Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визначити йому додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його бабусі [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування позову вказував, що він постійно проживав у своєї бабусі та піклувався про неї, проте був зареєстрований за іншим місцем - у своєї матері. Після смерті бабусі [PERSON] він вважав, що прийняв спадщину фактично і через юридичну необізнаність не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що він не звернувся своєчасно до нотаріуса, оскільки він працював в інший місцевості. На підставі викладених у позовній заяві та зазначених у судовому засіданні обставин, просив задовольнити позов. Відповідач Бережинська сільська рада свого представника в судове засідання не направила, в письмовій заяві, наданій до суду, просила розглядати справу без участі представника сільської ради та у вирішенні питання щодо позовних вимог поклалася на розсуд суду. Відповідач [PERSON], яка проживає на території Російської Федерації, була опитана компетентним судом Російської Федерації, де в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги не визнає, і вирішення позову залишила на розсуд суду та вказала, що направить в судове засідання свого представника. Проте в судове засідання її представник не з»явився. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], який належав померлій на підставі свідоцтва про право власності від 03.11.1995 року (а.с. 10-11). Згідно відповіді приватного нотаріуса Кіровоградського районного нотаріального округу [PERSON] № 579/01-16 від 11.09.2014 року, після смерті [PERSON], померлої [INFO], із заявою про прийняття спадщини звернулась донька померлої [PERSON], яка надала разом із заявою довідку Бережинської сільської ради Кіровоградського району та області від 26.04.2013 року № 590, з якої вбачається, що на день смерті [PERSON] разом із нею ніхто не проживав і не був зареєстрований. Інші заяви про прийняття або про відмову у прийнятті спадщини у визначений законом термін не надходили (а.с.50). Батько позивача - [PERSON] (син [PERSON]) помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с.8), і згідно ст. 1266 ЦК України позивач є спадкоємцем за правом представлення. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Згідно із ч.3 ст. 1272 цього Кодексу, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В абзаці 6 пункту 24 постанови № 7 Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», Верховний Суд України роз»яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов»язані з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що він працював в інший місцевості, а тому був позбавлений можливості прийняти спадщину у встановлені законом строки. Проте доказів на підтвердження зазначеної обставини суду не надано. Посилання позивача на неможливість прийняти спадщину через юридичну необізнаність також не визнається судом як поважна причина пропуску строку для прийняття спадщини. Безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини [PERSON] суду не надав. Суд також враховує, що відповідач [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], не надала згоди для подачі заяви позивачем до нотаріальної контори для прийняття спадщини. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову і вважає його таким, що не підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 1217, 1223, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: dismissed