Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

В липні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову посилається на те, що 10 лютого 2015 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй домоволодіння № 23 по провулку Весніна у м. Дніпро. Спадкоємцями першої черги є її діти позивачка та відповідач [PERSON] Відповідач з заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звертався. Позивачка у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом до майна померлої матері [PERSON] 09 грудня 2015 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку № 23 по провулку Весніна у м. Дніпропетровську, розташованого на земельній ділянці площею 0,0411 га, кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:02:077:0020. 09 грудня 2015 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0411 га, розташовану по провулку Весніна, 23 в м. Дніпропетровську, кадастровий земельної ділянки 1210100000:02:077:0020. У видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу 1/2 частину житлового будинку № 23 по провулку Весніна у м. Дніпропетровську позивачці відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на цю частину будинку. 1/2 частина будинку за вказаною адресою, на яку видано свідоцтво про право на спадщину за законом, належала матері позивачки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 20 серпня 1991 року за реєстровим № 2-5602 і зареєстроване в Дніпропетровському МБТІ 28 серпня 1991 року. Спірна 1/2 частина будинку за вказаною адресою належала матері позивачки на підставі дублікату (перший) свідоцтва про право власності, виданому 14.10.2009 року виконавчим комітетом Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, серія САС № 540744. У звязку з тим, що даний дублікат був загублений, позивачка не має можливості його надати. З огляду на викладене, позивачка просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку № 23 по провулку Весніна у м. Дніпро, в порядку спадкування за законом після померлої матері [PERSON]. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, та задовольнити заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся про час та дату судового засідання належним чином, надав суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, просив розглядати справу в його відсутність. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є рідною донькою [PERSON]. Факт родинних відносин між ними підтверджується свідоцтвом про народження, та свідоцтвом про шлюб, наявними в матеріалах справи. [PERSON] померла 10 лютого 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Судом встановлено також, що рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 09.12.1989 року № 706/5 узаконено за громадянами [PERSON] і померлим [PERSON] житловий будинок по пров. Весніна,23, який складається з пяти кімнат, прибудови, сараю, підвалу, ганку, вбиральні. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.08.1991, виданого Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 20 серпня 1991 року за реєстровим № 2-5602, [PERSON] належить 1/2 частина житлового будинку № 23 по провулку Весніна у м. Дніпропетровську, після смерті її чоловіка [PERSON] Крім того, як вбачається з листа КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 10.07.2015 року, за [PERSON] на підставі дублікату (перший) свідоцтва про право власності, виданого 14.10.2009 року виконавчим комітетом Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку № 23 по провулку Весніна у м. Дніпропетровську. Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 09.12.2015 року видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку № 23 по провулку Весніна у м. Дніпропетровську, розташованого на земельній ділянці площею 0,0411 га, кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:02:077:0020. Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 09.12.2015 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку № 23 по провулку Весніна у м. Дніпропетровську, в звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на 1/2 частину вказаного житлового будинку, виданий на імя спадкодавця. За твердженням позивач, вказаний правовстановлюючий документ - дублікат (перший) свідоцтва про право власності, виданого 14.10.2009 року виконавчим комітетом Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради загублено. Відповідно до ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи. Згідно з ч.1,2 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив та батьки. Згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно ст.392 ЦК України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Відповідно до ст.. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, в звязку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, його права підлягають судовому захисту. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, та відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України: права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно з ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У звязку з тим, що у позивача були відсутні необхідні документи для вчинення нотаріальної дії, він не має можливості отримати свідоцтво про право власності на зазначене спадкове майно в нотаріальному порядку. Тому суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в судовому порядку.

Outcome: approved