Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов укладеного договору б/н від 22.07. 2011 року (надалі-Договір) публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») надало, а [PERSON] (далі Відповідач) отримав кредит у розмірі 300.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком відповідно до п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві. Взяті на себе зобовязання згідно кредитного договору та [PERSON] виконав повністю, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, станом на 30.06.2015 року заборгував позивачу 14721,34 гривень. Вказану суму боргу та понесені витрати по сплаті судового збору позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позов задовольнити, в разі відсутності відповідача проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, якого судовою повісткою під розписку повідомлено про час і місце судового засідання, в суд не зявився, причину неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 22.07. 2011 року між відповідачем і позивачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало, а [PERSON] отримав кредит у розмірі 300.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві. Взяті на себе зобовязання згідно кредитного договору та [PERSON] виконав повністю, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, станом на 30.06.2015 року заборгував позивачу 14721,34 гривень, яка складається з наступного:4840,92 грн. заборгованість за кредитом; 7011 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1692,05 грн. пеня та комісія; 500 грн.- штраф (фіксована частина).; 677,21 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до п.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та закону. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням , проведеним належним чином. Статтями 1054 ч.2, 1050 ч.2 ЦК України встановлено, що в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідач не довів, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором. Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Позивачем доведено, що внаслідок порушення відповідачем свого зобовязання за Договором останній станом на 30.06.2015 року заборгував йому 14721,34 грн.. Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 243,60 грн. за сплачений судовий збір.

Outcome: approved