Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

В лютому 2016 р. позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 382018090БН/2012-4 від 09.11.2012 р. у розмірі 5 386,55 грн., що виникла станом на 11.01.2016 р. Свої вимоги мотивує тим, що 09 листопада 2012 року між ПАТ «Укрексімбанк» та відповідачем був укладений договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 382018090БН/2012-4 (надалі за текстом - договір) за умовами якого позивачем відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 15000 грн. на строк до 31.10.2014 року включно, зі сплатою процентної ставки, яка становила 36,00 % річних. Відповідач по справі зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу зазначені кредитні кошти у строки, передбачені договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені договором. Позивач виконав свої зобов'язання та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі та строк, але відповідач порушив взяті зобов'язання по своєчасній та повній сплаті кредиту, процентів за користування кредитом. Таким чином, станом на 11.01.2016 року у відповідача виникла перед позивачем заборгованість в розмірі 5 386,55 грн., з яких: 1873,02 грн. - заборгованість за основним боргом; 975,42 грн. - заборгованість за процентами; 325,57 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 1 098,38 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом; 91,83 грн. - три проценти річних; 1 022,32 грн. - інфляційне збільшення суми боргу. Позивач звернувся до відповідача з вимогою про погашення простроченої заборгованості станом на 19.03.2015 р. з строком погашення до 15.04.2015 р. В подальшому позивач, скориставшись своїм правом вимоги дострокового повернення кредиту в повному обсязі, направив на адресу відповідача претензію з вимогою до 30.06.2015 р. достроково погасити заборгованість за простроченими процентами в розмірі 556,06 грн. та за основним боргом 1873,02 грн. Оскільки, відповідач свої зобов'язання перед банком в добровільному порядку не виконав, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. До початку судового засідання представник позивача надав письмову заяву, в якій зазначив, що справу просить розглянути без його присутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 09.11.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №0382018090БН/2012-4 (а.с. 6-9). За умовами договору позивачем відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 15000 грн. на строк до 31.10.2014 року включно зі сплатою процентної ставки, яка становила 36,00 % річних. Відповідач по справі зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу зазначені кредитні кошти у строки, передбачені договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені договором. Позивач виконав свої зобов'язання та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі та строк, факт надання коштів підтверджується випискою по контрактам (а.с. 16-22). Відповідно до п. 3.2 договору, надання кредиту здійснюється у випадках недостатності власних грошових коштів на картковому рахунку для оплати проведених розрахунків та інших платежів. Пунктом 7.2.2 Кредитного договору передбачений обов'язок Позичальника щомісяця, в останній робочий день кожного місяця, починаючи з місяця, в якому розмір ліміту кредитної лінії зменшуватиметься (враховуючи порядок зменшення розміру ліміту, визначений п. 2.4 цього Договору), здійснювати погашення частин кредиту, які перевищуватимуть зменшений у цей же день розмір ліміту кредитної лінії. Згідно з п. п. 4.2, 7.2.4 Кредитного договору Позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитом у валюті кредиту, а саме не пізніше останнього робочого дня, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані, та в дату остаточного повернення кредиту. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються Банком виходячи з розміру процентної ставки на суму фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом (п. 4.1 Кредитного договору). Згідно з п. 9.1 договору, при неповерненні кредиту в строки, позичальник сплачує кредитору за кожен день прострочки, включно день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів за кредитом із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу за кредитом у повному обсязі у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до п. 9.2 договору, за прострочення сплати процентів за користування кредитом в, позичальник сплачує кредитору за кожен день прострочки, включно день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів за кредитом із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу за кредитом у повному обсязі у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до п. 2.3 Кредитного договору за користування кредитом Позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати Банку проценти, нараховані за процентною ставкою 36,00% річних. Кредитним договором не передбачається одностороння відмова або одностороння зміна Позичальником своїх зобов'язань, вони мають бути виконані у строк. Разом з тим, Відповідач (позичальник) не дотримувався умов Кредитного договору щодо погашення кредиту згідно з встановленим графіком, не виконував свої зобов'язання щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом. У зв'язку з цим позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою здійснити погашення простроченої заборгованості в повному обсязі та направив на адресу відповідача лист-повідомлення № 040-29-1/1395 від 23.03.2015, яким булоповідомлено щодо суми його заборгованості станом на 19.03.2015 та висунута вимога в строк до 15.04.2015 сплатити заборгованість. Докази направлення відповідачу вказаного листа-повідомлення являється реєстр поштових відправлень з фіскальним чеком № 87 від 25.03.2015 р. Згідно з п. 6.1.2 Кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів за кредитом у разі невиконання останнім будь-яких умов цього Договору. В свою чергу, пунктом 7.2.1 Кредитного договору передбачений обов'язок Позичальника у випадку надіслання Банком вимоги про дострокове повернення кредиту достроково повернути кредит не пізніше терміну, вказаного у відповідній вимозі Банку. Враховуючи наявність порушень умов п.п. 7.2.2, 7.2.4 Кредитного договору, позивач скористався своїм правом вимоги дострокового повернення кредиту в повному обсязі, у зв'язку з чим Банк направив Позичальнику претензію № 040-29-1/2935 від 15.06.2015 з вимогою в строк до 30.06.2015 достроково погасити заборгованість, за простроченими процентами 556,06 грн. та заборгованість за основним боргом 1873,02 грн. Доказом направлення відповідачу вказаної претензії № 040-29-1/2935 від 15.06.2015 є реєстр поштових відправлень з фіскальним чеком № 185 від 17.06.2015 р. Згідно ст. 257 ЦП України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 р. (справа № 6-14 цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі, погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, останній платіж на погашення заборгованості відбувся 18.03.2015 р. Таким чином, строк позовної давності по позовних вимогах на час розгляду справи не сплинув. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки визначені в ст. 611 ЦК України, зокрема розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установ (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. Статтями 546, 547 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Умовами Кредитного договору (п. п. 7.2.7, 9.1, 9.2) сторони передбачили відповідальність Позичальника за порушення термінів сплати кредиту та процентів за користування кредитом у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуваннямвстановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи, що відповідач (позичальник), отримавши кредит та користуючись грошовими коштами, в порушення умов Кредитного договору не виконав своїх зобов'язань щодо вчасного повернення суми кредиту та сплати всіх належних платежів за Кредитним договором, вказані обставини, виходячи з вимог чинного законодавства України та положень Кредитного договору, є законною підставою для стягнення з відповідача всієї частини кредиту, що залишилась, процентів за користування кредитом, враховуючи індекс інфляції, а також трьох процентів річних та пені. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач порушив взяті зобов'язання по своєчасній та повній сплаті кредиту, процентів за користування кредитом, в зв'язку з чим у відповідача станом на 11.01.2016 р. виникла перед позивачем заборгованість в розмірі 5 386,55 грн., з яких: 1 873,02 грн. - заборгованість за основним боргом; 975,42 грн. - заборгованість за процентами; 325,57 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 1 098,38 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом; 91,83 грн. - три проценти річних; 1022,32 грн. - інфляційне збільшення суми боргу. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає вимогам закону та умовам договору. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Укрексімбанк» підлягають витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. та судових витрат в розмірі 420,00 грн., а всього - 1 798,0 грн. На підставі викладеного, ст.ст.526, 610-611, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved