Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

В інтересах позивача [PERSON] звернувся її представник - адвокат Малик Д.О. з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в обгрунтування якого зазначив наступне. Позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.02.2017 до 21.03.2019. Від шлюбу у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Після народження доньки сторони фактично припинили шлюбні відносини і відповідач виїхав на непідконтрольну державній владі територію Луганської області. Адресу проживання, місце роботи позивачці не відомі. Жодного разу [PERSON] не зателефонував і не поцікавився донькою, її здоров' ям, матеріальними станом. Починаючи з жовтня 2017 року, батько дитини проживає в іншому місці та жодного, з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної або будь-якої іншої участі у вихованні доньки, не цікавиться її успіхами, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2019 шлюб, укладений між сторонами, розірвано. Згідно судового наказу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2019 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але жодного разу позивачка не отримала стягнуті аліменти. Всі питання щодо виховання, утримання дитини вирішуються позивачкою. Так, 28.12.2019 нею в інтересах сім`ї та дитини, [PERSON] придбано трикімнатну квартиру за номером [ADDRESS] . Позивачка разом з донькою зареєструвалися та проживають разом в даній квартирі. Для всебічного розвитку дитини позивачка докладає максимальні зусилля та можливості. На теперішній час позивачка перебуває у шлюбі з [PERSON] , який піклується про доньку своєї дружини, бере участь в її вихованні, забезпечує необхідними речами. В майбутньому має намір усиновити [PERSON] . В зв`язку з викладеним просить суд позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, адвокат Малик Д.О. до суду подав заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, та просить розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача. Проти заочного розгляду справи заперечень не надходило. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився у судове засідання, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України та ст. 1-1 ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції». Про причини неявки до суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позовну заяву не подав. Представник третьої особи - Бучанської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. (а.с.58). Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про народження, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12). Шлюб між відповідачами розірвано, про що суду надано копію рішення Індустріального районного суду м. Дніпро від 21 березня 2019 року( а.с.13). Згідно судового наказу Індустріального районного суду м. Дніпро від 29.05.2019 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с.14). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16 червня 2020 року [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON] , після одруження прізвище « [PERSON] » змінила на « [PERSON] » (а.с.15). 28.12.2019 позивачка [PERSON] придбала трикімнатну квартиру за номером [ADDRESS] . Позивачка разом з донькою зареєструвалися та проживають разом в даній квартирі, що підтверджується копією договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 1316 від 28.12.2019, копією Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 195395546 від 28.12.2019, довідками УЦНАП Бучанської міської ради № 2301/2340 від 11.03.2020, № 2301/2341 від 11.03.2020, № 2301/2342 від 11.03.2020 (а.с. 16-20). Довідкою № 3889 від 19.03.2020 Сорокинського міськрайонного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) підтверджується, що [PERSON] не отримувала аліменти згідно судового наказу № 2-н/202/84/2019, виданого 19.06.2019 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання спільної дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.21). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання за вищевказаною адресою від 12.03.2020, власником об`єкту нерухомого майна є [PERSON] , також в даній квартирі проживають та зареєстровані: позивачка [PERSON] , її донька - [PERSON] , 2017 року народження. Разом з ними без реєстрації проживає чоловік позивачки - [PERSON] , 1991 року народження (а.с.22). Згідно рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області про затвердження висновку та самого висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.23-24). Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, ст. 164 СК України визначено підстави для позбавлення батьківських прав батьків, а саме: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, відповідно до положень п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення мати, батька батьківських прав в судовому порядку є їх ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських прав по відношенню до своєї неповнолітньої доньки, не здійснює належного догляду за нею, не забезпечує необхідного медичного догляду, не надає матеріальної допомоги, а також не спілкується з нею в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не піклуються про фізичний і духовний розвиток, її навчання, не забезпечує необхідним харчуванням, що не відповідає принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». За таких обставин, суд, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки в ході судового розгляду знайшли своє повне підтвердження доводи позивача про те, що відповідачі умисно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не займаються вихованням та розвитком дитини, що свідчить про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення і поновити зазначену особу в батьківських правах. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача, що у разі зміни обставин, що слугували підставами для позбавлення його батьківських прав, він не позбавлений права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved