Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON]. звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з цивільним позовом та просить визнати за нею право власності на нерухоме майно. Позов мотивований тим, що 03.09.2008 року, між позивачем та [PERSON] було досягнуто домовленості по усіх істотних умовах щодо укладення договору дарування 40/100 частин житлового будинку за [ADDRESS]. В свою чергу, [PERSON] взяла на себе зобов'язання, в строк до 13.09.2008 року, укласти зі позивачем в письмовій нотаріальній формі договір дарування зазначеної частки нерухомого майна. Однак, [PERSON] почала уникати зустрічей, щоб посвідчити договір дарування у нотаріуса. У зв'язку із, чим позивач була змушена звернутися за захистом своїх прав до постійно діючого третейського суду при юридичній асоціації «АРБІТРАЖ» у м. Хмільнику Вінницької області.Як наслідок, 02.10.2008 року третейським судом було винесено рішення відповідно до якого позовні вимоги було задоволено, договір дарування 40/100 частин житлового будинку та визнано за позивачем право власності на40/100 частин житлового будинку. У позивача, виникла необхідність відчуджити зазначене майно. При зверненні у нотаріальну контору, позивачу було роз'яснено, що рішення третейського суду від 02.10.2008 року не є достатнім документом для вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із відчудженням майна. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі позовні вимоги визнали, проти їх задоволення не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок, загальною площею 110,1 кв.м., житловою площею 73,9 кв.м. та надвірних побудов, що розташований в [ADDRESS].(а.с.5) Відповідно до рішення Третейського суду при юридичній асоціації «Арбітраж» від 02.10.2008 року № 1000-08 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, позовні вимоги було задоволено повністю, договір дарування від 03.09.2008 року на 40/100 частин житлового будинку за [ADDRESS], визнано дійсним та визнано за [PERSON], право власності на40/100 частин житлового будинку загальною площею 61,0 кв. м., житловою площею - 41,4 кв. м.(а.с.6) Відповідно до реєстраційного посвідчення комунального підприємства Вінницького обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації від 06.10.2008 року та технічного паспорту на житловий будинок 40/100 частин житлового будинку за [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с.7-11) Відповідно до звіту про незалежну оцінку житлового будинку загальною площею 129,7 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що належить [PERSON], який розташований [ADDRESS], станом на 07.04.2017 року становить 1002840 грн. Отже, вартість 40/100 частин вищезазначеного будинку буде становить 401136 грн. (40 х 1002840 : 100). (а.с.13) [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO].(а.с.12) Зазначені правовідносини регулюються наступним: Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки позиціями сторін, викладених у наданих суду заявах та матеріалами справи доведено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору дарування, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне виконання договору дарування, але відповідач для нотаріального посвідчення договору не з'являлася та договір нотаріально не посвідчений. Також те, що станом на дату прийняття рішення третейським судом діяли положення Закону України «Про третейські суди» в редакції, яка дозволяла третейському суду ухвалювати подібного роду правові рішення, на даний час рішення третейського суду ніким не скасовано, є чинним, справа у якій прийнято рішення третейського суду, була підвідомча третейському суду відповідно до закону. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 203, 208, 220, 328, 334, 381, 392, 638 ЦК України та

Outcome: approved