Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

В квітні 2014 року позивачка звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] до її повноліття, а у разі продовження нею навчання до досягнення 23 річного віку, посилаючись на те, що шлюб між нею та відповідачем розірвано 13 вересня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою, усі обов'язки щодо утримання та виховання дитини позивачка несе самостійно. Відповідач ухиляється від обов'язків щодо утримання дитини. Тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що викладене в позовній заяві не відповідає дійсності та не підтверджено доказами. Крім того, просив врахувати розмір його заробітної плати та те, що на його утриманні знаходиться дружина та маленька дитина, від другого шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13.09.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Відділом РАЦСу Шевченківського РУЮ в м. Києві 05.10.2007 р.(а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою, усі обов'язки щодо утримання та виховання дитини позивачка несе самостійно, відповідачем матеріальна допомога в добровільному прядку не надається. Доказів зворотного суду не надано. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обставини справи, перебування дитини на утриманні позивачки, перебування на утриманні відповідача іншої дитини, ту обставину, що останній працює, розмір середньомісячної заробітної плати якого становить приблизно 4 245 грн. і доказів зворотного суду не надано, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини від всіх його доходів, щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду, а саме: 28 квітня 2014 року, до повноліття дитини. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З урахуванням вищевказаної норми чинного законодавства, суд вважає що вимога позивачки про стягнення аліментів до досягнення дитиною 23 річного віку, в разі продовження навчання є передчасною, а відтак не підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

Outcome: partial