Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» дана цивільна справа розглядається Куйбишевським районним судом Запорізької області на підставі розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року №27/0/38-14. У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог зазначило, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 04 липня 2011 року укладено договір №DOXRF704000049, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 4143 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов'язання за договором, унаслідок чого станом на 08 вересня 2014 року утворилася кредитна заборгованість в розмірі 12562 грн. 90 коп., де 1522 грн. 30 коп. - сума заборгованості за кредитом, 0 грн. 78 коп. - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом, 9965 грн. 40 коп. - сума пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також 500 грн. - штраф (фіксована частина) і 574 грн. 42 коп. - штраф (процентна складова). Посилаючись на вказані обставини, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача заборгованість по договору в розмірі 12562 грн. 90 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.. Представник позивача у письмовій заяві повідомив судові про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, та прохає справу розглянути справу без участі свого представника. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, причини своєї неявки судові не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не заявила. За письмової згоди позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] склалися кредитні правовідносини. Зміст кредитного договору, укладеного між сторонами, зафіксований в кількох документах, договір підписаний сторонами: від імені банку - уповноваженою на це особою та скріплений печаткою юридичної особи, а від імені позичальника особисто [PERSON]. Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Відповідно до чч.1,4 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до стст.1049,1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що 04 липня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №DOXRF704000049, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 4143 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредит надано на строк з 04 липня 2011 року по 03 серпня 2013 року в обмін на зобов'язання [PERSON] щодо повернення кредиту, сплати відсотків в розмірі 0,01% щомісяця на суму залишку по кредиту у встановлені у Заяві, Умовах та правилах строки. Відповідач [PERSON] зобов'язалася, починаючи з 01 по 05 число кожного місяця, надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 165 грн. 94 коп. з метою погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотками, а також з інших платежів відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 03 серпня 2013 року. При укладанні кредитного договору відповідач [PERSON] погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови та правила). Своїм підписом на заяві позичальника підтвердила факт надання їй повної інформації про умови кредитування в Приватбанку (а.с.7). Відповідно до п.п.2.4.5.1 п.2.4.5 Умов, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1,25% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення платежу (а.с.14 зворотна сторона). Підпунктом 2.4.5.5 пункту 2.4.5 Умов, передбачено, що у разі порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 90 днів, позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с.14 зворотна сторона). Позичальник [PERSON] користувалась коштами, разом з цим, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с.6). Станом на 08 вересня 2014 року відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором, що складається з: 1522 грн. 30 коп. - сума заборгованості за кредитом, 0 грн. 78 коп. - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом. Частиною першою статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Згідно зі стст.549,550 ЦК України, неустойкою є штраф або пеня, та право на неї виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Станом на 08 вересня 2014 року Банком нарахована пеня в сумі 9965 грн. 40 коп., а також 500 грн. - штраф (фіксована частина) і 574 грн. 42 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.6) В той же час збитки Банку, які складаються з 1522 грн. 30 коп. - суми неповернутого кредиту та 0 грн. 78 коп. - суми несплачених відсотків, станом на 08 вересня 2014 року становлять 1523 грн. 08 коп.. Положення ч.3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі №6-100цс14. З огляду на це, суд вважає, що розмір неустойки (пені, штрафів), який визначений Банком у заборгованості за вказаним кредитним договором значно перевищує розмір збитків Банку, а тому підлягає зменшенню до 1600 грн.. Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги банку до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 08 вересня 2014 року в сумі 3123 грн. 08 коп., у тому числі неповернутого кредиту в сумі 1522 грн. 30 коп., несплачених відсотків в сумі 0 грн. 78 коп. та пені в сумі 1600 грн.. В іншій частині в задоволенні позову Банку слід відмовити. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на те, що судом задовольняється позов ПАТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму 3123 грн. 08 коп., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.23). На підставі викладеного,

Outcome: partial