Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач ДТГО «Південно-Західна залізниця» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Комісії по трудовим спорам Відокремленого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», [PERSON] про визнання незаконним рішення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтує тим, що рішенням Комісії по трудових спорах Відокремленого підрозділу Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський ДТГО «Південно-Західна залізниця» від 01.10.2013 року задоволено заяву [PERSON] про незаконне нарахування преміальної оплати за липень 2013 року в розмірі 5%, замість 15%, передбаченої Колективним договором. Зазначає, що розгляд заяв працівників, в разі порушення законодавства про оплату праці, лежить у виключній компетенції суду, а не Комісії по трудових спорах. Колективний договір, яким передбачено виплату премії в розмірі 15 % в разі наявності коштів, укладений між адміністрацією підприємства та Спільним представницьким органом профспілкових організацій і сторонами контролюється його виконання, і тільки профспілки мають право звертатись з відповідним позовом до суду. Крім того, на думку позивача, премія відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат, порядок виплати якої повинен бути врегульований колективним договором, який діє на підприємстві, в свою чергу виплата премії є правом, а не обов'язком власника або уповноваженого ним органу, а тому в зв'язку з відсутністю коштів на підприємстві, позивач прийняв рішення про зменшення розміру премії працівнику. Вважає рішення комісії необґрунтованим та незаконним, тому просив визнати його незаконним та скасувати. Представник позивача ДТГО «Південно-Західна залізниця» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача Комісії по трудовим спорам Відокремленого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що за вирішенням спору про оплату праці працівники, що працюють за трудовим договором, можуть звернутись до обраної на підприємстві КТС або до суду. Зазначає, що власником взагалі не було погоджено питання про часткове позбавлення працівника премії з СПО, яке створено на підприємстві, та жодної вказівки на те, що розмір щомісячної преміальної оплати, залежить від наявності коштів, ні в Колективному договорі, ні в Додатках до нього не міститься. Просив у задоволенні позову відмовити . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення, в яких просив у задоволенні позову відмовити, оскільки за вирішенням спору про оплату праці він може звернутись до обраної на підприємстві КТС або до суду. Зазначив, що власником не було погоджено питання про часткове позбавлення працівника премії з СПО, яке створено на підприємстві, та вказівки на те, що розмір щомісячної преміальної оплати, залежить від наявності коштів, ніде не міститься. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 09.09.2013 року до Комісії по трудовим спорам Відокремленого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» (далі - КТС) звернувся працівник [PERSON] з заявою про незаконне нарахування преміальної оплати за липень 2013 року в розмірі 5% преміальної оплати замість 15%, передбачених Колективним договором. Рішенням КТС від 01.10.2013 КТС заяву [PERSON] про незаконне нарахування преміальної оплати за липень 2013 року в розмірі 5% преміальної оплати, замість 15%, передбачених Колективним договором - задоволено повністю, зобов'язано бухгалтерію ВЧ-1 станції Київ-Пасажирських додатково нарахувати та виплатити 10% преміальної оплати провіднику пасажирських вагонів [PERSON] р/м 7729. Відповідно до ст. 224 КЗпП України комісія по трудових спорах є обов'язковим первинним органом по розгляду трудових спорів, що виникають на підприємствах, в установах, організаціях, за винятком спорів, зазначених у статтях 222, 232 КЗпП України. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників у питанні застосування законодавства про працю, яке відповідно до чинного законодавства попередньо було вирішено власником або уповноваженим ним органом і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації (підрозділу)в межах наданих їм прав. Отже, розгляд заяв працівників, в разі порушення законодавства про оплату праці, лежить у виключній компетенції суду. Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з: основної заробітної плати - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки); додаткової заробітної плати - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування. Судом встановлено, що розмір преміювальної доплати працівникам Відокремленого структурного підрозділу Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирських становить 15 % та визначається Колективним договором, укладеного між адміністрацією та трудовим колективом Вагонної дільниці станції Київ-пасажирський на 2012-2015 роки, прийнятий на конференції трудового колективу Вагонної дільниці 30.05.2012 року та додатком ІІ до нього. Пунктом 3.4 Колективного договору встановлено, що для посилення матеріальної зацікавленості робітників підприємства керуватись Положенням про преміювання (додаток № 2), встановлювати робітникам максимальний розмір премії при наявності коштів до 70% включно, керівникам, спеціалістам та службовцям до 50% включно. Виплату премії проводити відповідно вказівок залізниці щодо виконання основних показників преміювання. Правовідносини, що склались між [PERSON] та Вагонною дільницею станції Київ-Пасажирський, регулюються Розділом ІІ КЗпП України, Закону України «Про колективні договори та угоди» та самим Колективним договором. Статтею 19 КЗпП України встановлено, що контроль за виконанням колективного договору проводиться безпосередньо сторонами, які його уклали, у порядку, визначеному цим колективним договором. Відповідно до ст. 247 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації укладає та контролює виконання колективного договору, звітує про його виконання на загальних зборах трудового колективу. Пунктом 1.3 Колективного договору встановлено, що адміністрація визнає СПО профспілкових організацій повноважним представником працівників вагонної дільниці, захисниками їх трудових, соціально-економічних прав та інтересів. Також, пунктом 10.1 Договору встановлено, що контроль за виконанням колективного договору здійснюється сторонами, що підписали договір. Отже, контроль за виконанням Колективного договору, яким передбачено виплату премії в розмірі 15% в разі наявності коштів, здійснює адміністрація підприємства та Спільний представницький орган профспілкових організацій, між якими укладено такий договір. Згідно вимог Глави ІІ КЗпП України, Закону України «Про колективні договори і угоди» та Колективного договору, звернення [PERSON] з вимогою про виплату преміальної плати в розмірі 15 % є безпідставним і не ґрунтується на нормах чинного законодавства України в частині порушення порядку захисту прав на отримання премії, таким чином КТС не уповноважена розглядати заяву і виносити відповідне рішення. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які є у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині, визнання незаконним рішення Комісії по трудових спорах Відокремленого підрозділу Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський ДТГО «Південно-Західна залізниця» від 01.10.2013 про незаконне нарахування преміальної оплати за липень місяць в розмірі 5% преміальної оплати замість 15% передбачених колективним договором, що прийняте за заявою [PERSON] від 09.09.2013. Щодо позовної вимоги про скасування рішення КТС, слід зазначити, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки, скасувати рішення має право лише той орган який його прийняв, в даному випадку, суд наділений повноваженням, згідно п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, лише визнати рішення незаконним. Стосовно вимог про відмову КТС у задоволенні заяви [PERSON] про незаконне нарахування преміювальної оплати, за липень 2013 року, в розмірі 5% преміальної оплати, замість 15%, передбачених Колективним договором, суд вважає, що така вимога не відповідає способу захисту в розумінні ст. 16 ЦК України, а тому не підлягає задоволенню.

Outcome: partial