Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт родинних відносин, що він, [PERSON] є рідним сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Протоколом автоматичного розподілу справ між суддями «Д-3» дану цивільну справу було розподілено на суддю Озерянську Ж.М. (а.с.1). Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року по справі було відкрито провадження та призначено судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на 26 березня 2020 року о 12-30 год. (а.с.2). Ухвалою суду від 04 серпня 2020 року провадження по вищевказаній праві було зупинено до закінчення шестимісячного строку необхідного для прийняття спадщини після смерті заявника [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.56-57). 01 грудня 2020 року [PERSON] подав до суду заяву в якій повідомив, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (а.с.58). Ухвалою суду від 24 грудня 2020 року провадження по справі №175/4384/19 було поновлено та призначено судове засідання на 11 лютого 2021 року на 16-00 год. (а.с.60-61). 11 лютого 2021 року залучено до участі у справі як правонаступника [PERSON] , померлого [INFO] , його спадкоємця [PERSON] (а.с.81). Заявник [PERSON] та його адвокат за договором про надання правничої допомоги Муха С.С. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в заяві (а.с.124-125). Зацікавлена особа Підгородненська міська об`єднана територіальна громада Дніпровського району Дніпропетровської області надала до канцелярії суду заяву, згідно з якою просила розглядати справу без участі їх представника (а.с.46). Суд, вислухавши заявника [PERSON] та його адвоката Муха С.С., свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , ознайомившись з матеріалами цивільної справи, нотаріальними спадковими справами №92/2020 та №367/2012, вважає за необхідне задовольнити заяву про встановлення факту родинних відносин виходячи з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В свою чергу, в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити, загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України, передбачено, що в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявник по справі [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.50). Спадкоємцем за заповітом на спадкове майно померлого [PERSON] є [PERSON] , [INFO] , що підтверджується заповітом від 25 травня 2019 року, зареєстрованим в реєстрі за №1-1568 (а.с.48), який звернувся до суду з заявою про визнання його правонаступником та визнання його заявником по справі, уточнив заяву про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] . Спадкоємцем за заповітом від 25 травня 2019 року є він, тому він є правонаступником після смерті [PERSON] . Після його смерті у нього виникло право, як правонаступника за законом на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на житловий будинок [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги спадкування після померлої [PERSON] був її син [PERSON] [PERSON] в установлені законом строки звернувся до державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусевої Л.В. з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину внаслідок того, що не було підтверджено родинний зв`язок між [PERSON] та померлою [PERSON] , що стало підставою для звернення до суду (а.с.27). В обґрунтування родинного зв`язку між померлою [PERSON] та померлим [PERSON] посилається на те, що батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Після розірвання шлюбу з [PERSON] померла [PERSON] уклала шлюб з другим чоловіком - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8), де в графі «громадянка» прізвище померлої [PERSON] - [PERSON] . Документ, підтверджуючий, що мати заявника [PERSON] уклала шлюб з батьком заявника [PERSON] та до укладення шлюбу мала прізвище « [PERSON] », яке змінила на « [PERSON] » у заявника відсутній, у зв`язку з чим документально підтвердити факт наявності родинних відносин між сином та матір`ю не має можливості та за таких обставин нотаріусом було запропоновано звернутися до суду, для встановлення факту родинних відносин між заявником та матір`ю. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частин 1, 2 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В п. 7 керівних роз`яснень Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Відповідно до ст.ст. 1216,1217, 1218, 1220, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Судом встановлено ,що згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , батьками якого записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , про що було зроблено актовий запис №47, та видано свідоцтво про народження ( а.с.7). 23 жовтня 1976 року мати заявника одружилася вдруге, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23 жовтня 1976 року, актовий запис про шлюб 1351 та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.8). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 112 від 13 квітня 2012 року, виданого виконавчим комітетом Підгородненської міської ради (а.с.12). [PERSON] згідно свідоцтва про шлюб з [PERSON] дошлюбне прізвище мала [PERSON] про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб ( а.с.8). Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт того,що померла [PERSON] була матір`ю [PERSON] . З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що факт родинних відносин між [PERSON] (дошлюбне прізвища [PERSON] ), яка померла [INFO] , яка є матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] , та який залишив заповіт на ім`я [PERSON] , підтверджується вищенаведеними доказами у справі.

Outcome: approved