Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

В липні 2013 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, який в листопаді 2013 року уточнила та просила постановити рішення, яким поділити майно набуте нею, [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу; визнати за нею, [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частки за кожним на земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована: [ADDRESS], цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, залишивши її у їх спільній частковій власності; виділити їй, [PERSON] в порядку поділу сумісного майна подружжя у власність аудіоцентр LG LG-K 9150 Q вартістю 1748 грн.; стягнути з [PERSON] на її, [PERSON] користь 58252 грн. вартості 1/2 частини відчуженого без її письмової згоди автомобіля «Хюндай Акцент», 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову позивачка вказала, що 09 липня 2005 року між нею, [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, який рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2013 року було розірвано. За час шлюбу подружжям було придбано наступне майно: земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована: [ADDRESS]; автомобіль «Хюндай Акцент», 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], придбано в жовтні 2011 року; аудіоцентр LG LF-K 9150 Q, придбано 02 грудня 2006 року за ціною 1748 грн. Загалом вартістю спільного майна складає - 180348 грн., тобто 1/2 частина вартості майна становить 90174 грн. Між подружжям спір щодо добровільного поділу спільно нажитого майна не вирішено. У період шлюбу, а саме 12 березня 2013 року (шлюб розірвано 15 березня 2013 року) відповідач [PERSON] провів відчуження спільно нажитого майна без її письмової згоди, а саме автомобілю «Хюндай Акцент», 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] за 120000 грн., вважає, що вона вправі вимагати на свою користь стягнення 1/2 частини вартості вказаного майна, а тому позивачка вимушена звернутися з позовом до суду за захистом прав та охоронюваних законом інтересів. Представник позивачки за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, заперечувала проти стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 58252 грн. вартості 1/2 частини відчуженого без її письмової згоди автомобіля «Хюндай Акцент». Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлено, що в період з 09 липня 2005 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.4), який рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2013 року було розірвано (зворотній бік а.с.4). Від сімейно-шлюбних відносин у подружжя народився син [PERSON], [INFO] (а.с.5). За спільні кошти подружжям було придбане майно: земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Договором купівлі-продажу від 12 серпня 2011 року (а.с.8); автомобіль «Хюндай Акцент», 2011 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], придбано в жовтні 2011 року; аудіоцентр LG LF-K 9150 Q, придбано 02 грудня 2006 року вартістю 1748 грн. (а.с.11) та автомобіль «Опель Омега», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що також передбачено ст. 372 ЦК України, згідно якої у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання) майна за час шлюбу, крім випадків встановлених законом або договором. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23, 24 своєї Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, та вважає за необхідне розділити між подружжям [PERSON] та [PERSON] спільне сумісне майно, набуте під час їх шлюбу, а саме: земельну ділянку площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована: [ADDRESS], кадастровий номер - 1221455400:01:010:0122, визнавши за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частину вищезазначеної земельної ділянки. Що стосується позовних вимог про виділення [PERSON] аудіоцентру LG LG-K 9150 Q вартістю 1748 грн. (а.с.11), суд враховуючи визнання відповідачем даної частини позовних вимог та відсутність спору з приводу даного майна, прийшов до висновку виділити [PERSON] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя у власність аудіоцентр LG LG-K 9150 Q вартістю 1748 грн. Що стосується позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частини вартості відчуженого без письмової згоди позивачки автомобіля «Хюндай Акцент», 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 58252 грн. то вони підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Встановлено, що в період шлюбу подружжям було придбано автомобіль «Опель Омега», державний реєстраційний номер [NUMBER] та в жовтні 2011 року автомобіль «Хюндай Акцент», 2011 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Сторонами погоджено вартість автомобіля «Хюндай Акцент» як 120 000 грн., вартість автомобіля «Опель Омега» як 50 000 грн. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. На дату звернення до суду з позовом про розділ майна [PERSON] не врахувала до складу спільного майна колишнього подружжя автомобіль «Опель Омега» державний реєстраційний номер [NUMBER], що був зареєстрований на її ім'я та придбаний під час шлюбу. [PERSON] було здійснено відчуження спільного автомобіля «Опель Омега» після розірвання шлюбу та без згоди співвласника [PERSON], як це встановлено статтею 369 ЦК України, а оскільки автомобіль «Опель Омега» є спільною сумісною власністю подружжя , суд вважає, що вартість цього автомобіля повинна бути врахована при поділі майна колишнього подружжя. Відповідачем же без згоди співвласника було відчужено автомобіль «Хюндай Акцент» 12 березня 2013 року. Шлюб сторін розірвано на підставі рішення суду від 15 березня 2013 року . Але суд, враховуючи встановлену рішенням суду від 15 березня 2013 року обставину щодо припинення шлюбних відносин між сторонами з вересня 2012 року, вважає,що кошти від продажу спільного автомобіля не були використані на користь сім»ї, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки компенсацію вартості ? частини автомобіля «Хюндай Акцент». Суд при визначенні розміру компенсації вартості автомобілів виходив із вартості автомобіля «Опель Омега» в розмірі 50000 грн. та вартості «Хюндай Акцент» в розмірі 120000 грн., що також не заперечувалося сторонами. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального, сімейного законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, та дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, шляхом встановлення ідеальних часток подружжя [PERSON] та [PERSON] в спільно нажитому майні - автомобілю «Опель Омега» та автомобілю «Хюндай Акцент», які складають по 1/2 частині, та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості 1/2 частини спільного майна у сумі 33252 грн., що складається з = 1/2 частини вартості автомобіля «Хюндай Акцент» у розмірі 60000 грн. - вартість аудіоцентру LG LG-K 9150 Q у розмірі 1748 грн. - 1/2 частина вартості проданої нею без згоди відповідача автомобіля «Опель Омега» у розмірі 25000 грн. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 643 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Outcome: partial