Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 02.07.2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 07.07.2021 року. Позивач, [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, 21 серпня 2010 року між [PERSON] , [INFO] -Позивачем по справі, та [PERSON] , [INFO] -Відповідачем по справі, відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис № 334 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] - додається). У шлюбі у сторін по справі народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як вбачається зі свідоцтв про народження, копії яких додаються до позовної заяви, в графі мати та батько, сторони по справі відповідно, зазначені як батьки. Позивач вказує, що спору про поділ майна, що є спільною власністю, немає. Як вказано у позовній заяві їх спільні з відповідачем діти, що були народжені за час шлюбу, проживають та будуть проживати разом з позивачем, спору щодо визначення місця їх проживання немає. Позивач просить суд: розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який був укладений 21 серпня 2010 року та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 334. Стягнути з Відповідача 840 грн. 80 коп., витрати, які понесла позивач у зв`язку зі сплатою судового збору. Від позивача по справі 25.02.2021 року до суду надійшла заява про приєднання до матеріалів справи копії наступних документів: свідоцтва про одруження, копію паспорта, свідоцтва про народження дітей. Разом із тим, у заяві вказано, що позивач просить про визначення місця проживання дітей разом із нею. Однак, до суду не подано відповідно до вимог ЦПК України, заяви про уточнення позовних вимог, або про збільшення позовних вимог. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. В судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не заявився, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Слід вказати, що жодних заперечень з приводу позовних вимог відповідачем не заявлено, відзиву не подано. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку: Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 21 серпня 2010 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис № 334, що підтверджується свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від вказаного шлюбу у сторін по справі народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як вбачається зі свідоцтв про народження, копії яких додаються до позовної заяви, в графі мати та батько, відповідно, ми зазначені як батьки. Суд констатує, що майнових вимог позовна заява не містить. Разом із тим, слід вказати і на те, що в заяві від 27.04.2021 (надійшла до суду 20.05.2021) відповідач просить суд справу розглядати за його відсутності, при цьому не вказує щодо заперечень з приводу позовних вимог. Окрім того до суду від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач заперечень щодо задоволення позову не подано, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, проживають окремо, тобто даний шлюб існує тільки формально. Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання позову в цій частині відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно з ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У сторін по справі, є двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають із позивачем, відповідач з даного приводу жодних заперечень не висловлював. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 112, 113, 115, 180, 181, 183, 185, 191 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved