Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.09.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, ЦК України та умов договору відповідач зобов*язання за вказаним договором належним чином не виконав У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 28.02.2017 року має заборгованість - 29764,88 грн., яка складається з наступного: 1134,81 грн. заборгованість за кредитом, 22950,62 грн. заборгованість по процентам за користування за кредитом, 3785,88 заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1393,57 грн. штраф (процентна складова). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконувавсь належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Просять стягнути заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився надав суду заяву в якій просив стягнути з відповідачів заборгованість, судові витрати понесені позивачем при подачі позову, не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідач зявився в судове засідання, заперечував проти задоволення позову, надав суду заяву в якій просив закрити провадження по справі застосувавши строк позовної давності. Суд заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові доказ по справі встановив наступне. Згідно з умовами договору Банком передано відповідачу кредитну карту зі строком дії до 31 грудня 2012 року, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 2000 грн., в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві та Умовах та правилах надання банківських послуг строки. Згідно з умовами кредитного договору Позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним. У [PERSON] перед ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КБ «ПРИВАТБАНК» існує заборгованість за договором № б/н від 23.09.2010 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Судом встановлено, що [PERSON] підписав лише заяву про виявлення бажання оформити договір № б/н від 23.09.2010 року. З іншим документами, зокрема з Умовами та Правилами надання банківських послуг в 2010 році його не було ознайомлено і він нічого не підписував. Таким чином, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів відповідач, підписуючи 23.09.2010 року заяву про виявлення бажання оформити договір № б/н від 23.09.2010 року, а також що договір містить умови щодо збільшення строку позовної давності. У звязку з цим, [PERSON] не був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та такі умови не можна вважати складовою частиною заяви про виявлення бажання оформлення договору № б/н від 23.09.2010 року . Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року у справі № 6-16цс15, яка згідно з ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Останній особистий платіж перед зверненням кредитора до суду здійснено 30.09.2013 року в сумі 200 грн., тому строк позовної давності розпочався 01.10.2013 року. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ч. 4 ЦК України сплив строк позовної давності, про застосування якого заявлено представником відповідача у справі, що є підставою для відмови в задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed