Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

В листопаді 2016 р.[PERSON]звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що 14.02.2007 р.ним був укладений шлюб із відповідачкою,зареєстрований Шевченківським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції ,актовий запис № 49. Від шлюбу сторони дітей не мають. З 2011 р.сторони проживають окремо,їх шлюб є формальним, вони не підтримують особистих відносин та не спілкуються,ведення спільного господарства припинено та поновлювати його позивач наміру не має. Посилаючись на те,що через різницю у віці та різні погляді на сімейне життя, втрату почуття поваги та любові між ним та відповідачкою відсутнє взаєморозуміння,фактично ним створена нова сім*я та він бажає зареєструвати шлюб з іншою жінкою,позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. Майновий спір між сторонами відсутній В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та пояснив,що протягом з травня 2012 р.їх сім*я з відповідачкою фактично розпалася через відсутність порозуміння та різні погляді на сімейні відносини.Рішення про розірвання шлюбу прийнято ним обмірковано,усвідомлено та є остаточним,оскільки він протягом останніх трьох років живе з іншою жінкою,яка очікує народження дитини,тому збереження шлюбу з [PERSON]буде протирічити інтересам в тому числі і майбутньої дитини.Протягом строку окремого проживання примирення та відновлення подружніх відносин з відповідачкою не відбулося,вважає подальше збереження шлюбу неможливим,позбавленим сенсу та наполягає на його розірванні. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з тих підстав,що у них з позивачем створена сім*я,і хоча вони спільно не проживають з травня 2012 р.та не підтримують шлюбні відносини,вона вважає повернення позивача до неї як до дружини можливим. Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши позивача та відповідачку,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.105,110 СК України за позовом одного із подружжя шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Як передбачено ст.112 ч.2 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересах їхніх дітей,що мають істотне значення. Судом встановлено та перевірено доказами, що 14.02.2007 р.[PERSON] та [PERSON] уклали шлюб,зареєстрований Шевченківським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції ,актовий запис № 49, після одруження прізвища чоловіка та дружини [PERSON],про що надана копія свідоцтва про одруження. Від шлюбу сторони дітей не мають. На час розгляду справи про розірвання шлюбу спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. З травня 2012 р.сторони проживають окремо,спільного господарства не ведуть,шлюбних відносин не підтримують, взаємопорозуміння відсутнє. Такі висновки суду ґрунтуються на показаннях свідка [PERSON],яка пояснила суду ,що шлюб її сина [PERSON]А.з його дружиною [PERSON]існував нетривалий час,а з травня 2012 р.вони взагалі припинили як спільне проживання,так і будь-які відносини,[PERSON]бажав розлучитися,однак його дружина не погоджувалась на розірвання шлюбу в органах РАЦС.Останні три роки [PERSON]живе у фактичному шлюбі з іншою жінкою,а коли дізнався про її вагітність та своє майбутнє батьківство,звернувся з позовом до суду. Свідок [PERSON]В.в суді показала,що з травня 2014 р.вона проживає з [PERSON]однією сім*єю,очікує народження їх спільної дитини,знає про наявність у [PERSON]зареєстрованого шлюбу,проте він існує лише формально,оскільки протягом тривалого часу [PERSON]А.з дружиною ніяких відносин не підтримує,повертатися до неї намірів не має. З наведеного суд встановив,що розлад у сім*Ї [PERSON] триває кілька років,тобто має не короткочасний характер,причиною чого є відсутність взаєморозуміння,різні погляди сторін на спільний побут,що відповідачка по суті не оспорювала,однак вважала,що збереження сім*ї можливе. На думку суду,шлюб між сторонами не може бути збережений,їх взаємини свідчать про відсутність ознак сім*ї,примирення між ними не відбулося і позивач проти цього категорично заперечує. Факти,встановлені судом,приводять до висновку,до шлюб між сторонами розпався остаточно,спільне життя сторін як подружжя не поновлено протягом з 2012 р.Збереження шлюбу можливо на паритетних засадах,почуттях взаємної любові та поваги,взаємодопомоги та підтримки,тобто на тому,що є морально-правовою основою шлюбу і між сторонами втрачено. Конкретні обставини даної справи,категоричне небажання позивача примиритися з відповідачкою вказують на те,що позивач не має наміру відновлювати шлюбні стосунки,а відповідачка не заперечувала,що докладені нею зусилля не призвели до збереження сім*ї. Крім того,фактичне створення позивачем іншої сім*ї та очікування народження дитини переконують суд в тому,що сім*я з відповідачкою розпалася остаточно,формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення,протирічить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Питання про зміну прізвища відповідачкою не ставилось. На підставі ст.105,110,112 СК України,ст.3,10,11,60,212-215,218 ЦПК України,суд-

Outcome: approved