Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказував, що 27.08.2014 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, а також з метою забезпечення виконання зобов'язань договір іпотеки, предметом якого є нежиле приміщення в житловому будинку, загальною площею 41 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Зазначав, що 14.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Петровичем вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на вказане нежиле приміщення через наявність заборгованості в сумі 129 472,75 грн. Посилаючись на невідповідність виконавчого напису нотаріуса вимогам ст. 35 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 13-1, 46 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки відсутні документи на підтвердження безспірності заборгованості та вимога про виконання порушеного зобов'язання, а також вчинення нотаріальних дій за межами нотаріального округу, позивач просив суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича від 14.03.2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 1355 про звернення стягнення на нежиле приміщення загальною площею 41 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача, надавши письмові пояснення, в судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив її задовольнити. Представник відповідача, надавши письмові заперечення, в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника Білоцерківського міського відділу ДВС надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. На виконання вимог ухвали від 19.10.2016 року приватним нотаріусом Ковальчуком С.П. надано копію виконавчого напису та документів на підставі яких його посвідчено. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 07.08.2014 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №385016053NONREVOLVI, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 122 000 грн. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань 07.08.2014 року між сторонами укладено договір іпотеки №385016053NONREVOLV1-ЗАСТ, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Губенко Т.А. за реєстровим №2319, предметом якого є нежиле приміщення в житловому будинку, загальною площею 41 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 14.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. було вчинено виконавчий напис за реєстровим №1355, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на нежиле приміщення в житловому будинку, загальною площею 41 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] Як вбачається з виконавчого напису, звернення стягнення здійснено нотаріусом внаслідок виникнення заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 129 472,75 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 113 728,8 гривень; заборгованість по сплаті відсотків - 10 181,41 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 1 190,81 грн.; інфляційні витрати за кредитом - 716,04 грн.; інфляційні витрати за відсотками - 1 364,75 грн. 17.06.2016 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження на підставі вищевказаного виконавчого напису. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 05.06.2003 року, іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону № 898-IV, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Пунктом 4.1 договору іпотеки закріплено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем договорів кредиту, іпотеко держатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодавець в будь-який час до моменту реалізації предмета іпотеки має право припинити звернення на нього стягнення шляхом повного виконання забезпечених іпотекою зобов'язань (п. 4.3 договору іпотеки). Відповідно до ч. 1 ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення іншихнотаріусів у випадках, передбачених цим Законом (ч. 3 ст. 13-1 Закону № 3425-XII). Згідно ст. 87 Закону № 3425-XII, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ст. 88 Закону № 3425-XII нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Пунктом 1 вказаного Порядку визначено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом 14.03.2016 року було вчинено виконавчий напис на підставі кредитної заборгованості станом на 16.01.2016 року, тобто без врахування сплачених позивачем з січня по квітень 2016 року грошових коштів, які спрямовувались банком на погашення боргу за кредитом, процентам та пені, що підтверджується копіями виписок по особовому рахунку позивача за цей період, при цьому заява від представника стягувача надійшла до нотаріуса 14.03.2016 року. Разом з цим, за відсутності первинних бухгалтерських документів про видачу кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), на думку суду, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позичальника перед банком, а також суми нарахованих процентів, пені та інфляційних втрат за несвоєчасну сплату кредиту, що зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, регулює порядок вчинення виконавчих написів. Так, згідно п. 2.2 Порядку, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Крім того, приймаючи поштовий конверт на адресу боржника: [ADDRESS], що повернувся з поміткою «за зазначеною адресою не проживає», як належне повідомлення останнього про усунення порушення, нотаріус, за даних обставин справи, мав право та повинен був витребувати у стягувача інформацію, що має відношення до вчинення виконавчого напису, а також врахувати, що зареєстрованим місцем боржника є адреса: [ADDRESS], як зазначено у самому виконавчому написі. Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що при вчиненні виконавчого напису від 14.03.2016 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П. були відсутні підстави вважати безспірною заборгованість [PERSON] за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 385016053NONREVOLVI від 07.08.2014 року, тому заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved