Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить визнати останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яким є будинок [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником будинку та зареєстрована за вказаною адресою. Разом із нею в будинку значиться зареєстрованим відповідач [PERSON] , який є її колишнім чоловіком. Проте фактично за місцем реєстрації відповідач не проживає з жовтня 2017 року, оскільки виїхав на постійне проживання в с. Черешенька Деражнянського району Хмельницької області, після чого за місцем його реєстрації не з`являвся, особистих речей та будь-якого майна там не зберігає. У добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку у належному позивачці будинку відповідач не бажає, а тому вона, посилаючись на норми ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним будинком. Ухвалою судді від 06.03.2019 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просить суд задоволити їх з підстав, наведених у позовній заяві, не заперечивши щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином та викликався в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки він суд не повідомив. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Яблунівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області в судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечив щодо задоволення позовних вимог. З огляду на наведене та при відсутності заперечень позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, які знаходяться по [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Яблунівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області 31.12.2004 року. Право власності позивача на означений будинок підтверджується також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] , виданого Деражнянським ГМП «Інвентаризатор» 31.12.2004 року. З`ясовуючи доводи позивачки, наведені нею в обґрунтування позову, судом встановлено, що 12.02.2016 року у виконавчому комітеті Яблунівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №1. Після цього відповідач зареєструвався та став проживати у належному позивачці будинку. Згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 03.08.2018 року, ухваленим у справі №673/1517/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами було розірвано. Згідно з довідкою про склад сім`ї, виданою Яблунівською сільською радою Деражнянського району Хмельницької області 29.11.2018 року за №1029, до складу сім`ї [PERSON] , яка є власником житлового будинку, входять син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та колишній чоловік [PERSON] , [INFO] . При цьому, останній за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає. Факт реєстрації відповідача в означеному будинку підтверджується також довідкою Яблунівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області №32 від 06.12.2018 року, якою, крім того, підтверджується і факт не проживання відповідача за означеною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що внаслідок реєстрації відповідача у належному їй будинку вона позбавлена можливості у повній мірі реалізувати свої права щодо володіння, користування та розпорядження нерухомим майном та у зв`язку з чим наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування таким житловим приміщенням. Суд вважає обґрунтованими такі доводи позивача, оскільки вони підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування стороною відповідача не подано. Так, згідно з актом обстеження фактичного проживання, складеним комісією 29.11.2018 року, в будинку [ADDRESS] [PERSON] з 2017 року по теперішній час не проживає. Факт непроживання відповідача в будинку за місцем його реєстрації підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які, крім того, підтвердили, що відповідач фактично за місцем його реєстрації у будинку позивача не проживає з жовтня 2017 року, оскільки виїхав на постійне проживання в с. Черешенька Деражнянського району Хмельницької області, після чого за місцем його реєстрації не з`являвся, особистих речей та будь-якого майна там не зберігає. З огляду на наведене, суд вважає доведеним факт непроживання відповідача [PERSON] за місцем його реєстрації, тобто у будинку [ADDRESS] . У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. У відповідності до ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом статей 317, 319 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.1 ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, судом враховуються положення ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, згідно з якими член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, а також пункт 39 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, згідно з яким члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що реєстрація відповідача у будинку [ADDRESS] обмежує права позивача та позбавляє її можливості у повній мірі реалізувати її права щодо володіння, користування та розпорядження належним їй нерухомим майном, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування таким житловим приміщенням. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved