Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

В листопаді 2015 позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просила стягнути з останнього на її користь аліменти за минулий час на малолітню дитину [PERSON], [INFO] в розмірі 7716 грн. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала із відповідачем у шлюбі від якого мають спільну дитину, 31.07.2015 звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, разом з тим в ході розгляду справи про стягнення аліментів дізналась, що шлюб між нею та відповідачем було розірвано заочним рішенням суду ще 19.12.2013. 18.09.2015 було ухвалено рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на сина, починаючи з 31.07.2015. Оскільки заочне рішення про розірвання шлюбу було винесено 19.12.2013, про що [PERSON] не знала, а [PERSON] з моменту розірвання шлюбу аліментів на дитину не сплачував, хоча вона зверталась до нього із такою вимогою, то на думку позивача необхідно здійснити стягнення аліментів за період з грудня 2013 року по 31.07.2015, що складає 20 календарних місяців та становить 7716 грн. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 07.03.2002 між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований ВРАГС Шевченківського РУЮ у м. Києві, актовий запис в книзі реєстрації актів про одруження № 128, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим ВРАГС Шевченківського РУЮ у м. Києві 10.05.2002. 31.07.2015 [PERSON] звернулась до Печерського районного суд м. Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на малолітню дитину за результатом розгляду якого судом 18.09.2015 ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх його доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.07.2015 і до повноліття. При цьому в ході розгляду судом вказаного позову судом було встановлено, що шлюб між сторонами було розірвано заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19.12.2013. Відповідно до довідки Спеціалізованої школи № 88 від 11.04.2016 № 85 [PERSON], [INFO], навчається у СШ № 88 з першого класу; виховує сина мама, [PERSON]; батько хлопчика, [PERSON], за час навчання у середніх класах жодного разу до школи не приходив, не виходив на контакт з класним керівником, шкільними справами сина не цікавився. Листом від 07.04.2016 [PERSON] зверталась до [PERSON] із вимогою про сплату аліментів на утримання дитини, в тому числі за період з грудня 2013 року по липень 2015 року в розмірі 7716 грн. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За змістом ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В ході судового розгляду встановлено, що шлюб між батьками [PERSON] та [PERSON] було розірвано 19.12.2013, аліменти на утримання дитини стягнуті за рішенням суду починаючи з починаючи з 31.07.2015 і до повноліття, тобто не виконаним є обов'язок батька по утриманню дитини з грудня місяця 2013 року по липень 2015 року. Враховуючи те, що позивач зверталась до відповідача у позасудовому порядку щодо здійснення останнім його обов'язку по утриманню дитини за вказаний період та всупереч ст. ст. 10, 60 ЦПК України суду не було надано доказів, які б вказували виконання ним такого обов'язку, то суд приходить до висновку про необхідність захисту прав неповнолітньої дитини шляхом стягнення аліментів за минулий період відповідно до положень ст. 191 СК України, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 45, 46, 60, 61, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved