Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

В липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину, в якому просив ухвалити рішення, яким скасувати постанову Державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. від 18 жовтня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] [PERSON] , зобов`язати Державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєву Л.В. видати свідоцтво про право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. Протоколом автоматичного розподілу судових справ між суддями від 28 травня 2020 року, головуючою по даній справі призначено суддю Озерянську Ж.М. (а.с.31). Ухвалою суду від 29 липня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.32). Ухвалами суду від 02 вересня та 04 листопада 2020 року витребовувалися докази по вищевказаній цивільній справі, оскільки невжиття цих заходів, могли призвести до ускладнення вирішення справи по суті (а.с.42,55). Ухвалою суду від 04 листопада 2020 року по даній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 27 січня 2021 року (а.с.57). Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити в повному обсязі (а.с.76). Державний нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєва Л.В. надала до канцелярії суду лист №924/01-16 від 07 серпня 2020 року ,в якому просила розглядати справу без участі представника нотаріальної контори (а.с.37). Вислухавши позивача по справі та вивчивши матеріали цивільної справи,дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] у віці 84 роки помер батько позивача [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції видане відповідне свідоцтво про смерть (а.с.17). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру по [ADDRESS] , площею 28,30 кв.м. та у призначений Законом термін позивач [PERSON] прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, а саме 24 грудня 2015 року звернувся до Державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого батька [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.11). 18 жовтня 2017 року Державним нотаріусом Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвою Л.В. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в якій відповідачу роз`яснено про те, що згідно з листом з Комунального підприємства Дніпропетровського районну «Бюро технічної інвентаризації» від 06 вересня 2016 року №1147 право власності на квартиру по [ADDRESS] , зареєстровано за померлим [PERSON] , а також зазначено, що в Комунальному підприємстві Дніпропетровського районну «Бюро технічної інвентаризації» є в наявності архівна справа за цією ж адресою, в якій згідно з довідкою про приналежність будівель по житловому будинку власники вищевказаної квартири є [PERSON] та [PERSON] . Оскільки не підтверджено факт належності позивачу [PERSON] вищевказаного спадкового майна, видати свідоцтво про право на спадщину за законом Державним нотаріусом Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвою Л.В. неможливо (а.с.18). Після отримання [PERSON] постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON] він звернувся за правовою допомогою до адвоката, який в свою чергу подав декілька адвокатських запитів, а саме 06 березня 2020 року звернувся з запитом № 20АБ до Комунального підприємства Дніпропетровського районну «Бюро технічної інвентаризації» про надання належним чином завіреної інформації з роз`ясненням про приналежність будівель по житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , власниками яких є [PERSON] , [PERSON] та 01 червня 2020 року звернувся з запитом №42-АБ до Казенного підприємства «Південукргеологія»» про надання роз`яснення про здвоєння власників квартири за вищевказаною адресою. 18 березня 2020 року на один з вищевказаних запитів, а саме запит № 20АБ до Комунального підприємства Дніпропетровського районну «Бюро технічної інвентаризації», надійшла відповідь про те, що згідно даних архіву станом на 31 грудня 2012 року наявні дві архівні справи про право власності на квартиру за адресою по [ADDRESS] , а саме архівна справа №231, згідно якої власник вищевказаної квартири є [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності на житло видане 27 листопада 1998 року Новомосковською геолого-розвідувальною експедицією на підставі розпорядження №132 від 26 жовтня 1998 року, зареєстроване в Новомосковському «Бюро технічної інвентаризації» 27 листопада 1998 року за №6972-36 та архівна справа №562, згідно якої власниками вищевказаної квартири є [PERSON] , [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності видане 15 лютого 1996 року на підставі розпорядження №8-з від 25 січня 1994 року Новомосковської геолого-розвідувальної експедиції, зареєстроване в «Бюро технічної інвентаризації» 15 лютого 1996 року за №6512-35. В примітці до вказаної відповіді зазначено що документ, який встановлю право власності на вищевказану квартиру [PERSON] , [PERSON] в архівній справі №562 - відсутній (а.с.24). 10 червня 2020 року позивач по справі [PERSON] отримав відповідь на адвокатський запит №42-АБ, а саме запит до Казенного підприємства «Південукргеологія» про надання роз`яснення про здвоєння власників квартири за вищевказаною адресою, про те, що у зв`язку з ліквідацією Новомосковської геологорозвідувальної експедиції інформація щодо приватизації квартири за адресою [ADDRESS] , відсутня та з рекомендацією звернутися до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за додатковою інформацією (а.с.25), яка в свою чергу на запит адвоката позивача [PERSON] №46З-АБ від 12 червня 2020 року надала відповідь про те, що Відділом з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та введення реєстру територіальної громади 17 червня 2020 року було направлено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУДМС України в Дніпропетровській області на [PERSON] , [PERSON] , так як інформація у Підгородненській міській раді була відсутня та після отримання відповіді з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУДМС України в Дніпропетровській області додатково повідомили, що [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованими не значаться, а за вказаною адресою був зареєстрований з 24 квітня 1996 року [PERSON] , який [INFO] помер та був знятий з реєстраційного обліку 06 липня 2020 року (а.с.46-47, 49-50, 51-52). Згідно з відповідями Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 09 грудня 2020 року за №253 та №254, існує дві архівні справи №231 та №562, відповідно до яких право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 листопада 1998 року, зареєстроване в Новомосковському БТІ за реєстраційним номером №6972-36 та [PERSON] , [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 лютого 1996 року, на підставі розпорядження №8-з від 25 січня 1994 року Новомосковської геолого-розвідувальної експедиції від 25 січня 1994 року та зареєстроване в Новомосковському БТІ за реєстраційним номером №6512-35 (а.с.65-70). Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальні дії або відмова у їх вчиненні оскаржуються до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у їх вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. З урахуванням викладеного, вважаючи постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії незаконною та такою, що підлягає скасуванню, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою. За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта. Закону України «Про нотаріат» поділяє об`єкти судового оскарження в межах нотаріального процесу на три групи: нотаріальні дії; відмова у вчиненні нотаріальних дій; нотаріальні акти. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Обов`язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачені ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні. Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом. Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закону України «Про нотаріат», не є вичерпним. За наявності умов, передбачених 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус може відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні. Предметом доказування під час судового розгляду у справах про оскарження нотаріальних дій або про відмову в їх вчиненні є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами у справах щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні можуть бути документи, що стосуються вчиненої нотаріальної дії (оригінали нотаріально посвідченого договору, заповіту, свідоцтва про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя, довіреності, інші документи, видані нотаріусами; документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника, тощо); постанова нотаріуса або відповідний акт посадової особи, яка вчиняє нотаріальні дії, про відмову вчинити дану нотаріальну дію; документи, які заявник просив засвідчити або посвідчити. Згідно з пунктом 4.14. Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно з підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за №282/20595 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно п.4.18, 10 глави «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусам України», який затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що згідно з листом з Комунального підприємства Дніпропетровського районну «Бюро технічної інвентаризації» від 06 вересня 2016 року №1147 право власності на квартиру по [ADDRESS] , зареєстровано за померлим [PERSON] та в Комунальному підприємстві Дніпропетровського районну «Бюро технічної інвентаризації» є в наявності архівна справа за цією ж адресою, в якій згідно з довідкою про приналежність будівель по житловому будинку власники вищевказаної квартири є [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки дійсно нотаріусом відповідно до законодавства було вчинено всіх дій задля визначення спадкового майна та його належності померлому . Є розбіжності у власниках спадкової квартири , видати свідоцтво про право на спадщину за законом Державним нотаріусом Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвою Л.В. неможливо, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, так як Державним нотаріусом Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвою Л.В. не було допущено порушення норм Закону України «Про нотаріат». Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд відмовляє в позові, не підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо стягнення судових витрат у справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed