Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

В лютому 2020 року [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 1997 року. Але спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння з питань сімейного життя та різних життєвих поглядів. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З огляду на те, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися, позивач вважає , що примирення між ними неможливе , тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 05.03.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача - адвокат Огійчук О.А. надіслав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, просив позовні вимоги задовольнити.(а.с. 15) Відповідач [PERSON] належним чином повідомлялася про дату час та місце судового розгляду.( а.с. 12, 20) В призначені судові засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, жодних клопотань та відзиву на позовну заяву не подала. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17.01.1997 між сторонами зареєстровано шлюбВідділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції міста Києва , актовий запис №23, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). З матеріалів позовної заяви вбачається, що від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім`ю. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім`ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved