Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову представник позивача [PERSON] вказала, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належав [PERSON] , матері позивача, яка померла [INFO] . Внаслідок цього відкрилася спадщина у виді вказаного житлового будинку, яку в рівних частках прийняли позивач [PERSON] , яка подала нотаріусу відповідну заяву, та її рідний брат [PERSON] , який постійно проживав разом із спадкодавцем та був зареєстрований з нею за однією адресою. Але свої спадкові права на частину житлового будинку [PERSON] не оформив. [INFO] помер [PERSON] , а тому після нього відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частини житлового будинку. Для прийняття спадщини після брата позивач [PERSON] подала нотаріусу відповідну заяву. Але виявились, що у свідоцтві про смерть [PERSON] замість дати його народження [INFO] вказано помилково іншу дату - [INFO]. В зв`язку з цим нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. До того ж позивачем була виявлена й інші помилка - прізвище, ім`я та по батькові її матері у свідоцтві про право на спадщину вказано неправильно. Це змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. В судове засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, але від представника позивача надійшла заява, в якій вона просила проводити розгляд справи за їх відсутності, та позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] подав суду заяву, в який вказала, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просила проводити розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Спірним майном є житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та який, згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 19 березня 2021 року ФОП [PERSON] , має загальну площу 46,5 кв.м, в тому числі житлову площу 19,9 кв.м. Згідно з повідомленням КП «Люботинське АПБ» від 24 березня 2021 року, станом на 31 грудня 2012 року був зареєстрований на ім`я [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, виданого Люботинською державною нотаріальною конторою 27 листопада 1961 року за реєстр. № 3484. В тексті цього свідоцтві вказано, що [PERSON] являється донькою [PERSON] та її єдиною спадкоємицею. З записів, внесених до будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] , вбачається, що особою, відповідальною за веденні цієї книги, була [PERSON] та з нею проживала, починаючи з 21 жовтня 1950 року її донька, ім`я якої російською мовою вказано « [PERSON] », 1927 р.н. Пізніше, 16 вересня 1955 року , до книги внесений запис про реєстрацію місця проживання жінки, ім`я якої російською мовою вказано « [PERSON] », 1927 р.н. Запис про реєстрацію місця проживання цієї жінки був повторно внесений 27 вересня 1965 року в зв`язку з отриманням нею нового паспортного документу. Востаннє запис про реєстрацію в будинку жінки, ім`я якої російською мовою вказано « [PERSON] », 1927 р.н., до книги був внесений на підставі паспортного документу серії [NUMBER] , виданого Люботинським МВ 22 квітня 1999 року. Записи про інших жінок, чиє ім`я було б схожим по написанню на ім`я « [PERSON] », в будинковій книзі відсутні. В іншому документі - довідці виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/1928 від 26 червня 2019 року, вказано, що за адресою: [ADDRESS] , з 27 вересня 1965 року була постійно зареєстрована [PERSON] , яка померла [INFO] . Оцінивши досліджені документи, суд дійшов висновку, що в спірному житловому будинку проживала саме [PERSON] і що саме вона була власником цього житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину по заповіту; відмінності у зазначені імені власника обумовлені різним перекладом імені з російської на українську мову при оформленні паспортних документів. Згідно із свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 24 травня 1954 року Люботинським міським бюро ЗАГС, у [PERSON] народилась [INFO] донька [PERSON] . 04 серпня 1973 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та їй було присвоєне прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 04 серпня 1973 року. Цими документами підтверджуються родинні відносини між позивачем [PERSON] та її матір`ю [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 14 липня 1958 року Люботинським міським бюро ЗАГС, у [PERSON] народився [INFO] син [PERSON] . На цьому документі проставлений запис про видачу паспорту ХХV-30 № 613567 від 29 листопада 1974 року. З записів, внесених до будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований в будинку з 24 січня 1975 року в зв`язку з досягнення 16-річного віку на підставі паспортного документу [NUMBER] , виданого 29 листопада 1974 року на строк 5 років. З наступного запису вбачається, що в будинку 04 червня 1979 року на підставі паспортного документу [NUMBER] , виданого 01 червня 1979 року, був зареєстрований чоловік на ім`я [PERSON] , [INFO] , який прибув на постійне місце проживання після проходження строкової військової служби. Цей запис був припинений 17 серпня 1999 року. З наступного запису, внесеного до книги, вбачається, що в будинку з 04 червня 1979 року проживає чоловік на ім`я [PERSON] , [INFO] , який має паспортний документ [NUMBER] , виданий Люботинським МВ 17 серпня 1999 року. В справі також наявний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00023230560 від 26 червня 2019 року, в якому вказано, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , та під час складання актового запису було вилучено паспортний документ померлої особи [NUMBER] , виданий Люботинським МВ УМВС України в Харківській області.17 серпня 1999 року. Проаналізувавши зміст досліджених документів, суд дійшов переконання, що [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , який народився [INFO] , являються однією і тією ж людиною, а помилка у зазначенні дня його народження з великою вірогідністю виникла через помилку, допущену в документах, на підставі яких йому у 1979 році видали паспортний документ. Таким чином, суд вважає підтвердженими ті факти, що [PERSON] є сином [PERSON] та братом [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого відділом РАЦС по місту Куп`янську Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області 13 лютого 2006 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. З [INFO] відкрилася спадщина після смерті [PERSON] , яка складається з житлового будинку [ADDRESS] . Спадкоємцями на відкриту спадщину після смерті [PERSON] були її діти [PERSON] і [PERSON] , що відповідає ст. 1261 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги спадкування за законом відносяться діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Маючи бажання прийняти спадщину після смерті [PERSON] , її донька [PERSON] подала до нотаріальної контори відповідну заяву від 05 липня 2006 року, на підставі якої 12 липня 2006 року було заведено спадкову справу № 446/06. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/1928 від 26 червня 2019 року, за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] на день її смерті [INFO] постійно проживав [PERSON] . Серед матеріалів спадкової справи № 446/06, витребуваних судом за клопотанням представника позивача, інші заяви про прийняття чи відмову від прийняття спадщини у шестимісячний строку після смерті [PERSON] не надходили. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, [PERSON] і [PERSON] успадкувати спірний житловий будинок у встановленому порядку в рівних частках, по 1/2 кожний. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого відділом державної РАЦС по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції Харківської області 22 січня 2019 року. Маючи бажання прийняти спадщину після смерті [PERSON] , його сестра [PERSON] подала до нотаріальної контори відповідну заяву від 14 червня 2019 року, на підставі якої 26 червня 2019 року було Харківської районною державною нотаріальною конторою Харківської області заведено спадкову справу № 27П/2019 Як вбачається з довідки виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/1927 від 26 червня 2019 року, за адресою: [ADDRESS] , на день смерті [PERSON] [INFO] інші особи не були зареєстровані. До спливу шести місяців від дня смерті [PERSON] його донька [PERSON] , яка є відповідачем по даній справі, подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. Таким чином, враховуючи, що спадкоємець першої черги відмовився від прийняття спадщини, позивач [PERSON] як спадкоємець другої черги одержала право на спадкування 1/2 частини спірного житлового будинку, яка належала її братові [PERSON] , та прийняла вказану спадщину у належний спосіб. Але у видачі позивачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом державним нотаріусом Харківської районною державною нотаріальною конторою Харківської області було відмовлено на підставі постанови від 05 листопада 2020 року. На підставі викладеного, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, оскільки у інший спосіб права та інтереси позивача не можуть бути захищені.

Outcome: approved