Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11 березня 2011 року в сумі 15984 грн. 74 коп. В позовній заяві зазначав, що 11 березня 2011 року між сторонами був укладений договір кредиту (без номеру), у вигляді встановленого кредитного ліміту з оформленням кредитної картки для користування кредитними коштами. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідачка не виконувала його умови та не сплачувала кредитні платежі, через що за нею утворилася загальна заборгованість в сумі 15984 грн. 74 коп., тому просив стягнути з неї на свою користь дану заборгованість та понесені судові витрати в сумі 1378 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просив розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті, а представник позивача не заперечує проти цього, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 11 березня 2011 року між позивачем та відповідачкою був укладений в письмовій формі кредитний договір б/н (далі Договір), в якому сторони узгодили всі його умови. Відповідно до Договору публічне акціонерне товариство «Приватбанк», (далі Банк), зобовязалося надати позичальнику, тобто відповідачу, кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту з оформленням кредитної картки для користування кредитними коштами. На підтвердження укладення Договору між сторонами були складені та підписані анкета-заявка на оформлення кредитної картки і умови та правила надання банківських послуг. За користування кредитом позичальник зобовязувався сплачувати Банку проценти в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та відсотків за його користування вона повинен був сплатити Банку штраф, який складався з 500 грн. та 5% від суми позову. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобовязання, а позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення кредиту, а також процентів за користування ним, в звязку з чим станом на 30 вересня 2016 року за нею рахується заборгованість за кредитним договором на загальну суму 15984 грн. 74 коп., яка складається: з заборгованості за кредитом 6862 грн. 51 коп., заборгованості по процентам - 6984 грн. 86 коп., комісії та пені 900 грн., а також штрафу 500 грн. (фіксована частина), та 737 грн. 37 коп. (процентна складова). В той же час вимогу про стягнення з відповідача штрафу у виді процентної складової, суд вважає безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки штраф пов`язується не з певною подією кредитних правовідносин, як наприклад прострочення кредитних платежів, а з фактом звернення до суду з позовом, що не відповідає самій сутності та правовій природі штрафу як способу забезпечення виконання зобовязання. Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки становить 15247 грн.37 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду в сумі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial