Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

В лютому 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про витребування майна. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрьковою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 4525 від 02.11.2010 року набув право власності на квартиру [ADDRESS] . У відповідності до вимог закону позивачем була проведена державна реєстрація квартири. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2012 року, позов Компанії «ТІ.І.І. Крісто ЛТД» Кіпр до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки був задоволений. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором позики від 11.02.2011 року з урахуванням штрафних санкцій в розмірі 1042694,05 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] , що належала позивачу та визнано право власності на зазначену квартиру за Компанією «ТІ.І.І. Крісто ЛТД» Кіпр. Не погоджуючись із вказаним рішенням в 2016 році позивач звернувся до Апеляційного суду м. Києва із апеляційною скаргою. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 29.08.2018 року, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2012 року було скасовано, а справа закрита, в зв`язку із припиненням діяльності Компанії «ТІ.І . І. Крісто ЛТД» Кіпр. Однак, Компанією « ТІ .І.І. Крісто ЛТД» Кіпр 16.11.2016 року було здійснено продаж спірної квартири, та відповідно до договору купівлі-продажу новим власником квартири стала [PERSON] . Позивач зазначає, що є власником спірного нерухомого майна. Його майнові права на спірне нерухоме майно, яке вибуло з володіння позивача поза його волею, надають йому право на витребування спірного майна з володіння відповідачки, незалежно від її добросовісності, оскільки, внаслідок скасування рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2012 року, скасовано підставу набуття Компанією «ТІ.І.І. Крісто ЛТД» Кіпр права власності на вказане нерухоме майно, тобто відпала і правова підстава переходу на це майно права власності від останнього до відповідача. З огляду на викладене, позвиач вимушений звернутись за захистом своїх прав та просить суд витребувати нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] у [PERSON] на його користь. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.02.2019 року, у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.04.2019 року, у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась. Судом про розгляд справи повідомлялась належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Відзив на позов до суду не надходив. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрьковою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 4525 від 02.11.2010 року набув право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.10-11), а також у відповідності до вимог закону позивачем була проведена державна реєстрація квартири (а.с.12-13). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2012 року у справі № 2601/21713/12, позов Компанії «ТІ.І.І. Крісто ЛТД» Кіпр до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки був задоволений. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором позики від 11.02.2011 року з урахуванням штрафних санкцій в розмірі 1042694,05 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.11.2010 року, а саме визнано право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 151,50 кв.м за Компанією «ТІ.І.І. Крісто ЛТД»(T.E.E. KRISTO LTD) Кіпр (Аматунос,5 Пірілідайз Білдінг ( PIRILIDES BUILDING ), 4 поверх, 3105, Лімасол, Кіпр) з поточною ціною реалізації предмета іпотеки 967 739 грн. Зобов`язано Комунальне підприємство Київське міське бюро технічної інвентаризації права власності на об`єкти нерухомого майна вчинити реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за Компанією «ТІ.І.І. Крісто ЛТД»(T.E.E. KRISTO LTD) Кіпр (Аматунос,5 Пірілідайз Білдінг ( PIRILIDES BUILDING ), 4 поверх, 3105, Лімасол, Кіпр). Стягнуто із [PERSON] на користь Компанії «ТІ.І.І. Крісто ЛТД»(T.E.E. KRISTO LTD) Кіпр (Аматунос,5 Пірілідайз Білдінг (PIRILIDES BUILDING), 4 поверх, 3105, Лімасол, Кіпр) 3219 грн. судового збору. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 29.08.2018 року, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2012 року було скасовано, а справа закрита, в зв`язку із припиненням діяльності Компанії «ТІ.І.І. Крісто ЛТД» Кіпр (а.с.14-17). В ході розгляду справи встановлено, що Компанією «ТІ.І.І. Крісто ЛТД» Кіпр 16.11.2016 року було здійснено продаж спірної квартири, та відповідно до договору купівлі-продажу новим власником квартири стала відповідач у справі - [PERSON] (а.с.8-9). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила, - власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першоїстатті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України, випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15, Верховного Суду від 19 лютого 2018 року у справі № 545/696/16-ц (провадження № 61-7878св18), а тому суди повинні розмежовувати, коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК України звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів (пункт 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). У пункті 26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що, відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі». Такі висновки викладено в постанові Верховного Суду Українивід 10 жовтня 2012 року у справі № 6-117цс12, Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 344/1079/15-ц (провадження № 61-2820св18), від 13 червня 2018 року у справі № 130/2573/16-ц (провадження № 61-10939св18). Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею (Постанова Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 457/1258/14-ц (провадження № 61-5030св18), від 27 червня 2018 року у справі № 344/9922/15-ц (провадження № 61-24656св18), від 04 липня 2018 року у справі № 335/640/15-ц (провадження № 61-16872св18), від 25 липня 2018 року у справі № 640/8456/16-ц (провадження № 61-16012св18), від 19 грудня 2018 року у справі № 2-4440/11 (провадження № 61-11310св18) Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їйконституцієюабо законом(стаття 8). Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та встатті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованоїЗаконом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції». З огляду на викладене, слід зазначити про те, що якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, а тому, на думку суду, позивачем доведено, що квартира [ADDRESS] , вибула з його власності на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2012 року, яке було скасовано судом апеляційної інстанції, - поза волею позивача, і на даний час спірна квартира знаходиться у володінні відповідача, що є порушенням прав позивача, як законного власника спірної квартири. Зважаючи на те, що позивач на даний час є власником спірного нерухомого майна, його майнові права на спірне нерухоме майно, яке вибуло з володіння позивача поза його волею, суд вважає, що сукупність наведених обставин дають йому право на витребування спірного майна з володіння відповідачки, незалежно від її добросовісності, оскільки, внаслідок скасування рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2012 року скасовано підставу набуття Компанією «ТІ.І.І. Крісто ЛТД» права власності на вказане нерухоме майно, тобто відпала і правова підстава переходу на це майно права власності від останнього до відповідача у справі. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позову знайшли своє об`єктивне підтвердження під час розгляду справи, та стороною відповідача жодним чином ці доводи не спростовані, суд вважає позов обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим останній підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved