Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

В листопаді 2016 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 401\~505 (чотириста одна тисяча пятсот пять) грн. 54 коп.\~ Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», в подальшому, у звязку з перейменуванням Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-100/2770/2008 від 26.06.2008 року, відповідно до якого відповідач отримала споживчий кредит у сумі 37\~972 дол.США 83 цента на купівлю автомобіля марки Subaru Forester, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,99% річних, з кінцевим терміном повернення до 26.06.2015 року. Відповідно до умов договору [PERSON] повинна була щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. В той же день, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір застави автотранспортного засобу № PCL-100/2729/2008, відповідно до якого остання надала в заставу належний їй на праві власності автомобіль марки Subaru Forester, сірого кольору, 2008 року випуску, тип легковий універсал, номер шасі (кузова, рами) JF1SH9LL59G017094, обєм двигуна 2457, реєстраційний номер [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії АНС 199214, видане ВРЕР № 3 м. Донецька УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області, дата реєстрації 24.06.2008 року). У звязку зі зміною імені прізвища позичальника з [PERSON] на [PERSON], 16 червня 2009 року між банком та [PERSON] було укладено додатковим договір № CL-100/2770/2008/2, відповідно до якого були внесені відповідні зміни і доповнення в кредитний договір. 12 жовтня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги, відповідно до якого останній набув права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № CL-100/2770/2008 від 26.06.2008 року. Відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за кредитом у сумі 401\~505 (чотириста одна тисяча пятсот пять) грн. 54 коп., що еквівалентно 15\~531 дол.США 10 центів, з них 11\~742 дол.США 32 цента заборгованість за кредитом, 3\~788 дол.США 78 центів заборгованість по процентам. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. \~ \~ \~ \~ Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у її відсутності суду не надавала, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі\~ст. 11 Цивільного кодексу України\~цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до положень статей\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Згідно з ч. 1\~ст. 612 Цивільного кодексу України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Так, відповідно до кредитного договору № CL-100/2770/2008 від 26.06.2008 року (а.с. 3-5; 8-12; 13; 14; 15; 16-17) відповідач [PERSON] отримала споживчий кредит у сумі 37 972 дол.США 83 центів, із зобовязанням сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 12,99% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 26.06.2015 року. Відповідно до п. 2 кредитного договору кредит надається позичальнику на купівлю автомобіля Subaru Forester (споживчі цілі). Сума кредиту та процентів щомісяця погашається рівними частинами на протязі всього строку дії кредитного договору. Щомісячне погашення кредиту відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту (п. 4 кредитного договору). 03 лютого 2009 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору (а.с. 15; зворот), у звязку з чим графік платежів викладено в новій редакції. Згідно ст. 2 п.п. 2.1.2. додаткового договору проценти нараховуються у день сплати процентів, що визначається в графіку платежів (додаток № 1 (а.с. 18; зворот; 19), на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та виключаючи день повернення, та сплачуються позичальником відповідно до умов п.п. 2.1.2.1. цього додаткового договору та інших положень кредитного договору. Повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватись шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені в графіку платежів, який є невідємною частиною цього додаткового договору (додаток № 1) та шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок (п.п. 2.1.2.1 додаткового договору). Забезпеченням виконання грошового зобовязання за кредитним договором є застава транспортного засобу (а.с. 20-22). У звязку зі зміною імені прізвища позичальника з [PERSON] на [PERSON], 16 червня 2009 року між банком та [PERSON] було укладено додатковим договір № CL-100/2770/2008/2, відповідно до якого були внесені відповідні зміни і доповнення в кредитний договір (а.с. 14). 26 червня 2008 року, між ЗАТ «ОТП Банк», в подальшому у звязку з перейменуванням ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON], з метою забезпечення повернення грошового зобовязання за кредитним договором, був укладений договір застави автотранспортного засобу № PCL-100/2729/2008, автомобіля, належного відповідачу на праві власності марки Subaru Forester, сірого кольору, 2008 року випуску, тип легковий універсал, номер шасі (кузова, рами) JF1SH9LL59G017094, обєм двигуна 2457, реєстраційний номер [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії АНС 199214, видане ВРЕР № 3 м. Донецька УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області, дата реєстрації 24.06.2008 року) (а.с. 20-22). Застава за цим договором забезпечує вимоги заставодержателя щодо сплати заставодавцем кожного і всіх його платіжних зобовязань у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі, зі всіма змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені сторонами в майбутньому. Зокрема, застава за цим договором забезпечує виконання таких вимог заставодержателя: повернення кредиту; сплата процентів за користування кредитом; сплата пені за прострочення повернення кредиту та процентів, а також сплата штрафу за нецільове використання кредиту; відшкодування збитків та витрат, викликаних порушенням кредитного договору (ст. 2 договору застави автотранспортного засобу). Згідно ст. 3 п. 3.3 договору застави автотранспортного засобу заставна вартість предмету застави визначена сторонами в 205\~500 (двісті пять тисяч пятсот) грн. Пунктом 6.4 ст. 6 договору застави автотранспортного засобу визначений порядок звернення стягнення на предмет застави. Однак, в порушення умов договору відповідач [PERSON] несвоєчасно сплачувала суми кредиту, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за кредитом. При цьому, суд звертає увагу, що 12 жовтня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги, відповідно до якого останній набув права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № CL-100/2770/2008 від 26.06.2008 року(а.с. 23; 25-26; 27-28). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором № CL-100/2770/2008 від 26.06.2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», в подальшому у звязку з перейменуванням ПАТ «ОТП Банк», яке на підставі вказаного договору купівлі - продажу відступило позивачу по справі право вимоги повернення кредиту, та [PERSON] встановив, що станом на 26.06.2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 15\~531 дол.США 10 центів, з них 11\~742 дол.США 32 цента заборгованість за кредитом, 3 788 дол.США 78 центів заборгованість по процентам, що еквівалентно 401\~505 (чотириста одна тисяча пятсот пять) грн. 54 коп. (а.с. 24). З огляду на це, суд зазначає наступне. Застава є способом забезпечення зобовязань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України). Згідно ст. 6 п. 6.4 договору застави автотранспортного засобу (а.с. 21; зворот) згідно з положеннями цього договору заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: -передача предмету застави у власність заставодержателя в рахунок виконання боржником фактичних вимог заставодержателя; -продаж заставодержателем предмету застави шляхом укладення договору купівлі продажу з іншою особою покупцем або на публічних торгах. Заставодержатель має право використовувати для звернення стягнення на предмет застави будь який інший порядок і будь які інші права і процедури, дозволені чинним законодавством, але не передбачені в цьому договорі. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» в рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заставу»). Згідно ст. 572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Звернення стягнення на рухоме майно, що є предметом застави, регулюється нормами Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Згідно із ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 зазначеного вище закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави, як передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобовязання в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до вимог ст. 22 цього Закону, обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. Обтяжувач та боржник повинні досягти згоди про максимальний розмір вимоги, яка забезпечується обтяженням. За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: відшкодування витрат, повязаних з предявленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; сплату процентів і неустойки; сплату основної суми боргу; відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобовязання або умов обтяження; відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Якщо боржник та обтяжувач досягли згоди про збільшення максимального розміру забезпеченої обтяженням вимоги, таке збільшення підпорядковується пріоритету іншого обтяження, зареєстрованого раніше моменту реєстрації відомостей про зміну розміру забезпеченого обтяженням зобовязання. В п.п. 2.1.5 договору застави автотранспортного засобу зазначено, що, не обмежуючи викладеного в п. 6.1 цього договору, сторони погоджуються, що на дату укладення цього договору розмір боргових зобовязань становить 37\~972 дол.США 83 центів, та може збільшуватись відповідно до розміру фактичних вимог, як вони визначені в п. 6.1 цього договору. В разі зміни розміру боргових зобовязань після укладення цього договору, такі боргові зобовязання забезпечуються в їх повному розмірі. Отже, сторони по справі при укладенні цього договору досягли згоди між собою про збільшення максимального розміру забезпечення обтяженням вимог за кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість, на погашення якої позивач просить звернути стягнення на заставлене майно складає 15 531 дол.США 10 центів (а.с. 24). З урахуванням того, що відповідач взятих на себе зобов'язань за кредитно-заставним договором не виконала, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, яка добровільно виконана нею не була, а нормами чинного законодавства, а саме: ст.572 ЦК України, ст.1, ч.ч. 1,2 ст.20 Закону України «Про заставу», ст.ст.589, 590 ЦК України передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі невиконання зобов'язання,забезпеченого заставою, а тому є наявними правові підстави для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави в в сумі 15\~531 дол. США 10 центів, що еквівалентно 401\~505 грн. 54 коп. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги в цій частині є повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved