Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за цільовим пільговим державним кредитом для здобуття вищої освіти, мотивуючи позовні вимоги тим, що 30.07.2002 року наказом № 146 про зарахування, [PERSON] була зарахована студентом 1 курсу денної форми навчання та напрямом підготовки (спеціаліст) лікувальна справа (витяг № 5 засідання вченої ради від 27.12.2003 року та витяг № 462 засідання вченої ради від 27.12.2005 року). На виконання вище вказаного наказу між позивачкою та Вінницьким національним медичним університетом ім. М.І. Пирогова було укладено угоду про надання цільового пільгового кредиту для здобуття вищої освіти від 26.12.2003 року за № 7 та угода від 28.12.2005 року. Пунктом 1 угоди передбачено, що навчальний заклад надає одержувачу кредит цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету в розмірі 5180 грн. та 8250 грн., разом 13430 грн. відповідно до вимог розділу 2 угоди, позивач взяті на себе перед відповідачем зобов'язання виконав у повному обсязі. Натомість відповідачка [PERSON] не сплатила позивачу суму 1/15 цільового пільгового державного кредиту на навчання у сумі 4476, 63 грн., 3% річних за користування цільовим пільговим державним кредитом у розмірі 134, 30 грн. та індекс інфляції - 1429, 40 грн. Просить стягнути з відповідача дану заборгованість та судові витрати. Представник позивача Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова Шабатура О.А. в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не надала. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов'язань, що регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що 30.07.2002 року наказом № 146 про зарахування, [PERSON] була зарахована студентом 1 курсу денної форми навчання та напрямом підготовки (спеціаліст) лікувальна справа (витяг № 5 засідання вченої ради від 27.12.2003 року та витяг № 462 засідання вченої ради від 27.12.2005 року). На виконання вище вказаного наказу між позивачкою та Вінницьким національним медичним університетом ім. М.І. Пирогова було укладено угоду про надання цільового пільгового кредиту для здобуття вищої освіти від 26.12.2003 року за № 7 та освіти від 28.12.2005 року (а.с. 9-14). Пунктом 1 угоди передбачено, що навчальний заклад надає одержувачу кредит цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету в розмірі 5180 грн. та 8250 грн., разом 13430 грн. Отримання [PERSON] коштів пільгового довгострокового кредиту для здобуття вищої освіти підтверджується довідкою про видачу кредиту на загальну суму в розмірі 13430 грн. (а.с.18). Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордеру № 901146 від 28.12.2005 року та № 001999 від 29.12.2003 року [PERSON] використала наданий їй кредит за призначенням та оплатила навчання у сумі 13430 грн.(а.с.11, 22). Пунктом 3.3. угоди передбачено обов'язок відповідача повернути протягом 15 років всю суму наданого Навчальним закладом кредиту та 3% річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з 12 місяця, а у разі відрахування одержувача кредиту з навчального закладу починаючи з 3 місяця після відрахування. Тобто вказаним пунктом передбачений кінцевий термін повернення кредиту, починаючи 3 01.07.2010 року після закінчення університету. Відповідно до п. 6.1 угоди відповідач повертає використаний ним кредит у сумі 4476, 67 грн. та відсотки за користування ним у сумі 134, 30 грн. готівкою або у безготівковому порядку за реквізитами які вказані в угоді, що складає 1/15 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним, починаючи з 01.08.2010 року до 31.12.2013 року. 24.08.2009 року [PERSON] закінчила навчання в університеті та отримала диплом спеціаліста, тобто отримала у позивача за рахунок кредитних коштів державного бюджету повну вищу освіту за спеціальністю лікувальна справа та здобула кваліфікацію лікаря (а.с.8). [PERSON] не сплатила позивачу суму 1/15 цільового пільгового державного кредиту на навчання у сумі 4476, 63 грн., 3% річних за користування цільовим пільговим державним кредитом у розмірі 134, 30 грн. та індекс інфляції - 1429, 40 грн. (а.с.5). Як визначено у ст. 11 Закону України «Про сприяння та соціальному розвитку молоді в Україні» - молоді громадяни можуть одержувати за рахунок коштів державного чи місцевих бюджетів пільгові довгострокові кредити для здобуття освіти у вищих навчальних закладах за різними формами навчання, незалежно від форм власності, що діють на території України. Зазначені кошти передбачаються у відповідних бюджетах окремим рядком. Порядок надання пільгових довгострокових кредитів для здобуття вищої освіти молодим громадянам та їх пільгового погашення визначає Кабінет міністрів України. Згідно з ст.ст. 525, 526, 530, 536 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду, то відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved