Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] РДА про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що в червні 2002 помер чоловік її матері [PERSON] , який мав право на земельну частку (пай) , що розташована на території [PERSON] сільської ради 4,50 умовних кадастрових гектари відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина та мати позивача [PERSON] , оскільки вступила в управління спадковим майном. В грудні 2003 року померла [PERSON] На даний час сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачено , що позбавляє позивача звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини . Прохала визнати право на земельну частку (пай). В січні 2017 року позивач уточнила позов , вказавши , що [PERSON], згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, мав на праві приватної власності земельну ділянку , що знаходиться на території [PERSON] сільської ради ,яку він отримав на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай). В зв»язку з цим прохала визнати право приватної власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Представник позивача у судове засідання не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , позовні вимоги підтримав , прохав задовольнити. Представник відповідача [PERSON] РДА у судовому засіданні проти позову не заперечувала , прохала вирішити справу на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] сільської ради до суду не з»явився , подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечував , просив вирішити на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представників сторін , дослідивши письмові докази по справі ,допитавши свідків, дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 січня 1996 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-ВЛ №298144. Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0229837, [PERSON] мав право на земельну частку (пай) у землі , яка перебуває у колективній власності КСП»Мурафське»» на території [PERSON] сільської ради розміром 4,50 умовних кадастрових гектар . Як свідчить довідка відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Харківської області від 13.12.2016 року , в книзі реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку по КСП « Мурафське» 15.05.2003 року зареєстрований на ім»я [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії РІ № 701666, який останнім не отриманий. 14 червня 2002 року [PERSON] помер , що підтверджує повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Після його смерті спадщину фактично успадкувала його дружина [PERSON] Інших спадкоємців не має. 20 грудня 2003 року [PERSON] померла. Єдиною спадкоємицею після її смерті є позивач по справі [PERSON] В судовому засіданні допитані свідки В»юнник В.М., [PERSON] [PERSON], [PERSON] пояснили суду , що дійсно [PERSON] проживала разом з [PERSON]. поховала його та вступила в управління його спадковим майном. Крім того , свідки пояснили , що коли померла [PERSON], її майно успадкувала дочка [PERSON] Як свідчить довідка [PERSON] сільської ради , на день смерті [PERSON] проживала сама , заповіт по сільській раді не посвідчувався. Згідно відповіді [PERSON] ДНК від 13.12.2016 року , після [PERSON] спадкова справа не заводилася , заяв від спадкоємців про прийняття спадщини чи відмову від спадщини не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Позивач є спадкоємцем першої черги по закону , інших спадкоємців не має. Факт родинних відносин між позивачем та її матір»ю підтверджено матеріалами справи. Оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] не отримав та позивач не може його отримати у відділі Держгеокадастру , що позбавляє позивача прийняти спадщину в нотаріальному порядку. Враховуючи , що спадщина відкрилася в 2003 році , до 01.01.2004 року , то слід застосувати чинне на той час законодавство ст. 549 ЦК Української РСР ( в ред. 1963 року) , так як позивач фактично вступив після смерті матері в управління та володіння спадковим майном . Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР позивач відноситься до першої черги спадкоємців по закону. Таким чином, суд задовольняє вимоги позивача, так як суду надано достатньо доказів, які підтверджують позов та проти його задоволення не заперечують відповідачі. Крім того, позивачем був пропущений строк звернення до суду. Розглянувши клопотання позивача ,суд прийшов до висновку , що строк був пропущений з поважних причин ,який необхідно поновити, оскільки позивач дізналася про порушене право в 2016 році. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved