Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Волинська обласна психіатрична лікарня №1 м. Луцька, заінтересована особа - Управління охорони здоров'я Луцької міської ради звернулась до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO] недієздатною. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у Волинській обласній психіатричній лікарні №1 м. Луцька на стаціонарному лікуванні знаходиться [PERSON], [INFO], інвалід дитинства,1-А групи. Остання була госпіталізована до вищевказаного закладу з 02 березня 2018 року і по даний час. Відповідно до виписки з історії хвороби від 03.12.2018 року, [PERSON] встановлено діагноз: параноїдна шизофренія, прогедієнтний перебіг, параноїчний дефект. [PERSON] проживає з батьком, який на даний час перебуває на стаціонарному лікуванні у Волинській обласній психіатричній лікарні №1 м. Луцька. Зазначає, що через захворювання [PERSON] не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю. На підставі наведеного та посилаючись на норми ст. 39 ЦК України, 296 ЦПК України, просить визнати недієздатною [PERSON]. Ухвалою суду від 24 січня 2019 року у даній справі було призначено судово - психіатричну експертизу та на час проведення експертизи провадження в справі зупинено. Ухвалою суду від 07 березня 2019 року провадження у даній справі поновлено. В судовому засіданні представник заявника Солтисюк А.П. заяву підтримав з підстав у ній зазначених, та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Тарасюк Т.А. вимоги представника заявника про визнання [PERSON] недієздатною підтримала, просила заяву задовольнити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, пояснення представника заявника, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Згідно з ч. 1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров'я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 вказаного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов'язаних зі станом її психічного здоров'я (ч. 1 ст. 7 Закону). Статтею 299 ЦПК України визначено, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров'я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров'я. Особа, відносно якої розглядається питання про визнання особи недієздатною [PERSON], з урахуванням стану її здоров'я, який унеможливлював забезпечення її явки, в судовому засіданні присутня не була. Згідно Висновку судово-психіатричного експерта № 35 від 20 лютого 2019 року, [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі резидульної шизофренії з вираженим емоційно-вольовим дефектом та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до частини шостої статті 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Правилами ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Таким чином, оскільки [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, тому її слід визнати недієздатною. Роз'яснити заявнику, що відповідно до ст. 300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п'ятнадцять днів до закінчення такого строку. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. На підставі викладеного та

Outcome: approved