Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

В квітні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав заяву від 14.03.2008 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписана заява разом з «Умовами на правилами надання банківських послуг» та «тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. [PERSON] у порушення умов договору у встановлений строк не проводила чергові платежі. Станом на 25.03.2019 року за відповідачем по укладеному кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 31951,18 грн., з яких 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 2546,16 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 24295,44 грн. - нарахована пеня за прострочення зобов`язання, 3050, грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1509,58 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути із [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13.05.2019 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 10.09.2019 зупинено провадження по справі до вирішення заяви про відвід судді Тесленко Т.В. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13.09.2019 задоволено заяву про відвід судді Тесленко Т.В. 16.09.2019 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Мороз Т.М. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18.09.2019 прийнято справу до свого провадження, відновлено провадження та призначено судове засідання. Представник позивача, акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву, у якій просив справу розглянути без його присутності та повністю задовольнити позовні вимоги. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача [PERSON] адвокат Галушко С.С., будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідача, позовні вимоги не визнає. Також від нього надійшли письмові пояснення щодо суті заперечень проти позову, в яких він зазначає, що позивач при визначені розміру вказаної заборгованості застосовує ставки процентів, пені, штрафів визначені Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами. Дані на підтвердження належного укладання кредитного договору, Умови та Правила надання банківських послуг у вигляді витягу, на час укладання договору для ознайомлення не надавалися, про що свідчить відсутність підпису у них відповідача. Тому до вказаних правовідносин, що виникли між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] не можливо застосувати ч. 1 ст. 634 ЦК України. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотрималося вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов про які вважав узгодженими банк. З цих підстав задовольнити вимоги позивача про стягнення заборгованості за процентами, пенею та штрафами не можна, а з огляду на те, що заборгованість по тілу кредиту відсутня та нарахованими відсотками, то у задоволенні позову прохає відмовити повністю. Судом встановлено, що 14.03.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з [PERSON] , шляхом підписання заяви, отримання кредитної карти. (а.с.10). У заяві зазначено, що відповідач ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» приклади використання кредитних коштів на кредитці «Універсальна» з розрахунком загальної суми витрат клієнта та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с.11). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 25.03.2019 року становить 31951,18 грн., з яких 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 2546,16 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 24295,44 грн. - нарахована пеня за прострочення зобов`язання, 3050, грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1509,58 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-9). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. Однак як встановлено з розрахунку заборгованості процентна ставка встановлювалася щомісячно в різних її розмірах від 36,00 до 43,20 відсотків. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 14.03.2008 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у справі № 342/180/1, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (14.03.2008 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (19.04.2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Вимогу про стягнення тіла кредитку позивач не пред`являє. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Також із додаткових письмових доказів, наданих позивачем на вимогу суду, позивач вказує на те, що 05 лютого 2013 року видав відповідачу нову кредитну картку за номером [NUMBER] з терміном дії до червня 2016 року включно. Однак, АТ КБ «Приватбанк» ні з позовною заявою, ні з додатковими письмовими доказами не надав суду кредитного договору, за яким видав відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок [NUMBER] . Із відомостей, наданих банком у вигляді виписки по рахунку (а.с. 83-87), довідки про видачу кредитних карток та довідки щодо встановлення кредитного ліміту (а.с. 88), не вбачається жодний правовий та документальний зв?язок між підписаною відповідачем заявою-анкетою від 14.03.2008 р. та видачею йому кредитної картки [NUMBER] у лютому 2013 року. Між моментом закінчення строку дії кредитної картки [NUMBER] (а відтак і дії кредитного договору) у лютому 2012 року і моментом відкриття нового карткового рахунку [NUMBER] у лютому 2013 року минув один рік. Протягом цього періоду нові кредитні договори між позивачем і відповідачем не укладалися, а дія заяви-анкети від 14.03.2008 р. не пролонгувалася та відповідно вже не поширювалася на умови видачі нової кредитної картки. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed