Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

В липні 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати за нею права на користування кімнатою [ADDRESS] загальною площею 18,9 кв.м. та визнати її наймачем кімнати [ADDRESS] загальною площею 18,9 кв.м. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що під час її роботи на підприємстві ДХК «Дніпровський машинобудівний завод» 12.04.1985 року їй надано кімнату [ADDRESS] та надано тимчасову прописку. Пізніше, 22 травня 1987 року надано постійну прописку. Працівником паспортного столу була допущена помилка в паспорті [PERSON] та зазначена реєстрація лише в будинку [ADDRESS]. З метою виправлення вказаної помилки, вона звернулась до паспортиста та було проведено упорядкування адреси реєстрації 25.06.2015 року. Згідно довідки № 1381 від 02.07.2015 року, виданої комунальним підприємством, вона зареєстрована за вказаною адресою з 12.04.1985 року, а в кімнаті № 130 з 25.06.2015 року. Для вирішення даного питання вона зверталася до Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, ДХК «Дніпровський машинобудівний завод» та Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради і листом № К-212 від 23.10.2014 року управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, її було повідомлено, що згідно рішенням Дніпропетровської міської ради від 18.05.2011 року № 23/31 «Про надання згоди на прийняття до комунальної власності територіальної громади міста будівлі гуртожитку [ADDRESS]» зі змінами, зазначений гуртожиток прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська на баланс третьої особи. З цього часу питання вселення та проживання в ньому регулюється рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 23.04.2013 року № 179 «Про врегулювання питань щодо надання житлової площі та проживання в гуртожитках комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська». Рішенням Дніпропетровської міської ради від 14.11.2012 року № 42/28 «Про внесення доповнень до рішення міської ради від 06.04.2011 рок № 37/10 стосовно цілісних майнових комплексів» гуртожиток по [ADDRESS] увійшов до переліку цілісних майнових комплексів, які залишено у статусі «гуртожиток» та де дозволено приватизацію жилих, нежилих і допоміжних приміщень. Позивачка не має можливості здійснити приватизацію кімнати, оскільки в її ордері мають підчистки та приписки. На запити щодо отримання копій ордерів для пред'явлення їх для здійснення приватизації КП «Жилсервис-5» були видані дублікати з допущенням помилок. На даний час вона позбавлена можливості здійснити приватизацію кімнати. Ухвалою суду до участі у дану справу були залучені Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради в якості співвідповідача, а також Публічне акціонерне товариство «Дніпровський машинобудівний завод» та Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради в якості третіх осіб. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради та Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Представник Публічного акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод» [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Раніше надав суду письмовий відзив на позовну заяву позивачки, в якому вказав, що не заперечує проти задоволення вимог позивачки та зазначив, що дійсно, на балансі третьої особи обліковувався гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS]. Видача ордерів відноситься до компетенції адміністрації ПАТ ДМЗ та його профспілкового комітету. Третьою особою видавались працівникам підприємства ордери на вселення в приміщення гуртожитку згідно положень та норм чинного законодавства. Також, підтвердив, що третьою особою був правомірно виданий позивачці - [PERSON] ордер на вселення у кімнату вказаного гуртожитку № 23 від 10.05.1987 року. Факт її проживання у вказаному гуртожитку з 10.05.1987 року також підтвердив. Копії ордерів на підприємстві відсутні. Зазначив також, що станом на 16.11.2015 року будівля вказаного гуртожитку передана на баланс Дніпропетровської міської ради, а саме - Комунальному підприємству «Жилсервіс-5». Представник Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають по наступним підставам. Згідно з ст. 25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», спори, пов'язані з порушенням житлових прав громадян, які вимушені проживати в гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, незалежно від форми власності, розглядаються та вирішуються в судовому порядку, якому може передувати досудовий розгляд, що здійснюється відповідно до статті 26 цього Закону. Громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду. У судовому засіданні встановлено, що 10 травня 1987 року Публічним акціонерним товариством «Дніпропетровський машинобудівний завод» був виданий [PERSON] ордер № 23 на житлову площу 18,9 кв.м. в гуртожитку [ADDRESS], який (ордер) був виданий на підставі спільного рішення адміністрації, профспілкового комітету «Дніпропетровський машинобудівний завод» (а.с.16). На теперішній час, вищевказаний гуртожиток переданий на баланс Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради. Позивачка звернулася до суду та просила визнати за нею права на користування кімнатою [ADDRESS] загальною площею 18,9 кв.м. та визнати її наймачем кімнати [ADDRESS] загальною площею 18,9 кв.м. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів особи, яка вважає, що її права та інтереси порушені. Разом з тим, судом встановлено, що позивачка зареєстрована у гуртожитку № 5 тимчасово з 12.04.1985 року до 12.04.1987 року, постійно з 22.05.1987 року до 25.06.2015 року, а з 25.06.2015 року вона зареєстрована у кімнаті № 130 вказаного гуртожитку, що підтверджується довідкою № 1381 від 02.07.2015 року, виданою Комунальним підприємством «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради (а.с.5). Крім того, факт реєстрації та проживання позивачки у вказаній кімнаті підтверджується договорами, укладеними з Комунальним підприємством «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» Дніпропетровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грінко-Дніпро» на отримання комунальних послуг (а.с.41-44), а також чималою кількістю квитанції про оплату позивачкою комунальних послуг у спірній кімнаті гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с.35-40). Тобто, позивачка користується та є наймачем кімнати [ADDRESS] загальною площею 18,9 кв.м., що вона й підтвердила сама в судовому засіданні. На питання суду: чи оспорює хтось право позивачки на проживання, користування або намагається її виселити з вказаної кімнати?, - позивачка відповіла, що ніхто не оспорює її права на користування цією кімнатою, проживання в спірній кімнаті та не намагається її виселити. Таким чином, цивільні права позивачки ніким не порушені та неоспорені, а тому, позовні вимоги позивачки є необґрунтованими та безпідставними. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed