Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

В лютому 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що він з 2000 року по теперішній час мешкає однією сім'єю без реєстрації шлюбу разом із відповідачкою за адресою її реєстрації: [ADDRESS]. Позивач вказує, що [INFO] року у родильному відділенні міської лікарні м.Дзержинська (нині м.Торецьк) відповідачка народила доньку. На момент виписки відповідачки з лікарні він забрав її разом із народженою дитиною з пологового будинку, оскільки саме він є батьком ново родженої дитини. Однак, при реєстрації народження дитини в відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області запис про батька в Книзі реєстрації народження учинено у відповідності до ч.1 ст.135 СК України як «[PERSON]». У свою чергу дитина записана як «[PERSON]». Відомості про батька дитини зазначили зі слів відповідача, оскільки на момент народження дитини вони не знаходились у зареєстрованому шлюбі. Крім цього, відповідач бажала набути статус матері-одички, щоб отримувати відповідні соціальні виплати. Усією сім'єю вони продовжують мешкати за адресою реєстрації відповідача, спільно займаються вихованням малолітньої доньки [PERSON], яка навчається у загальноосвітній школі №9 м.Торецька. Донька [PERSON] завжди сприймала позивача виключно, як свого батька. З цього приводу позивач запропонував відповідачці визнати своє батьківство стосовно доньки [PERSON] у позасудовому порядку, визначеному ст..126 СК України, однак, відповідачка категорично відмовила позивачу у встановленні батьківства над донькою у позасудовому порядку. Таким чином позивач змушений звернутися до суду із зазначеним позовом. Крім цього, позивач зазначив, що бажає змінити прізвище доньки [PERSON] з прізвища матері «[PERSON]» на його прізвище «[PERSON]». Позивач в підготовче судове засідання не прибув, однак надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, на задоволені позовної заяви наполягає. Відповідач також в підготовче судове засідання не прибула, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, також в заяві зазначила, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Уповноважений представник третьої особи Служба у справах дітей військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області в підготовче судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги позивача підтримує у повному обсязі. Уповноважений представник третьої особи Торецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в підготовче судове засідання не з'явився, надав до судового засідання заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю та ухвалити рішення на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4 ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та письмові докази суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON], з 1994 року постійно мешкав на території України на підставі паспорта громадянина СРСР та з 02.02.2018 року на підставі довідки про встановлення особи, виданої Торецьким МВ ГУ ДМС України в Донецькій області (а.с.7-9) З 2000 року по теперішній час позивач мешкає однією сім'єю без реєстрації шлюбу разом із відповідачкою за адресою її реєстрації: [ADDRESS], про що свідчить довідка вуличного комітету від 31.01.2017 року. (а.с.14) Від цих стосунків у них народилась донька [PERSON], [INFO]. На момент народження дитини сторони проживали разом однак у зареєстрованому шлюбі не перебували, тому народження дитини було зареєстровано відповідно до частини 1 ст. 135 СК України, про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19.05.2005 року. З якого вбачається, що в графі «Батько» вказаний - [PERSON], в графі «Мати» - [PERSON] (а.с.13). Таким чином, в свідоцтві про народження дитини в графі «Батько» вказаний [PERSON]. Суд може встановити батьківство у разі спільного проживання і ведення спільного господарства матір'ю і особою, яка припускається батьком дитини, якщо ця особа приймає участь у вихованні дитини та утримує дитину, а також у разі визнання тим, хто припускається батьком, свого батьківства. Як зазначено в позовній заяві позивач вже тривалий час проживає однією сім'єю зі своєю цивільною дружиною [PERSON] та їхньою спільною донькою [PERSON], піклується про неї, матеріально забезпечує. За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтями 125, 126 та 128 СК України. Так, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду (ч.2 ст.125 СК України). За змістом ст.126 СК України заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, може бути подана до органу державної реєстрації актів цивільного стану. У ст. 128 СК України насамперед йдеться про «визнання», а не «встановлення» батьківства, адже визнання правовідношення як спосіб захисту ґрунтується на встановленні певних обставин. Відповідно до цього визнання батьківства судом можливе лише завдяки встановленню кровного споріднення між дитиною і певним чоловіком. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Outcome: approved