Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] та [PERSON] про розірвання договору довічного утримання між нею та відповідачами, посвідчений 27.12.2004 року державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори Філіповим М.М. за реєстровим № 3-905, згідно з яким позивачка передала /п.1 договору/ у власність відповідачам 1/2 частину квартири [ADDRESS], а відповідачі зобов'язувались /п. 6 договору/ довічно утримувати, забезпечувати харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою. У зв'язку з невиконанням відповідачами, набувачами її житла, своїх обов'язків по утриманню, шляхом забезпечення одягом, доглядом, необхідною допомогою, надання матеріальної допомоги з моменту укладення даного договору довічного утримання, що можуть підтвердити свідки, та відповідно до положень ст.ст. 774 - 756 ЦК України, вважає що договір підлягає до розірвання. Заперечень відповідачів на позовну заяву суду не надано. Представник позивача [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги в суді, дав пояснення по суті позовних вимог, зокрема, що відповідачі за весь період після укладення договору не давали коштів на утримання позивача і зобов'язань по договору не виконували. Договір довічного утримання був укладений позивачем зі своїм сином [PERSON]. Однак він помер в [INFO] року, обов'язки за договором довічного утримання перейшли до спадкоємців, а саме дружини сина [PERSON] та внука [PERSON]. Взятих на себе зобов'язань відповідачі не виконують, не забезпечують позивача ні житлом, ні продуктами харчування, ні одягом в т.ч. на мінімальну вказану договором суму. Просить розглянути справу у відсутність належним чином повідомлених про час і місце судового розгляду справи відповідачів, розірвати рішенням суду договір довічного утримання між позивачем та [PERSON], посвідчений 27.12.2004 року державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори Філіповим М.М. за реєстровим № 3-905, повернути у власність [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Відповідачі, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи у встановленому порядку судовими повістками, в судове засідання не з'явились, причину неявки суду не повідомили, заяви суду не надали. Вважається можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів за згодою позивача. Оцінюючи пояснення, досліджені надані в справі докази, в тому числі показання свідків [PERSON] та [PERSON] в суді, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав. Встановлено, що між сторонами [PERSON] та [PERSON] 27 грудня 2004 року укладений договір довічного утримання, посвідчений 27.12.2004 року державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори Філіповим М.М. за реєстровим № 3-905 на бланку ВВТ № 586239, в порядку, передбаченому ст.774 ЦК України. За умовами договору позивачка передала /п.1 договору/ у власність [PERSON] належну їй 1/2 частину квартири [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язувався /п. 6 договору/ довічно утримувати, забезпечувати харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою. Відповідно ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання /догляду/ одна сторона /відчужував/ передає другій сторона /набувачеві/ у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та /або/ доглядом довічно. Згідно наданому дослідженому судом примірнику договору довічного утримання між сторонами, на підставі такого договору право власності на ? частину квартири [ADDRESS] зареєстроване набувачем в КП «РМБТІ» в електронному реєстрі 28.10.2008 року за р.№ 43-77-8013. В [INFO] року набувач нерухомого майна [PERSON] помер. У відповідності до положень ст. 757 ЦК України, обов'язки набувача за договором довічного утримання перейшли до спадкоємців першої черги, а саме дружини [PERSON] та сина [PERSON], до яких переходить право власності на майно, що було передане відчужувачем. Згідно п. 10 договору передбачено, що вказаний договір може бути розірваний за згодою сторін, а в разі невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однієї із сторін - в судовому порядку. У відповідності до положень ст.755 ч.1 п-1 ЦК України, договір довічного утримання підлягає до розірвання за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи на користь якої він був укладений, у разі невиконання чи неналежного виконання своїх обов'язків набувачем, незалежно від його вини. Допитана в якості свідка сусідка позивача [PERSON] суду показала, що відповідачі взагалі не виконували зобов'язань по договору довічного утримання, позивачка все робить сама. Невістку та внука позивача ніколи не бачила, приходить тільки другий син позивачки [PERSON]. Допитаний в якості свідка син позивача [PERSON]. суду показав, що зі слів матері про наявність договору довічного утримання їй стало відомо в 2013 році при її зверненні з приводу отримання субсидії, де їй повідомили, що вона не має права власності на житло. Підписуючи на пропозицію сина договір довічного утримання, вона не усвідомила його змісту. Підтвердив, що набувач та його спадкоємці жодним чином не виконували зобов'язання про утримання позивачки, в тому числі в межах визначених договором, яка самостійно себе обслуговувала, забезпечувала, повністю сплачувала комунальні платежі за весь період дії договору. Згідно досліджених судом розрахункових книжок про сплату комунальних послуг за 2004 - 2013 роки вбачається, що такі комунальні платежі за вищевказану квартиру [ADDRESS] в повному обсязі вносяться позивачем Сукупністю досліджених в справі доказів, зокрема не спростованими відповідачем доводами позивачки та показами допитаних судом свідків, підтверджується фактичне невиконання /набувачами/ відповідачами зобов'язань, передбачених договором довічного утримання по утриманню, догляду і наданню допомоги для позивачки. Зазначені обставини є підставою для розірвання даного договору в судовому порядку. У відповідності до ст.756 ЦК України, в разі розірвання договору довічного утримання, у зв'язку із невиконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Таким чином, позовні вимоги вважаються доведеними, обґрунтованими, договір довічного утримання підлягає до розірвання, а передана відповідачам у власність 1/2 частину квартири [ADDRESS] підлягає до повернення у власність позивачки із скасуванням заборони на її відчуження при її наявності. На підставі викладеного,

Outcome: approved