Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

В лютому 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про виселення відповідача та інших мешканців з житлового будинку [ADDRESS]. Свій позов мотивує тим, що згідно кредитного договору №MKЦ0GA00000172 від 08 травня 2008 року укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] банк надав останньому кредит у розмірі 48 976 доларів США строком до 08 травня 2023 року який [PERSON] зобов'язався повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку встановленими кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором, між позивачем та [PERSON] був укладений іпотечний договір, згідно з умовами якого останній в забезпечення виконання умов кредитного договору передав позивачу в іпотеку належний йому на праві власності житловий будинок [ADDRESS]. Вказує на те, що Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення 22 грудня 2009 року, яким звернуто стягнення на будинок [ADDRESS]. В подальшому, позивачем направлено [PERSON], яка зареєстрована в спірному будинку, письмову вимогу про добровільне звільнення вищезазначеного житла, однак таке залишено без виконання. У зв'язку з цим, позивач просить суд виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані або проживають у даному житловому будинку. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, посилаючись на доводи викладені в позові. Відповідач [PERSON] та третя особа, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши та перевіривши у справі докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. В судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору №MKЦ0GA00000172 від 08 травня 2008 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], банк надав останньому кредит у розмірі 48 976 доларів США, строком до 08 травня 2023 року, який [PERSON] зобов'язався повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку встановленими кредитним договором. Згідно договору іпотеки від 13 травня 2008 року в забезпечення кредитного договору №MKЦ0GA00000172 від 08 травня 2008 року [PERSON] надав ПАТ КБ «Приват Банк» в іпотеку житловий будинок [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності (рішення МВК №114 від 22 квітня 2008 року). Згідно ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 01липня 2010 року був змінений спосіб виконання рішення суду від 22.12.2009 щодо стягнення з [PERSON] заборгованості по кредиту №MKЦ0GA00000172 від 08 травня 2008 року в розмірі 339 603, 73 коп., що згідно курсу НБУ еквівалентно 44 104, 38 доларів США. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок [ADDRESS]. Згідно зі ст.109 ЖК України та ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або нежитлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено ч. 3 ст. 109 ЖК України. Оскільки законом передбачений вказаний порядок виселення позивач має право після звернення стягнення на будинок направити відповідачу, та особам, що мешкають у вказаному будинку письмову вимогу про їх добровільне виселення протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги. У разі відмови мешканців житлового будинку виселитися, їх виселення може бути проведено у судовому порядку. Таку вимогу 15 грудня 2014 року позивачем надіслано [PERSON] та отримано останньою 22 грудня 2015 року. Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати наступне, відповідно до ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. 40 Закону України «Про іпотеку» ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Отже, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, та лише після спливу одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Згідно з положеннями Закону України «Про іпотеку» виселення відповідача необхідне для вжиття заходів по реалізації предмета іпотеки, усунення перешкод для здійснення реалізації предмета іпотеки, а також забезпечення прав майбутніх покупців. За таких обставин та враховуючи, що відповідач [PERSON] у встановлений законом строк добровільно не звільнила спірне житлове приміщення, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved