Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири яка розташована за адресою: [ADDRESS], як таке, що набуто нею у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач наголошувала на тому, що за життя [PERSON] прийняла спірне майно у спадщину після смерті [PERSON], однак не зареєструвала на нього права власності у належний спосіб, та з таких підстав державним нотаріусом ІІІ-ї одеської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право власності на спадщину - названу частину квартири. З таких обставин позивач вбачає порушення її майнових прав та вказуючи на правові положення просила суд позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явилась, звернулась до суду з заявою про вирішення справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала з викладених у позові підстав, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача, у судове засідання не з'явилась та не повідомила про поважні причини своєї неявки. Жодних заяв, клопотань або заперечень не надала. Дослідивши письмові пояснення та матеріали справи суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін в порядку, передбаченому ст.ст. 169, 224-225 ЦПК України, оскільки належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач не з'явився у судове засідання, а позивач у поданій нею заяві проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала, та тому суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Так, щодо фактичних обставин справи, суд зазначає наступне. Позивач є спадкоємицею за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, та [PERSON], яка померла [INFO] року першої черги спадкування. Наведене випливає з наступного аналізу. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.06.1950 року позивач народилась у родині [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки № 843 архіву РАЦС від 25.08.1987 року про наявність актового запису про шлюб між [PERSON] та [PERSON] прізвище позивача після укладення шлюбу було змінено на «[PERSON]». 18.05.1976 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та 14.02.1980 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] у зв'язку з чим її прізвище було змінено на «[PERSON]». Після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, спадщину прийняли [PERSON], та [PERSON], про що свідчать долучені до матеріалів справи копії свідоцтв про право на спадщину за законом, відповідно до яких [PERSON], та його донька [PERSON], успадкували у рівних частинах (по 1/2) квартиру, що знаходиться у [ADDRESS], загальною площею - 56,4 кв., та належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 29 грудня 1990 року. Разом з тим вбачається, що спадкоємці не звернулись до органів державної реєстрації прав власності та не зареєстрували своє право власності у встановленому Законом порядку. [INFO] року померла [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис за № 13112. Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 18.02.2015 року позивач отримала витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, який свідчить про реєстрацію спадкової справи № 57126675 у спадковому реєстрі в Третій одеській державній нотаріальній конторі. Згідно листа державному нотаріусу Третьої одеської державної нотаріальної контори що станом на 21.12.2012 р. право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченим Третьою одеською державною нотаріальною конторою 29.12.1990 року, та на ім'я [PERSON], жодна частина такої квартири переоформлена не була. 26.06.2015 року нотаріус Третьої одеської державної нотаріальної контори, Пінігіна Т.М., ухвалила Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій постановила відмовити [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру під [ADDRESS] корпус під № 5, після смерті [PERSON], в зв'язку з тим, що вищезазначена квартира не зареєстрована за [PERSON] у відповідних органах реєстрації. Згідно ст. 1220 ЦК Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою . Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1216 ЦК Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 23 постанови №7 від 30.05.2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах про спадкування», у випадку відмови нотаріуса в оформленні спадщини, особа-спадкоємець з метою прийняття спадщини може звернутися до суду за загальними правилами цивільного провадження. Відповідно до п. 3.1 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання (ст. 392 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Виходячи з наведеного суд доходить наступних висновків. На час смерті [PERSON] належали майнові права щодо 1/2 частини квартири [ADDRESS] корпус під № 5. Згідно абзаців 1, 15, 16 п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином вимоги позову вбачаються законними та обґрунтованими, а отже позов підлягає задоволенню. Виходячи з викладеного та

Outcome: approved