Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

В липні 2014 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому, з урахуванням остаточно уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь 31500 грн. завданого йому матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту) та судові витрати по справі. Мотивує позовні вимоги тим, що 11.11.2013 року о 18 год. 40 хв. [PERSON], керуючи тролейбусом ЗіУ-9 № 200, рухаючись в м. Хмельницькому на перехресті Старокостянтинівське шосе - Водопровідна, не вибрав безпечної дистанції руху та допустив наїзд на автомобіль VAZ 21114, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням позивача, коли він зупинився попереду. В результаті ДТП дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду від 28 листопада 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Власником пошкодженого автомобіля є [PERSON], який надав позивачу право розпоряджатись даним автомобілем, право одержувати всі необхідні довідки та документи, розписуватись за нього, одержати грошові суми у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті ДТП, на підставі довіреності від 20 липня 2010 року №2122. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час зазначеної ДТП була застрахована у ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» згідно договору страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №10128 серії UD № 10128 від 05.03.2013 року який був укладений між відповідачем та ХКП «Електротранс». [PERSON] працює водієм тролейбуса у ХКП «Електротранс» та вчинив вищевказане правопорушення саме під час виконання службових обов'язків. Позивач звернувся до ПАТ «УТСК» з заявою про страхове відшкодування та документами, перелік яких передбачений вказаним договором, проте відповідач до цього часу не провів страхової виплати та не надав жодної відповіді на вказану заяву. Вважає бездіяльність ПАТ УАСК «УТСК» неправомірною та змушений звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, надіслав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначає, що вартість матеріального збитку, з технічної точки зору заподіяного власнику автомобіля ВАЗ д.н. [NUMBER], становить 26473,18 грн. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Відповідно до змісту позову, позивач просить стягнути кошти саме на його користь, отже розмір страхового відшкодування має складати: 26473,18 грн. - 20 % (ПДВ) = 22060,98 грн. При визначенні розміру страхового відшкодування слід врахувати і вимоги п. 5.5. ст. 5 Договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власники наземного транспорту № 10138 (укладений між ПрАТ «УТСК» та ХКП «Електротранс»), відповідно до якого безумовна франшиза по кожному забезпеченому засобу складає 500 грн., які має відшкодовувати ХКП «Електротранс». Отже, розмір страхового відшкодування, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає: 22060,98 грн. - 500 грн. = 21560,98 грн. Звертаю також увагу суду і на питання належності позивача у даній справі, оскільки вважає, що право вимоги належить не позивачеві, а безпосередньо власнику автомобіля [PERSON] В судове засідання представник третьої особи, будучи повідомленим про час та місце судового розгляду справи, не з'явився, про причини неявки не повідомив. Будучи присутнім під час проведення попереднього судового засідання, вказав, що вважає позовні вимоги повністю правомірними і проти їх задоволення не заперечує. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності представників відповідача та третьої особи в судовому засіданні. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 28.11.2013 року у справі № 686/24173/13-п встановлено, що 11.11.2013 року о 18.40 год. [PERSON], керуючи тролейбусом ЗИУ-9 № 200 в м. Хмельницькому на перехресті вулиць Старокостянтинівське шосе - Водопровідна, не вибрав безпечної дистанції руху та допустив наїзд на автомобіль «ВАЗ» д/н [NUMBER], який зупинився попереду, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Визнаний винним у скоєнні даного правопорушення та притягнутий до адміністративної відповідальності. Правопорушення мало місце під час виконання [PERSON] своїх трудових обов'язків за трудовим договором з ХКП «Електротранс». Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Власником автомобіля «ВАЗ» д/н [NUMBER] є [PERSON], який надав нотаріально засвідчену довіреність від 20.07.2010 року, копія котрої наявна в матеріалах справи, позивачу на розпорядження вказаним автомобілем, в тому числі на представництво в усіх установах та організаціях, судових органах, страхових організаціях з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією, ремонтом автомобіля, подавати необхідні документи, одержувати належні власнику суми у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті ДТП. Вказана довіреність видана строком до 20.07.2030 року. Тим самим спростовуються заперечення відповідача щодо неналежності позивачеві права вимоги, а суд приходить до висновку про те, що позивач має право в силу вказаної довіреності на звернення з даним позовом до суду від власного імені. Вартість матеріального збитку з технічної точки зору, завданого власнику вказаного автомобіля, становить станом на дату огляду судовим експертом 23.09.2014 року 26473,18 грн. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Між відповідачем та ХКП «Електротранс» 5.03.2013 року було укладено договір № 10128 добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (далі: договір), який діяв і на час ДТП та поширював свою дію на випадки спричинення шкоди, завданої під час керування тролейбусом ЗИУ-9 № 200 (п. 26 додатку № 1 до договору). Згідно п. 3 вказаного договору, страховим випадком за ним є настання цивільної відповідальності страхувальника (водія) за збиток, що перевищує ліміти відповідальності, які передбачені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі: Закон), внаслідок настання страхового ризику - шкоди, заподіяної майну третіх осіб внаслідок ДТП, що сталась за участю забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п. 9.2 ст. 9 Закону, ліміт відповідальності страховика (назву цього терміну змінено Законом України N 5090-VI від 05.07.2012 року на «страхова сума») за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Та ж сума вказана відповідачем у складеному ним акті огляду КТЗ (дефектній відомості) від 14.11.2013 року. Таким чином, виходячи з вище наведених умов договору, на спірні правовідносини поширює свою дію вище вказаний Закон. 14.11.2013 року відповідачем було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, після чого позивач звернувся до відповідача з заявою про отримання страхового відшкодування від 26.12.2013 року та надав необхідні документи, однак страхового відшкодування йому виплачено не було, хоча відповідач визнає вказаний випадок страховим, що вбачається із його письмових заперечень на дану позову заяву - первинних та додаткових. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Сума оціненої шкоди 26473,18 грн. за вирахуванням 20% ПДВ становить 21178,54 грн. В своїх запереченнях відповідач посилається на необхідність зменшення суми відшкодування на розмір франшизи, передбачений договором, - 500 грн. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Оскільки між сторонами наявні правовідносини, врегульовані Законом, а доказів встановлення та розміру франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що поширював би свою дію саме на даний випадок, відповідачем не надано, тому посилання позивача на необхідність зменшення страхового відшкодування на 500 грн. згідно договору суд до уваги не бере, адже в силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Разом з тим, в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки відповідач визнає за належну суму страхового відшкодування з відповідача на користь позивача 21560,98 грн. (тобто більшу за розраховану з вирахуванням з суми оціненої шкоди 20% ПДВ), то саме ця сума і підлягає стягненню в якості відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту. В цій частині позов слід задовольнити. Позовні вимоги також підтверджуються постановою Хмельницького міськрайонного суду від 28.11.2013 року, довідкою ДАІ, виданою [PERSON], серії ХМ № 002150, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СРБ482361, довіреністю від 20.07.2010 року, заявою про отримання страхового відшкодування від 26.12.2013 року, договором № 10128 від 5.03.2013 року, аварійним сертифікатом № 71/02/14 від 25.02.2014 року, актом огляду КТЗ від 14.11.2013 року, висновком експерта № 027/09/2014 судової автотоварознавчої експертизи та додатками до нього, наявними в матеріалах справи. Судові витрати у справі складаються з судового збору на суму 243,60 грн., 71,40 грн. та витрат на оплату проведеної судової експертизи в сумі 861,00 грн., а всього - 1176,00 грн., вони понесені позивачем і підлягають компенсації на його користь з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог в силу ст. 88 ЦПК України, тобто в сумі 804,94 грн., що розраховано наступним чином: 1176,00 грн. понесених судових витрат х 21560,90 грн. задоволених позовних вимог : 31500 грн. заявлених позовних вимог = 804,94 грн. На підставаі наведеного та

Outcome: partial