Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Військова частина [NUMBER] звернулася до Маловисківського районного\~суду Кіровоградської\~області з\~позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої військовослужбовцем під час виконання військового обов`язку в сумі 697 гривень 90 копійок. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2019 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження, а ухвалою від 15 квітня 2021 року вказана цивільна справа була передана за підсудністю до Солонянського районного суду Дніпропетровської області, куди надійшла 08 червня 2021 року. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що молодшого сержанта військової служби за контрактом [PERSON] згідно наказу командира військової частини [NUMBER] № 133 від 01 липня 2017 року прийнято на військову службу за контрактом, зараховано до списків особового складу та призначено на посаду інструктора навчального механізованого взводу навчальної механізованої роти навчального механізованого батальйону військової частини [NUMBER] . Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, молодший сержант [PERSON] неодноразово порушував вимоги ст. ст. 11,12,13,19,24,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності наказом №559-ОД від 07 вересня 2017 року та звільнено з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю на підставі пп.е п.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Пунктом 5 даного наказу визначено провести розрахунок отриманого речового майна. Пунктом 8 наказу №559-ОД від 07 вересня 2017 року встановлено провести відрахування вартості обмундирування в сумі 985 гривень, обчислену пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння. Згідно роздавальної відомості з [PERSON] було стягнуто 288 гривень 03 копійки, а тому позивач просить стягнути матеріальну шкоду, завдану військовослужбовцем під час виконання військового обов`язку в розмірі 697 гривень 90 копійок. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Надав суду клопотання згідно якого просить суд про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 84). Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцем його реєстрації (а.с.\~86), в судове засідання не з`явися, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою суду від 29 липня 2021 року постановлено здійснення розгляду справи в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] с. Старичі Львівської області з 01 липня 2017 року згідно наказу № 133 (а.с.5). Згідно довідки № 56 на утримання [PERSON] було видано майно (особисті речі) на загальну суму 2\~935 гривень 89 копійок (а.с.10) і строк носіння такого обмундирування не закінчився. В той же час відповідачем не було отримано майно на суму 1\~949 гривень 96 копійок. Судом встановлено, що згідно наказу Командира військової частини [NUMBER] № 559-ОД від 07 вересня 2017 року «Про результати службового розслідування за фактом невиходу на службу 04 вересня 2017 року інструктора взводу молодшого сержанта [PERSON] » відповідача було звільнено з лав Збройних Сил України за службовою невідповідністю (а.с.75). Згідно розділу ІІІ п. 4 Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України мирний час та особливий період, вартість виданого речового майна, строки носіння якого не закінчилися, утримуються з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки і разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби. Відповідно до абз. 7 ст. 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби. З відповідача згідно книги грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] за номенклатурою на 2019 рік №284/3211 (а.с.76) було стягнуто 288 гривень 03 копійки, а також оскільки відповідач був достроково звільнений, тому сума отриманого ним майна складає 697 гривень 90 копійок. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»\~військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Главою 83 ЦК України\~визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 березня 2016 року у справі №6-2491цс15, положення\~статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3\~ст.1212 ЦК України\~положення\~глави 83 цього Кодексу\~застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02 серпня 2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10 серпня 2018 року у справі №910/22442/16. Враховуючи те, що\~самовільне залишення відповідачем військової частини призвело до безпідставного набуття ним речового майна за період не виконання покладених на нього обов`язків військової служби, що заподіяло матеріальну шкоду державі, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним під час звернення з позовом до суду.

Outcome: approved