Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить встановити факт належності [PERSON], померлій 30 листопада 2013 року квартири № 41, що знаходиться за адресою: м. (Горішні Плавні) Комсомольськ по вул. Гірників, 31 та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на згадану квартиру, що залишилась після смерті [PERSON] Позовні вимоги мотивовані посиланням на положення ст. ст.392,1268,1267 ЦК України. До суду позивач не зявилась, направивши відповідну заяву про розгляд справи за її відсутності. На задоволенні вимог наполягає з підстав, наведених в позові Інші учасники провадження до суду не зявились з направленням заяв про розгляд справи в їх відсутність. Відповідач проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Суд, дослідивши представлені у справі письмові докази, встановив наступне: 30 листопада 2013 року померла [PERSON] (а.с. 11), яка за життя все своє майно, яке належатиме їй на день смерті заповіла позивачу у справі [PERSON] (дошлюбне Святелик) Ж.В. (а.с. 10, 12-14). Як вбачається з матеріалів справи, за життя 12 травня 2005 року в порядку приватизації державного житлового фонду на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Комсомольською міською радою від 12 травня 2005 року [PERSON] набула у власність квартиру № 41, розташовану за адресою: (Горішні Плавні) Комсомольськ по вул. Гірників, 31. Право власності спадкодавця визначено 1/1 часткою із проведенням наступної реєстрації права власності із занесенням відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 17, 38-39). Як вбачається із змісту позовної заяви, після смерті спадкодавця позивач в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини, в оформленні якої їй було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло (а.с. 15-16). Питання видачі дубліката свідоцтва також залишилось невирішеним через відмову Реєстраційної служби у його видачі в звязку відсутністю заяви власника на його видачу. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного: Згідно із розясненнями, наданими ВССУ в листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» /далі по тексту: лист ВССУ № 24-753/0/4-13/ визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. ВССУ зазначає, що прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Отже, за наявності належних доказів щодо прийняття спадкоємцем спадщини в установленому законом порядку, втрати оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно та неможливості отримання його дублікату у встановленому Законом поряду,

Outcome: approved