Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

В лютому 2019 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказала, що з відповідачем перебуває в шлюбі, який зареєстрований 15 листопада 1994 року в Білівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 25. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Також зазначила, що за час спільного проживання належної сім»ї у них не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, а також були різні погляди на сімейні обов»язки та сімейне життя. На даний час проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, фактично сім»я розпалася, а тому подальше сімейне життя стало неможливим, бажає розірвати шлюб. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з»явилися, подали заяву, в якій справу просять слухати без них, позовні вимоги підтримують, просять шлюб розірвати, після розірвання шлюбу прізвище залишити [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав заяву, в якій справу просить слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, враховуючи подані заяви, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15 листопада 1994 року в Білівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 25, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області 21 жовтня 2014 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що у подружжя належної сім'ї не склалося. Через відсутність взаєморозуміння та у зв»язку з різними поглядами на сімейні відносин та сімейне обов»язки спільне життя у сторін не склалося. Тривалий час проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, фактично сім»я розпалася та існує лише формально. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задоволити. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] суд залишає прізвище [PERSON] У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивачки 768, 40 гривень витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved