Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

В квітні 2017р. позивач КП «Київський метрополітен» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просив суд: стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду від 01 червня 2013р. № 1206 (далі по тексту - договір) в сумі 2188,31 грн.; судовий збір у розмірі 1600,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного між сторонами 01 червня 2013р. договору, а також акту приймання-передачі, який є додатком до вказаного договору, відповідачка, як ФОП прийняла від Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу КМР (КМДА) в оренду нерухоме майно (приміщення), що перебуває на балансі позивача. Також, 18 серпня 2014р. між сторонами було укладено договір № 1 про розірвання договору оренди, нерухоме майно орендоване відповідачкою, при цьому остання повернула орендодавцю майно. Разом з тим, згідно з розрахунком заборгованості за утримання об'єкту оренди,станом на липень 2014р. відповідачка перед позивачем має заборгованість в сумі 2188,31 грн. з врахуванням індексу інфляції. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Малинникова О.Ф. від 05 травня 2017р. відкрито провадження по справі. Розпорядженням від 31 жовтня 2018р. за № 01-08-1254 здійснено повторний автоматичний розподіл справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 листопада 2018р. визначено головуючого суддю Волошина В.О. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В,О. від 05 листопада 2018р. призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. До судового засідання стороною позивача, в особі повноваженого представника було подано до суду заяву, в якій сторона позивача, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просить здійснювати розгляд справи у відсутність свого представника, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, про час і місце судового розгляду оповіщалася у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явилася, про поважність причин неявки суду не повідомила та не просила розглядати справу у її відсутність, свого представника до суду не направила, відзив на позов не подавався. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 01 червня 2013р. між сторонами було укладено договір, а також акт приймання-передачі, який є додатком до вказаного договору, відповідно до яких відповідачка прийняла від Головного управління комунальної власності м.Києва виконавчого органу КМР (КМДА) в оренду нерухоме майно (приміщення), а саме підземний перехід на станції метро «Театральна» у м. Києві, загальною площею 18,35 кв.м., що перебуває на балансі позивача. Відповідно до договору № 1 про розірвання договору оренди, укладеному 18 серпня 2014р. між сторонами та акту приймання-передачі, нерухоме майно орендоване відповідачкою було повернуто орендодавцю. Разом з тим, згідно з пунктом 4.9 договору оренди, орендар зобов'язаний самостійно сплачувати вартість фактично спожитих комунальних послуг постачальникам таких послуг, які надаються за окремими договорами укладеними Орендарем з цими організаціями, за тарифами, які у встановленому законом порядку відшкодовують повну вартість їх надання, та пропорційну орендованій площі частку витрат на утримання прибудинкової території, на ремонт покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо та послуг по технічному обслуговуванню інженерного обладнання внутрішньо будинкових мереж. При цьому, п. 3.5 договору оренди сторони передбачили, що орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства, за яким закріплене майно на праві господарського відання чи оперативного управління (балансоутримувач), тобто на користь позивача. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1) ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що після розірвання договору оренди і передачі майна, відповідачкою не було сплачено орендну плату в повному обсязі, а саме станом на липень 2014р. розмір заборгованості з врахуванням індексу інфляції складає 2188,31 грн. Судом встановлено, що 28 липня 2014р. припинено підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] З огляду на положення ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст. ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600,0 грн.

Outcome: approved