Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

в листопаді 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення пені за прострочення виплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала, що згідно судового наказу, виданого 03.08.2017 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області, з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.07.2017 року та до досягнення ним повноліття. Між тим, відповідач свої зобов`язання по утриманню дитини без поважних причин не виконує, внаслідок чого станом на 01.11.2020 року виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 52\~207 грн. 60 коп., яку позивачка просила стягнути з відповідача в повному обсязі. Ухвалою суду від 16.11.2020 року відкрито провадження по вказаній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В січні 2021 року відповідачем подано відзив, відповідно до якого останній позовні вимоги [PERSON] визнав частково. Посилаючись на свій незадовільний матеріальний стан, що зумовлене відсутністю в нього постійної роботи, необхідністю сплачувати аліменти на утримання безпосередньо позивачки, відповідач просив зменшити розмір пені до 22\~203 грн. 80 коп. Водночас, вказував, що розмір заборгованості за аліментами фактично становить 44\~407 грн. 60 коп., при цьому поза межами виконавчого провадження він надавав допомогу позивачці в утриманні сина в вигляді коштів на лікування останнього, придбавав для нього одяг. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. При цьому зазначала, що наведені відповідачем у відзиві підстави для зменшення розміру пені не заслуговують на увагу, оскільки не відповідають дійсності та не підтверджені належними доказами. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що відповідач [PERSON] , згідно судового наказу, виданого 03.08.2017 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області, зобов`язаний до сплати на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.07.2017 року та до досягнення ним повноліття. Між тим, свої зобов`язання по утриманню дитини відповідач належним чином не виконує. Так, згідно\~ст. 180 СК України\~встановлює обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. В разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені (ч.1\~ст. 196 СК України). За правовою природою, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. При цьому, оскільки відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, зазначене свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів в виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.ч. 1, 5, 6 ст.81,78ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дитину, в тому числі й на підставі відповідного судового наказу. Проте свої зобов`язання вчасно не виконував. Жодних доказів відсутності своєї вини в виникненні заборгованості зі сплати аліментів відповідачем надано не було. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого головним державним виконавцем Вознесенського міськрайонного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.11.2020 року становить 46\~507 грн. 60 коп. Отже, позивачка має право на стягнення неустойки (пені), відповідно до ч.1\~ст. 196 СК України. Будь-яких обмежень періоду нарахування неустойки (пені)\~ст. 196 СК України\~не містить. За правилами вказаної статті, при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення, на підставі ч.1\~ст. 196 СК України, пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Тобто, рахується неустойка (пеня) за один місяць (заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів заборгованості) а потім шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць) визначається загальна сума неустойки (пені). Водночас, розмір неустойки не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості за аліментами (ч.1 ст. 196 СК України). За такого, враховуючи розрахунок заборгованості за аліментами станом на 01.11.2020 року (наданий головним державним виконавцем Вознесенського міськрайонного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з урахуванням внесених відповідачем коштів), сплати відповідачем коштів у розмірі 2\~100 грн. 00 коп., з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів в розмірі 44\~407 грн. 60 коп. Згідно ст.141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial