overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

В лютому 2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] Новоселицького району. Спадщину за заповітом після смерті спадкодавця він прийняв своєчасно. Відповідачі спадщину не прийняли. Але оскільки спадкодавець не отримав при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, він не може оформити на себе право власності на домоволодіння. Просив суд визнати за ним право власності на домоволодіння в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов і просив задовольнити його вимоги. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надавши заяви про те, що позов визнають та просять розглянути справу у їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті матері позивача [PERSON] [INFO] року відкрилася спадщина на ? частку домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] Новоселицького району. Після її смерті спадщину за законом прийняв її чоловік - батько позивача [PERSON], який помер [INFO] року. Після його смерті відкрилася спадщина на все вказане домоволодіння. Позивач як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв своєчасно. Однак, у зв'язку із смертю спадкодавця, БТІ відмовилось зареєструвати право власності за померлим. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом, відповідачі спадщину не прийняли та на неї не претендують, то право власності на спадщину слід визнати за позивачем. На підставі ст.ст. 525, 529, 548, 549 ЦК УРСР, 328, 1268, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

В лютому 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення на його користь суми боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що 11 вересня 2007 року відповідно до кредитного договору № 2380 [PERSON] був наданий кредит в сумі 10000 грн. на термін до 10 вересня 2009 року. Протягом дії кредитного договору [PERSON] систематично не виконував належним чином договірні зобов'язання в частині своєчасного погашення заборгованості суми кредиту, у зв'язку з чим станом на 27 січня 2011 року допустив прострочену заборгованість по кредиту, відсотках та пені на суму 1990 грн. 07 коп.. Зобов'язання за вказаним договором забезпечено договором поруки, укладений із поручителем [PERSON]. Просив стягнути з відповідачів в примусовому порядку кредитну заборгованість та судові витрати по справі. Під час розгляду справи у суді, представник позивача змінив позовні вимоги та просив стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати з [PERSON], оскільки [PERSON] померла. Просив справу розглянути у його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] відповідно до укладеного договору № 2380 від 11 вересня 2007 року про надання кредиту, отримав від позивача кредит на суму 10000 грн. терміном до 10 вересня 2009 року. Відповідно до п. 5.2.2. даного договору відповідач зобов'язується своєчасно погасити кредитні платежі. Пунктом 6.4 вказаного договору передбачено, що за несвоєчасну сплату сум кредиту або процентів за користування кредитом, клієнт сплачує банку пеню яка обчислюється від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу до моменту фактичної сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення. В порушення умов договору, станом на 27 січня 2011 року [PERSON] не повернув повністю отриманий кредит, відсотки та пеню на загальну суму 1990 грн. 07 коп., що підтверджується розрахунком банку. У зв'язку з тим, що відповідач не виконав умови договору кредиту і не повернув борг позивачу, його слід стягнути з нього в примусовому порядку. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по справі. На підставі ст. ст. 610, 611, 612, 614, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 88 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

В лютому 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь суми боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що 11 листопада 2005 року відповідно до кредитного договору № SAMDN03000004536976 відповідачу був наданий кредит в розмірі 5000 євро у формі відкриття кредитної лінії на один рік. Протягом дії кредитного договору відповідач систематично не виконував належним чином договірні зобовязання в частині своєчасного погашення заборгованості суми кредиту, у звязку з чим станом на 24 січня 2011 року допустив прострочену заборгованість по кредиту та відсотках за його користування на суму 4037,15 євро, що в гривневому еквіваленті становить 43355 грн. 16 коп.. Просив стягнути з відповідача в примусовому порядку кредитну заборгованість та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити позов. Відповідач позов визнав в повному обсязі, пояснівши суду, що відповідно до укладеного договору кредиту із позивачем, отримав від останнього кредит в сумі 5000 євро. Однак, своєчасно повернути кредит не зміг, у звязку із чим виникла вказана заборгованість. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно відповідач відповідно до укладеного договору № SAMDN03000004536976 від 11 листопада 2005 року про надання кредиту, отримав від позивача кредит в розмірі 5000 євро у формі відкриття кредитної лінії терміном дії кредитної картки в один рік із сплатою відсотків за його користування. Відповідно до п. 5.5 даного договору відповідач зобовязується своєчасно погасити кредитні платежі. Пунктом 7.4 вказаного договору передбачено, що за невиконання умов договору, сторони несуть відповідальність відповідно до діючого законодавства. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валют на день платежу. В порушення умов договору, станом на 24 січня 2011 року відповідач не повернув повністю отриманий кредит та відсотки на його користування на загальну суму 4037,15 євро, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 43355 грн. 16 коп. та підтверджується розрахунком банку. У звязку з тим, що відповідач не виконує умови договору кредиту і не повернув борг позивачу, його слід стягнути в примусовому порядку. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по справі. На підставі ст. ст. 526, 533, 610, 611, 612, 614, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 88 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

В лютому 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь суми боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що 23 липня 2007 року відповідно до кредитного договору № 1980 відповідачу був наданий кредит у формі кредитної лінії в межах суми 10000 грн. на термін до 22 липня 2009 року. Протягом дії кредитного договору відповідач систематично не виконував належним чином договірні зобов'язання в частині своєчасного погашення заборгованості суми кредиту, у зв'язку з чим станом на 27 січня 2011 року допустив прострочену заборгованість по кредиту, відсотках та пені на суму 10492 грн. 41 коп.. Просив стягнути з відповідача в примусовому порядку кредитну заборгованість та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача не з'явився, надавши заяву в якій підтримує позовні вимоги і просить розглянути справу у його відсутності. Відповідач позов визнав в повному обсязі, пояснівши суду, що відповідно до укладеного договору кредиту із позивачем, отримав від останнього кредит в сумі 10000 грн.. Однак, своєчасно повернути кредит не зміг, у зв'язку із чим виникла вказана заборгованість. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно відповідач відповідно до укладеного договору № 1980 від 23 липня 2007 року про надання кредиту, отримав від позивача кредит у формі відкриття кредитної лінії на суму 10000 грн. терміном до 22 липня 2009 року. Відповідно до п. 4.2.2. даного договору відповідач зобов'язується своєчасно погасити кредитні платежі. Пунктом 5.3 вказаного договору передбачено, що за несвоєчасну сплату сум кредиту або процентів за користування кредитом, клієнт сплачує банку пеню яка обчислюється від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу до моменту фактичної сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення. В порушення умов договору, станом на 27 січня 2011 року відповідач не повернув повністю отриманий кредит, відсотки та пеню на загальну суму 10492 грн. 41 коп., що підтверджується розрахунком банку. У зв'язку з тим, що відповідач не виконує умови договору кредиту і не повернув борг позивачу, його слід стягнути в примусовому порядку. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по справі. На підставі ст. ст. 610, 611, 612, 614, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 88 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

В лютому 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь суми боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що 26 вересня 2007 року відповідно до кредитного договору № 2537 відповідачу був наданий кредит у формі кредитної лінії в межах суми 5000 грн. на термін до 25 вересня 2009 року. Протягом дії кредитного договору відповідач систематично не виконував належним чином договірні зобовязання в частині своєчасного погашення заборгованості суми кредиту, у звязку з чим станом на 27 січня 2011 року допустив прострочену заборгованість по кредиту, відсотках та пені на суму 2916 грн.. Просив стягнути з відповідача в примусовому порядку кредитну заборгованість та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача не зявився, надавши заяву в якій підтримує позовні вимоги, просить розглянути справу у його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини своєї неявки. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON] показав суду, що він є чоловіком відповідачки, яка в судове засідання не може прийти, так як перебуває за кордоном. Зі слів останньої, він знає що дружина отримала від позивача кредит в розмірі 5000 грн., який своєчасно не повернула. Суд, вислухавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно відповідач відповідно до укладеного договору № 2537 від 26 вересня 2007 року про надання кредиту, отримав від позивача кредит у формі відкриття кредитної лінії на суму 5000 грн. терміном до 25 вересня 2009 року. Відповідно до п. 4.2.2. даного договору відповідач зобовязується своєчасно погасити кредитні платежі. Пунктом 5.3 вказаного договору передбачено, що за несвоєчасну сплату сум кредиту або процентів за користування кредитом, клієнт сплачує банку пеню яка обчислюється від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу до моменту фактичної сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення. В порушення умов договору, станом на 27 січня 2011 року відповідач не повернув повністю отриманий кредит, відсотки та пеню на загальну суму 2916 грн., що підтверджується розрахунком банку. У звязку з тим, що відповідач не виконує умови договору кредиту і не повернув борг позивачу, його слід стягнути в примусовому порядку. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по справі. На підставі ст. ст. 610, 611, 612, 614, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 88 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

В лютому 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення на його користь суми боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що 08 листопада 2007 року відповідно до кредитного договору № 2850 відповідачу [PERSON] був наданий кредит у формі кредитної лінії в межах суми 10000 грн. на термін до 06 листопада 2009 року. Протягом дії кредитного договору відповідач систематично не виконував належним чином договірні зобовязання в частині своєчасного погашення заборгованості суми кредиту, у звязку з чим станом на 27 січня 2011 року допустив прострочену заборгованість по кредиту, відсотках та пені на суму 11673 грн. 60 коп.. Зобовязання за вказаним договором забезпечено договором поруки, укладений із поручителем [PERSON]. Просив стягнути солідарно з відповідачів в примусовому порядку кредитну заборгованість та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача не зявився, надавши заяву в якій підтримує позовні вимоги, просить розглянути справу у його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилися та не повідомили суд про причини своєї неявки. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] відповідно до укладеного договору № 2850 від 08 листопада 2007 року про надання кредиту, отримав від позивача кредит у формі відкриття кредитної лінії на суму 10000 грн. терміном до 06 листопада 2009 року. Відповідно до п. 4.2.2. даного договору відповідач зобовязується своєчасно погасити кредитні платежі. Пунктом 5.3 вказаного договору передбачено, що за несвоєчасну сплату сум кредиту або процентів за користування кредитом, клієнт сплачує банку пеню яка обчислюється від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу до моменту фактичної сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення. В порушення умов договору, станом на 27 січня 2011 року відповідач не повернув повністю отриманий кредит, відсотки та пеню на загальну суму 11673 грн. 60 коп., що підтверджується розрахунком банку. Зобовязання за вказаним договором кредиту забезпечено договором поруки № 2851 від 08 листопада 2007 року, укладений із відповідачем [PERSON] та відповідно до п. 2.1 якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків та штрафних санкцій, передбачених вищевказаним договором кредиту. У звязку з тим, що відповідачі не виконують умови договорів кредиту та поруки і не повернули борг позивачу, його слід стягнути солідарно з них в примусовому порядку. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по справі. На підставі ст. ст. 610, 611, 612, 614, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 88 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

В лютому 2011 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. В даний час вони спільно не проживають, відповідач не приймає участь у вихованні дитини та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини щомісяця в розмірі ? частини всіх його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити позов. Відповідач позов визнав в повному обсязі, пояснівши суду, що готовий сплачувати аліменти на утримання своєї дитини у розмірі передбаченому чинним законодавством. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], який перебуває на утриманні позивачки. Дитина на диспансерному обліку в лікарні не перебуває. Сторони подружніх відносин фактично не підтримують, мешкають окремо. Відповідач як батько зобовязаний приймати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини. Приймаючи до уваги, що відповідач є приватним підприємцем, то розмір аліментів на утримання дитини має бути визначений у частці від його доходу. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 21 лютого 2011 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі у виді судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

В лютому 2011 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що на її утриманні знаходиться їх неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], у зв'язку із чим рішенням Новоселицького райсуду від 26 лютого 2007 року йому присуджено до сплати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки всіх його доходів, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Однак, відповідач, перебуваючи на заробітках, офіційно не працює та сплачує мінімальний розмір аліментів. Дитина є інвалідом дитинства та потребує більше коштів на її утримання. Просила стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дитини щомісяця в розмірі 400 грн.. В судовому засіданні позивачка підтримала позов в повному обсязі та просила задовольнити її вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з»явився без поважних для суду причин. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Новоселицького райсуду від 26 лютого 2007 року позивачу присуджено до сплати аліменти на користь відповідачки на утримання своєї дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Сторони подружніх відносин фактично не підтримують, мешкають окремо. Неповнолітній [PERSON] є дитиною інвалідом та перебуває на утримані позивачки, що підтверджується довідкою Топорівської сільради Новоселицького району № 1287 від 06 грудня 2010 року. Відповідач як батько зобов'язаний приймати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини. Враховуючи, що не має даних про чіткий встановлений дохід відповідача, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на утримання неповнолітньої дитини, в твердій грошовій сумі, із урахуванням того, що присуджений до сплати розмір аліментів був не менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, який встановлений ст. 21 Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік». Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 01 лютого 2011 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі у виді судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

В лютому 2011 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні. В даний час сторони спільно не проживають, відповідач не приймає участь у вихованні дітей та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Просила суд стягнути з відповідача щомісяця аліменти на утримання дітей в розмірі 300 грн. на кожну. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Відповідач позов визнав частково, пояснівши суду, що готовий сплачувати аліменти позивачці на утримання його дітей в розмірі 30 відсотків від прожиткового мінімуму кожної дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], які перебувають на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою Чорнівської сільради Новоселицького району № 897 від 20 грудня 2010 року. Діти не перебувають на диспансерному обліку в лікарні. Сторони проживають окремо. Відповідач як батько зобов'язаний приймати участь в утриманні своїх неповнолітніх дітей на рівні із матір'ю. Враховуючи, що не має даних про чіткий встановлений дохід відповідача, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на утримання неповнолітніх дітей, у твердій грошовій сумі щомісяця в розмірі 300 грн. на кожну дитину. Заперечення відповідача проти позову з підстав необхідності стягнення аліментів з нього на утримання дітей в розмірі 30 відсотків від їх прожиткового мінімуму, суд відхиляє, оскільки в позовному провадженні відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу батьків або твердій грошовій сумі. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 07 лютого 2011 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі у виді судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України, 88 ЦПК України,

Outcome: approved