Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідачка є мамою малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Відповідачка залишила сімю та проживає в іншому населеному пункті. З того часу відповідачка не цікавляться життям дитини, не приділяє увагу їх вихованню, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка перебуває на утриманні батька. За таких умов представник позивача звернулася до суду з даним позовом та просить суд його задоволити: позбавити позивачку батьківських прав відносно її дитини; та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Додала, що аліменти просить стягувати в розмірі по 100 грн., щомісячно. Відповідачка позов визнала. Не заперечувала ту обставину, що вона залишила батька дитини разом з дитиною, та пішла проживати в інший населений пункт. Не заперечує проти сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 100 грн. та просить врахувати її майновий стан та рівень доходів, які є незначними. Також додала, що з початку року вона надала на потреби дитини 400 грн., і від того часу не надає допомогу на утримання дитини. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка є мамою дитини [PERSON], [INFO] Батьком дитини є [PERSON]. Дитина проживає в будинку по вул. Гайова, 2, с. Грушвиця Перша Рівненського району Рівненської області, та перебуває на утриманні батька. Позивачка не проживає разом з дитиною, а мешкає в селі Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, останній раз бачила дитину в січні-лютому 2015 року. З того часу відповідачка не цікавляться життям дитини, не приділяє увагу їх вихованню; надає нерегулярну матеріальну допомогу на утримання дитини, а з квітня 2014 року таку допомогу припинила надавати. Відповідно до висновку органу опіки і піклування № 207/01-09/15 від 14.04.2015 року, Грушвицька сільська рада Рівненського району Рівненської області вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її малолітньої дитини, оскільки остання ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. При прийнятті рішення суд зважає на наступне. Обов'язки та права батьків щодо виховання дитини є основними серед всього комплексу батьківських прав та обов'язків, які закріплені сімейним законодавством. Всі інші права та обов'язки батьків щодо їхніх дітей покликані забезпечувати належне виконання батьками свого основного обов'язку - виховувати дитину. Стаття 150 СК України визначає, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Батьки зобов'язані також піклуватися про фізичний розвиток дитини, який, в свою чергу, тісно пов'язаний зі здоров'ям дитини. Обов'язку батьків піклуватися про духовний розвиток дитини кореспондує право дитини на духовний розвиток, яке включає в себе: право на освіту; право на прояв своїх здібностей; право на свободу світогляду і віросповідання; право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Таким чином, батьки мають сприяти одержанню дитиною належної освіти, прояву нею своїх здібностей, розширенню її світогляду, її самовизначенню щодо сповідання певної релігії або не сповідання ніякої, її зайняттям літературною, художньою, науковою, технічною творчістю. В судовому засіданні було встановлено, що відповідачка не виконує положення ст. 150 СК України, положення інших законодавчих актів щодо обов'язків з виховання та утримання дитини. Стаття 164 СК України передбачає підстави для позбавлення судом батьківських прав батьків щодо їх дітей, і такі обставини знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду показання про те, що відповідачка після народження дитини за нею не доглядала, а пізніше заявила, що дитина їй не потрібна, і залишила помешкання. З 20 січня 2015 року більше не зявляється, життям дитини не цікавиться. За весь час надала 400 грн. допомоги. Свідки вважають, що є підстави для задоволення заявленого позову. Таким чином суд дійшов висновку, що заявлений позов про позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення, оскільки він є обґрунтованим і доведеним. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення аліментів. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. Частина 1 статті 184 СК України визначає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Перелік підстав, за наявності яких суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, у законі суворо не визначений. Для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі досить однієї з названих у статті 184 СК України підстав. Як встановлено в судовому засіданні, дитина перебуває на утриманні батька. Мама дитини, позивачка у справі, не надає регулярної допомоги на утримання дитини. З початку року вона надала лише 400 грн. і підтвердила, що більше грошей не надавала. Отже, відповідачкою порушені приписи ст. 180 СК України. За таких умов у представника позивача виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, і такий позов був заявлений в інтересах малолітньої дитини. В судовому засіданні встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. На думку суду, відповідачка має змогу сплачувати аліменти на користь батька дитини на утримання неповнолітньої дитини, у твердій грошовій сумі, в розмірі по 100 грн. щомісячно. Судом враховується та обставина, що відповідачка висловила готовність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 100 грн. щомісячно. Приймаючи рішення про задоволення позову суд виходить з приписів статті 11 ЦПК України, та приймає до уваги розмір прожиткового мінімуму, який встановлений законодавством України для дитини відповідного віку; та що обовязок з утримання дитини покладений на обох батьків. При цьому приймається до уваги майновий стан сторін. В даному випадку враховується, що відповідачка має низький рівень доходів, і стягнення аліментів у більшому розмірі призведе до того, що вона не матиме засобів для існування. На думку суду, за вказаних умов визначений розмір аліментів є компромісним, та враховуватиме баланс інтересів сторін. Суд враховує положення статтей 180, 181, 182, 184 СК України та аналізуючи зібрані у справі докази дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Розподіл судових витрат суд вирішує за правилами ст. 88 ЦПК України. Такі витрати становлять 487, 20 грн., і підлягають до стягнення з відповідачки на користь держави. Розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved