Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що [INFO] помер його батько та третьої особи - [PERSON] [INFO] .У встановлений ЦК України строк він та третя особа звернулися до приватного нотаріусу Бахмутського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини залишеної після смерті батька позивача та третьої особи. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.2020 року виданого приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №1799, спадкова справа №114/2020 [PERSON] отримав у спадок Ѕ частину нежитлового приміщення (склад для зберігання зерна інв.№141), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.2020 року виданого приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №1817, спадкова справа №114/2020 [PERSON] отримала у спадок 1/2 частину нежитлового приміщення (склад для зберігання зерна інв.№141), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .Після видачі вищезазначених свідоцтв нотаріус пояснила, що в державному реєстрі речових прав, в розділі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна маються відомості, що прийняте в спадщину майно знаходиться по теперішній час в іпотеки (реєстраційний номер обтяження 4800942) зроблений 13.04.2007 року приватним нотаріусом Кудіновою O.A., яка знаходиться в [ADDRESS] . Також в цьому розділі зазначено, що іпотеко держателем є Відкрите акціонерне Товариство Всеукраїнський Акціонерний Банк, іпотекодавець зазначений батько його та третьої особи - [PERSON] , розмір основного зобов`язання 200 000 гривень, строк виконання 10.04.2009 року. Згідно зазначених додаткових даних вказано, що процентна ставка за користування кредитом 22% річних, згідно кредитного Договору №14 ЗН/07-9 від 13.04.2007 року. Також, в державному реєстрі речових прав, в розділі заборон відчуження об`єкт нерухомого майна маються відомості: реєстраційний номер обтяження 4800737 зареєстрованого 13.04.2007 року приватним нотаріусом Кудіновою O.A., яка знаходиться в [ADDRESS] іпотечний договір б/н від 13.04.2007 року відносно нежитлового приміщення (склад для зберігання зерна інв.№141), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] власник [PERSON] , заявник Артемівське відділення ДФ ВАТ ВАБанк. Після отримання вищезазначених свідоцтв про право на спадщину за закон [PERSON] та третя особа звернулися до матері, дружини покійного [PERSON] даного питання, яка їм пояснила, що дійсно з її згоди був укладений кредитний договір №14 ЗН/07-9 від 13.04.2007 року між ВАТ ВАБанк та [PERSON] , згідно якого їх батько отримав кошти, а заставою було нежитлове приміщення (склад для зберігання зерна інв.№141), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] згідно договору іпотеки укладеного між ВАТ ВАБанк та [PERSON] нотаріально посвідчено. Як пояснила мати позивача, що даний кредит [PERSON] виконав у повному обсязі у строк визначений договором, а тому жодних претензій з боку Банка до теперішнього часу не було. Скоріше за все це відбулося з того, що Банк не подав до нотаріуса, після виконання зобов`язань заяви про вилучення з єдиного державного реєстру. 29.01.2021 року [PERSON] , мати позивача та третьої особи, яка давала згоду при укладенні іпотечного договору, звернулася до відповідача з проханням внести відповідні зміни до єдиного державного реєстру. Згідно отриманої відповіді відповідача від 22.02.2021 року, за підписом заступника директора-розпорядника Рудуха Н.Є., яка повідомила, що інформація по зазначеному кредитному договору відносно клієнта [PERSON] , код ЄДРПОУ 20896134 укладений з ПАТ «ВіЕйБі Банк» відсутня. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, представник позивача надав письмову заяву, згідно якої просить справу розглядати без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату,час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 15 березня 2021 року за вказаною заявою відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання . Ухвалою від 01 червня 2021 року справу призначено до судового розгляду по суті. Оскільки існує сукупність умов, передбачених нормами ч.1 ст. 280ЦПК України Артемівським міськрайонним судом Донецької області постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Установлено, що позивачем є [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 4 грудня 2020 року приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Літвіновою В.А. зазначено, що спадкоємцем майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є його дочка [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 4 грудня 2020 року приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Літвіновою В.А. зазначено, що спадкоємцем майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є його син [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] помер [PERSON] , [INFO] - [INFO] в с. Званівка, Бахмутського району,Донецької області. (а.с.7). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером 1808622190 зазначено, що накладена заборона на нерухоме майно реєстраційний номер 4800737, на нежиле приміщення, за адресою в [ADDRESS] . Підставою обтяження є іпотечний договір, б/н від 13.04.2007 року, об`єктом обтяження є нежиле приміщення, Б1 нежиле приміщення (склад для сховища інвентаря № 141) загальною площею 2093,5 кв. м. за адресою: [ADDRESS] , номер РПВН 6207742(а.с.9-10). В матеріалах справи мається відповідь з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка була надана на заяву [PERSON] , що відповідно до інформації, що знаходиться в розпорядженні Фонду протягом ліквідаційної процедури ПАТ «ВіЕйбі Банк», інформація щодо кредитного договору клієнта [PERSON] , який був укладений з банком-відсутня(а.с.8). Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01.01.2013 року відповідно до ст.8, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п' ятирічний строк. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Виходячи з положень ст. 572 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно зі статтею 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувала на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюється законом. При цьому, відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом Частиною 1ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно з ч.1ст. 321 ЦК Україниє непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Арешти (заборони), які були накладені на підставі заяв, повідомлень, листів будь-яких підприємств, установ, організацій, банків, ухвал, рішень суду, слідчих органів, рішень виконкомів, тощо у період до 1998 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесені з паперових носіїв (алфавітних книг). Враховуючи, що докази існування боргових зобов`язань позивача перед відповідачем відсутні, наявна заборона порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпоряджання даним майном, Бахмутська районна нотаріальна контора, як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, в результаті позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб, а тому суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved