Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], заінтересована особа:\~ ДПІ\~ у Малиновському районі м. Одеси, місцезнаходження: м.Одеса, вул. Прохорівська, 3, звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER] в період з 13.08.1996 року по 11.12.2008 року належав [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER]. В обґрунтування своїх вимог заявниця зазначила, що 13.08.1996 року вона одержала ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER]. Однак, в подальшому було зясовано, що ідентифікаційний номер відповідає чоловічій статі, а отже була допущена помилка, а саме: невідповідність її реєстраційним даним. З метою виправлення помилки вона звернулась до податкової інспекції. 17.12.2008 року ДПІ Малиновського району був виданий РНОКПП [NUMBER], який відповідає її реєстраційним даним та засобами програмного забезпечення було видалено РНОКПП [NUMBER], як подвійний. Таким чином нею був одержаний інший ідентифікаційний номер [NUMBER], замість помилкового [NUMBER]. Досягнувши необхідного віку та маючи достатній трудовий стаж, що дозволяє їй отримувати пенсію, вона звернулась до УПФУ в Приморському районі м.Одеси. Враховуючи те, що до Пенсійного фонду певний час відрахування здійснювались за ідентифікаційним номером, який не відповідав її реєстраційним даним, виникли труднощі у ідентифікації відрахувань, які відбувалися із особою, яка фактично здійснювала такі відрахування у звязку з розбіжностями, а тому встановлення факту належності ідентифікаційного номеру платника податків [NUMBER] в період з 13.08.1996 року по 11.12.2008 року має юридичне значення, що і стало приводом звернення до суду. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі. \~\~\~\~ \~ \~Представник заінтересованої особи\~ДПІ\~ у Малиновському районі м.Одеси в судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1\~ ст. 293 ЦПК України\~ окреме провадження\~ це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2\~ ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений у ч. 1\~ ст. 315 ЦПК України\~ та не є вичерпним (ч. 2 \~ст. 315 ЦПК України). Зокрема, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежиь виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], 13 серпня 1996 року одержала ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER], що підтверджується карткою фізичної особи платника податків, що видала ДПІ у Малиновському районі 17.05.2004 року. (а.с. 8) В подальшому було зясовано, що ідентифікаційний номер [NUMBER] відповідає чоловічій статі, а отже при його оформленні була допущена помилка, а саме: невідповідність реєстраційним даним [PERSON], що підтверджується листом ДПІ у Малиновському районі м.Одеси від 01.11.2017 року відповідно до якого [PERSON] повідомлено, що у 2008 році було зясовано, що РНОКПП [NUMBER] виданий на її імя в 1996 році не відповідає її реєстраційним даним. (а.с.31, 44) 17 грудня 2008 року [PERSON] виданий реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], який відповідає реєстраційним даним [PERSON] та засобами програмного забезпечення було видалено РНОКПП [NUMBER] як подвійний. (а.с. 7, 31, 44) З листа ДПІ у Малиновському районі м.Одеси від 16.04.2018 року направленого на імя [PERSON] щодо достовірності реєстраційного номера облікової картки платника податків [NUMBER] вбачається, що у 2008 році було зясовано, що РНОКПП [NUMBER] виданий на імя [PERSON] в 1996 році та яким [PERSON] користувалася, не відповідав реєстраційним даним останньої, а саме: зазначена чоловіча стать замість жіночої. 17 грудня 2008 року [PERSON] виданий реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], який відповідає реєстраційним даним [PERSON], а саме: жіночої статі. Крім того, засобами програмного забезпечення було видалено РНОКПП [NUMBER] як подвійний. Таким чином, розяснено, що [PERSON] необхідно використовувати РНОКПП [NUMBER] при проведенні розрахунків та вказувати у всіх звітних документах діяльності [PERSON], а також надавати його на вимогу іншим організаціям, установам та підприємствам. (а.с. 51) \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Досягнувши необхідного віку та маючи достатній трудовий стаж, що дозволяє [PERSON] отримувати пенсію, остання звернулась до УПФУ в Приморському районі м.Одеси, але враховуючи те, що до Пенсійного фонду певний час відрахування здійснювались за ідентифікаційним номером, який не відповідав її реєстраційним даним, виникли труднощі у ідентифікації відрахувань, які відбувалися із особою, яка фактично здійснювала такі відрахування у звязку з розбіжностями. Отже, проаналізувавши фактичні обставини справи, за результатами дослідження наявних у справі документальних доказів, суд вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON] та встановити факт, що ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER] в період з 13.08.1996 року по 11.12.2008 року належав [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER]. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки з вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні по справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Адже національним судам належить не тільки ефективно захищати людину, а й самим діяти у такий спосіб, щоб не порушувати права, гарантовані Конвенцією про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року.

Outcome: approved