Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

В лютому 2020 року позивачка [PERSON] в особі свого представника за дорученням - [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області про визнання права власності на Ѕ частку нерухомого майна за набувальною давністю. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 25.02.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою суду від 19.03.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового засідання. В обгрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що є співвласницею житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право спільної часткової власності на Ѕ частку зазначеного майна вона набула в порядку спадкування за законом після смерті її матері - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сколівською державною нотаріальною конторою Львівської області від 18.02.1967 року за реєстровим № 81 та зареєстрованого 22.02.1967 року Стрийським МБТІ в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 81. При виникненні у позивачки, яка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , зазначеного вище права спільної часткової власності, даний будинок знаходився по [ADDRESS] , яка була перейменована виконкомом Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області на [ADDRESS] , а згодом - на [ADDRESS] , згідно схематичного плану. Також вказує на те, що інша частка зазначеного вище будинку належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 26.05.1967 року виконкомом Верхньосиньовидненської селищної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Верхньосиньовидненської селищної Ради народних депутатів № 15 від 29.03.1967 року, про що свідчить довідка-характеристика Стрийського МБТІ № 2212 від 19.11.2019 року. [PERSON] померла [INFO] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Верхньосиньовидненської селищної Ради народних депутатів від 05.03.1987 року за реєстровим № 7, відповідно до якого все своє майно заповіла доньці - [PERSON] . Однак, після смерті [PERSON] [PERSON] , яка разом з матір`ю на день її смерті не проживала, з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері до нотаріуса не зверталась, не вступила у фактичне володіння та управління майном, а відтак вважалась такою, що відмовилась від спадщини за заповітом після смерті спадкодавця в розумінні ст. 533 ЦК УРСР. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копіює свідоцтва про смерть, виданого 10.04.2018 року відділом РАЦС Управління РАЦС Ставропольського краю по Невинномиську, актовий запис № 412. Позивач зазначає, що у 1987 році вона добросовісно заволоділа іншою половиною житлового будинку з приналежністю, яка належала співвласнику [PERSON] , так як не знала та не могла знати про відсутність підстав для набуття права власності на чужу частку нерухомого майна та була впевнена, що на цю частку не претендують інші особи. Позивачка вказує, що з моменту добросовісного заволодіння нею частиною зазначеного житлового будинку по даний час відкрито та безперервно більше десяти років користується вказаним помешканням без укладеного договору найму чи оренди, що підтверджується довідкою Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області. Таким чином вважає, що у неї є всі підстави для набуття права власності на Ѕ частку даного житлового будинку за набувальною давністю, оскільки після смерті попереднього власника не має правонаступників. В судове засідання представник позивачки [PERSON] - адвокат Горох В.В. не з`явився, але попередньо подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірительки, також просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області Бондаренко В.С. в судове засідання не з`явився, але попередньо надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, вказавши що визнає позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування підготовчого засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про припинення шлюбу № 20, виданого 12.06.1969 року Райбюро ЗАГС, вбачається, що одруження між [PERSON] та [PERSON] припинено та змінено останній прізвище на дошлюбне « [PERSON] », про що в книзі записів громадянського стану про припинення одруження зроблений відповідний актовий запис № 19. Як встановлено в судовому засіданні позивачці [PERSON] належить Ѕ частка житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] та набутий нею у порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] . Даний факт підтверджується копієюсвідоцтва про право на спадщину, виданого 18.02.1967 року нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Добосевич Я.І., з якого вбачається, що єдиним спадкоємцем по закону спадкового майна, до складу якого входить половина житлового будинку та половина надвірних будівель, що знаходяться в [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] є її дочка - [PERSON] . З копії реєстраційного посвідчення на домоволодіння, яке належить державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам та організаціям, виданого 22.02.1967 року вбачається, що Стрийським міжміським бюро технічної інвентаризації посвідчено, що половина домоволодіння [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі вказаного вище свідоцтва про право на спадщину. Із довідки № 375 виданої 12.02.2020 року виконавчим комітетом Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області вбачається, що будинок, який належить [PERSON] , [INFO] , на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину № 117 від 18.02.1967 року, знаходився по [ADDRESS] , яка була перейменована виконкомом Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області на [ADDRESS] а потім на [ADDRESS] згідно схематичного плану. Також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 13.02.2020 року № 200140296 підтверджується те, що [PERSON] належить Ѕ частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 50,4 кв.м, житлова - 33, 5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2030042246245. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ інша 1/2 частка житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] згідно свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Верхньосиньовидненської селищної Ради народних депутатів 26.05.1967 року на підставі рішення виконкому Верхньосиньовидненської Ради № 15 від 29.03.1967 року, що підтверджується довідкою № 2212, виданою 15.11.2019 року Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області та про що зроблено актовий запис № 14. З довідки № 3267, виданої 25.11.2020 року виконавчим комітетом Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області вбачається, що померла [PERSON] день своєї смерті проживала по [ADDRESS] та за життя склала заповіт в користь своєї дочки - [PERSON] . З тексту заповіту, посвідченого 05.03.1987 року секретарем виконкому Верхньосиньовидненської селищної Ради народних депутатів за реєстровим номером 7, копія якого наявна в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право - своїй дочці [PERSON] . Згідно листа Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області №219/01-16 від 03.04.2020 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №59949408 від 03.04.2020 року, виданою Сколівською державною нотаріальною конторою, вбачається, що спадкова справа після померлої [PERSON] , котра померла [INFO] не заводилася. Також спадкоємці після смерті [PERSON] , які б звертались до Сколівської державної нотаріальної контори, відсутні, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданою Сколівською державною нотаріальною конторою від 03.04.2020 року № 59949421. Враховуючи викладені обставини, Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] ) [PERSON] фактично протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не вступила в управління або володіння спадковим майном та не подала до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, внаслідок чого, в розумінні ст. 553 цього Кодексу, вважається такою, що відмовилася від спадщини, оскільки не вчинила жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , яке видане 10.04.2018 року відділом РАЦС Управління РАЦС Ставропольського краю по м. Невинномиськута про що зроблено запис № 412. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] , [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіла половиною житлового будинку з приналежними господарськими будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] понад десять років, так як не знала та не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності на чужу частку нерухомого майна, будучи впевненою, що на цю частку не претендують інші особи. Факт добросовісного, відкритого, безперервного проживання та володіння половиною житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS] підтверджується довідками № 478 від 24.02.2020 року та № 3268 від 25.11.2019 року, виданими виконавчим комітетом Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області, з яких вбачається, що [PERSON] з моменту добросовісного заволодіння в 1987 році частиною житлового будинку [ADDRESS] , яка належала покійній [PERSON] , по даний час відкрито та безперервно, більше десяти років користується вказаним помешканням та земельною ділянкою площею 0,05 га, яка відведена для обслуговування даного житлового будинку, без укладеного договору найму та оренди. Зазначеною довідкою підтверджується і факт відсутності звернення Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області до суду із заявою про визнання спадщини, а саме спірної 1/2 частки житлового будинку після смерті спадкодавця - [PERSON] , відумерлою. Обставини добросовісного заволодіння [PERSON] спірною половиною житлового будинку підтверджується, окрім іншого, попередньо наданими в судове засідання письмовими поясненнями свідків: [PERSON] , жительки [ADDRESS] та [PERSON] , жительки [ADDRESS] , які в судове засідання не з`явилися з причин введенням карантину на території України на період з 16.03.2020 року по 24.04.2020 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19». У своїх поясненнях свідки вказали, що [PERSON] з 1987 року по даний час добросовісно заволоділа та безперервно користується спірною половиною житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS] з приналежним до нього майном, після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] . Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється Земельним кодексом України (далі - ЗК), зокрема статтею 119. Пункт 11 вказаної Постанови передбачає, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Крім цього, згідно п. 13 цієї ж Постанови можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У постанові від 09.07.2019 року у справі № 920/999/16 Верховний Суд роз`яснив, що набуття права власності на річ за набувальною давністю - це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК, для такого набуття необхідна сукупність умов: - наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; - законність об`єкта володіння; - добросовісність заволодіння чужим майном; - відкритість володіння; безперервність володіння; - сплив установлених строків володіння; - відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка добросовісно заволоділа спірною 1/2 часткою житлового будинку (так, як вона не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності, будучи впевненою, що на цю частку не претендують інші особи), володіла нею з цього часу відкрито та безперервно понад 10 років, а саме проживає у спірному житловому будинку з 1987 року по даний час, здійснює його утримання, сплачує комунальні послуги. Суд вважає за необхідне зазначити, що власник спірної частки житлового будинку - [PERSON] померла [INFO] , спадкоємиця після її смерті - [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері до нотаріуса за місцем відкриття спадщини не зверталась, а також не вчинила жодних дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини. Окрім того, на момент розгляду даної справи судом, [PERSON] померла, що дає підстави вважати, що у спірної частки житлового будинку відсутній власник. Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи викладене, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши обставини справи, викладені позивачкою у позовній заяві, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами та сумніву у суду не викликають. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачка [PERSON] добросовісно заволоділа чужим майном, відкрито та безперервно ним володіє більше десяти років, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved