Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Військовий прокурор Запорізького гарнізону Південного регіону України звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до ст. ст. 1, 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, на який покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні. В структуру Державної прикордонної служби України окрім іншого входять: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; органи охорони державного кордону - прикордонні загони, окремі контрольно-пропускні пункти, авіаційні частини. Відповідно до п. 1 «Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 533 від 16.10.2014, Адміністрація Державної прикордонної служби України (далі -АДПС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні. Відповідно до ст.ст. 27, 28 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», фінансування діяльності Державної прикордонної служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законодавством. Забезпечення діяльності органів Державної прикордонної служби України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, через державне оборонне замовлення та закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти. Майно, закріплене за центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, органами Державної прикордонної служби України, її навчальними закладами, установами та організаціями, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління. Як центральний орган виконавчої влади АДПС України є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. [INFO] (військова частина [NUMBER] ) (далі - в/ч [NUMBER] ) є юридичною особою, має свою печатку, утримується за рахунок коштів державного бюджету, веде відокремлене господарство, має самостійний кошторис доходів та кодів економічної класифікації видатків, а також відокремлені рахунки в банківських установах. Майно, матеріальне і грошове забезпечення в/ч [NUMBER] є державною власністю, яка входить до сфери управління АДПС України та закріплено за ним на праві оперативного управління. Невідшкодування на користь в/ч [NUMBER] Відповідачем суми збитків, завданих державі, тягне за собою порушення економічних і оборонних інтересів держави, що проявляється у створенні умов для невиконання видаткової частини Держбюджету та у кінцевому рахунку веде до зниження боєздатності Державної прикордонної служби України та Позивачів зокрема. Право на стягнення вказаних коштів виникло у в/ч [NUMBER] з серпня 2018 року після набрання законної сили вироку відносно [PERSON] , проте до теперішнього часу в/ч [NUMBER] до суду з відповідним позовом не звернулась. Таким чином, військовою прокуратурою Запорізького гарнізону встановлені обставини, які є підставою для захисту інтересів держави шляхом представництва в суді інтересів держави в особі АДПС України та в/ч [NUMBER] у формі звернення до суду з цим позовом та участі прокурора в його розгляді, оскільки захист цих інтересів орган, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, не здійснює. Вказує, що за результатами проведеного внутрішнього аудиту [INFO] за період 01.05.2015 по 30.09.2016 було встановлено суму матеріальної шкоди завданої головним бухгалтером - начальником фінансово-економічного відділу [INFO] [PERSON] , шляхом перерахування коштів на свій особистий картковий рахунок на загальну суму 45 748, 43 грн. Майор [PERSON] , використовуючи службове становище, вносив у відомість виплати особовому складу Бердянського прикордонного загону, шляхом внесення свого прізвища ім`я, по батькові та номера особистого рахунку, що спричинило незаконне нарахування грошових коштів на його рахунок, наступним чином: 1) \~ \~ \~ \~нарахування підйомної допомоги відповідно до платіжних доручень від 20.05.2015 №723 на суму 12 543,73 грн, від 15.06.2015 №910 на суму 7 113,67 грн, від 21.07.2015 №1031 на суму 5 176,85 грн., у зв`язку із чим йому було незаконно нараховано грошові\~кошти у\~сумі 24834,25 грн.; 2)нарахування одноразової\~грошової допомоги\~на оздоровлення\~за 2015\~рік вдруге\~(перша\~виплата у\~січні 2015\~року)\~на суму\~5\~247,54\~грн.\~відповідно до\~платіжного доручення\~від 10.04.2015\~№485,\~що спричинило\~зайве нарахування\~єдиного соціального\~внеску на\~суму 1\~898,74\~грн.\~та компенсації\~податку на\~доходи фізичних\~осіб на\~суму 820,78\~грн.\~Таким чином\~загальна сума\~збитків по\~цьому епізоду\~становить 8181,40 грн.; 3)перерахування грошових\~коштів призначених\~для виплати\~одноразової грошової\~допомоги на\~оздоровлення за\~2015\~рік двом\~іншим військовослужбовцям,\~які вибули\~для подальшого\~проходження служби\~до військової\~частини [NUMBER] .\~Так,\~відповідно до\~платіжного доручення\~від 28.04.2015\~№586,\~ [PERSON] \~було незаконно\~перераховано на\~власний картковий\~рахунок грошові\~кошти на\~суму 8\~150,38\~грн.,\~що в\~свою чергу\~спричинило зайве\~нарахування єдиного\~соціального внеску\~на суму\~2\~949,10\~грн,\~та компенсації\~податку на\~доходи фізичних\~осіб на\~суму 1\~274,83\~грн.\~Таким чином\~загальна сума\~матеріальної шкоди\~за цим\~епізодом склала\~12722,78 грн. Загалом, сума матеріальної шкоди, завданої державі, складає 45 748.43 грн. Під час розрахунку при звільненні громадянина [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди було здійснено утримання в розмірі 300,00 грн. Отже, остаточна сума завданих матеріальних збитків, становить 45448,43 грн. На підставі проведеного внутрішнього аудиту, було надано рекомендації начальнику Бердянського прикордонного загону вжити заходів для стягнення з громадянина [PERSON] матеріальної шкоди, заподіяної державі, у розмірі 45448,43 грн. Військовою прокуратурою Запорізького гарнізону було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактами заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів які кваліфіковані за ч.2 ст.191, та ч.І ст. 366 КК України. Як наслідок 27.06.2018 до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області спрямовано обвинувальний акт відносно [PERSON] . Так, вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31.07.2018 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України. Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника восьмого прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України №11-ос від 17 січня 2013 року, [PERSON] зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення і згідно із наказом Голови Державної прикордонної служби України №663-ос від 27 грудня 2012 року призначено на посаду головного бухгалтера - начальника фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) в/ч [NUMBER] . Так, [PERSON] , діючи умисно з корисливих мотивів, перебуваючи у своєму службовому кабінеті за вказаною нижче адресою, вносив відомості про себе у відомість виплати видатків на підйомну допомогу особовому складу [INFO] , після чого останній в електронному вигляді надавав зазначену відомість у систему «Клієнт-Банк» (Приват 24), внаслідок чого ПАТ «ПриватБанк» нараховував грошові кошти на особисті рахунки особового складу загону, у тому числі незаконно на рахунок майора [PERSON] . Зокрема, 20.05, 15.06. та 21.07.2015 [PERSON] , перебуваючи у своєму службовому кабінеті за адресою: [ADDRESS] , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, з метою особистого збагачення, зловживаючи своїм службовим становищем, переслідуючи єдиний злочинний намір, вніс у відомості виплати підйомної допомоги особовому складу [INFO] від 20.05, 15.06. та 21.07.2015 своє прізвище ім`я по батькові, у зв`язку із чим на картковий рахунок ПАТ «ПриватБанк», який належить останньому, незаконно нараховані бюджетні грошові кошти у сумі 12 543,73 грн., 7 113,67 грн., та 5 176,85 грн. відповідно, якими він заволодів. Враховуючи викладене, [PERSON] , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, з метою особистого збагачення, зловживаючи службовим становищем, за період травень-липень 2015 року заволодів чужим майном, а саме бюджетними грошовим коштами у загальній сумі 24 834,52 грн. Відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані зобов`язані бережливо ставитися до довірених їм озброєння, техніки та іншого військового майна, вживати заходів до запобігання шкоді. Особи, які посягають на державну власність, недбало ставляться до озброєння, техніки та іншого військового майна, притягаються до матеріальної відповідальності. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. б Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти. Відповідно до п.13 розділу III Постанови Верховної Ради України від 23.06.1995 \~ \~ \~ \~№ 243/95-ВР «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети. На підставі викладеного, розмір шкоди, завданої [PERSON] державі, що підлягає відшкодуванню складає 45448,43 грн., яку прокурор просив стягнути на користь [INFO] (військова частина [NUMBER] ), та стягнути судовій збір в сумі 1921 грн. на користь військової прокуратури Південного регіону України. Прокурор та представник Бердянського прикордонного загону подали заяви про розгляду справи у їх відсутність, просили позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] , повідомлений про розгляд даної справи за місцем відбування покарання, відзив на позов не подав. На підставі ст.ст. 280-281 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд \~\~вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Матеріалами справи підтверджується, що вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31.07.2018 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191,ч. 1 ст. 366 КК України. Як встановив суд, що відповідно до наказу начальника восьмого прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України №11-ос від 17 січня 2013 року, [PERSON] зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення і згідно із наказом Голови Державної прикордонної служби України №663-ос від 27 грудня 2012 року призначено на посаду головного бухгалтера - начальника фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) в/ч [NUMBER] . В подальшому [PERSON] , діючи умисно з корисливих мотивів, перебуваючи у своєму службовому кабінеті, вносив відомості про себе у відомість виплати видатків на підйомну допомогу особовому складу [INFO] , після чого в електронному вигляді надавав зазначену відомість у систему «Клієнт-Банк» (Приват 24), внаслідок чого ПАТ «ПриватБанк» нараховував грошові кошти на особисті рахунки особового складу загону, у тому числі незаконно на рахунок майора [PERSON] на загальну суму 24834,52 грн. Зокрема, 20.05, 15.06. та 21.07.2015 [PERSON] , перебуваючи у своєму службовому кабінеті за адресою: [ADDRESS] , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, з метою особистого збагачення, зловживаючи своїм службовим становищем, переслідуючи єдиний злочинний намір, вніс у відомості виплати підйомної допомоги особовому складу [INFO] від 20.05, 15.06. та 21.07.2015 своє прізвище ім`я по батькові, у зв`язку із чим на картковий рахунок ПАТ «ПриватБанк», який належить останньому, незаконно нараховані бюджетні грошові кошти у сумі 12 543,73 грн., 7 113,67 грн., та 5 176,85 грн. відповідно, якими він заволодів. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір завданої матеріальної шкоди складає 45448,43 грн. і підтверджується розрахунком позивача та матеріалами справи. З огляду на наведені вище приписи закону та встановлені обставини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення матеріальної збитків, завданих державі в розмірі 45448,43 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь військової прокуратури Південного регіону України необхідно стягнути судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved