Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення порядку користування житловим будинком та надвірними будівлями. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 листопада 2010 року він розірвав шлюб з [PERSON]. Після розірвання шлюбу відповідач, [PERSON], продовжує проживати в належному позивачеві, відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Томашпільської державної нотаріальної контори 06 лютого 1987 року, номер за реєстром 145, житловому будинку з надвірними побудовами, що знаходяться в [ADDRESS]. Позивачем було запропоновано відповідачу визначити порядок користування житловим будинком з надвірними побудовами, що знаходяться в [ADDRESS]. Від вказаної пропозиції відповідач відмовилася і відповідно про порядок користування житловим будинком сторони не домовилися. Враховуючи вищевикладене, позивач просить визначити порядок користування житловим будинком з надвірними побудовами, що знаходиться в [ADDRESS], належному позивачу, наступним чином. В користування позивача виділити: передпокій 1-1, житлову кімнату 1-2, ? веранди та ганок а 3, відповідно відповідачу виділити: житлову кімнату 1-3, житлову кімнату 1-4, ? веранди, а також ганок а 2. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги визнали. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Вислухавши пояснення сторін, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва від 18 листопада 2010 року серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний запис за №74 від 18 листопада 2010 року (а.с.5). Згідно договору купівлі -продажу, посвідченого державним нотаріусом Томашпільської державної нотаріальної контори 6 лютого 1987 року, зареєстрованого в реєстрі за №145, будинок що знаходиться за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.7-8). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема технічного паспорту на житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] та довідки від 20 січня 2014 року, виданої Могилів-Подільським КП МБТІ житловий будинок по [ADDRESS] складається з передпокою 1-1, житлової кімнати 1-2, житлової кімнати 1-3, житлової кімнати 1-4 , веранди а, ганку а 2, ганку а 3 (а.с. 6, 9-12). Також судом встановлено, що бувше подружжя надалі проживає у будинку по [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Як вбачається зі змісту ч.4 ст. 156 ЖК України, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Оскільки, відповідач проживає у вищевказаному будинку власником якого є позивач і він в праві розпоряджатись власним майном на свій розсуд, а також з метою уникнення конфліктних ситуацій, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved