Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

В квітні 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до Пилипівської сільської ради Деражнянського району про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, яким є, зокрема, право на земельну частку (пай) розміром 3,84 в умовних кадастрових гектарах, що на території села Пилипи Деражнянського району Хмельницької області. Позивачі являються спадкоємцями після смерті [PERSON], яка являлася їхньою бабою, однак, не в змозі в повному обсязі реалізувати свої спадкові права у встановленому законом порядку, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) не зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), а також існують розбіжності у написанні прізвища власника сертифікату, тому просили суд з цих підстав задовольнити їх позов. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги з підстав викладених в позові. Представник відповідача Пилипівської сільської ради в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову. Представник відділу Держземагенства у Деражнянському районі до суду не з?явився подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7). Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступили її онуки -позивачі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою Пилипівської сільської ради Деражнянського району від 22.04.2015 року (а.с.17). Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР (в редакції Закону від 27.12.1996 р., який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON].) спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] являються онуками померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження та відповідно свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.10, 12-13). Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с.6) В силу вимог ст.. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст. 549 цього кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. До складу спадкового майна [PERSON] входило право на земельну частку (пай) розміром 3,84 в умовних кадастрових гектарах, що на території Пилипівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, що належало померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] прийняли вказану спадщину, однак спадкових прав у встановленому законом порядку не оформляли, оскільки вказаний правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай) не зареєстрований у встановленому законом порядку, а також містить розбіжності у написанні прізвища власника. Як вбачається із довідки Пилипівської сільської ради [PERSON] тривалий час проживала і вела спільне господарство із [PERSON], однак у зареєстрованому шлюбі з останнім не перебувала (а.с.17). В силу вказаних обставин, прізвище власника сертифікату було зазначене як [PERSON] замість правильного [PERSON]. Вказане також, підтверджується довідкою Пилипівської сільської ради, відповідно до якої вбачається, що [PERSON] та [PERSON] являються однією і тією ж особою (а.с.18). Враховуючи те, що в силу ст.. 9 ЦК Української РСР правоздатність [PERSON] припинилася в зв'язку із її смертю [INFO], суд позбавлений можливості встановлювати належність померлій особі правовстановлюючого документа. Разом з тим, вказане не являється перешкодою для визнання порівну за позивачами в порядку спадкування після смерті [PERSON] права на земельну частку (пай), яка за життя належала спадкодавцю. При цьому суд враховує, що в силу п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). З огляду на матеріали справи, встановлено, що державний акт на право колективної власності на землю був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Зоря» с. Пилипи Деражнянського району 10.06.1995 року та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №18. Таким чином, надаючи оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 3, 84 в умовних кадастрових гектарах як члену спілки селянських господарств «Зоря», яке в порядку спадкування за законом перейшло порівну до її онуків -позивачів [PERSON] та [PERSON]., а тому в силу встановлених обставин вимоги позову в цій частині підлягають до задоволення.

Outcome: partial