Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

В лютому 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «[PERSON], Інк» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату з урахуванням компенсації за невикористану відпустку і вихідної допомоги за період з 01 квітня 2015 року по 06 липня 2015 року у сумі 3541,56 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що він з 25 листопада 2013 року по 07 липня 2015 року працював на Приватному акціонерному товаристві «[PERSON], Інк» на посаді слюсаря-ремонтника по ремонту технологічного обладнання шостого розряду в цех вулканізації. На день його звільнення йому нарахована, але не виплачена заробітна плата з урахуванням компенсації за невикористану відпустку і вихідної допомоги за період з 01 квітня 2015 року по 06 липня 2015 року склала 3541,56 грн. На момент звільнення з ним не було здійснено розрахунок по заробітній платі, а свою відмову відповідач обґрунтував відсутністю грошових коштів. Такі дії відповідача є незаконними. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без його участі та зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працював на Приватному акціонерному товаристві «[PERSON], Інк» на посаді слюсаря-ремонтника по ремонту технологічного обладнання шостого розряду. Згідно Наказу від 22.06.2015 року за № 602-к, [PERSON] був звільнений з 07 липня 2015 року з займаної посади, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у звязку із скороченням штату працівників (а.с.12 на обороті). Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Разом з тим, відповідач не провів розрахунок з позивачем в строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Фактично повний розрахунок з позивачем відповідач не провів й досі. Розмір нарахованої, але не виплаченої позивачці заробітної плати за період з 01 квітня 2015 року по 06 липня 2015 року, включаючи компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу при звільненні, складає 3541 грн. 56 коп., що підтверджується довідкою відповідача від 18.01.2016 року за вих. № 40. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з Приватного акціонерного товариства «[PERSON], Інк» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 квітня 2015 року по 06 липня 2015 року, включаючи компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу при звільненні, у розмірі 3541 грн. 56 коп. При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. За таких обставин, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «[PERSON], Інк» на користь [PERSON] нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01 квітня 2015 року по 06 липня 2015 року в межах суми платежу за 1 місяць. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 551 грн. 20 коп., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved