Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

В листопаді 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просить суд визначити ідеальну частку співвласника [PERSON] в праві спільної сумісної власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в розмірі 1/2 частка, визначити ідеальну частку співвласника [PERSON] , яка померла [INFO] в праві спільної сумісної власності на вказане вище домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в розмірі 1/2 частка та визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на Ѕ частку домоволодіння за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . В обґрунтування вимог посилається на те, що 08.12.1980 року [PERSON] та [PERSON] придбали 37/50 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за адресою: [ADDRESS] , в реальне користування покупців за цим договором входить кімната 2-5, кухня 2-3, коридор 2-2, веранда 2-1, сарай літ.Б,З,В,К в загальному користуванні погріб, туалет, ворота, водопровід. [PERSON] та [PERSON] 11.02.1997 року розірвали шлюб. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] . після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Для прийняття спадщини [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Середи О.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті [INFO] її матері [PERSON] . Вона на день смерті матері постійно проживала з нею та була зареєстрована за одним місцем проживання, за такого фактично прийняла спадщину у встановлений законом строк. Згідно нотаріальної заяви від 21.05.2018 року направленою приватному нотаріусу Середі О.О. від [PERSON] вбачається, що він у зв`язку зі смертю [PERSON] просить частку спільної сумісної власність, домоволодіння [ADDRESS] визнати рівними. У зв`язку з виділом співвласника в окрему адресу було зроблено перерахунок ідеальних часток залишившихся співвласників. Нові частки співвласників [PERSON] та [PERSON] складають по Ѕ частки за кожним. Тобто, на момент звернення до суду 37/50 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] є окремим домоволодінням та належить співвласникам в рівних частках по Ѕ частці за кожним. Позивачка та її представник - адвокат Ксенжик К.В. надали до суду заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08 грудня 1980 року [PERSON] та [PERSON] придбали 37/50 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд в [ADDRESS] , що підтверджується Договором, посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, зареєстр. в реєстрі за №6-842. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №5687. 11 лютого 1997 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] 18 березня 2005 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №188. [INFO] померла [PERSON] 21 травня 2018 року [PERSON] надав нотаріально посвідчену нотаріусом Киришського нотаріального округу Ленінградської області Індірбаєвою Ж.Р., в якій зазначив, що має на праві спільної сумісної власності з [PERSON] майно, яке складається з 37/50 часток на житловий будинок в м. Миколаєві. 21 травня 2018 року [PERSON] надав нотаріально посвідчену нотаріусом Киришського нотаріального округу Ленінградської області Індірбаєвою Ж.Р., в якій повідомив, що спадкове майно померлої [INFO] [PERSON] є особистою приватною власністю спадкодавця. На видачу свідоцтва про право власності на частку спільного майна подружжя не претендує. При зверненні до приватного нотаріуса ММНО Середи О.О. з заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , нотаріусом 05.05.2020 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до довідки КП ММБТІ від 17.05.2018 року за договором купівлі-продажу , посвідченим 08.12.1980 року покупцями були придбані 37/50 часток у праві власності на житловий будинок , а станом на 08.05.2018 року згідно вищевказаної довідки БТІ це вже є домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків. Договором купівлі-продажу від 08.12.1980 року був встановлений режим конкретного володіння та користування майном , а відповідно до довідки КП ММБТІ конкретне користування на поточну дату встановити не можливо, оскільки в домоволодінні відбулися конкретні зміни . Станом на 28.12.2012 року співвласник 13/50 часток у праві власності на зазначене вище майно в яке входить частина житлового будинку літ.А-1, що належить [PERSON] виділився в окрему адресу [ADDRESS] , згідно рішення №2227 від 28.11.2008 року виконавчого комітету Миколаївської міської ради. Згідно довідки КП ММБТІ від 03.11.2020 року, за результатами обстеження станом на 27.10.2020 року встановлено, що житлові будинки з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] мають наступні характеристики : житловий будинок літ А. загальною площею 37.1. кв.м., житловий будинок літера Ф, загальною площею 30.4 кв.м., гараж літ. Б, вбиральня літ. Р, душ літ. С, споруди літ 2.І., огорожа літ.4 Примітка у житловому будинку літ. А зменшена житлова площа на 14.1. кв.м. у зв`язку з виділом частини житлового будинку літ.А в окрему адресу: [ADDRESS] . Житловий будинок літ.Ф загальною площею. 30.4. кв.м. не є самочинним будівництвом , не підлягає прийняттю в експлуатацію . гараж літ.Б переобладнаний з сараю літ.Б, душ літ.С, вбиральня літ. Р не потребує окремого оформлення та не підлягає прийняттю в експлуатацію. Власники станом на 28.12.2012 р. були: [PERSON] , [PERSON] - 37/50 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на підставі договору купівлі-продажу від 08.12.1980 р., р. №6-842. Співвласник станом на 28.12.2012 р. 13/50 частки, в яку входить частина житлового будинку літ. А, що належить [PERSON] - виділено в окрему адресу: [ADDRESS] , згідно рішення №2227 від 28.11.2008 р. виконавчого комітету Миколаївської міської ради. В зв`язку з виділом співвласника в окрему адресу було зроблено перерахунок ідеальних часток залишившихся співвласників. Нові частки співвласників складають по 1/2 за кожним за [PERSON] , [PERSON] . Позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується матеріалами спадкової справи №1/2017. Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1\~ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. У частині 1 ст.357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Статтею 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч.1\~ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2\~ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно ч.2\~ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5\~постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визначення ідеальних часток співвласників у спільній сумісній власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , підлягають до задоволення і необхідно визначити, що розмір часток співвласників є рівними та становлять по 1/2 (ідеальній) частці кожного із двох співвласників - [PERSON] та [PERSON] . Також, враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved