Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

В квітні 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] та просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], яка проживає за адресою: [ADDRESS] на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул.. Десятинна, 4/6, МФО 300346, код ЄДРПОУ 23494714, заборгованість за кредитним договором від 20.02.2015 року у сумі 48 451,82 гривень, яка складається з: - заборгованості за кредитом - 40 634,15 гривень; - заборгованості по відсоткам - 2 511,82 гривень; - заборгованості по комісії - 4305,85 гривень; - штраф - 1000 гривень, та сплачений судовий збір у сумі 1378,00 гривень. Заявлені вимоги Банк обґрунтовує тим, що між ним та [PERSON] 20.02.2015 року був укладений кредитний договір № 500972059 (далі - Договір), за умовами якого Банк зобов'язується надати [PERSON] кредит у сумі 43 063,96 гривень з терміном повернення до 23.02.2020 року, а [PERSON] зобов'язується у встановленому порядку повертати кредит, виплачувати проценти, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту. Банк свої зобов'язання виконав та надав [PERSON] кредит у сумі 43063,96 гривень, що підтверджується випискою з особового рахунку. У порушення умов Договору, [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 15.01.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом - 40634,15 гривень, за відсотками - 2511,82 гривень та по комісії - 4 305,85 гривень. У зв'язку з систематичним порушенням [PERSON] своїх обов'язків зі сплати кредиту відповідно до норм чинного законодавства та діючого Договору їй було нарахована неустойка (штраф), розмір якої станом на 15.01.2016 року складає 1000,00 гривень. 18.01.2016 року Банк направив [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту, що останньою не було здійснено. В судовому засіданні представник позивача - Ананьєва Г.С., вимоги позовної заяви підтримала та просила суд задовольнити її. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про день слухання справи була повідомлена належним чином. що підтверджується особистим підптисом у судовій розписці, заяв про відкладення розгляду справи або рогзяду справи за її відсутністю суду не надавала, причини неявки суду не повідомила, в минулих судових засіданнях заперечували проти задоволення позовної заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей при причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів постановляє заочне рішення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, враховуючи доводи сторін, проаналізувавши всі представлені докази, суд вважає, що позовна заява Банку підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За положеннями ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема із договорів та інших правочинів. Згідно з ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом встановлено, що 20 лютого 2015 року між Банком та відповідачкою в м. Одесі був укладений Кредитний договір № 500972059 за умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти (кредит) в сумі 43 063,96 гривень. [PERSON] отримала кредит та зобов'язалася повернути його у повному обсязі в термін до 23.02.2020 року, в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку 1 до Договору, який є його невід'ємною частиною та визначає сукупну вартість кредиту. Договір сторонами був підписаний та скріплений печаткою Банку, що у відповідності до п.7 вказаного Договору свідчить про його укладення. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 10561 ЦК: процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч.1). Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч.3). Процентна ставка (фіксована) за користування кредитом 15,99% річних (п.2.2 Договору). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 525-526 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Частина 1 ст. 530 ЦК України: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивачем були надані відповідачці грошові кошти у розмірі 43063,976 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку (а.с. 16). Разом з тим, відповідачкою були порушені умови договору в частині порядку та строків погашення кредиту, а саме відповідачка належним чином не виконує взяті на себе кредитні обов'язки та не вносить платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення. В результаті недотримання графіку платежів, станом на 15.01.2016 року відповідачка має прострочену заборгованість за кредитом - 40634,15 гривень, за відсотками - 2511,82 гривень, по комісії - 4305,85 гривень. У відповідності до п.15 Договору, Банк має право в будь-якому разі вимагати, в тому числі у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов'язань Позичальника за Договором у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обов'язкового платежу за Кредитом. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (п.29) встановлено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. 18.01.2016 року Банк направив на адресу відповідачки Вимогу про дострокове повернення кредиту в якій повідомив, що станом на 15.01.2016 року прострочення платежу складає 145 днів, загальна сума заборгованості становить 48 451,82 гривень. Проте, на сьогоднішній день відповідачкою добровільно не виконана вимога Банку, заборгованість не сплачена. Жодних належних та допустимих доказів про протилежне, які можуть спростувати ствердження та наголошення Банку відповідачкою суду не надавались. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 549-550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У зв'язку з систематичним порушенням відповідачкою (боржником) своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору їй було нараховано неустойку - штраф в розмірі 1000 гривень. Суд, відповідно до ст.88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1378,00 гривень. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги Банку знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved