Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

В лютому 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх вимог позивач стверджує, що він позичив відповідачу [PERSON] 50000 грн., які останній зобов»язався повернути до 15.10.2016 року. Під час передачі позивачем вказаних грошових коштів відповідач написав письмову розписку, якою зобов»ячався повернути вказані кошти. Оскільки останній свого зобовязання не виконав, позивач просить стягнути з нього наведену вище суму боргу та три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення з 16.10.2016 року по день подачі позову до суду (по 26.02.2018 року) в розмірі 2 046,58 гривень, з врахуванням встановленого індексу інфляції від суми основного боргу за весь час прострочення з 16.10.2016 року по 26.02.2018 року в розмірі 9 260,00 гривень, а всього стягнути загальну суму 61 306 грн. 58 коп. та судові витрати. Позивач в судове засідання не з»явився, проте подав до суду письмове клопотання в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності підтримуючи позовні вимоги. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином та викликався в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки він суд не повідомив та відзив на позов не подав. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та письмове клопотання позивачки відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що 15 червня 2016 року [PERSON] уклав із [PERSON] договір позики, згідно з яким передав йому грошові кошти у сумі 50 000.00 грн. з умовою їх повернення до 15.10.2016 року. Вказаний договір був укладений у письмовій формі у вигляді розписки, в якій зазначено, що [PERSON] отримав кошти у вказаному розмірі та зобо»ячався повернути до 15.10.2016 року. По закінченню зазначеного строку відповідач борг не повернув. Відповідно до розрахунку заборгованості, сума боргу з урахуванням 3% річних від простроченої заборгованості становить 2 046,58 гривень, сума боргу з урахуванням індексу інфляції від простроченої заборгованості становить 9 260,00 гривень. Як встановлено судом, з часу позики пройшло більше півтора року і до цього часу відповідач на вимоги позивача кошти не повертає, чим порушує його права та інтереси. Встановлено, що 29.01.2018 року позивач письмово звернувся до відповідача з досудовою вимогою та запропонував в строк до 15 лютого 2018 року повернути позичену у нього суму коштів добровільно. Однак, вказані вимоги [PERSON] проігнорував та не повернув позичені у нього грошові кошти у вказаній сумі. Позивач у своїх позовних вимогах зазначив, що виконати в добровільному порядку грошове зобовязання та сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми відповідач відмовляється, уникає зустрічей із ним. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовзання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. \~\~ Згідно\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. \~\~\~\~\~Статті\~526,\~527 ЦК України\~передбачають, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. \~\~\~\~\~Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. \~\~\~\~\~Так, ст. ст.\~610,\~611 ЦК України\~визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. \~\~\~\~\~\~Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошові кошти ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~\~\~\~ Згідно ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. \~\~\~\~\~Так в силу, ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~\~\~\~ Згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. \~\~\~\~\~Відповідно до\~ст. 3 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10-го числа, що настає за звітним. \~\~\~\~\~Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити йому 3 % річних від простроченої суми заборгованості. Зазначені проценти не слідує співставляти з неустойкою: вони є не мірою відповідальності, а платою за користування чужими грошовими коштами, і отже стягуються незалежно від вини боржника. Договором або законом з прострочення грошового зобов'язання може бути також встановлена неустойка. Підсумовуючи вищенаведене, загальний розмір заборгованості за договором позики (3% відсотків річних та враховуючи індексу інфляції), який підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] становить\~61\~306 грн. 58 коп. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. та судові витрати, які повязані із розглядом справи та підтверджуються наявними у матеріалах справи квитанціями на суму 92.25 грн., а всього 797,05 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved