Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до приватного підприємця [PERSON] про визнання договору побутового підряду недійсним. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивачем вказано, що 09 липня 2016 року коли вона знаходилась у себе вдома за адресою: [ADDRESS], до неї завітало декілька чоловік, а саме: чоловік і дві жінки, які стали пропонувати їй послуги з утеплення будинку за допомогою пінопласту. Ці люди переконали її в необхідності укладення договору підряду по виконанню робіт з утеплення стін, крім того при підписанні даного договору, одна з жінок запропонувала розрахуватися за допомогою банківської картки, тут же надала якийсь апарат, як вона потім дізналася, що це був мобільний термінал, і зняла з її кредитної картки Приватбанку всі гроші, а саме: 16000 гривень, з яких 15520 гривень було перераховано на адресу [PERSON], а залишок було знято банком за перерахування грошових коштів. Після того, як жінка перерахувала кошти, вони залишили їй один примірник договору, завіривши, що через тиждень прибудуть матеріали та розпочнуться роботи. Наступного дня до неї завітав брат, якому вона повідомила про візит тих людей і надала йому копію договору та повідомила про перерахування коштів. Брат, оглянувши договір, повідомив, що сума яка була перерахована, дуже велика і не відповідає дійсній вартості робіт з утеплення стін будинку. На наступний день вона разом з братом поїхали за адресою, вказаною в договорі, де їм пояснили, що сам [PERSON] буде тільки наступного дня, а крім нього ніхто не вирішує питання з розірвання договору. Прибувши до офісу наступного дня, вона надала особі, яка відрекомендувалася як [PERSON] письмову претензію, в якій зазначила, що підписаний нею договір не є справедливим, ціна є завищеною і попрохала повернути їй грошові кошти. До теперішнього часу вона не отримала відповіді на свою претензію, жодних матеріалів з утеплення будинку їй надано не було і роботи з утеплення не розпочаті, тому вона вимушена була звернутись до суду з даним позовом. Просить визнати договір підряду по виконанню робіт з утеплення стін недійсним та стягнути з відповідача кошти в розмірі 15520 гривень. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач та представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч.1 ст. 224 та відповідно до ч.1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав: Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 09 липня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір на утеплення стін. Згідно п.2.1. Договору вартість робіт складає 17500 грн. Згідно пункту 2.2. позивачем сплачено відповідачу 15520 грн. Позивачем 12 липня 2016 року на адресу відповідача була направлена заява-претензія. Згідно заяви позивача від 12.07.2016 року на теперішній час гроші відповідач їй не повернув, роботи не виконав. Згідно ст. 865 Цивільного Кодексу України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно ст. 627 ЦК України - відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 867 Цивільного Кодексу України підрядник не має права нав'язувати замовникові включення до договору побутового підряду додаткових оплатних робіт або послуг. У разі порушення цієї вимоги замовник має право відмовитися від оплати відповідних робіт або послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 867 Цивільного Кодексу України замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодування йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними. Договір побутового підряду, укладений між [PERSON] і відповідачем не містить умов, за якими замовник має право відмовитись від договору. Відповідно до ст. 228 Цивільного Кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. 2. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. 3. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. Відповідно до ст. 203 Цивільного Кодексу України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 215 Цивільного Кодексу України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. 3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 216 Цивільного Кодексу України - правові наслідки недійсності правочину 1. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. 2. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. 3. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. 4. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. 5. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ФОП [PERSON] про визнання договору побутового підряду недійсним та стягнення матеріальних збитків підлягають задоволенню в повному обсязі. Також відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ст.ст. 4, 5 Закону України Про судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved