Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

В інтересах [PERSON] (далі Позивач), з вищевказаним позовом, звернулась до суду його представник за довіреністю [PERSON], під час розгляду справи позовні вимоги неодноразово уточнювались, предметом розгляду є змінена позовна заява в редакції від 19.10.2015 року, в обґрунтування уточнених вимог зазначено, що 20 жовтня 2014 року помер батько Позивача, [PERSON]. Після його смерті Позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідченого 17.09.2015 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий номер №1-1197, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 727277312110, на домоволодіння №94, по вулиці Черняхівського, у місті Кривому Розі. За вказаним свідоцтвом земельна ділянка, на якій розташоване зазначене домоволодіння, перейшла у користування до Позивача. Постановою від 07.09.2015 року Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку під цим домоволодінням, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Проте, спадкодавець [PERSON] прийняв спадщину, оскільки після смерті своєї матері, [PERSON], був зареєстрований та фактично проживав з нею. Більш того, йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 02.02.2007 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий номер 1-369, за яким земельна ділянка, площею 1 000 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться у місті Кривому Розі, вулиця Черняховського, будинок №94, яка належала [PERSON], на підставі Державного акту на право власності на землю серії ДП, виданого на її імя Криворізькою міською Радою народних депутатів 21 жовтня 1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2693, перейшла у його власність. Однак, у встановленому законом порядку він не встиг за своє життя зареєструвати право власності на цю ділянку. Хоча, вчинив дії, спрямовані на його реалізацію. Так, 10.03.2006 року на його імя Криворізьким міським правлінням земельних ресурсів була видана довідка №103-НО про визначення нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки. Позивач вважає себе єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, тому вимушений звертатися до суду із вказаним позовом, з посиланням на приписи ст.ст.1225, 1268, 1270, 1276 ЦК України, просив суд встановити факт прийняття спадщини у вигляді спірної земельної ділянки його батьком після смерті бабусі, та визнати за ним (Позивачем) право власності на цю земельну ділянку у порядку спадкування після смерті батька, [PERSON], померлого 20.102014 року, оскільки отримати спадщину в органах нотаріату не представляється можливим. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягала на задоволенні уточнених позовних вимог.В інтересах [PERSON] (далі Позивач), з вищевказаним позовом, звернулась до суду його представник за довіреністю [PERSON], під час розгляду справи позовні вимоги неодноразово уточнювались, предметом розгляду є змінена позовна заява в редакції від 19.10.2015 року, в обґрунтування уточнених вимог зазначено, що 20 жовтня 2014 року помер батько Позивача, [PERSON]. Після його смерті Позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідченого 17.09.2015 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий номер №1-1197, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 727277312110, на домоволодіння №94, по вулиці Черняхівського, у місті Кривому Розі. За вказаним свідоцтвом земельна ділянка, на якій розташоване зазначене домоволодіння, перейшла у користування до Позивача. Постановою від 07.09.2015 року Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку під цим домоволодінням, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Проте, спадкодавець [PERSON] прийняв спадщину, оскільки після смерті своєї матері, [PERSON], був зареєстрований та фактично проживав з нею. Більш того, йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 02.02.2007 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий номер 1-369, за яким земельна ділянка, площею 1 000 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться у місті Кривому Розі, вулиця Черняховського, будинок №94, яка належала [PERSON], на підставі Державного акту на право власності на землю серії ДП, виданого на її імя Криворізькою міською Радою народних депутатів 21 жовтня 1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2693, перейшла у його власність. Однак, у встановленому законом порядку він не встиг за своє життя зареєструвати право власності на цю ділянку. Хоча, вчинив дії, спрямовані на його реалізацію. Так, 10.03.2006 року на його імя Криворізьким міським правлінням земельних ресурсів була видана довідка №103-НО про визначення нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки. Позивач вважає себе єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, тому вимушений звертатися до суду із вказаним позовом, з посиланням на приписи ст.ст.1225, 1268, 1270, 1276 ЦК України, просив суд встановити факт прийняття спадщини у вигляді спірної земельної ділянки його батьком після смерті бабусі, та визнати за ним (Позивачем) право власності на цю земельну ділянку у порядку спадкування після смерті батька, [PERSON], померлого 20.102014 року, оскільки отримати спадщину в органах нотаріату не представляється можливим. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягала на задоволенні уточнених позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] комітету Центрально-Міської районної у місті ради [PERSON], будучі належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, правом присутності у судовому засіданні не скористувалась,надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, просила суд прийняти рішення згідно норм діючого законодавства. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні уточненої позовної заяви слід відмовити у повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, 20 жовтня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №1167 від 21.10.2014 року (а.с.10). За життя [PERSON] успадкував за заповітом після смерті своєї матері, [PERSON], домоволодіння №94, по вулиці Черняховського, у місті Кривому Розі, та земельну ділянку, площею 1 000 кв.м., цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, за вище вказаною адресою, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 02.02.2007 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори, реєстровий номер №1-369 (а.с.34). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП ДОР «КБТІ» від 22.02.2007 року, право власності на домоволодіння №94, по вулиці Черняховського, у місті Кривому Розі, зареєстровано за [PERSON] (а.с.35). У відповідності до супровідного листа Управління держземагенства у Криворізькому районі Дніпропетровської області від 07.10.2015 року, за вих.№9-404-0.9-5043/2-15, інші правовстановлюючі документи на земельну ділянку, розташовану за адресою: місто Кривий Ріг, вул. Черняховського, будинок №94, за винятком наявного Держаного акту на право власності на землю серії ДП, виданого Криворізькою міською Радою народних депутатів 21 жовтня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2693, на імя [PERSON], в матеріалах місцевого фонду документації із землеустрою, - відсутні (а.с.68-69). Як убачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 17.09.2015 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий номер 1-1197, після смерті [PERSON], померлого 20.10.2014 року, нерухоме майно, яке за життя належало померлому, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: місто Кривий Ріг, вул. Черняховського, 94, перейшло у спадок його сину [PERSON] (а.с.53). Постанова Першої Криворізької державної нотаріальної контори від 07.09.2015 року підтверджує, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку під цим домоволодінням, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку (а.с.58). Так, статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без змін її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (частини 1 та 2 ст.126 ЗК). У свою чергу набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає, і у відповідності до ст.1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. А відтак, відсутність доказів державної реєстрації права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: місто Кривий Ріг, вул. Черняховського, 94, на імя [PERSON], померлого 20.10.2014 року, і зумовлює відповідні наслідки, а саме відмову у задоволенні вимог уточненого позову про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування. Слід також зазначити, що не підлягають задоволенню вимоги уточненої позовної заяви в частині встановлення факту прийняття спадщини. Згідно частини 1 статті 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Факт прийняття спадщини встановлюється судом у випадку вирішення питання про спадкування. Враховуючи, що у задоволенні уточнених позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, - відмовлено, суд позбавлений можливості зазначити у рішенні суду для якої мети встановлено цей юридичний факт. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed