Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 25.02.2014 року між ним та відповідачкою був укладений письмовий договір позики 5000 доларів США, які остання зобовязувалася повернути до 20.12.2014 року, проте на даний час [PERSON] своїх зобовязань не виконала, що й стало підставою для звернення [PERSON] до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити із викладених в ньому підстав. Відповідач та її представник позову не визнали, зазначивши, що вказаний договір позики був написаний [PERSON] під психологічним тиском позивача, крім того, текст розписки, зокрема, використане в ній слово «беру» свідчить лише про намір відповідачки взяти ці гроші в борг у майбутньому. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом обєктивно встановлено, 25.02.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений письмовий договір позики 5000 доларів США, які остання отримала в натурі та зобовязалася повернути до 20.12.2014 року, що підтверджується розпискою від 25.02.2014 року написаною власноручно відповідачкою, оригінал якої оглянутий судом і копія якої наявна в матеріалах справи. Проте, всупереч взятим на себе зобовязанням, на даний час [PERSON] взяті в борг гроші не повернула, і належних та допустимих доказів розрахунку з позивачем за борг, суду не представила. Натомість, наведені відповідачкою доводи щодо написання спірної розписки ніби-то під тиском з боку позивача та неотримання спірних грошей в натурі, суд оцінює критично, оскільки [PERSON], всупереч вимогам ч. 1 ст. 60 ЦПК України, якою встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не довела перед судом переконливості своїх слів та не надала на їх підтвердження жодних належних та допустимих доказів неправомірної поведінки позивача по відношенню до неї. Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Крім того, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про доведеність невиконання відповідачем [PERSON] зобовязань перед позивачем [PERSON] і порушення цим його майнових прав, тому з неї на його користь підлягає стягненню сума боргу в розмірі 128\~450 грн., за виключенням 50 грн. від ціни позову, як невірно обрахованих по курсу НБУ гривні до долара США станом на 04.02.2016 року. Разом з тим, у відповідності до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, стороні,\~на користь якої ухвалюється рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. тому\~із відповідача\~на користь позивача підлягає також стягненню і сплачений останнім судовий збір в розмірі 1\~185,04 грн. за виключенням частини позовних вимог, в якій йому було відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: partial