Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

В липні 2020 р. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Качалівської сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування . В позові позивачі вказали , що в 1959 р. їх мати [PERSON] була прийнята в члени колгоспу імені «Першого Травня» в с. Качалівка Краснокутського району Харківської області , з членів колгоспу її не звільняли. В квітні 1997 році відбулося розпаювання земель колгоспу , до списку додатку до Державного акту на право колективної власності на землю матір не включили , тому сертифікат на право на земельну частку (пай) вона не отримала за життя. В грудні 2017 року мати померла . Після неї відкрилася спадщина , яка складається з права на земельну частку (пай). Позивачі в установлений законом строк звернулися з заявами про прийняття спадщини після померлої матері , однак нотаріус їм відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на землю. Прохали визнати за ними, за кожним , право по Ѕ частині земельної частки (паю) розміром 4,3 умовних кадастрових гектар з земель колишнього КСП « Агрофірма Мурафська» , що знаходиться на території Качалівської сільської ради. У судове засідання позивачі не з`явилися , подали заяву заслухати справу у їх відсутність , підтримали позов , прохають задовольнити. Представник відповідача до суду не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував, прохав вирішити на розсуд суду. Суд, дослідивши докази по справі , дійшов до наступних висновків. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання. Матеріалами справи встановлено , що відповідно до записів трудової книжки, [PERSON] включена до членів колгоспу імені «Першого Травня» Качалівської сільської ради 01.01.1959 року. Дані про звільнення з членів колгоспу [PERSON] , згідно даних архівного відділу Краснокутської РДА , відсутні. Відповідно до архівної довідки архівного відділу Краснокутської РДА від 10.06.2020 року №01-36/103 , рішенням виконавчого комітету Краснокутської районної ради Харківської області від 07.05.1975 року №226 , колгосп імені «Першого Травня» с.Качалівка приєднано до Мурафського цукрового комбінату , після об`єднання колгосп припинив свою діяльність. В липні 1996 року із складу Мурафського цукрового комбінату вийшов бурякорадгосп , на базі якого було створено КСП «Агрофірма Мурафська». В 1997 році відбулося розпаювання земель , переданих у колективну власність КСП «Агрофірма Мурафська» 26.04.1997 року КСП «Агрофірма Мурафська» виданий Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР -18-00-000-787 . Згідно відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 18.12.2019 року , Державний акт на право колективної власності КСП «Агрофірма Мурафська» серії ХР-18-00-000787 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №8 від 26.04.1997 року, [PERSON] не включена до списку додатку до вказаного Державного акту на право колективної власності. Розмір земельної частки (паю) по КСП «Агрофірма Мурафська» Качалівської сільської ради становить 4,30 умовних кадастрових гектар. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] в с. Качалівка Краснокутського району Харківської області . За заявою позивачів відкрита спадкова справа № 42/2018 року після померлої [PERSON] .. Однак, постановою державного нотаріуса Краснокутської ДНК Харківської області від 01.12.2020 року, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину , у зв`язку з відсутністю документів на майно померлої. Згідну з п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени КСП, кооперативів, в тому числі пенсіонери які раніше працювали в ньому і залишаються членами підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю (пункт 2 Указу). Отже, право на земельну частку (пай) виникає з моменту передачі державного акту на право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарську акціонерному товариству, членом якого є особа, яка претендує на пай, в тому числі і пенсіонер, що раніше працював у цьому сільськогосподарському підприємстві. Виходячи зі змісту вказаних вимог закону особа набуває права на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акту. Судом встановлено , що Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР -18-00-000-787 по КСП «Агрофірма Мурафська» зареєстрований в квітні 1997 р. , членом якого була [PERSON] . та залишається членом вказаного КСП. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 , член колективного сільськогосподарського підприємства , включений до списку , що додається до Державного акту на право колективної власності на землю , набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Невнесення особи до списку , який був членом КСП на час передачі у колективну власність землі , не може позбавити її права на земельну частку (пай). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини... У відповідності до вимог ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. В силу ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до вимог ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] , а отже є спадкоємцями першої черги. Інших спадкоємців, включаючи тих, що мають право на обов`язкову частку, немає. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім цього, відповідно до статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відсутність правовстановлюючого документу, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай) , є суттєвою перешкодою для позивачів в отриманні свідоцтва про право на спадщину, оскільки, згідно постанови Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 01.12.2020 року, у разі відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно свідоцтво про право на спадщину не видається. Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях . Позивачі надали достатньо доказів на підтвердження позову та мають право на земельну частку (пай), оскільки на момент розпаювання земель колективної власності господарства їх мати [PERSON] була членом КСП , однак помилково не була включена до списку додатку до Державного акту на право колективної власності на землю . Невнесення особи до списку , який був членом КСП на час передачі у колективну власність землі , не може позбавити спадкоємців права на земельну частку (пай).

Outcome: approved