Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

В обґрунтування\~позовних вимог\~позивачка зазначає,\~що на\~підставі рішення\~Рівненського районного\~суду Рівненської\~області від\~08.12.2014\~року та\~витягу з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно про\~реєстрацію права\~власності №\~43161303\~від 02.09.2015\~року,\~позивачка є\~власником 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . В судовому порядку позивачка вимушена була визнавати своє право власності на 1/2 частку житлового будинку та надвірних будівель по тій причині, що [PERSON] незаконно отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом 11 травня 2012 року у Другій рівненській державній нотконторі, реєстраційний №1-290, на весь житловий будинок. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 19.05.2014 року зазначене свідоцтво в частині, що стосується спадкування 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] , визнане недійсним. Це засвідчує, що у власності [PERSON] перебуває тепер тільки 1/2 частка житлового будинку та надвірних будівель. Крім того відповідачка [PERSON] також отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 05 серпня 2009 року на спадкове майно - земельну ділянку, площею 0,52 га, з якої для ведення особистого підсобного господарства площею - 0,37 га, для обслуговування житлового будинку - 0,15 га, що належало померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER] , виданого Новоукраїнською сільською радою народних депутатів Рівненського району Рівненської області на підставі рішення цієї ж ради №5 від 22.07.1994 року. Вказане рішення є протиправним та підлягає до скасування, а Державний акт на право приватної власності на землю повинен бути визнаний недійсним на підставі нижчевикладеного. На час прийняття рішення Новоукраїнської сільської ради народних депутатів № 5 від 22.07.1994 року, яке було підставою для видачі Державного акта на право приватної власності на землю 16 березня 1998 року, [PERSON] не був власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.09.2003 року. Власником будинку на той час був [PERSON] . Відповідне до діючого на той час Земельного кодексу України земельні ділянки надавалися у приватну власність для обслуговування житлового будинку та надвірних господарських будівель тільки власникам житлового будинку та надвірних господарських будівель. Відповідно, і Державний акт на право приватної власності на землю повинен бути визнаний недійсним. Якщо Державний акт на право приватної власності на землю є недійсний, то він в свою чергу тягне за собою визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.2009 року, відповідно до якого власником земельної ділянки є [PERSON] . Вказані документи, а саме: рішення Новоукраїнської сільської ради народних депутатів № 5 від 22.07.1994 року, Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] , виданий Новоукраїнською сільською радою народних депутатів Рівненського району Рівненської області 16.03.1998 року; Свідоцтво про право на спадщину за законом від 05 серпня 2009 року на спадкове майно - земельну ділянку, площею 0,52 га, з якої для ведення особистого підсобного господарства площею - 0,37 га, для обслуговування житлового будинку - 0,15 га, що належало померлому - [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] , виданого Новоукраїнською сільською радою народних депутатів Рівненського району Рівненської області 16.03.1998 року на підставі рішення Новоукраїнської сільської ради народних депутатів № 5 від 22.07.1994 року - порушують право позивачки на отримання у приватну власність земельної ділянки, необхідної їй для обслуговування 1/2 частки житлового будинку та господарських будівель та споруд, яке гарантується ст.121 Земельного кодексу України. У відповідності до ч.4 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначаться пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідніо до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Пункт 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05,2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» регламенту, що свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала праве на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спад,шини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Стосовно строків позовної давності, які встановлені Цивільним кодексом України, то в даному випадку строк позовної давності не пропущено. Так як на протязі останніх восьми років в судах різних інстанцій розглядалися справи стосовно визнання права на частку житлового будинку [ADDRESS] , який розміщений на спірній земельній ділянці. Остаточне рішення Рівненського районного суду Рівненської області позивачці було видане 08.12.2014 року, про вказаний факт свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 43161303 від 02.09.2015 року Також подача позову до Рівненського районного суду Рівненської області в 2012 році, по якому було остаточно прийняте рішення Апеляційним судом Рівненської області 19.05.2014 року, перериває перебіг позовної давності (ст.264 ЦК України). Відповідно до ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново тобто новий строк почався з 19.05.2014 року. Все викладене засвідчує, що строк позовної давності не пропущено. На підставі\~викладеного просить\~суд постановити\~рішення,\~яким визнати\~протиправним та\~скасувати рішення\~№ 5\~від 22\~липня 1994\~року Новоукраїнської\~сільської ради\~народних депутатів\~про передачу\~у приватну\~власність [PERSON] \~земельної ділянки\~площею 0,52\~га,\~яка розташована\~на території\~с.\~Новоукраїнка,\~цільове призначення:\~ведення підсобного\~господарства площею\~0,37\~га,\~для обслуговування\~житлового будинку\~площею 0,15\~га,\~та визнатинедійсним Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 16 березня 1998 року про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,52 га, цільове призначення: -ведення особистого підсобного господарства - 0,37 га; -для обслуговування житлового будинку - 0,15 га. Визнати недійсним\~Свідоцтво про\~право на\~спадщину за\~законом,\~видане Костюковою О.О, державним нотаріусом Другою рівненської державної нотаріальної контори 05 серпня 2009 року, реєстраційний № 3-189, на спадкове майно - земельну ділянку площею 0,52 га, з якої: для ведення особистого підсобного господарства площею - 0,37 га, для обслуговування житлового будинку площею - 0,15 га [PERSON] . Позивачка на розгляд справи не з`явилася. Подала суду заяву, згідно якої позов підтримує та просить суд розглядати справу без її участі. Представник позивачки позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Додала, що згідно архівної копії рішення Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області №5 від 22.07.1994 року відсутні відомості про те, що [PERSON] передавалася у власність земельна ділянка. А згідно копії рішення, що була надана Новоукраїнською сільською радою Рівненського району Рівненської області, вже такі відомості наявні. Це ще раз свідчить про порушення процедури надання [PERSON] земельної ділянки. Відповідачка [PERSON] позов не визнала. Вважає, що рішення сільської ради було прийняте в межах чинного законодавства; та що вона успадкувала майно згідно визначеного порядку. Тому у задоволенні позову просить відмовити. Представник Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області подав заяву, згідно якої просить справу розглядати без їх участі, позов визнають. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, подали суду заяву, згідно якої просять справу розглядати без їх участі. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено\~в судовому\~засіданні,\~на підставі\~рішення Рівненського\~районного суду\~Рівненської області\~від 08.12.2014\~року та\~витягу з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно про\~реєстрацію права\~власності №\~43161303\~від 02.09.2015\~року,\~позивачка є\~власником 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 19.05.2014 року свідоцтво визнане в частині, що стосується спадкування 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] , недійсним. Це засвідчує, що у власності відповідачки [PERSON] перебуває тільки 1/2 частина зазначеного житлового будинку та надвірних будівель. Відповідачка [PERSON] також отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 05 серпня 2009 року на спадкове майно - земельну ділянку, площею 0,52 га, з якої для ведення особистого підсобного господарства площею - 0,37 га, для обслуговування житлового будинку - 0,15 га, що належало спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER] , виданого Новоукраїнською сільською радою народних депутатів Рівненського району Рівненської області на підставі рішення цієї ж ради №5 від 22.07.1994 року. На час прийняття рішення Новоукраїнської сільської ради народних депутатів № 5 від 22.07.1994 року, яке було підставою для видачі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] 16 березня 1998 року [PERSON] не був власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.09.2003 року. Власником будинку був [PERSON] . Відповідне до діючого на той час Земельного кодексу України, земельні ділянки надавалися у приватну власність для обслуговування житлового будинку та надвірних господарських будівель тільки власникам житлового будинку та надвірних господарських будівель. Отже, наявні підстави доля визнання недійсним та скасування зазначеного рішення органу місцевого самоврядування. Відповідно, наявні підстави визнати недійним Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] , що був виданий 16.03.1998 року [PERSON] на підставі рішення Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області №5 від 22.07.1994 року, та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5234. Якщо Державний акт на право приватної власності на землю є недійсний, то він у свою чергу тягне за собою визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, що було видане Костюковою О.О., державним нотаріусом Другої рівненської державної нотаріальної контори 05.08.2009 року, реєстровий номер 3-189, на спадкове майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та посвідчував право на майно [PERSON] щодо земельної ділянки загальною площею 0,52 га, з якої: для ведення особистого підсобного господарства 0,37 га, для обслуговування жилого будинку 0,15 га. За наведеного позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає до задоволення. Оскільки відповідачі не заявили про застосування строків позовної давності, то суд не має підстав для обговорення питання про наявність чи відсутність пропуску таких строків. Позивачка не заявила про те, щоб понесені нею судові витрати були стягнуті з відповідача на її користь. Адже кожна із сторін має право розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. І в даному випадку позивачка не бажає відшкодовувати понесені нею судові витрати. А суд не може прийняти рішення, вийшовши за межі заявлених позивачкою вимог. Таким чином понесені позивачкою судові витрати залишаються покладеними на неї ж. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved