Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

В липні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 09 травня 2009 року в Пробіжнянській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №04. В шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні.\~ \~ \~ \~Одночасно вона звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач не надає кошти на утримання дітей, не виконує свого батьківського обов'язку по їх утриманню, хоча має для цього можливість, неофіційно працює на роботі, отримує заробіток, в нього немає непрацездатних батьків, інвалідності, він не сплачує аліменти на інших дітей тощо. Відповідно до закону право на отримання аліментів на утримання дитини має той, з ким проживає дитина. Просить винести рішення, яким стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей в залежності від їх віку на кожну дитину, до досягнення кожною дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї в суд надійшла заява, в якій вона просить справу слухати за її відсутності, так як виїжджає на роботу за межі області. Позов підтримує, просить його задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Бібікова) [PERSON] уклали шлюб 09 травня 2008 року, який зареєстрували в Пробіжнянській сільській раді Чортківського району Тернопільської області Україна, актовий запис №04, про що свідчить свідоцтво про шлюб. В шлюбі народилися діти: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], які проживають з матірю та перебувають на її утриманні. Відповідач [PERSON] є батьком обох дітей. Відповідно до довідки №1047 про склад сім'ї, виданої Пробіжнянською сільською радою Чортківського району Тернопільської області 02 липня 2018 року, [PERSON] проживає без реєстрації в с. Пробіжна Чортківського району Тернопільської області. Разом з нею проживають її діти [PERSON], 20.08.2008 р. н., [PERSON], 28.07.2010 р. н., які проживають разом з нею в одному будинку. Відповідач не надає кошти на утримання дітей, не виконує свого батьківського обов'язку по їх утриманню, хоча має для цього можливість, він отримує заробітну плату, в нього немає непрацездатних батьків, інвалідності, він не сплачує аліменти на утримання інших дітей тощо. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З врахуванням вищенаведених вимог закону, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 704,80 гривень судового збору та в користь позивачки судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved