Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказала, що з 29 грудня 1973 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], їх шлюб було зареєстровано виконавчим комітетом Полтавської сільської ради Лозівського району Харківської області, актовий запис № 13. Позивачка зазначила, що спільне життя не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, між ними втрачена довіра та взаємопорозуміння. З [PERSON] вони майже 34 роки спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, не спілкуються. За таких обставин позивачка вважає, що відновлення та збереження шлюбу є неможливим. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спору про розподіл спільнонажитого майна немає. Позивачка прохає розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстрований 29 грудня 1973 року, виконавчим комітетом Полтавської сільської ради Лозівського району Харківської області, актовий запис № 13. Позивачка надала заяву у якій прохала справу розглядати у письмовому провадженні, наполягала на задоволенні позовних вимог (а.с. 24). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки не повідомив, заперечень на позов не надав (а.с.16, 28). Правом участі представника у судовому засіданні не скористався. Заперечень, клопотань, заяв від Відповідача не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача виходячи з положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно з якими у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаною в матеріалах справи (зокрема в довідці з адресно-довідкового бюро) вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Сторони з 29 грудня 1973 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано виконавчим комітетом Полтавської сільської ради Лозівського району Харківської області, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 13, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Неповнолітніх дітей не мають. Спір про розподіл сумісно нажитого майна відсутній. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. У відповідності до ч.1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Заява про розподіл сумісно нажитого майна не надходила. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сім'єю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає можливим залишити позивачці після розірвання шлюбу прізвище - «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Позивачка надала заяву у якій прохала не стягувати з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved