Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

В листопаді 2016 року представник позивача органу опіки та піклування Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якому просив суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітніх дітей, мотивуючи тим, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків, покладених на неї ст. 150 СК України, не піклується про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, вихованням дітей не займається. В судове засідання представник позивача не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи без її участі, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилася, заперечень на позов не надала, надала заяву про перенесення розгляду справи у зв'язку з її хворобою без надання підтверджуючих документів. Прокурор в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи - служби у справах дітей Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та прийняти заочне рішення відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 29.07.2003 року, серії [NUMBER] від 03.05.2007 року та серії [NUMBER] від 20.11.2015 року матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] (а.с. 7-9). Відповідно до розпорядження голови Новосанжарської районної державної адміністрації № 221 від 09.06.2011 року малолітнім [PERSON] та [PERSON] було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, та влаштовано до державного закладу на повне державне утримання (а.с. 39). Розпорядженням голови Кобеляцької районної державної адміністрації № 292 від 26.04.2012 року малолітні [PERSON] та [PERSON] влаштовані у прийомну сім'ю [PERSON] у смт. Білики Кобеляцького району Полтавської області, де вони і перебувають на даний час (а.с. 40, 41). Відповідно до розпорядження голови Новосанжарської райдержадміністрації від 10.10.2016 року № 231 «Про негайне відібрання у матері малолітнього [PERSON], [INFO], та влаштування його у державний заклад на повне державне утримання» службі у справах дітей доручено відібрати у матері малолітнього [PERSON] та направити до дитячого відділення Новосанжарської ЦРЛ для повного медичного обстеження і лікування з подальшим влаштуванням його у дитячий заклад на повне державне утримання (а.с. 5). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї [PERSON]від 31.08.2016 року вбачається, що малолітній [PERSON] постійно проживав в антисанітарних умовах, відсутні елементарні дитячі речі, одяг, іграшки (а.с. 21). З 16.11.2016 року малолітній [PERSON] є вихованцем Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини Полтавської обласної ради (а.с. 38). Згідно висновку органу опіки та піклування Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 3, 4). Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна зростати в умовах турботи, а відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності зі ст. 151 СК України, батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства. Згідно зі ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в родині є першочерговим завданням розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання й розвиток. У відповідності зі ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, що проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Судом встановлено, що мати дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] разом з дітьми не проживає, не піклується про них, матеріально не забезпечує та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Таким чином, з'ясувавши мету звернення позивача до суду, юридичну природу виниклих правовідносин, всебічно і повно оцінивши надані докази та документи у їх сукупності, з врахуванням зазначених норм Конституції України та вимог законодавства України, встановивши, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, суд вважає за необхідне та правильне задовольнити вимоги органу опіки та піклування Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області та застосувати надзвичайний захід впливу - позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням цього, суд вважає, що судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 1600 грн. 00 коп. належить стягнути з відповідача по справі.

Outcome: approved