Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

В листопаді 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з зазначеним позовом в якому (з врахуванням подальших уточнень) вказував, що 13 липня 2009 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) та відповідачем [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір № NKCTAD40300508, відповідно до якого позивач надав останньому на придбання автомобіля, сплату комісії, внесення страхових платежів та супутні витрати кредит в розмірі 43 697,17 грн. на строк до 11 липня 2014 року, а відповідач з метою забезпечення виконання умов кредитного договору передав в заставу банку придбаний автомобіль, а також зобов'язався вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення його чергової частини відповідно до узгодженого графіку, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 20,04 % річних від суми залишку заборгованості. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов'язок останнього сплачувати банку неустойку (за порушення зобов'язання в частині вчасного повернення чергової частини кредиту, сплати процентів - пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення платежу, за порушення будь-якого грошового зобов'язання за договором понад 30 календарних днів - штраф в розмірі 250 грн. + 5 % від суми невиконаного зобов'язання), а також право позивача вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Додатковою угодою до кредитного договору від 02 березня 2012 року за погодженням сторін частково зменшено розмір нарахованої позичальнику заборгованості взамін покладення на останнього обов'язку сплатити штраф, збільшено остаточний строк повного повернення кредиту до 02 березня 2015 року з затвердженням нового графіку, зменшено розмір плати за користування кредитом (процентів) до 0,12 % річних, зменшено передбачений договором розмір неустойки за порушення строку остаточного повернення кредиту до 0,08 % від суми непогашеної частини кредиту. Додатковою угодою до кредитного договору від 05 серпня 2013 року за погодженням сторін частково зменшено розмір нарахованої позичальнику заборгованості взамін покладення на останнього обов'язку сплатити штраф, збільшено остаточний строк повного повернення кредиту до 30 липня 2018 року з затвердженням нового графіку, підтверджено розмір плати за користування кредитом (процентів) в розмірі 0,12 % річних, збільшено розмір неустойки за порушення строку остаточного повернення кредиту до 2,12 % від суми непогашеної частини кредиту. В забезпечення виконання умов кредитного договору 25 січня 2013 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки за яким остання поручилася за вчасне та повне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань та зобов'язалася нести з [PERSON] перед позивачем солідарну відповідальність за порушення ним умов кредитного договору. Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним виконував не належним чином в зв'язку з чим станом на 01 жовтня 2014 року виникла заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 20 501,35 грн., в тому числі: - заборгованість по процентам за користування кредитом - 6,48 грн.; Враховуючи вказані обставини, позивач просив про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, а також всіх сплачених ним судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, судом належним чином про час та місце розгляду справи повідомлені, причини неявки суду не повідомили. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві проти цього не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 13 липня 2009 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) уклав у письмовій формі з [PERSON] кредитно-заставний договір № NKCTAD40300508 в якому сторони узгодили всі його умови. Відповідно до договору банк зобов'язався надати, а в подальшому надав позичальнику на придбання автомобіля, сплату комісії, внесення страхових платежів та супутніх витрат кредит в розмірі 43 697,17 грн. на строк до 11 липня 2014 року. Зі своєї сторони позичальник з метою забезпечення виконання умов кредитного договору передав в заставу банку придбаний автомобіль, а також зобов'язався вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення його чергової частини відповідно до узгодженого графіку, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі від 20,04 % річних від суми залишку заборгованості. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов'язок останнього сплачувати банку неустойку (за порушення зобов'язання в частині вчасного повернення чергової частини кредиту, сплати процентів - пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення платежу, за порушення будь-якого грошового зобов'язання за договором понад 30 календарних днів - штраф в розмірі 250 грн. + 5 % від суми невиконаного зобов'язання), а також право позивача вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. В договорі узгоджено й інші умови. Додатковою угодою до кредитного договору від 02 березня 2012 року за погодженням сторін частково зменшено розмір нарахованої позичальнику заборгованості взамін покладення на останнього обов'язку сплатити штраф, збільшено остаточний строк повного повернення кредиту до 02 березня 2015 року з затвердженням нового графіку, зменшено розмір плати за користування кредитом (процентів) до 0,12 % річних, зменшено передбачений договором розмір неустойки за порушення строку остаточного повернення кредиту до 0,08 % від суми непогашеної частини кредиту. Додатковою угодою до кредитного договору від 05 серпня 2013 року за погодженням сторін частково зменшено розмір нарахованої позичальнику заборгованості взамін покладення на останнього обов'язку сплатити штраф, збільшено остаточний строк повного повернення кредиту до 30 липня 2018 року з затвердженням нового графіку, підтверджено розмір плати за користування кредитом (процентів) в розмірі 0,12 % річних, збільшено розмір неустойки за порушення строку остаточного повернення кредиту до 2,12 % від суми непогашеної частини кредиту. В забезпечення виконання умов кредитного договору 25 січня 2013 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки за яким остання поручилася за вчасне та повне виконання позичальником взятих на себе за договором (в тому числі додатковими угодами) зобов'язань та зобов'язалася нести з [PERSON] перед позивачем солідарну відповідальність за порушення ним умов кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення яких встановлюється в законі або договорі, а також порукою. Згідно ч. 1 ст. 553, ч.ч. 1,2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. В зв'язку з цим станом на 01 жовтня 2014 року в нього виникла заборгованість по кредитному договору, а саме: - заборгованість по строковим та простроченим процентам за користування кредитом - 6,48 грн., що знайшло своє повне підтвердження детальним розрахунком заборгованості. Водночас в матеріалах справи відсутні жодні докази, що б спростували доводи банку щодо наявності та розміру боргу, докази щодо повного або часткового погашення відповідачами вказаної заборгованості, а також докази щодо наявності передбачених законом чи договором підстав, які б повністю, частково або тимчасово звільняли позичальника від виконання взятих на себе зобов'язань. В зв'язку з встановленим та на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України вказана заборгованість підлягає стягненню солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. Що стосується неустойки, то суд виходить з того, що вона нарахована позивачем підставно, в межах загального розміру боргу, проте частково поза межами встановленої законом позовної давності. Згідно ст. 526 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) законом встановлено позовну давність в один рік (п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 3 вересня 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-100цс14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за договором позики. Зі змісту постанови Верховного Суду України слідує, що позовна давність по вимогам про стягнення неустойки строком в один рік підлягає застосуванню судом незалежно від наявності заяви сторони про її застосування та незалежно від узгодження сторонами іншого, більш тривалого строку давності. При цьому, виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. За таких обставин з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню неустойка в межах річного строку до дня звернення до суду (19 листопада 2014 року), однак в межах позовних вимог, а саме пеня за період з 19 листопада 2013 року по 01 жовтня 2014 року, що становить 1 260,40 грн. Відповідному зменшенню підлягає й штраф та становить 250 грн. (фіксована частина) + 712,94 грн. (процентна складова). В силу ст. 88 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягає стягненню в рівних частках судовий збір в розмірі 180,86 грн.

Outcome: partial