Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

В липні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що є членом сім`ї наймача житлової квартири [ADDRESS]. [ADDRESS] перебуває на балансі Комунального підприємства «Покровський центр єдиного замовника Донецької області». У зазначеній квартирі вона зареєстрована і мешкає з 02.04.2010р., постійно користується нею і оплачує комунальні послуги. Крім неї у квартирі також зареєстрований й відповідач по справі [PERSON] , [INFO] . З весни 1996 року по цей час відповідач в квартирі не проживає, не користується нею, комунальних послуг не сплачує, його особистих речей в квартирі немає. Реєстрація відповідача в квартирі тягне за собою додаткові витрати по оплаті комунальних платежів та доставляє їй безліч незручностей. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням знятися з реєстраційного обліку, однак до теперішнього часу добровільно він так цього і не зробив. Вважала, що оскільки відповідач жодного разу за двадцять три роки не виявив бажання повернутися у житлову квартиру, не здійснює комунальних платежів, не утримує її, то він втратив інтерес до вказаного житлового приміщення. На підставі наведеного просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням (а.с.2, 3). У встановлений судом строк відповідач відзив не надав. Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 8 жовтня 2019 року [PERSON] , [INFO] , було визнано таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.26-28). Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 3 лютого 2020 року заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 8 жовтня 2019 року скасовано, справу призначено до розгляду у спрощеному провадженні (а.с.60-62). В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Позивач пояснила суду, що в спірній квартирі на теперішній час проживає вона разом із своєю матір`ю з моменту реєстрації, батько в квартирі не проживає з 1995 року, пішов мешкати до іншої жінки, на теперішній час перебуває з нею у шлюбі, відносин з ними не підтримує, фактичне місце його проживання їй невідомо. Ніяких спроб вселитися у квартиру відповідач не здійснював. У зв`язку зі спливом часу її родина здійснила заміну вхідних дверей квартири, але відповідач не просив передати йому комплект ключів від цієї квартири. Їй відомо, що раніше її мати [PERSON] у 2000 році зверталась до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, але в задоволенні позову було відмолено. Відповідач та його представник [PERSON] позов не визнали, просили в позові відмовити. Відповідач пояснив суду, що у 1995 році йому як наймачу на сім`ю з п`яти осіб була надана у користування квартира [ADDRESS] . Сім`я переїхала у вказану квартиру, зареєструвалась там, в квартирі був зроблений ремонт. Він має пільги по сплаті за комунальні послуги як ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС та пенсіонер МВС. У цьому ж році в сім`ї розпочались конфлікти, він розірвав шлю із [PERSON] і пішов жити до своєї сестри за адресою: [ADDRESS] , де мешкав близько року. У 1996-1997 роках він зустрів жінку, переїхав до неї жити за адресою: [ADDRESS] , приблизно через півроку повернувся в сім`ю. Чергові сварки і скандали змусили його знову повернутися жити до сестри, але через місяць він знову примирився із жінкою і переїхав до неї. Оскільки дружина просила повернутися у сім`ю, - він пішов на зустріч і повернувся, але конфлікти продовжились. Ними вживались заходи щодо розміну квартири, але варіанти розміну їм не підходили. В 2000 році відбувся розгляд справи за позовом до нього [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщення, за результатами розгляду якого в позові було відмовлено. Після ухвалення рішення суду він знову повернувся в сім`ю, де прожив тиждень, але конфлікти продовжились, і він пішов жити до співмешканки, з якою незабаром уклав шлюб. Через 5 років його другий шлюб розпаявся, і він знову пішов жити до сестри, пізніше почав знімати будинок [ADDRESS] , що належить його сестрі, де і мешкає зараз. Він не повертався у спірну квартиру, так як не хотів скандалів із дружиною, боявся, що дружина отруїть його, добровільно віддав ключі від квартирі дружині, не звертався до суду з приводу визначення порядку користування квартирою, не дбав про квартиру, рішення про залишення сім`ї прийняв одноособово, не дивлячись на те, що колишня дружина пропонувала йому залишитися в жити в квартирі. Він розпочинав процес приватизації квартири, але при зборі документів дізнався, що заочним рішенням суду його вже було визнано таким, що втратив право користування житлом. Діти пропонували придбати для нього у власність будинок, в якому він на сьогодні мешкає, щоб забезпечити його житлом, але він відмовився від цієї пропозиції, так як за станом здоров`я не в змозі підтримувати його у належному стані, і хотів би проживати у квартирі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Центр надання адміністративних послуг м. Покровськ, надала клопотання, в якому просила справу розглянути за відсутності її представника, на розсуд суду (а.с.69, 96). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Комунальне підприємство «Покровський центр єдиного замовника Донецької області» надала клопотання, в якому просила справу розглянути за відсутності її представника (а.с.70, 107). Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази та допитавши свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. 13 січня 1995 року виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів м. Красноармійська [PERSON] на сім`ю з п`яти чоловік був виданий ордер на жиле приміщення [ADDRESS] (а.с.4). Згідно довідки Комунального підприємства «Покровський центр єдиного замовника Донецької області» № 229 від 02.07.2019р. квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на балансі Комунального підприємства «Покровський центр єдиного замовника Донецької області» на забалансовому рахунку (а.с.5). У відповідності до довідки сектору реєстрації місця проживання фізичних осіб ЦНАП м. Покровськ № 10376 від 02.07.2019р. в кватирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , - з 02.04.2010р., [PERSON] , [INFO] , - з 25.10.1995р., [PERSON] , [INFO] , - з 25.10.1995р. (а.с.9). Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно частини четвертої ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За змістом статей 71, 72 ЖК УРСР наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом. Як роз`яснено у п.п.10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил статті 212 ЦПК України щодо оцінки доказів. Згідно довідки Комунальної установи Покровський координаційний комітет самоорганізації населення № 5237 від 03.07.2019р. [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з весни 1996 року по теперішній час в квартирі не мешкає (а.с.6). Свідок [PERSON] показала суду, що відповідач - її рідний брат, який близько трьох років живе у будинку по провулку Димитрова з її дозволу. Цей будинок належав їх матері, і є пам`яттю про неї. Її племінник [PERSON] син відповідача, звертався до неї з пропозицією придбати у неї житловий будинок на ім`я батька, і вона не була проти цього проти, однак відповідач відмовився від цієї пропозиції з посиланням на стан здоров`я. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає після набрання рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 8 вересня 2000 року, яке набрало законної сили 27 листопада 2000 року, у спірній квартирі більше строків, встановлених ст.71 ЖК УРСР (а.с.46). Аналізуючи причини непроживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , суд приходить до висновку про те, що вони є неповажними. Так, з пояснень самого відповідача встановлено, що після ухвалення судом рішення про відмову у визнанні його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, він, не дивлячись на те, що [PERSON] пропонувала йому жити в цій квартирі, не захотів повертатися туди, так як не хотів сварок і скандалів із колишньою дружиною, не брав участі в утриманні житла, перешкод у користуванні житлом не мав, питання про визначення порядку користування житлом не ставив, у 2006 році утворив нову сім`ю з [PERSON] (а.с.89). За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідач, не проживає у спірній квартирі понад строків, встановлених ст.71 ЖК УРСР, без поважних причин, так як втратив до неї будь-який інтерес, що дає суду підстави вважати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн підлягають покладенню на відповідача. Згідно ст.47 Конституції України, ст.ст.9, 71, 72 ЖК УРСР,

Outcome: approved