Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

В лютому 2016р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка», в якому просила суд: стягнути з відповідача на свою користь 14633,24 грн., як відшкодування заборгованості по заробітній платі з індексацією втрати частини доходів від цієї суми у зв'язку із зміною споживчих цін за період з 05 листопада 2015р. по 03 лютого 2016р. Судом до участі у справі, в якості третьої особи було притягнуто [PERSON] Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 листопада 2015р. її було поновлено на роботі на посаді головного бухгалтера центральної бухгалтерії відповідача. 05 листопада 2015р. на підставі наказу відповідача за № 202 К позивачка підлягає поновленню на зазначеній вище посаді та їй повинно бути виплачено середній заробіток в розмірі 38668,25 грн. та моральна шкода 3000,0 грн. Оскільки не дивлячись на виданий наказ, відповідач не здійснює виплату зазначених сум, то враховуючи положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав, шляхом стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів у зв'язку зі зміною споживчих цін за період з 05 листопада 2015р. по 03 лютого 2016р. у розмірі 14633,24 грн. Позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові. Представник відповідача, в судовому засіданні проти позову заперечила, зазначаючи, що вимоги позивачки є безпідставними та необґрунтованими, оскільки рішенням касаційної інстанції було скасовано рішення апеляційної інстанції, яким позивачку було поновлено на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Третя особа, про час та місце розгляд справи була повідомлена в установленому законом порядку, в судові засідання не з'являлась, поважності причин неявки суду не повідомила. В судове засідання 21 листопада 2017р. сторони не з'явились, сторона відповідача клопотала про розгляд справи у відсутність свого представника, враховуючи тривалий час розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка зазначала, що відповідачем не виконується рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 листопада 2015р., яким її було поновлено на роботі на посаді головного бухгалтера центральної бухгалтерії відповідача, а також відповідач формально виконав це рішення суду, видавши 05 листопада 2015р. наказ за № 202 К про поновлення позивачки на зазначеній вище посаді та не виплатив середній заробіток в розмірі 38668,25 грн. та моральну шкоду 3000,0 грн. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2015р. по цивільній справі № 761/13179/15-ц, позов [PERSON] до Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка», треті особи: Генеральний директор Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О. Довженка» [PERSON], Заступник генерального директора з загальних питань та безпеки Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О. Довженка» [PERSON], юрисконсульт Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О. Довженка» [PERSON], начальник відділу кадрів Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О. Довженка» [PERSON] про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, одночасне покладення на генерального директора Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О. Довженка» за незаконним наказом якого проведено звільнення, зобов'язання відшкодувати підприємству шкоду, заподіяну оплатою вимушеного прогулу незаконно звільненого працівника - залишено без задоволення. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02 листопада 2015р., зазначене вище рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2015р. скасовано та ухвалено нове, за яким позов [PERSON] задоволено частково, визнано наказ № 52-к від 07 квітня 2015р. про звільнення [PERSON] - незаконним; поновлено останню на посаді головного бухгалтера центральної бухгалтерії Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка» з 08 квітня 2015р.; підлягає стягненню з Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 квітня по 02 листопада 2015р. в розмірі 38668,25 грн. (сума визначена без виключення сум на податки, збори та обов'язкові платежі) та моральну шкоду у розмірі 3000,0 грн., а всього 41809,25 грн. Додатковим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016р. стягнуто з Державного підприємства «Національна кіностудія фільмів імені Олександра Довженка» на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 18000,0 грн. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 серпня 2017р., рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 листопада 2015р. та додаткове рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016р. - скасовано, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2015р. залишено в силі. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці» у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Відповідно до ч.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи ). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі по тексту - компенсація ) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і заробітна плата (грошове забезпечення) (ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»). Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 р. №1078). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки, як встановлено судом звільнення позивачки з займаної посади відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства, що встановлено рішенням касаційної інстанції віл 02 серпня 2017р., а тому позивачка права на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, внаслідок звільнення немає, і відповідно на її користь не може бути стягнена компенсація втрати доходу у зв'язку із зміною споживчих цін за період з 05 листопада 2015р. по 03 лютого 2016р. у розмірі 14633,24 грн.

Outcome: dismissed