Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

В листопаді 2018р. позивач ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта», в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 74747,34 грн.; понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1762,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17 серпня 2017р. між позивачем та ТОВ «Сінк Плюс Міжнародна Інжинірингова і Консалтингова Компанія» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно - правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0197-00112 (надалі по тексту - договір страхування), у відповідності до якого позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані із експлуатацією автомобіля «Renault Lodgy» д.н.з. [NUMBER] (надалі по тексту - застрахований ТЗ). 25 жовтня 2017р. о 10:00 год. в м. Києві по вул. Кловський узвіз, 14/24 сталася ДТП за участю застрахованого ТЗ та автомобіля «Opel» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018р. по справі № 757/64879/17-ц, встановлено, що в діях відповідача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження по справі закрито, у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення. Вищезазначену подію було визнано позивачем страховим випадком, в зв`язку із чим, ним було складено Страховий акт № ДККА-58695 від 28 грудня 2017р. на суму 74747,34грн. В подальшому кошти в сумі 74747,34 грн. було перераховано позивачем на користь ТОВ «Ніко Техно Мегаполіс», в рахунок сплати вартості відновлювального ремонту застрахованого ТЗ. Оскільки в досудовому порядку відповідач відмовляється сплатити суму сплаченого страхового відшкодування, а також третьою особою у якої була застрахована цивільна відповідальність відповідача, згідно Полісу № AM1356284, було проігноровано досудовому претензію позивача, останній вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав та просив суд на підставі ст. ст. 993, 1166, 1192 ЦК України, ст. ст. 25, 27 Закону України «Про страхування» задовольнити позов. До судового засідання стороною позивача було подано на адресу суду заяву, про розгляд справи у відсутність повноваженого представника позивача. Заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, проти заочного розгляду справи сторона позивача не заперечує. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, поважності причин неявки суду не повідомив, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач відзив на позов не подав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, та не оспорювалось сторонами, 17 серпня 2017р. між позивачем та страхувальником ТОВ «Сінк Плюс Міжнародна Інжинірингова і Консалтингова Компанія» було укладено договір страхування, у відповідності до якого позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані із експлуатацією автомобіля «Renault Lodgy» д.н.з. [NUMBER] . 25 жовтня 2017р. о 10:00 год. в м. Києві по вул. Кловський узвіз, 14/24 сталася ДТП за участю застрахованого ТЗ та автомобіля «Opel» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача. Вказана ДТП мала місце з вини відповідача, що встановлено постановою Печерського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018р. по справі № 757/64879/17-ц. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що внаслідок виплати ним страхового відшкодування у розмірі 74747,34грн., до нього перейшло право вимоги до відповідача, оскільки звернення позивача з претензією до третьої особи, в якій було застраховано цивільну відповідальність відповідача, згідно Полісу № AM1356284, було проігноровано. Суд вважає, що право вимоги яке виникає в порядку та на умовах передбачених ст. 993 ЦК України, а також ст. 27 Закону України «Про страхування», є суброгаційним, а відповідний обов`язок відшкодування шкоди винною особою, з огляду на положення ст. 1166 ЦК України є деліктним зобов`язанням. Положеннями ст. ст. 512, 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках встановлених законом, при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом». Зокрема положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 27 Постанови № 4 від 01 березня 2013р., що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації, відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні, із збереженням самого зобов`язання, на підставі договору страхування, а також ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». У випадку регресу, одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється нормами ст. 1191 ЦК України. Судом встановлено, що на час ДТП, цивільна - правова відповідальність відповідача, як володільця наземного транспорту була застрахована у третьої особи на підставі Полісу № AM1356284 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Враховуючи положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України, висновки ВП Верховного Суду, яка в постанові від 04 липня 2018р. (справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18) зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Аналогічна правова позиція міститься і в постанові КЦС Верховного Суду по цивільній справі № 127/12199/15-ц від 03 квітня 2019р. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки після сплати позивачем на користь ТОВ «Ніко Техно Мегаполіс» визначену суму відновлювального ремонту (суму страхового відшкодування) за договором страхування у розмірі 74747,34грн., до нього в порядку та на умовах передбачених ст. ст. 512, 514, 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», перейшло суброгаційне право вимоги саме до третьої особи, а не до відповідача.

Outcome: dismissed