Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

В листопаді 2019р. позивач ДП «Інформаційні судові системи» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 45-48) до відповідача [PERSON] , в якому просив суд: - зобов`язати відповідача відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром завданої шкоди і страховим відшкодуванням в розмірі 3487,77 грн. - стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 09 жовтня 2019р. на вул. Бастіонній, 3/12 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участю автомобіля «Subaru», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобіля «Audi», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Учасниками даної ДТП було складено повідомлення про ДТП («європротокол»), відповідно до якого винним в настанні ДТП є відповідач. На час пригоди, між власником автомобіля «Audi», д.н.з. [NUMBER] ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ПрАТ «СК «Українська страхова група» було укладено 06 червня 2019р. договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-0157\\13\\0422 та договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів Поліс № АМ/6504666. 12 листопада 2019р. ПрАТ «СК «Українська страхова група» здійснила відшкодування витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля «Audi», д.н.з. [NUMBER] у сумі 9726,87 грн., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля, при цьому розмір фактичних витрат на ремонт склав 13214,64 грн., різницю у розмірі 3487,77 грн., позивачем, як користувачем зазначеного автомобіля було сплачено на рахунок ДП «Ауді Центр Віпос». Оскільки в досудовому порядку відповідач не бажає здійснити сплату різниці у розмірі 3487,77 грн., внаслідок заподіяної ним шкоди, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2020р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 19 травня 2020р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що стороною позивача не підтверджено належними доказами факт належного володіння і користування автомобілем «Audi», д.н.з. [NUMBER] , враховуючи, що власником цього автомобіля є ТОВ «Порше Лізинг Україна», а договір оперативного лізингу (найму) № 91018751 від 14 червня 2013р., який було укладено між ТОВ «Порше Лізинг Україна» і позивачем закінчився. Також на думку сторони відповідача, стороною позивача не підтверджено належними і допустимими доказами факт понесення витрат на відновлювальний ремонт вищезазначеного автомобіля в сумі 3487,77 грн., а також сторона відповідача вважає, що ПрАТ «СК «Українська страхова група» неправомірно було не сплачено цю суму, а тому в задоволенні позову слід відмовити. 25 травня 2020р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначивши, що додатковою угодою від 30 квітня 2015р. до договору оперативного лізингу (найму) № 91018751 від 14 червня 2013р. внесено зміни, щодо строку найму, і позивач є належним користувачем та володільцем автомобіля «Audi», д.н.з. [NUMBER] . Крім того, в обґрунтування повного відновлення пошкодженого автомобіля «Audi», д.н.з. [NUMBER] , позивачем було надано Акт виконаних робіт № 0000050922 від 23 січня 2020р., відповідно до якого замовником робіт є позивач, і весь обсяг робіт виконаний в повному обсязі. Заперечення на відповідь на відзив стороною відповідача не подавались. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, і відповіді на відзив, просила суд позов задовольнити, і як найшвидше зобов`язати відповідача відшкодувати витрати на відновлювальний ремонт. Також представник повідомила суд, що зазначена сума коштів, зазначена у прохальній частині позову фактично була сплачена позивачем, надавши суду для огляду копію відповідного платіжного документу. З яких причин попереднім представником позивача не було подано до суду цього доказу представнику не відомо. Також представник зазначила, що доводи сторони відповідача про сплату страховою компанією суми страхового відшкодування не в повному обсязі, є безпідставними та необґрунтованими. Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав, наведених у відзиві на позов. Зазначивши, що стороною позивача не підтверджено належними і допустимими доказами право володіння і користування автомобілем «Audi», д.н.з. [NUMBER] , відсутні відомості про фактичне понесення позивачем витрат на відновлювальний ремонт цього автомобіля у розмірі 3487,77 грн. Також представник відповідача вважає, що розмір відновлювального ремонту є завищеним, виходячи з принципів «справедливості» та «здорового глузду», враховуючи характер ушкоджень, які отримали автомобілі учасники ДТП. Також представник просив суд не враховувати подані стороною позивача копії письмових доказів, а саме: додаткову угоду від 30 квітня 2015р. до договору оперативного лізингу (найму) № 91018751 від 14 червня 2013р. та Акт виконаних робіт № 0000050922 від 23 січня 2020р., які були подані стороною позивача з порушенням вимог процесуального закону. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 09 жовтня 2019р. на вул. Бастіонній, 3/12 в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «Subaru», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобіля «Audi», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Учасниками даної ДТП було складено повідомлення про ДТП («європротокол»), відповідно до якого винним в настанні ДТП є відповідач, що визнав в судовому засіданні представник відповідача, і не заперечувала представник позивача. На час ДТП, між власником автомобіля «Audi», д.н.з. [NUMBER] , ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ПрАТ «СК «Українська страхова група» було укладено 06 червня 2019р. договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-0157\\13\\0422 та договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів Поліс № АМ/6504666. Внаслідок вказаної ДТП автомобіль «Audi», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Судом встановлено, що на час ДТП, згідно договору оперативного лізингу (найму) № 91018751 від 14 червня 2013р. та додаткової угоди до нього від 30 квітня 2015р., володільцем і користувачем автомобіля «Audi», д.н.з. [NUMBER] був позивач. Судом встановлено, що ПрАТ «СК «Українська страхова група» було сплачено страхове відшкодування у розмірі 9726,87 грн., згідно платіжних доручень № 25952 від 15 жовтня 2019р., № 25288 від 21 жовтня 2019р. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1) ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що згідно Акту виконаних робіт № 0000050922 від 23 січня 2020р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Audi», д.н.з. [NUMBER] , становила 13214,64 грн., який проведено повністю, і замовником якого виступав позивач. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. ст. 22, 29, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 22, 1192, 1194 ЦК України, правові позиції висловлені Верховним Судом України у справі №6-691цс15 від 02 грудня 2015р., суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме слід зобов`язати відповідача протягом тридцяти календарних днів з часу набрання рішення законної сили відшкодувати позивачу грошові кошти у розмірі 3487,77 грн. Доводи сторони відповідача, що стороною позивача не підтверджено належними і допустимими доказами право володіння і користування автомобілем «Audi», д.н.з. [NUMBER] , а також понесення витрат у розмірі 3487,77 грн. спростовуються матеріалами справи. Критично судом оцінюється і твердження сторони відповідача щодо неповної сплати ПрАТ «СК «Українська страхова група» суми страхового відшкодування, враховуючи те, що зазначені твердження ґрунтуються виключно на припущеннях сторони відповідача. Також суд не погоджується з доводами сторони відповідача щодо порушення стороною позивача строків на подання доказів враховуючи положення п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України, у відповідних редакціях на час розгляду справи в суді. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,0 грн.

Outcome: partial