Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем по справі перебували у шлюбі, який було розірвано, від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний момент навчається на третьому курсі Мирогощанського аграрного коледжу. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає. Самостійно утримувати сина змоги не має, оскільки необхідні кошти на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, підручники, які для неї є значними. В судове засідання позивачка не з»явилась, подала суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач та його представник в зал судового засідання не з»явились, подали суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнали частково, відповідач згідний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 (п»ятсот) гривень, щомісячно, просять справу розглядати у їх відсутність. В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження від 25 липня 1998 року, актовий запис №241 [PERSON], батьками зазначені сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с.5), згідно довідки Мирогощанського аграрного коледжу від 26 липня 2016 року №1109, [PERSON], [INFO], на даний момент навчається на третьому курсі Мирогощанського аграрного коледжу (а.с.11). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3, від 15.05.2006 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N3, від 15.05.2006 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі вищевказаного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину підлягають до часткового задоволення, оскільки відповідач не працює, суд не може погодитись, що позивачкою в повній мірі доведено можливість сплачувати аліменти відповідачем в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, тому, суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 500 (п»ятсот) гривень, щомісяця на період навчання дитини.

Outcome: approved