Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 20.01.2015 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 500 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Що зміни встановлення чи зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку». Позивач свої зобов»язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Відповідач свої зобов»язання по договору не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору. В зв»язку з цим виникла заборгованість в сумі 13514,66 грн., що складається із заборгованості за кредитом в сумі 424,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 9070,91 грн., пеня- 2900 грн., а також штрафів - 500 грн. фіксована частина, 619,75 грн. - процентна складова. На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання своїх зобов»язань, тому просить стягнути з останньої вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася. До суду повернувся конверт з відміткою пошти « за закінченням терміну зберігання. Згідно відповіді на запит до органу реєстрації місця проживання відповідача встановлено, що [PERSON] значиться зареєстрованою в [ADDRESS], куди і направлялися судові повістки. Клопотань чи заяв про відкладення справи слуханням до суду не надходило. Частиною 7 п. 2 ст. 128 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 9 п. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України прийнятого Законом України 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи малозначні справи. Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, врахувавши клопотання представника позивача, ухвалив продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, клопотання представника позивача, суд встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 20.01.2015 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 500 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. (а.с.5). В зв»язку із неналежним виконанням відповідачем договірних зобов»язань утворилася заборгованість в сумі сумі 13514,66 грн., що складається із заборгованості за кредитом в сумі 424,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 9070,91 грн., пеня- 2900 грн., а також штрафів - 500 грн. фіксована частина, 619,75 грн. - процентна складова (а.с. 4). Будь-яких доказі на спростування заборгованості з повернення тіла кредиту в розмірі 424,00 грн., суду не надано. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У зв'язку з викладеним відповідач зобов'язаний повернути позивачу кредит та сплатити відсотки у розмірах визначених договором. Згідно зі ст.ст. 12-13 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, в якому були визначені всі істотні умови та передбачені наслідки невиконання цих умов. Відповідачка належним чином свої обовязки за договором не виконувала, внаслідок чого допустила виникнення заборгованості. Таким чином, враховуючи те, що відповідачка, будучи ознайомленою з умовами кредитування, уклавши кредитний договір, не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту та процентів за користування ним, хоча взяла на себе зобовязання їх виконувати та вчасно погашати заборгованість, не подає відомості про причини порушення взятих на себе зобов»язань, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. У зв'язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені по справі судові витрати у розмірі 1600 грн. відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved