Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку А-1, де 1 - коридор, 2 - ванна, 3 - житлова, 4 - житлова, 5 - житлова, 6 - кухня, огорожі - № 1-6 та мостіння - І, а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що у 1977 році нею було придбане нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], який згодом було перейменовано у [ADDRESS]. З метою створення належних умов для проживання, позивачкою було здійснено реконструкцію придбаного нерухомого майна та побудовано домоволодіння, яке складається з житлового будинку А-1, загальною площею 65,6 кв.м., де 1 - коридор, 2 - ванна, 3 - житлова, 4 - житлова, 5 - житлова, 6 - кухня, огорожі № 1-6 та мостіння І. Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, побудоване до 05.08.1992 року, документом, яке відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. З метою визначення відповідності об'єкту нерухомого майна будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам на замовлення позивачки, експертом по технічному обстеженню будівель та споруд ТОВ «ЛЕКОМ Т» було здійснено обстеження вказаного домоволодіння, за результатами якого станом на 2013 рік складено Технічний висновок про стан будівельних конструкцій та відповідність державним стандартам, будівельним нормам та правилам садибного (індивідуального житлового будинку). Відповідно до Технічного висновку будівельні конструкції садибного Індивідуального житлового будинку [ADDRESS] знаходяться в задовільному стані та є такими, що придатні для подальшої експлуатації. Таким чином, житловий будинок збудований у відповідності до вимог державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови, що є підставою для визнання права власності на вказаний вище житловий будинок який був збудований самочинно. Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, тривалість володіння об'єктом нерухомого майна, відповідність його будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам з метою реалізації своїх конституційних прав, позивачка просила визнати зза нею право власності на це майно. Ухвалою суду позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача судових витрат були залишені без розгляду. Представник позивачки в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивачки та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, викладені позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки та просила їй відмовити. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у 1980 році самочинно побудувала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], в якому вона зареєстрована та проживає, що підтверджується копією домової книги. Право власності на вищевказане домоволодіння, у встановленому законом порядку, ні за ким не зареєстроване, що підтверджується листом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 13.08.2014 року за № 8889 (а.с.12) Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих від 12.12.1973 року за № 697 «Про перейменування вулиць, переулків та площ м. Дніпропетровська» було перейменовано в Красногвардійському районі [ADDRESS] на «[ADDRESS]» (а.с.6). Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року за № 127, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773 - не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно технічного паспорту на домоволодіння [ADDRESS], виготовленого ФОП [PERSON] станом на 04.09.2013 року, інвентаризаційна справа 02390, воно складається з: житлового будинку А-1, де 1 - коридор, 2 - ванна, 3 - житлова, 4 - житлова, 5 - житлова, 6 - кухня, огорожі - № 1-6 та мостіння - І, які збудовані в 1980 році (а.с.7-11). При цьому, згідно до технічного висновку, зробленого Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕКОМ Т» від 30.09.2013 року, будівельні конструкції житлового будинку за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS], буд. 37 - знаходяться в задовільному стані і придатні до подальшої експлуатації (а.с.13-20). Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом не встановлено фактів порушення позивачкою прав користувачів (власників) суміжних земельних ділянок до тієї, на якій збудовано спірне майно. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку А-1, де 1 - коридор, 2 - ванна, 3 - житлова, 4 - житлова, 5 - житлова, 6 - кухня, огорожі - № 1-6 та мостіння - І. На підставі викладеного та

Outcome: approved