Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,6101 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Триліської сільської ради Фастівського району Київської області в порядку спадкування за заповітом після смерті дядька [PERSON], який помер 12 квітня 2013 року. Позовні вимоги мотивує тим, що 12 квітня 2013 року помер дядько позивача [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 0,6101 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Триліської сільської ради Фастівського району Київської області. Все своє майно [PERSON] заповідав позивачу і вона, як спадкоємиця за заповітом, одна прийняла спадщину після смерті дядька своєчасно подавши нотаріусу відповідну заяву. У звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку на імя спадкодавця, Фастівська районна державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право власності. Позивач просить визнати за нею право власності на спадщину за заповітом в судовому порядку. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, позов визнав. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, позов підтримав. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 1 статті 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судом встановлено, що 12 квітня 2013 року помер дядько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] І-ОК №276999 (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,6101 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Триліської сільської ради Фастівського району Київської області. Ще при житті [PERSON] заповів все своє майно позивачу [PERSON] (а.с.7). Позивач, як спадкоємиця за заповітом, одна прийняла спадщину після смерті [PERSON] своєчасно подавши нотаріусу відповідну заяву, і 05 червня 2015 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на частину спадкового майна, а саме на грошовий вклад у ПАТ «Державний ощадний банк», а на решту спадкового майна (на земельну ділянку) у видачі свідоцтва нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області їй було відмовлено в звязку із відсутністю оригіналу державного акту на цю земельну ділянку на імя спадкодавця (а.с.9). Спадкову земельну ділянку дядько [PERSON] отримав у спадок після смерті своєї матері [PERSON] Всього землю успадкували четверо спадкоємців: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 1.1. - по 1/4 частині земельного паю кожний. Проте, з вини Фастівської державної районної адміністрації до Сертифікату на право на земельну частку (пай) було внесено помилкові дані про право [PERSON] не на 1/4 частину спадкової землі, а на 1/2 частину, що суперечило свідоцтву про право на спадщину. 13 серпня 2008 року [PERSON] отримав державний акт про право власності на 1/2 частину спадкової земельної ділянки, хоча мав право лише на ? її частину (а.с.16). Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 15 квітня 2011 року внесені зміни до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №021505 від 20.09.1996 року про передачу права на земельну частку (пай) [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.06.2006 р. було скасовано (а.с.11-13). На виконання даного рішення суду [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали нові державні акти на право власності на земельну ділянку площею 2,4400 га по 1/4 частині в розмірі 0,6101 га кожний. Проте [PERSON] за життя новий державний акт не отримав. Той факт, що спадкодавець [PERSON] має право на земельну ділянку площею 0,6101 га підтверджується і розробленою технічною документацією, але із-за його смерті видача державного акту на право на цю землю на його імя є неможливою. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а саме, що за позивачем слід визнати право власності на земельну ділянку площею 0,6101 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Триліської сільської ради Фастівського району Київської області в порядку спадкування за заповітом після смерті дядька [PERSON], який помер 12 квітня 2013 року. Відповідно до статей 1220, 1222, 1225, 1261, 1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved