Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

В лютому 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 01 червня 2016 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташоване по вул. І.Миколайчука, № 01 в с. Шишківці Новоселицького району. Вона як спадкоємець по заповіту своєчасно прийняла спадщину. Однак, оскільки при житті спадкодавець не отримала правовстановлюючих документів на домоволодіння, вона не може оформити на себе право власності на вказане спадкове майно. Крім того, в даному домоволодінні з 21 березня 1990 року по 20 травня 1992 року був зареєстрований, однак не проживав [PERSON], який не набув частки у вищевказаному колгоспному дворі. Оскільки, відповідач [PERSON] формально був зареєстрований у складі колгоспного двору нетривалий час та не набув частки у даному майні, просила суд визнати [PERSON] таким, що не набув частку в майні колишнього колгоспного двору та визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надавши суду заяви, в яких позов визнали та просили розглянути справу у їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 1341 від 26 грудня 2016 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Миколайчука, № 01 в с. Рингач Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були прописані та проживали двоє осіб [PERSON] та [PERSON]. Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1950 році відповідно до чинного на той час законодавства, на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в [PERSON] сільській раді Новоселицького району в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 155 від 10 лютого 2017 року [PERSON] був зареєстрований [INFO] з 21 березня 1990 року по 20 травня 1992 року. Згідно ч.1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року\~колгоспний двір - це сімейно-трудове об'єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).. Відповідно до змісту ст. 123 цього Кодексу\~розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв'язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Положеннями ст. 126 ЦК УРСР встановлено, що працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] був зареєстрований формально у домоволодінні по вул. І. Миколайчука, № 1 в с. Шишківці Новоселицького району і фактично в даному домоволодінні не проживав, оскільки мав інше місце проживання в [INFO], участь працею та коштами у веденні спільного господарства двору не приймав, після свого вибуття з домоволодіння будь-яку частку в майні колгоспного двору не витребував. Таким чином, враховуючи недовгочасне перебування [PERSON] в складі колгоспного двору, суд приходить до висновку, що він не набув частку в майні колишнього колгоспного двору Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння належали зареєстрованій та проживаючій в ньому станом на 1990-1991 роки [PERSON] на праві власності. Після смерті [PERSON] 01 червня 2016 року відкрилася спадщина на все вказане домоволодіння. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до заповіту, який був складений 21 грудня 2015 року та посвідчений секретарем Рингацької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповіла позивачці [PERSON] свій житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані по вул. І. Миколайчука, № 01 в с. Шишківці Новоселицького району . Спадщину після смерті [PERSON] позивачка прийняла своєчасно, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у звязку із смертю спадкодавця та відсутністю за нею правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та своєчасно прийняла спадщину, інших спадкоємців не має, то суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у звязку із чим, позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 328, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 120, 123, 126 ЦК УРСР в редакції 1963 року, суд

Outcome: approved