Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

В липні 2015 року до суду звернувся прокурор в інтересах загальноосвітньої школи інтернат І ІІІ ступенів м. Дзержинська з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з неї батьківської плати за перебування дитини в учбовому закладі в сумі 3684 грн. 25 коп. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є матірю неповнолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які навчаються в загальноосвітній школі інтернат І ІІІ ступенів м. Дзержинська. За утримання дітей в зазначеному учбовому закладі, вона повинна сплачувати батьківську плату в розмірі, визначеному їй учбовим закладом. Однак, [PERSON] не сплачувала батьківську плату, внаслідок чого станом на 01.07.2015 року у неї виникла заборгованість в сумі 3684 грн. 37 коп. На час звернення до суду з цим позовом, [PERSON] в добровільному порядку не сплатила виниклу заборгованість по батьківській платі. Прокурор в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю. Представник позивача в судовому засіданні також підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, оскільки вважає їх необґрунтованими і недоведеними в суді. Вона не згодна з розміром заборгованості за батьківську плату, так як представляла учбовому закладу всі документи для зменшення її розміру. Однак, це не було прийнято до уваги і розмір батьківської плати за утримання дітей нарахований в повному розмірі без застосування будь яких зменшень. Представник третьої особи в судовому засіданні також підтримала заявлені позовні вимоги, вирішення справи залишила на розсуд суду. Вислухавши пояснення всіх учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України та спеціальним законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п. 1.3. положення про загальноосвітню школу інтернат та загальноосвітню санаторну школу інтернат, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України № 363 від 12.06.2003 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.06.2003 року за № 525/7846 (надалі Положення № 363 від 12.06.2003 року) головним завданням школи інтернату є утримання, виховання та навчання дітей, які потребують соціальної допомоги (не мають необхідних умов для виховання та навчання в сімї), розвиток їх природних здібностей, формування соціально зрілої особливості. Відповідно до п. 3.5 цього положення за утримання дітей у загальноосвітній школі інтернаті державної та комунальної форм власності з батьків або осіб, які їх замінюють, стягується плата в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. Визначення розміру плати для батьків за перебування дітей у державних і комунальних дошкільних та інтернатних навчальних закладах усіх типів та умови звільнення від плати або зменшення розміру плати регулюється Порядком встановлення плати для батьків за перебування дітей у державних і комунальних дошкільних та інтернат них навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України № 667 від 21.11.2002 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2002 року за № 953/7241 (надалі Порядок № 667 від 21.11.2002 року). В п. 3 п.п. 3.7 зазначеного Порядку плата за утримання вихованців в інтернатних навчальних закладах вноситься щомісяця, не пізніше 10 числа поточного місяця, за який вноситься плата до банківських установ (їх філій). Керівники інтернатних навчальних закладів несуть відповідальність за своєчасне внесення батьківської плати. У разі невнесення плати в установлені строки ця сума справляється в порядку, визначеному законодавством України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2002 року № 1243 (1243-2022-п) «Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернатних навчальних закладів» батьки або особи, які їх замінюють, щомісяця вносять плату в розмірі 20 відсотків середньомісячного сукупного доходу на одного члена сімї за утримання одного вихованця у загальноосвітній школі інтернаті І ІІІ ступенів, загальноосвітній школі та професійно технічному училищі соціальної реабілітації. На підставі п. 3 п.п. 3.10 Порядку № 667 від 21.11.2002 року з осіб, які не представили довідок про доходи сімї за минулі шість календарних місяців, плата справляється у максимальному розмірі. Максимальний розмір батьківської плати в інтернат них навчальних закладах визначається середньомісячними витратами в минулому році на поточне утримання одного вихованця у даному закладі без урахування витрат на заробітну плату, нарахувань на неї та навчальних витрат. Як встановлено судом відповідач по справі є матірю неповнолітніх [PERSON], [INFO] (а.с. 10), [PERSON], [INFO] (а.с. 14) та [PERSON], [INFO] (а.с. 15). На підставі заяв відповідача по справі (а.с. 7-8; 9-11; 12-13) її діти були зараховані до списків учнів загальноосвітньої школи інтернату І ІІІ ступенів м. Дзержинська, де навчаються по теперішній час. При цьому, відповідач зобовязалася своєчасно вносити батьківську плату за утримання дітей в учбовому закладі. Однак, відповідач по справі [PERSON] батьківську плату за утримання дітей в школі інтернаті не сплачувала або сплачувала в розмірі значно меншому ніж було нараховано до сплати, внаслідок чого станом на 01.07.2015 року у неї виникла заборгованість в сумі 3684 грн. 37 коп. Твердження позивача про те, що вона надавала керівництву школи інтернат документи, на підставі яких необхідно було зменшити розмір батьківської плати не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Суд не може прийняти належним доказом тільки усні пояснення відповідача. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Отже, крім власних пояснень, відповідач не надала суду жодних переконливих доказів на підтвердження своїх заперечень, а відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином на підставі встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON] без поважних причин не здійснювала батьківську плату за утримання дітей в школі інтернаті. Судом перевірений також порядок нарахування суми заборгованості по батьківській платі по кожному місяцю. Відповідно до наданих позивачем довідок розрахунків (а.с. 6; 23-24; 25;), які визнаються судом правильними та такими, що відповідають вимогам закону, станом на 01.07.2015 року нарахована заборгованість по батьківській платі в сумі 3664 грн. 25 коп., яка підлягає стягненню з відповідача саме в такому розмірі. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial