Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач)\~про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначила, що з 08 листопада 2009 року по 24 жовтня 2013 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2013 року у справі № 152/1869/13-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 500 грн на дитину щомісячно, починаючи з 28 серпня 2013 року і до повноліття дитини. З часу присудження аліментів пройшло майже чотири роки. За цей час значно змінився рівень життя, підвищились ціни і соціальні гарантії. Відповідно до вимог діючого законодавства, мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача, встановлений рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області із твердої грошової суми на частку від заробітку, встановивши їх в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. В судове засідання позивач не зявилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив (а.с. 83). Відповідно до ухвали суду від 13 лютого 2018 року прийнято рішення провести заочний розгляд справи (а.с. 91). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши усі обставини справи, суд установив наступне. Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі, у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 28 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7, 8). Позивач змінила прізвище із «Марцин» на «Нагнатова», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені Серії І-АМ № 007091 (а.с. 12). 12 липня 2016 року позивач уклала шлюб із [PERSON], зареєстрований Шаргородський районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Кліпко» (а.с. 14). Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст. 182, 184, 192 СК України, відповідно до яких розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд може за заявою платника або одержувача визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України розмір аліментів на одну дитину визначений у одній чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Суд при розгляді вимог позивача про зміну способу стягнення аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню, шляхом зміни способу стягнення. Постанова пленуму Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13 вказує на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження. За положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способі їх присудження. У сукупності наведеного, судом визнається необхідним та достатнім збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення, що присуджені до стягнення з відповідача на користь позивача, в межах заявлених позовних вимог, тобто в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили . Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на позивача. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено документально підтверджені судові витрати на правову допомогу в сумі 1140 грн, що підтверджується розрахунком суми гонорару на надану правову допомогу від 22 листопада 2017 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № 102 від 22 листопада 2017 року (а.с. 28, 29).

Outcome: approved