Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

В листопаді\~2018\~року позивач\~звернувся із\~означеним позовом\~до суду,\~вказавши,\~що з\~01.06.1993\~року по\~09.10.1997\~року він\~працював в\~спілці селянських\~господарств «Урожай»,\~реорганізованому в\~СТОВ «Агрофірма\~«Урожай» c.\~Новосілка Деражнянського\~району Хмельницької\~області,\~у звязку\~з чим\~має право\~на земельну\~частку (пай)\~в землі,\~що перебувала\~в колективній\~власності вказаного\~сільськогосподарського підприємства.\~Однак у\~листопаді 2018\~року позивачу\~стало відомо\~про те,\~що його\~не було\~включено до\~списку громадян-членів\~КСП \~та на\~його імя\~не було\~видано сертифіката\~на право\~на земельну\~частку (пай),\~а відтак\~ і\~державного акту\~на право\~власності на\~земельну ділянку.\~Позивач стверджує,\~що він\~не включений\~до списку\~громадян-членів\~ССГ «Урожай»\~помилково,\~оскільки на\~момент паювання\~землі та\~видачі державного\~акту на\~землю вказаному\~КСП він\~був членом\~колгоспу,\~а тому,\~посилаючись на\~порушення внаслідок\~наведеної обставини\~його права\~на земельну\~частку (пай),\~передбаченого законодавством,\~позивач просив\~задовольнити його\~позов та\~визнати за\~ним право на земельну частку (пай), розміром у 2 умовних кадастрових гектарах, із земель сільськогосподарського призначення колективної власності за межами населених пунктів на території [PERSON] сільської ради Деражнянського району Хмельницької області без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), поновивши йому строк звернення до суду як такий, що пропущений з поважних причин. Ухвалою судді\~від 26.11.2018\~року відкрито\~провадження у\~справі за\~даним позовом\~та призначено\~справу до\~розгляду в\~порядку загального\~позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. У встановлений\~судом строк\~від відповідача\~- [PERSON]\~районної державної\~адміністрації Хмельницької\~області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позову не визнав, вказуючи на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження його членства в спілці селянських господарств «Урожай» с. Новосілка Деражнянського району Хмельницької області, а відомості щодо включення позивача до списку громадян-членів ССГ «Урожай», а також щодо видачі на його імя сертифіката на право на земельну частку (пай) у землі вказаного сільськогосподарського підприємства відсутні. Крім того, відповідач посилається на те, що надана позивачем в обґрунтування позову копія трудової книжки, в якій наявні відомості про членство позивача в ССГ «Урожай», не є належним доказом, оскільки зазначені у ній відпрацьовані людинодні можуть свідчити про те, що позивач був лише найманим працівником або працював у господарстві на сезонних роботах, що не дає йому права на земельну частку (пай) у землі такого господарства. З огляду на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів про те, що на час видачі ССГ «Урожай» державного акта на право колективної власності на землю він був членом цього господарства, а також доказів, які б вказували на неправомірність невключення його до списку громадян-членів ССГ «Урожай», які мають право на земельну частку (пай), відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Деражнянського району Хмельницької області без поважних причин відзив на позов не надав. Разом із цим, в судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав, вважаючи їх обґрунтованими. При цьому, підтвердив, що позивач не звертався до сільської ради із заявою про виділення йому земельної частки (паю). Позивач в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, в якому підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не зявився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності та просить відмовити в задоволенні позову із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як встановлено судом із матеріалів справи, 19.07.1995 року спілці селянських господарств «Урожай» с. Новосілка Деражнянського району Хмельницької області було видано державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ №002. До даного державного акту було додано список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, з якого вбачається, що [PERSON] до такого списку включений не був. Ця ж обставина підтверджується письмовим повідомленням Відділу у [PERSON] районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №Є-751/0-0.23-755/137-18 від 02.11.2018 року, із якого, крім того, вбачається, що відомості щодо включення позивача до списку громадян-членів ССГ «Урожай», а також щодо видачі на його імя сертифіката на право на земельну частку (пай) у землі вказаного сільськогосподарського підприємства відсутні. В обґрунтування позову позивач стверджує, що його помилково не було включено до списку громадян-членів ССГ «Урожай», оскільки на момент паювання землі та видачі державного акту на землю вказаному КСП він був членом колгоспу. Вирішуючи обґрунтованість таких його доводів, судом враховується наступне. Земельна частка (пай) це умовна частка землі, визначена у результаті поділу земель, переданих у колективну власність, серед членів сільськогосподарського підприємства. Відповідно до ст. 2 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі Указ Президента) право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктами 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що згідно зі статтею 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Виходячи із системного аналізу вказаних положень Указу Президента, особа набуває права на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю та одержання КСП цього акта. З огляду на таке, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. Таким чином, спірні правовідносини щодо права на земельну частку (пай) виникли з часу отримання ССГ «Урожай» державного акта на право колективної власності на землю 19.07.1995 року. Як встановлено судом із архівної довідки №648 від 31.10.2018 року, виданої [PERSON] районним трудовим архівом на підставі фонду №88 Справа «Книга обліку трудового стажу і заробітку колгоспника» ССГ «Урожай» с. Новосілка (с. Підлісне) Деражнянського району Хмельницької області за 1983-2006 роки, [PERSON] з 01.06.1993 року по 09.10.1997 року працював на різних роботах в спілці селянських господарств «Урожай», а відтак в СТОВ «Агрофірма «Урожай». Згідно відомостей трудової книжки колгоспника серії УКР №0133925 позивач з 01.06.1993 по 09.10.1997 роки являвся членом спілки селянських господарств «Урожай». Крім того, із письмового повідомлення [PERSON] сільської ради Деражнянського району Хмельницької області №267 від 21.11.2018 року, адресованого позивачу, вбачається, що згідно Розрахунку розмірів майнових паїв по ССГ «Урожай», затвердженого зборами власників майнових паїв членів ССГ №2 від 11.05.2001 року, [PERSON] зазначений у числі членів такого ССГ на сторінці 13 під номером 54 та під номером 64 у книзі, із визначенням належної йому частки індивідуального майнового паю. Таким чином, судом встановлено, що позивач на дату видачі ССГ «Урожай» державного акта на право колективної власності на землю, тобто 19.07.1995 року, був членом цього КСП, даних про його виключення чи звільнення немає, а в списки членів КСП, які додаються до державного акта на право колективної власності та мають право на сертифікат за земельну частку (пай), включений не був. З урахуванням зазначених норм права та обставин справи, суд приходить до висновку про наявність у [PERSON] права на земельну частку (пай). Разом з тим, відповідно до п. 6\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~(2003 року), правила цього\~Кодексу\~про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом. При цьому для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як обєктивні (сам факт порушення права), так і субєктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. Згідно зі\~ст. 71 ЦК УРСР, який діяв на час виникнення правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Відповідно до\~ст. 75 ЦК УРСР, позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін. Згідно з вимогами\~ст. 76 ЦК УРСР, перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями\~78\~і\~79цього\~Кодексу. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК\~УРСР, закінчення строку позовної давності до предявлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Вирішуючи питання перебігу позовної давності, суд враховує, що саме з часу видачі державного акта на право колективної власності на землю позивач міг дізнатися про порушення свого права. З огляду на те, що право на позов у позивача виникло ще у 1995 році, то трирічний строк позовної давності, встановлений\~ст. 71 ЦК УРСР 1963 року, минув ще до набрання чинності\~ЦК України 2003 року, а тому суд зобовязаний самостійно застосувати наслідки його спливу, без подання відповідної заяви відповідачами. При цьому позивач поважних причин пропуску строку позовної давності, встановленого законом, суду не надав. При цьому, на думку суду не спроможними є посилання позивача на те, що йому лише в листопаді 2018 року за повідомленням Відділу у [PERSON] районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №Є-751/0-0.23-755/137-18 від 02.11.2018 року. Оскільки це не спростовує обставин щодо того, що позивач, який станом на 1995 рік продовжував перебувати членом ССГ «Урожай» повинен був дізнатися про порушення свого права в межах строку, визначеного\~ст. 71 ЦК УРСР. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності на звернення до суду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed