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору між ним та відповідачем [PERSON] 26.04.2006 р. був укладений договір поруки, відповідно до якого вказаний відповідач брав на себе зобовязання відповідати по зобовязанням, які випливають з вище вказаного кредитного договору. Оскільки відповідачі свої зобовязання не виконали вимушений звернутись до суду та просити суд стягнути з відповідачів на його користь вищевказану заборгованість по вказаному кредитному договору та судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «[PERSON] Аваль» вимоги позивача підтримав. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] позов не визнав, оскільки вважав, що позивачем пропущений строк позовної давності на звернення до суду з вище вказаним позовом. Крім того, в березні 2015 р. відповідач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначав, що дійсно 26.04.2006 р. він уклав з первісним позивачем договір поруки, в забезпечення кредитного договору укладеному вказаним позивачем та [PERSON]. Строк дії договору поруки визначався сторонами моментом повного погашення заборгованості позичальника за кредитним договором, тобто конкретний строк припинення договору поруки не був встановлений. 02 липня 2009 р. на його адресу та адресу [PERSON] позивач направив Кредитну вимогу про дострокове повернення кредиту, тобто позивач змінив строк виконання основного зобовязання, як це було передбачено п.5.5 договору та ст.1050 ч.2 ЦК України. За вказаних обставин договір поруки припинив свою дію, ще у січні 2010 р. З вказаних підстав, та відповідно до ст.559 ч.4 ЦК України, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі №6-190 цс14, від 21.01.2015 р., просив суд визнати вище вказаний договір поруки припиненим з 02.01.2010 р. У серпні 2015 р. позивач за зустрічним позовом [PERSON] свій позов уточнив та просив суд вважати договір поруки припиненим з 27.04.2007 р. Вказане уточнення позивач мотивував тим, що відповідач по зустрічному позову не предявив йому вимогу протягом року з дня укладення кредитного договору, по якому він виступив поручителем по зобовязанням [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] вимогу позивача підтримав. Відповідач за зустрічним позовом ПАТ «[PERSON] Аваль» зустрічний позов не визнав, оскільки вважав, що при укладанні договору поруки відповідач [PERSON] добровільно взяв на себе солідарну відповідальність по кредитному договору укладеному з [PERSON]. Крім того, на думку представника ПАТ «[PERSON] Аваль», банком не пропущений строк на предявлення вимоги по договору поруки. Заслухавши пояснення сторін, дослідив письмові матеріали справи, суд вважає, що позов ПАТ «[PERSON] Аваль» задоволенню не підлягає, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк,у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 того ж Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.261 того ж Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі сплавом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом такого строку. Відповідно до ст. 267 ч.3, 4 того ж Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмову у позові. Відповідно до ст. 553 того ж Кодексу за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Відповідно до ст.559 ч.4 того ж Кодексу порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки. Судом встановлено, що дійсно 26.04.2006 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0043/74/57758, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 80 000 доларів США строком до 26.04.2026 р. із сплатою 12% річних (а.с.7-10). Вказаним договором також було передбачено дострокове стягнення заборгованості за кредитом, відсотків та пені на випадок прострочення платежів, передбачених договором. Банк умови договору виконав своєчасно, надавши позивачу обумовлену договором суму грошей. Відповідач умови договору не виконував у звязку з чим 02.07.2009 р. позивач, відповідно до п.5.5.та 6.5 Кредитного договору, направив відповідачу [PERSON] вимогу про дострокове погашення кредиту (а.с.141), тобто відповідач змінив строк виконання зобовязання. Оскільки строк основного зобовязання позивачем був змінений то трирічний строк позовної давності починається після закінчення, передбаченого ст. 1049 ЦК України місячного строку на добровільне виконання боржником вимог кредитного договору щодо погашення кредиту. За таких обставин відповідачем [PERSON] була подана заява (а.с.159) про застосування строку загальної позовної давності до позовної вимоги про стягнення з неї заборгованості за вказаним кредитним договором. Доводи представника позивача ПАТ «[PERSON] Аваль» [PERSON] про те, що строк позовної давності не пропущений оскільки вимога [PERSON] про дострокове погашення кредиту направлялась 17.10.2014 р. (а.с.24) і позов до суду був поданий в межах строку позовної давності, яка підліковується з 2014 р., суд до уваги не приймає, оскільки це вже була повторна вимога, яка на думку суду направлялась з метою знайдення підстав для звернення до суду з позовом в межах строку позовної давності. Задовольняючи зустрічний позов Москаленка суд виходив з правових позицій Верховного Суду України, зазначених у постанові від 21.01.2015 р. по цивільній справі №6-190 цс14, предметом якої був спір про визнання поруки припиненою, в якому суд зробив правовий висновок про те, що предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор, відповідно до частини другої ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання і був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. На виконання вищевказаного кредитного договору між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] 26.04.2006 р. був укладений договір поруки, відповідно до якого вказаний відповідач брав на себе зобовязання відповідати по зобовязанням, які випливають з вище вказаного кредитного договору(а.с.19-22). Відповідно до п.8 вищевказаного кредитного договору, договір набуває чинності з часу надання позичальнику кредитних коштів (частин коштів) та діє до повного погашення кредитної заборгованості, тобто вказаним договором строк його дії не встановлений. За таких обставин кредитор, відповідно до ст.559 ч.2 ЦК України повинен був предявити позов до поручителя, в даному випадку до [PERSON] протягом року від дня укладання договору поруки. Оскільки такий позов предявлений не був то порука вважається припиненою з 27.04.2007 р.

Outcome: approved