Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

В липні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 30 жовтня 2010 року вона зареєструвала шлюб [PERSON] Від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя [PERSON] з відповідачем не склалось у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння і взаємоповаги, між ними почали виникати часті сварки. Зважаючи на це, [PERSON] вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити її інтересам. Тому просить розірвати шлюб. Крім цього, малолітній син на даний час проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Зважаючи на обов`язок [PERSON] забезпечувати належний рівень життя дитини, який необхідний для його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та наполягала на його задоволенні. В свою чергу, [PERSON] - позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Згідно з ч.3 ст.200 та ч.4 ст.206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Провівши підготовче засідання, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 30 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.6). Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не бажають жити однією сім`єю та мають намір в подальшому створити окремі сім`ї. Збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Крім того, від спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого на його ім`я (а.с.7). На даний час малолітній син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Вказана обставина підтверджується довідкою про склад сім`ї та місце реєстрації осіб у житловому приміщенні (будинку), виданою виконавчим комітетом Іванківської сільської ради Бориспільського району №718 від 01 липня 2019 року (а.с.8). У відповідності до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до вимог ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В матеріалах справи відсутні докази, які підтвердили б те, що відповідач добровільно приймає участь в утриманні малолітнього сина. З огляду на це, суд вважає допустимим примусово стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, позивач позбавлена можливості самостійно забезпечувати утримання сина. Відомості про те, що [PERSON] має незадовільний стан здоров`я, скрутне матеріальне становище або ж на його утриманні перебувають інші діти, непрацездатні дружина та батьки, в матеріалах цивільної справи відсутні. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року у розмірі 2027 гривень, з липня - 2118 гривень. Згідно з положенням ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч.3 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі необхідному для гармонійного розвитку дитини, що передбачає достатній рівень життя, включаючи фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний та соціальний розвиток. Враховуючи також ту обставину, що [PERSON] визнав пред`явлений до нього позов у повному обсязі, що свідчить про його готовність та матеріальну спроможність сплачувати аліменти у розмірі, який просить визначити позивач. Саме тому розмір аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно. Такий розмір аліментів не погіршить майновий стан відповідача та забезпечить необхідний рівень утримання малолітнього [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.141 та ч.1 ст.142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок за позовну вимогу про розірвання шлюбу (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений. Водночас, враховуючи, що розгляд справи по суті не здійснювався, суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 384 гривні 20 копійок, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на оплату судового збору у розмірі 384 гривні 20 копійок. При пред`явленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення аліментів, оскільки вона звільнена від сплати судового збору за пред`явлення даної позовної вимоги на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пред`явлений нею позов задоволений. Тому із [PERSON] належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 384 гривні 20 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved