Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

В лютому 2017 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 08 серпня 2007 року АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є позивач, уклав з [PERSON] кредитний договір №626-011/07Р. За цим договором АКБ «Правекс-Банк» зобовязався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 112500 доларів США. [PERSON] зобовязався до 08 серпня 2027 року повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним у розмірі 12,99% річних. Крім того, 08 серпня 2007 АКБ «Правекс-Банк» уклав з [PERSON] договір поруки №626-011/07Р. Згідно з умовами якого [PERSON] зобовязалася нести солідарну майнову відповідальність перед АКБ «Правекс-Банк» за виконання в повному обсязі зобовязань [PERSON] за кредитним договором №626-011/07Р від 08 серпня 2007 року та можливих змін і доповнень до нього. ПАТ КБ «Правекс-Банк» виконав покладені на нього зобовязання за кредитним договором та перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі 112500 доларів США. В свою чергу, [PERSON] допустив порушення своїх зобовязань щодо своєчасного погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, тому у нього виникла заборгованість по сплаті основної суми заборгованості у розмірі 74791 доларів США 03 центи та заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 18381 доларів США 63 центи. Відповідачі ухиляються від добровільної сплати заборгованості. Тому позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 93172 доларів США 66 центів. В ході розгляду цивільної справи [PERSON] предявив зустрічний позов, який обґрунтував тим, що 08 серпня 2007 року між ним та АКБ «Правекс-Банк» був укладений договір кредиту №626-011/07Р зі строком повернення грошових коштів до 08 серпня 2027 року. Крім цього, умовами кредитного договору було передбачено можливість зміни строку дії договору за певних умов, зокрема у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом або сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом припиняється достроково на 10 день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що в період з вересня 2007 року по травень 2009 року [PERSON] сплачував платежі за кредитним договором своєчасно та у розмірі, встановленому графіком погашення кредиту. Проте, починаючи з травня 2009 року [PERSON] порушив встановлені строки погашення кредиту, тому згідно умов кредитного договору з 10 червня 2009 року строк дії договору кредиту сплив. 11 червня 2009 року [PERSON] мав погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за користування ним та штрафні санкції. Тому [PERSON] просив визнати строк дії кредитного договору №626-011/07Р від 08 серпня 2007 року припиненим з 11 червня 2009 року, а також зобовязати ПАТ КБ «Правекс-Банк» здійснити відповідний перерахунок кредитної заборгованості з урахуванням фактичного строку дії договору кредиту. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав первісний позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити, проте заперечував проти задоволення зустрічного позову у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали вимоги, викладені у зустрічному позові та просили суд їх задовольнити, проте заперечували проти задоволення первісного позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася та про своє ставлення до позовів суд не повідомила. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 08 серпня 2007 року АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого ПАТ КБ «Правекс-Банк», уклав з [PERSON] кредитний договір №626-011/07Р (а.с.8-19). За цим договором АКБ «Правекс-Банк» зобовязався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 112500 доларів США. В свою чергу, [PERSON] зобовязався до 08 серпня 2027 року повернути кредит рівними частинами в сумі 469 доларів США щомісяця, зі сплатою відсотків за користування ним у розрахунку розмірі 12,99% річних (а.с.8-11) В той же день АКБ «Правекс-Банк» уклав [PERSON] договір поруки №626-011/07Р, за яким [PERSON] зобовязалась нести солідарну майнову відповідальність перед АКБ «Правекс-Банк» за виконання в повному обсязі зобовязань [PERSON] за кредитним договором №626-011/07Р від 08 серпня 2007 року та можливих змін і доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 08 серпня 2027 року у розмірі 112500 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості (а.с.20-21). 08 серпня 2007 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі 112500 доларів США. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобовязується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.549, ч.2 ст.551 цього ж Кодексу у разі порушення зобовязання боржник повинен передати кредиторові пеню (грошові кошти) у розмірі, передбаченому в договорі. За правилом ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконував грошові зобовязання. Тому у ПАТ КБ «Правекс-Банк» виникло право вимагати від відповідачів дострокового повернення боргу за кредитним договором у розмірі 93172 доларів США 66 центи, що складається з заборгованості за кредитом 74791 доларів США 03 центи, заборгованості по процентам 18381 доларів США 63 центи, що підтверджується письмовим розрахунком заборгованості станом на 14 квітня 2016 року (а.с.28-32). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачі добровільно сплатили заборгованість за кредитним договором. Тому суд вважає, що солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 93172 доларів США 66 центів. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. З цього випливає, що сума заборгованості в рішенні суду повинна бути виражена в доларах США, оскільки надання кредиту за цим кредитним договором є валютною операцією. ПАТ КБ «Правекс-Банк» при зверненні до суду з даним позовом визначив суму позову у доларах США. Крім цього, з копії кредитного договору та довідки-розрахунку заборгованості вбачається, що зазначена заборгованість також виражена у доларах США. У відповідності до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За правилами ч.1 та ч.3 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, у відповідності до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Принцип належного виконання зобов'язання, передбачений ст.526 ЦК України, охоплює виконання його належними суб'єктами, у належному місці, в належний строк, щодо належного предмета та належним способом. Поняття предмету зобов'язання в кредитних відносинах охоплює, в тому числі, й валюту зобов'язання. Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускаються у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. ПАТ КБ «Правекс-Банк» на момент видачі валютного кредиту мав відповідну ліцензію №7 від 04 серпня 2000 року та дозвіл НБУ на здійснення валютних операцій, тому видача валютного кредиту і вираження суми зобов'язання відповідача у валюті є правомірною, оскільки ПАТ КБ «Правекс-Банк» мав право видавати кредит у валюті, отже, має право вимагати повернення грошових коштів саме в тій валюті, в якій надавався кредит - в доларах США. Зазначена обставина підтверджується відомостями з офіційного інтернет-сайту Національного Банку України, що є загальнодоступною інформацією, щодо інформації про надані банківські ліцензії та види діяльності банків. Вищезазначене підтверджується п.14 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, згідно якого суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п.12 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 553 ЦК України. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім цього, як зазначив Верховний Суд України в правовій позиції, викладеній у справі №6-1680цс15, якщо у кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України) за наявності хоча б у однієї сторони зобовязання: або у банка-отримувача або у ініціатора платежу індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»), то суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що у звязку з тим, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від добровільного погашення боргу за кредитним договором, тому з них солідарно на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» належить примусового стягнути борг за кредитним договором у розмірі 93172 доларів США 66 центів. При цьому, судом не встановлено підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON], виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та ПАТ КБ «Правекс-Банк» досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, позивач за зустрічним позовом при підписанні спірного кредитного договору погодився з його умовами, не заперечував проти надання кредиту, сплати процентів та інших платежів. Кредитний договір був підписаний обома сторонами, та відповідно до вимог ч.1 ст. 638 ЦК України є укладеним, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, застережень до договору не висловлювали, підпис [PERSON] в кредитному договорі свідчить про його згоду на укладення кредитного договору саме на тих умовах, які зазначені в договорі. За правилами ч.1 та ч.5-6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущення У звязку з цим судом критично сприймаються доводи позивача за зустрічним позовом щодо того, що ПАТ КБ «Правекс-Банк» не додав до позовної заяви належні та допустимі докази отримання [PERSON] кредиту у заявленому розмірі. Оскільки дане твердження спростовується розрахунком заборгованості по кредитному договору (а.с.28-32), з якого вбачається, що [PERSON] здійснював платежі на погашення заборгованості по кредиту, що також свідчить про визнання ним факту отримання грошових коштів за кредитним договором. Сам по собі факт ненадання оригіналу квитанції, що підтверджує надання ПАТ КБ «Правекс-Банк» кредиту у розмірі 112500 доларів США, в даному випадку з урахуванням встановлених у справі обставин, не спростовує отримання [PERSON] грошових коштів за кредитним договором №1626-011/07Р від 08 серпня 2007 року. Згідно п.1.2, та п.4.1, п.4.2 кредитного договору №626-011/07Р від 08 серпня 2007 року, укладеного між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] Кредит надається позичальникові строком з 08 серпня 2007 року до 08 серпня 2027 року. [PERSON] зобовязався погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 469 доларів США щомісяця до 10 числа наступного місяця, а також сплачувати відсотки за користування кредитом щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків. Крім цього, п.4.4 кредитного договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п.1.2 даного договору, припиняється достроково, на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом Банк письмово повідомляє позичальника. Як розяснив Верховний Суд України в Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин, зважаючи на характер правовідносин сторін, які регулюються параграфом 2 гл.71 ЦК («Кредит»), змісту норм статей 598599 та ст.653 цього Кодексу, cудам слід звертати увагу на те, що законодавець розрізняє поняття «розірвання договору» і «припинення зобовязання/договору». Ці поняття не є тотожними через відмінні підстави їх виникнення та юридичні наслідки, які породжені цими правовими явищами. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема: припинення зобов'язання виконанням; припинення зобов'язання переданням відступного; припинення зобов'язання зарахуванням; припинення зобов'язання за домовленістю сторін (новація), припинення зобов'язання прощенням боргу; припинення зобов'язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі; припинення зобов'язання неможливістю його виконання; припинення зобов'язання смертю фізичної особи; припинення зобов'язання ліквідацією юридичної особи тощо. Виходячи з аналізу зазначених умов кредитного договору, укладеного між сторонами по справі, а також враховуючи положення ЦК України, що передбачають припинення зобовязання, суд приходить до висновку, що за загальним правилом зобовязання припиняється виконанням. Проте, в даному випадку зобовязання за кредитним договором є невиконаним, оскільки існує заборгованість зі сплати тіла кредиту та процентів за користування грошовими коштами. Таким чином, у даному випадку має місце порушення зобовязання з боку [PERSON] Відповідно до ст.610 та ч.1 ст.611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Проте, такого правового наслідку як припинення кредитного договору на вимогу позичальника у звязку з неналежним виконанням ним зобовязання не перебачено нормами ЦК України та умовами укладеного між сторонами кредитного договору. Вказівка позивача та його представника за зустрічним позовом на ту обставину, що у випадку наявності у позичальника прострочення з погашення кредиту та відсотків за кредитом, є підставою для припинення кредитного договору є необґрунтованою та не відповідає чинному ЦК України та змісту умов кредитного договору. Оскільки п.4.4 кредитного договору визначає, що у такому випадку строк, передбачений п.1.2 договору, тобто строк до 08 серпня 2027 року до якого позичальник зобовязаний здійснити повне погашення заборгованості, припиняється. Про що ПАТ КБ «Правекс-Банк» письмово повідомляє позичальника. Водночас, матеріали цивільної справи не містять вказаного повідомлення про припинення строку дії кредитного договору, адресованого [PERSON] Таким чином, зазначена умова кредитного договору передбачає право ПАТ КБ «Правекс-Банк» на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто до настання строку 08 серпня 2027 року, у разі наявності прострочення з боку позичальника. Тобто вказана умова кредитного договору стосується зміни строку виконання основного зобовязання. Проте, оскільки зобовязання залишається не виконаним, ПАТ КБ «Правекс-Банк» не повідомляв позичальника про зміну строку повернення кредиту, тому відсутні будь-які правові підстави для визнання зобовязання припиненим та покладення обовязку на ПАТ КБ «Правекс-Банк» здійснити перерахунок кредитної заборгованості. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення №295164 від 02 лютого 2017 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову ПАТ КБ «Правекс-Банк» сплатив судовий збір у розмірі 35615 гривень 44 копійок. Позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволений повністю. З огляду на це, з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору по 17807 гривень 72 копійки з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved