Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

В обґрунтування позову зазначено, що 10.04.2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова була постановлена ухвала про скасування судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON], [PERSON] за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, абонентський рахунок № 235414. У відповідачів утворилася заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 22113,20грн., за надані послуги з централізованого водопостачання за період 01.12.2006 року по 31.07.2015 року в розмірі 11953,88грн, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.04.2007 року по 31.07.2015 року в розмірі 5895,56грн, інфляційні витрати у розмірі 3907,69грн; три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 356,17грн, а також судовий збір за звернення до суду в розмірі 243,60грн. Посилаючись на Закон України «Про житлово-комунальні послуги», Закон України «Про питну воду та питне водопостачання», які передбачають обов'язок споживача своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів, положення ст.625 ЦК України щодо відповідальності боржника за прострочення виконання грошового зобов'язання, КП «Харківводоканал» просило суд стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] вказану заборгованість. Під час розгляду справи в суді позивач, користуючись правом, передбаченим ст.31 ЦПК України, 15.03.2017 року зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних у розмірі 18792,82грн, а також судовий збір за звернення до суду в розмірі 243,60грн. Представник позивача уточненні до позову вказує, що підставою для зменшення позовних є рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.03.2011 року, яке набрало законної сили 08.04.2011 року. За вказаним рішенням відповідач [PERSON] знятий з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі в судове засідання не з'явились, подали заяву про застосування строків позовної давності у відповідності до ст. 257 Цивільного кодексу України. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов КП «Харківводоканал» таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописки, виданої 18.08.2015 року за № 2340 дільницею № 54 КП «Жилкомсервіс», відповідачі [PERSON], [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS]. Статтею ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. Положеннями ч.4 ст.60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно зі ст.1 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживач питної води - юридична або фізична особа, яка використовує питну воду для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб. Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» визначено, що споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду та відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. У Правилах надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», установлено, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем. При цьому відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачами. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року №6-59цс13, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З врахуванням наведеного вище заборгованість за спожиті послуги централізованого водопостачання та водовідведення підлягає стягненню з ввідповідачів в повному обсязі. У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Строки внесення плати за послуги централізованого водопостачання та водовідведення передбачені п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Таким чином, споживачі зобов'язані здійснювати оплату послуг централізованого водопостачання та водовідведення до 20 числа місяця , який є наступним за тим, у якому споживачі отримали послуги. Пунктом 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх н6ормативів (норм) споживання , тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. Перелічені вимоги законодавства передбачають не тільки обов'язок споживачів по сплаті за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, а також яким чином він має виконуватись. Дотримання споживачем перелічених вище вимог законодавства є належним виконанням зобов'язання по сплаті за отримані послуги централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно з ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Відповідачкою зроблена відповідна заява про застосування судом позовної давності. Частиною 2 ст. 264 ЦК України встановлено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст.264 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 цього Кодексу. За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 118 ЦПК України, позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції. Позовна заява щодо вимог, визначених у ч.1 ст. 96 цього Кодексу,може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Як вбачається з матеріалів справи 25.07.2014 року КП «Харківводоканал» зверталося до Фрунзенського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. 12.09.2014 року за заявою КП «Харківводоканал» було винесено судовий наказ про стягнення вказаної заборгованості, який 10.04.2015 року на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова було скасовано. За таких обставин заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення до 01.08.2011року виходять за межі встановленої ст. 256 ЦК України позовної давності. У відповідності до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за період з 01.08.2011 року по 31.07.2015 року складає 9122,31грн, а саме: за послуги централізованого водопостачання - 5780,76грн, за послуги централізованого водовідведення - 3341,55грн, індекс інфляції - 3907,69грн, три відсотки річних - 356,17грн. Оскільки згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а у відповідності до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, за вимогою кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми боргу, суд вважає, що позивач має право на стягнення з відповідача інфляційних та річних. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Харківводоканал» підлягають частковому задоволенню та підлягає стягненню з [PERSON], [PERSON] сума заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за період з 01.08.2011 року по 31.07.2015 року складає 9122,31грн, а саме: за послуги централізованого водопостачання - 5780,76грн, за послуги централізованого водовідведення - 3341,55грн, індекс інфляції - 3907,69грн, три відсотки річних - 356,17грн. Враховуючи встановлений факт зняття з реєстрації відповідача [PERSON] на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28.03.2011 року позовні вимоги заявлені до нього не підлягають задоволенню. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідачки понесені позивачем витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду із заявою про винесення судового наказу 121,80 грн. та при зверненні до суду із позовом 121,80 грн., а всього 243,60 грн.

Outcome: partial