Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

В квітні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 06.05.2017 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2781741, за яким ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер [NUMBER] сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. Відповідно до постанови суду від 14.02.2018 року [PERSON] , який керував автомобілем ВАЗ 2109, [NUMBER] , визнано винним у настанні ДТП, яка мала місце 24.01.2018 о 10-30 год. на 1 км+800 м автошляху Каховка-Коробки-Червоний Поділ, в результаті ДТП транспортний засіб CHEVROLET «AVEO», [NUMBER] , отримав пошкодження. На підставі заяви [PERSON] ПрАТ «УПСК» виплатив страхові відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу на загальну суму 26 182, 33 грн. 01.10.2020 року на підставі договору відступлення, право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору, а саме виплаченого страхового відшкодування за вказаним договором, перейшло до ФОП [PERSON] , який набув права грошової вимоги до відповідача. В зв`язку з тим, що заборгованість в добровільному порядку не відшкодовано, позивач просить суд стягнути з [PERSON] в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 26 182, 33 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 05.05.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання представник позивача не з`явився, заявою від 12.08.2021 року просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до постанови Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 14.02.2018 року 24 січня 2018 року о 10.30 годині на 1 км+800 м автошляху Каховка-Коробки-Червоний Поділ, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2109», державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечну швидкість та не впоровся з керуванням, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом CHEVROLET «AVEO», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. В порядку ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2781741, автомобіль ВАЗ 2109, д/н [NUMBER] , був застрахований. 24.01.2018 року [PERSON] , який на момент вчинення ДТП керував транспортним засобом CHEVROLET «AVEO», д/н [NUMBER] , було подано у ПрАТ «УПСК» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, за участю автомобіля ВАЗ 2109, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Так, ПрАТ «УПСК» на підставі страхового акту №ОЦ/123/450/18/0167 від 19.04.2018 року, виплачено потерпілому [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 26 182, 33 гривень, що підтверджується платіжним доручення №1941 від 20.04.2018 року. ПрАТ «УПСК» за вих. № РУ/18/0167 від 30.05.2018 року на зареєстровану адресу відповідача [PERSON] була направлена претензія про відшкодування збитків в порядку регресу в сумі 26 182, 33 грн. 01.10.2020 року між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) укладено Договір цесії № 01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) набуває право вимоги Первісного кредитора за укладеними Договорами страхування та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором (п.2.1 Договору). Згідно п.2.2 Договору Загальний розмір Заборгованостей Боржників, Права вимоги до яких відступається згідно цього Договору, складає 586226 грн 65 коп., згідно Реєстру прав вимог, який складається сторонами в паперовому та електронному вигляді за формою, що наведена у Додатку 1 до цього Договору. У Додатку 1 до Договору №01/10/2020 про відступлення прав вимоги від 01.10.2020 року, під порядковим номером 28 зазначено Договір страхування №ОЦ/123/450/18/0167 від 19.04.2018 року, страхувальник [PERSON] , Боржник [PERSON] , сума страхового відшкодування 26 182, 33 грн., що становить і суму боргу. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договору підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Підпунктами а, ґ підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він не повідомив страховика у строки і за умов визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. У відповідності до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як зазначено у ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини. Так, відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вказане, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що оскільки вина [PERSON] у факті скоєння ДТП, беззаперечно підтверджується постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 14.02.2018 року, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» сплачено страхове відшкодування [PERSON] , CHEVROLET «AVEO» у розмірі 26 182, 33 грн., відповідно до страхового акту, а до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу, оскільки відповідач у добровільному порядку наведеної суми не сплатив, у зв`язку з чим, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає за необхідне позов задовольнити. Стосовно вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Із матеріалів цивільної справи вбачається, що 30.01.2019 року між ФОП [PERSON] та адвокатом Самойленко Петром Михайловичем було укладено договір про надання правової допомоги №30/01/19. Факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3500 гривень підтверджується також додатковою угодою №0167 до Договору про надання правової допомоги №30/01/19, актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги №30/01/19, платіжним дорученням від 29.03.2021 року. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що вимоги про стягнення із відповідач витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 гривень є підставними та підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908, 00 грн.

Outcome: approved