Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Військова частина [NUMBER] звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми переплаченого грошового забезпечення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] в період часу з 07 червня 2015 року по 27 квітня 2016 року проходив військову службу на посаді старшого механіка танкової роти військової частини [NUMBER] . З 28 лютого по 08 березня 2016 року відповідач перебував у черговій відпустці, однак до військової частини повернувся лише 17 березня 2016 року. Оскільки по закінченню відпустки [PERSON] не прибув до розташування військової частини і не повідомив про своє місцезнаходження, наказом командира його було звільнено у запас. Так як за відповідачем рахується борг по переплаті грошового забезпечення, в добровільному порядку він його не повертає, позивач просив стягнути з відповідача 3951 грн. 08 грн. цього забезпечення в примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не з`явися, в направленій на адресу суду заяві командир просив розглядати справу у відсутності представника\~ військової частини, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл. 11 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст. 128 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. У відповідності з витягом з наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) № 116 від 07 червня 2015 року [PERSON] зараховано до списків особового складу частини старшим механіком-водієм 2 танкового взводу танкової роти на всі види забезпечення. З 27 лютого по 07 березня 2016 року відповідачу було надано щорічну відпустку терміном на 10 діб. Після закінчення строку відпустки, тобто 08 березня 2016 року,\~ [PERSON] зобов`язався з`явитися до місця служби, що підтверджується довідкою від 26 лютого 2016 року. Згідно з витягом з наказу № 71 від 08 березня 2016 року відповідача визнано таким, що самовільно залишив військову частину у зв`язку з відсутністю на військовій службі. 27 квітня 2016 року відповідача було виключено із списків особового складу частини [NUMBER] та всіх видів забезпечення, що підтверджується витягом з наказу № 109 від 27 квітня 2016 року. З 17 липня 2017 року анульовано умовні найменування військових частини, в тому числі в/ч [NUMBER] , та введено в дію нові умовні найменування підпорядкованих частин, в тому числі А1619. Згідно з наданою суду довідкою в/ч [NUMBER] від 17 квітня 2019 рокуза результатами внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини\~ за період з 01 червня 2015 року по 31 січня 2017 року, проведеного Центральним Територіальнирм управлінням внутрішнього аудиту та фінансового контролю МОУ, станом на 16 квітня 2019 року за [PERSON] рахується борг по переплаті грошового забезпечення в сумі 3951 грн. 08 коп. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі в тексті Закон), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно до ст. 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави. Відповідно до частини другої статті 9 Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Частиною 7 розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам передбачено, що у разі звільнення з військової служби військовослужбовців (крім військовослужбовців, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням організаційних заходів, а також військовослужбовців строкової військової служби) до закінчення календарного року, за який вони вже використали щорічну основну та додаткову відпустки повної тривалості, на підставі наказу відповідного командира провадиться відрахування з їхнього грошового забезпечення за дні щорічної основної та додаткової відпусток із урахуванням часу проходження служби в році звільнення. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved