Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про визначення порядку участі у вихованні дитини. Позов мотивований тим, що сторони уклали шлюб 03.10.2009 року, який 27.11.2015 року рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області розірвано. Від даного шлюбу 29.11.2011 року народилася донька [PERSON] Згідно спільної домовленості сторін по справі, донька проводила час з позивачем, кожні вихідні, в той час коли позивач працював на Укрзалізниці. Після відїзду відповідачки за кордон на заробітки до [PERSON], позивач продовжував бачитися зі своєю дитиною. В січні 2017 року, звільнився з роботи, переїхав до Вінниці, і забрав доньку до себе, на час відсутності матері. Донька відвідувала дошкільний навчальний заклад № 73 в період з 26.01.2017 року по 27.03.2017 року. За час перебування дитини у закладі приводив і забирав її батько. Він цікавився життям доньки в садочку і навіть надавав посильну допомогу. По приїзді відповідачка забрала дитину.З травня 2017 року у позивача з відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, її відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача. Всі намагання позивача мирно врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає, не бажає присутності позивача біля доньки, створює такі обставини, через які позивач не може нормально спілкуватись та бачитись з донькою. Свій обов'язок щодо виховання доньки позивач має можливість повноцінно виконати, лише за умови безпосереднього спілкування з нею. Весь цей час позивач намагається налагодити нормальний зв'язок з дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати всім необхідним для нормального становлення та розвитку. Права позивача як батька, сьогодні є порушеними. У звязку із вище викладеним позивач вимушений звернутися із даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] вказали, що позовні вимоги підтримують та просять суд їх задоволити з урахуванням рішення органу опіки та піклування Хмільницької райдержадміністрації № 279 від 23.05.2018 року. Відповідач [PERSON], та представник відповідач - адвокат [PERSON], 10.05.2018 року, суду надали відзив в якому вказали, що дійсно, сторони одружилася 03.10.2009 року, і від шлюбу народилася донька - [PERSON], [INFO]. За рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27 листопада 2015 року, шлюб був розірваний.У позовній заяві про визначення порядку участі у вихованні дитини позивач стверджує, що відповідач перешкоджає у спілкуванні з донькою. Однак, жодних перешкод у спілкуванні з дитиною позивачу не чинилося, доказів перешкод у спілкуванні з дитиною із сторони відповідача, позивачем до суду не надано взагалі.Батько має право спілкуватися зі своєю донькою та навіть зобов'язаний брати участь у її вихованні. Однак, запропонований позивачем порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною для відповідача є неприйнятним, а для дитини обтяжливим. У звязку із чим відповідач важає, що дитина поки що повинна ночувати виключно з нею, за місцем її проживання. Враховуючи вік дитини, її ще рано залишатись ночувати не вдома.Вважає, що систематичні побачення з пятниці по неділю два рази на місяць, з ночівлею, можливо і відповідають бажанню позивача, проте - не відповідають інтересам дитини. Адже, в нічний час шестирічна дитина повинна бути із матір'ю для того щоб не викликати порушення усталеного, для дитини, режиму життя. Також, у нашому випадку потрібно врахувати те, що [PERSON] уже навчається у школі і їй необхідно готуватися до уроків. А тому, ставити питання про спілкування батька з дитиною в нічний час зрозуміло, що не є в інтересах дитини та не є на даний час таким, що є вкрай необхідним. Теж саме стосується побачень під час відпустки на строк від 7 до 21 днів, половину осінніх, зимових та літніх канікул.Щодо свят та дня народження дитини (29 листопада), то у такий день донька очевидно, що має знаходитися за місцем свого постійного проживання, щоб мати можливість приймати поздоровлення від родини та друзів, які виявлять бажання її привітати. В судовому засіданні відповідач погоджується з позовом частково тапросить суд прийняти рішення з урахуванням висновку органу опіки та піклування Хмільницької райдержадміністрації № 279 від 23.05.2018 року. Третя особа представник органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області[PERSON]надала суду рішення Хмільницької райдержадміністрації органу опіки та піклування від 279 від 23.05.2018 року, в якому зазначено, що розглянувши надані службою у справах дітей райдержадміністрації матеріали вирішено встановити наступний порядок участі батька [PERSON] у вихованні його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає окремо, а саме систематичні побачення з суботи по неділю два рази на місяць з ночівлями, з 10.00 год. суботи по 15.00 год. неділі; під час відпустки від 7 до 21 днів по домовленості між батьками; половину осінніх, зимових та літніх канікул по домовленості між батьками; у свята, дні народження (самої дитини, батька, дідуся, бабусі, племінників, Новий рік, Різдво, Великдень). Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.11.2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 03.10.2009 року Уланівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області, актовий запис № 19 - розірвано.(а.с.8) Відповідно до свідоцтва про народження серії І-АМ № 211597 від 08.12.2011 року [PERSON] народилася 29.11.2011 року, батьком якої записано [PERSON], а матірю [PERSON]В.(а.с.9) Згідно довідки Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад № 73 Вінницької міської ради» № 38 від 26.03.2018 року, донька [PERSON], [INFO], відвідувала Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад № 73 Вінницької міської ради» з 26.01.2017 року по 27.03.2017 року. За час перебування дитини у закладі, її приводив і забирав батько, цікавився життям доньки в садочку та надавав посильну допомогу.(а.с.10) Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 9, 10 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, зазначає, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір'ю. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Судом встановлено, що позивач бажає виконувати свої обовязки по вихованню доньки, тісно з нею спілкуватися, однак відповідач чинить відповідні перешкоди у реалізації позивачем своїх прав та обовязків по відношенню до дитини. Також, враховуючи висновок Хмільницької райдержадміністрації від 23.05.2018 року, з яким погодилися позивач та відповіда, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі ст. ст. 7, 155, 157, 159 Сімейного кодексу України, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial