Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

В липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] та Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області про визнання права власності на будівельні матеріали, вказавши, що в червні 1983 року вона придбала у [PERSON] житловий будинок, площею 17,6 кв.м., розташований по [ADDRESS], та зареєструвала своє місце проживання за вказаною адресою. В подальшому позивачка вирішила добувати будинок, а тому 22.02.1989 року звернулася до керівництва колгоспу імені Свердлова із заявою про виділення їй земельної ділянки під будівництво. Рішенням загальних зборів уповноважених членів колгоспу від 06.04.1989 року №2 заяву позивачки було задоволено та виділено їй земельну ділянку, площею 0,08 га, розташовану по [ADDRESS], для будівництва індивідуального житлового будинку. Вказане рішення було затверджене рішенням виконавчого комітету Вовковинецької селищної Ради народних депутатів від 11.05.1989 року №28, а рішенням виконавчого комітету Деражнянської районної Ради народних депутатів від 22.06.1989 року №71 позивачці надано дозвіл на будівництво індивідуального жилого будинку та господарських будівель для особистого підсобного господарства за адресою [ADDRESS]. У встановленому законом порядку позивачкою було отримано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, а також погоджено план забудови, проте повністю будівництво будинку здійснено позивачкою не було. Так, у 1986 році нею будо побудовано літню кухню з двома прибудовами-верандами та камінним погребом, а у 1990 році - одноповерховий цегляний житловий будинок, розміром 10,32 м х 8,32 м, який складається з чотирьох кімнат, загальною площею 70,0 кв.м. На час проведення будівництва позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] та від спільного проживання у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Однак в кінці 1994 року шлюбні відносини із [PERSON] позивачкою були припинені, після чого останній залишився проживати у будинку по [ADDRESS], а позивачка разом з дітьми стала проживати у будинку її матері, за адресою [ADDRESS]. З 1998 року і до дня смерті, а саме [INFO] року, [PERSON] проживав разом із відповідачкою [PERSON] і від шлюбу в 1999 році у них народився син [PERSON]. При цьому, всі вони проживали у побудованій позивачкою літній кухні по [ADDRESS] та були зареєстровані за вказаною адресою. На даний час [PERSON] та її син [PERSON] продовжують проживати там же, а тому позивачка позбавлена доступу до будинку та можливості продовжити здійснення будівництва. З огляду на те, що будівництво будинку є незавершеним з готовністю 45 %, позивачка просила визнати за нею на підставі ст. 331 ЦК України право власності на будівельні матеріали, які буди використані нею у процесі будівництва вказаного будинковолодіння. В лютому 2017 року [PERSON] звернулася в суд із зустрічним позовом до [PERSON] та Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області про визнання права власності на майно. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] послалася на те, що з 1998 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], проживаючи разом із ним за адресою [ADDRESS]. За вказаною адресою були розташовані літня кухня та недобудований будинок, площею 70,0 кв.м., які [PERSON] побудував під час його спільного проживання з [PERSON], з якою він проживав без реєстрації шлюбу. Від шлюбу з [PERSON] в [PERSON] [INFO] року народився син [PERSON]. Проживаючи у літній кухні вказаного господарства, [PERSON] разом із [PERSON] здійснили там ремонт, упорядкували садибу від бур'янів та сміття, висадили плодові дерева, побудували сіновал, сарай, курник, встановили огорожу, частково виконали ремонт у недобудованому будинку, проте всіх необхідних документів на будівництво будинку вони не оформили через брак грошових коштів. [INFO] року [PERSON] помер, а тому [PERSON], як така, що проживала однією сім'єю із спадкодавцем, просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на самовільно зведену літню кухню (що складається з двох кімнат, веранди, з надвірними будівлями) та земельну ділянку, площею 1200 кв.м., розташовані по [ADDRESS], а також право власності на недобудований житловий будинок, загальною площею 70 кв.м., розташований за тією ж адресою. Вказані позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] були об'єднані в одне провадження згідно з ухвалою суду від 19.10.2017 року. В ході судового розгляду справи позивач-відповідач [PERSON] уточнила позовні вимоги і просила визнати за нею право забудовника щодо недобудованого нею житлового будинку, площею 70 кв.м., готовністю 46%, з господарськими спорудами - літньою кухнею 35 кв.м., двома прибудовами площею 6,10 кв.м. та 12,60 кв.м. , камінним погребом площею 12,60 кв.м., які знаходяться по [ADDRESS], з правом здачі їх в експлуатацію та отримання на її ім'я документів, що посвідчують право власності, а до реалізації такого права - визнати за нею право власності на будівельні матеріали, з яких побудовані вказані об'єкти нерухомості. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] підтримали уточнені позовні вимоги і просять їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. В задоволенні позову [PERSON] вони просять відмовити, вважаючи їх необґрунтованими. Відповідач-позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні заявлені [PERSON] позовні вимоги про визнання права власності на майно підтримали та просять їх задовольнити. Позовні вимоги [PERSON] вони не визнали, вважаючи їх необґрунтованими. Так, вони стверджують, що хоча [PERSON] і проживала деякий час із [PERSON], однак права на спадкування за законом не має, оскільки один із подружжя визнається спадкоємцем за законом лише якщо він перебував у зареєстрованому шлюбі з померлою особою, причому правове значення тут має факт перебування в зареєстрованому шлюбі, а не наявність фактичних шлюбних відносин. Оскільки [PERSON] не перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, її позовні вимоги є безпідставними, а тому вони просять в їх задоволенні відмовити. Представник відповідача Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги [PERSON] він визнав, не заперечуючи щодо визнання за нею права власності на будівельні матеріали. Позову [PERSON] він не визнав. Залучений судом до участі у справі в якості співвідповідача за первісним позовом [PERSON] позову [PERSON] не визнав та просить відмовити в задоволенні позовних вимог із тих же підстав, що й відповідач-позивач [PERSON], котра є його матір'ю. Залучена судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вона підтримала позовні вимоги [PERSON] та просить задовольнити їх в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає первісний позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] таким, що задоволенню не підлягає, із наступних підстав. Судом встановлено, що у 1986-1994 роках [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON], проживаючи з ним у будинку по [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції у Хмельницькій області. За період спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] [INFO] року народився син [PERSON]. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] у період з 1980 по 1989 роки підтверджується довідкою Воковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області №1651 від 15.12.2015 року. Крім того, факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] встановлено рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19.02.2016 року, ухваленим у цивільній справі №673/1638/15-ц за заявою [PERSON] про встановлення факту батьківства. При розгляді вказаної справи судом, зокрема, було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали [ADDRESS] з дня народження їхнього сина [PERSON], а саме з [INFO] року і до грудня 1994 року. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області. Як вбачається із виписки з рішення загальних зборів уповноважених членів колгоспу імені Свердлова, смт. Вовковинці від 06.04.1989 року №2, згідно затвердженого проекту планування та забудови смт. Вовковинці [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 0,08 га для будівництва індивідуального житлового будинку по [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Вовковинецької селищної Ради народних депутатів від 11.05.1989 року №28 затверджено постанову загальних зборів членів колгоспу про виділення земельної ділянки та постановлено звернутися до Деражнянської районної Ради народних депутатів для надання дозволу на будівництво. Згідно з рішенням виконавчого комітету Деражнянської районної Ради народних депутатів від 22.06.1989 року №71 [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального жилого будинку на три кімнати, жилою площею 44,6 кв.м., та господарських будівель для особистого підсобного господарства, площею 50,0 кв.м., по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,08 га, виділеній на підставі рішення загальних зборів членів колгоспу імені Свердлова від 06.04.1989 року №2, що підтверджується випискою із рішення, наявною в матеріалах справи. Матеріалами справи також підтверджується, що [PERSON] було у встановленому законом порядку отримано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, а також погоджено план забудови, що, зокрема, підтверджується актом виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель від 04.07.1989 року, складеним за участю районного архітектора та представника міського виконкому. Разом із цим, як встановлено судом, фактично будинок [PERSON] повністю збудований не був. Згідно із технічним паспортом на будинок, виготовленим Деражнянським ГМП «Інвентаризатор» 11.05.2015 року, за адресою [ADDRESS] знаходиться об'єкт незавершеного будівництва, а саме: будинок (літ. А-1), загальною площею 85,90 кв.м., який складається із чотирьох кімнат: кімната 1, площею 16,80 кв.м., кімната 2, площею 18,80 кв.м., кімната 3, площею 21,20 кв.м., кімната 4, площею 13,20 кв.м.; літня кухня (літ. Б); прибудова (літ. б); прибудова (літ. Б-1); погріб (літ. б-2). При цьому, із характеристики будівель і споруд вбачається, що будівництво будинку закінчено у 1990 році, проте простінки будинку збудовані частково, у ньому відсутні вікна, двері, підлога, опалення. Відповідно до висновку експерта №93/16 від 10.01.2017 року, складеного за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи, ступінь будівельної готовності житлового будинку незавершеного будівництвом спірного будинковолодіння становить 46 %. Як з'ясовано судом, на час проведення будівництва спірного будинку [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], проте після їх припинення в кінці 1994 року вона стала проживати у будинку її матері, за адресою [ADDRESS], а [PERSON] залишився проживати [ADDRESS]. Довідкою Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області № 1438 від 17.09.2015 року підтверджується, що з 29.06.1983 року [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою [ADDRESS] Ця ж обставина підтверджується відомостями будинкової книги, копія якої наявна в матеріалах справи. В обґрунтування позову [PERSON] стверджує, що будівництво будинку здійснювалося виключно за належні їй грошові кошти, а також кошти, яка надавала її мати, тоді як [PERSON] свої кошти у будівництво не вкладав та участі у будівництві не приймав. Судом приймаються до уваги такі її доводи, оскільки вони підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування стороною відповідача не подано. Так, факт придбання [PERSON] та вартість будівельних матеріалів, зокрема, цегли, підтверджуються наявними в матеріалах копіями накладних №300 від 17.07.1986 року, № 152 від 30.07.1986 року та квитанцій №162 від 17.06.1986 року, №285 від 30.07.1986 року, №253 від 20.04.1989 року. Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що будинок, розташований по [ADDRESS], є об'єктом незавершеного будівництва і його будівництво здійснювалося за кошти [PERSON] Так, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: partial