Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 07 вересня 2016 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок розташований в м. Ізюмі, вул. Слобідська,23, Харківської області, який належав померлій на підставі договору забудови, посвідченого Ізюмською державною нотаріальною конторою 18 червня 1957 року за реєстровим № 2971. Приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу [PERSON] в видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок відмовлено, оскільки у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документа на вищевказаний будинок. Просить суд з урахуванням уточнених позовних вимог визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: м. Ізюм, вул. Слобідська,23 з погосподарськими будівлями: А-1- житлова прибудова, пл. 22,8 кв.м.; а- тамбур, пл. 3,0 кв.м.;Б-сарай,18, кв.м.;В-сарай,3,4 кв.м.; Г- вбиральна, пл.15, кв.м.; Д- погріб,пл.8,6 кв.м.; Е-сарай, пл.6,1 кв.м.; З-навіс,пл.3,5 кв.м.; №1 паркан, пл.26,5 кв.м. Представник позивача, [PERSON], надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач, Ізюмська міська рада Харківської області, надала суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. Суд вважає за можливе розглянути справу без не зявившихся сторін, на підставі наявних у справі доказів. Судовим розглядом встановлено, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.8). [PERSON] померла 07 вересня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.18). [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з погосподарськими будівлями, який розташований за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Слобідська,23 на підставі договору забудови, посвідченого Ізюмською держнотконторою 18.06.1957 року за реєстровим № 2971 ( а.с.15,16). Із копії спадкової справи після смерті гр. [PERSON], яка померла 07 вересня 2016 року вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернувся син померлої [PERSON] ( позивач по справі). В своїй відповіді приватний нотаріус [PERSON] повідомляє, що після смерті, [PERSON], яка померла 07 вересня 2016 року, спадкова справа 69/2016, видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований в м. Ізюмі Харківської області, вул. Слобідська,23 приватний нотаріус Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області, [PERSON] не має можливості, так як відсутні документи для оформлення спадщини на вищевказане майно ( а.с.20). Згідно\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як наводить\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. На підставі\~ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( ч. 1, ч. 2 статті 328 ЦК України). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника ні підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації ( ч. 1 ст. 182 ЦК України). При таких даних позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved