Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

В листопаді 2015 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 10241 доларів США 97 центів, що за курсом 21,49 відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.10.2015 року складає 220099 грн. 94 коп. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір № 23803-cred від 28.07.2006 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 4000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% річних, з кінцевим терміном погашення до 30.07.2007 року. Відповідно до умов договору [PERSON] повинна була щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Судовим наказом № 2н/1030/2009, виданим 10.02.2009 року Ленінським районним судом м. Донецька з [PERSON] було стягнено заборгованість за кредитним договором у сумі 30636 грн. 30 коп. Оскільки заборгованість за даним судовим наказом відповідачем не сплачена, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за кредитом у сумі 3082 доларів США 23 цента, заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 11138 доларів США 48 центів. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений через розміщення інформації на веб-сторінці Дзержинського міського суду Донецької області у розділі «Виклик учасників процесу до суду, які знаходяться в зоні АТО» від 08.02.2016 року відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Так, відповідно до кредитного договору № 23803-cred від 28.07.2006 року (а.с. 9-12), [PERSON] отримала кредит у сумі 4000 доларів США, із зобовязанням сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік, з кінцевим терміном повернення до 30.07.2007 року. Однак, в порушення умов договору [PERSON] не сплачувала суми кредиту, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість. Судовим наказом № 2н/1030/2009, виданим 10.02.2009 року Ленінським районним судом м. Донецька (а.с. 6) з [PERSON] стягнена заборгованість за кредитним договором у сумі 30636 грн. 30 коп. З огляду на це суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, видав позичальнику грошові кошти, проте у порушення умов договору відповідачем порушено умови погашення кредиту та процентів за користування кредитом внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом у сумі 30636 грн. 30 коп., яка стягнута на користь банку судовим наказом Ленінського районного суду м. Донецька від 10.02.2009 року. Відповідно до роз'яснень викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Таким чином, оскільки після постановлення рішення суду грошові кошти не повернуті, то банком продовжувалось нарахування відсотків. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 23803-cred від 28.07.2006 року, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанком та [PERSON] станом на 12.10.2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 14220 доларів США 71 центів, з них 3082 доларів США 23 цента заборгованість за кредитом, 11138 доларів США 48 центів заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с. 2; 7). Враховуючи судовий наказ, виданий 10.02.2009 року Ленінським районним судом м. Донецька та представлений розрахунок заборгованості за кредитним договором, яка виникла станом на 10.02.2009 року, тобто на час винесення судом цього судового наказу заборгованість станом на 12.10.2015 року складає 10241 доларів США 97 центів, що за курсом 21,49 відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.10.2015 року складає 220099 грн. 94 коп. (а.с. 8). Приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору кредит позивачу не повернув та не сплачує відсотки за його користування, суд приходить до висновку, що позивач обґрунтовано звернувся до суду з вимогами про повернення заборгованості по кредитному договору у вигляді заборгованості, відсотків. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved