overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

В липні 2014 року кредитна спілка «Ізюм» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 13 лютого 2012 року з відповідачем по справі був укладений договір кредиту № І-2302 на суму 6000,00 гривень, на строк до 13 серпня 2013 року. Плата за користування кредитом складає 39% річних від суми кредиту. Згідно з п 8.2. Договору кредиту, в зв'язку з невиконанням Договору, боржнику нараховуються підвищені відсотки в розмірі 73 % річних від суми кредиту. Після закінчення строку Договору, боржнику відповідно до п. 8.3 нараховуються відсотки за користування кредитом в розмірі 109,5% річних від суми кредиту. Оскільки відповідач належним чином не виконує умов договору просить суд стягнути з відповідача на його користь 15788,13 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заперечень проти позову не надсилав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статей 224-226 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 13 лютого 2012 року між сторонами був укладений договір кредиту № І-2302 на суму 6000,00 гривень. Строк дії договору до 13 серпня 2013 року (а.с.3-4). Згідно п.1.2. договору кредиту плата за користування складає 39% річних від суми кредиту, зі сплатою щомісяця рівними частинами ( а.с. 3). Відповідно до п.8.2 Договору кредиту, позичальник в разі закінчення строку дії даного Договору та за наявності прострочення виконання кредитного зобов'язання за цим договором, зобов'язаний сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 73 % річних за весь період прострочення. Пунктом 8.3 Договору передбачено, що в разі закінчення строку дії даного Договору та за наявності прострочення виконання кредитного зобов'язання за цим Договором на позичальника покладається обов'язок сплати процентів за користування кредитом в розмірі 109,5 % річних за весь період прострочення з моменту закінчення строку дії Договору та до дня повного погашення заборгованості за кредитом ( а.с.4). Розмір заборгованості по кредиту і відсотки за користування кредитом розраховані правильно і становлять на 16.07.2014 року 15788,13 грн ( а.с.5). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Наслідки порушення договору, позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. 549-552, 625, 1048 ЦК України, що відповідає вимогам позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

В липні 2014 року кредитна спілка «Ізюм» звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 15 березня 2012 року з відповідачем по справі, [PERSON] ,був укладений договір кредиту № І-2321 на суму 10.000,00 гривень, на строк до 15 вересня 2013 року. Плата за користування кредитом становить 39 % річних від суми кредиту, зі сплатою щомісяця рівними частками. Оскільки відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 19801,23 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. Надав суду письму заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в межах заявлених позовних вимог. Відповідач надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить правам, свободам чи інтересам інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що 15 березня 2012 року між КС «Ізюм» та [PERSON] був укладений договір кредиту № І-2321 на суму 10.000,00 гривень. Строк дії договору до 15 вересня 2013 року . Згідно п.1.2 договору кредиту плата за користування складає 39% річних від суми кредиту зі сплатою щомісяця рівними частками. Статтями 526,610,611 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Взятих на себе зобов'язань, щодо повернення кредитних коштів у відповідності до строків зазначених у кредитному договорі [PERSON] не виконав, в зв'язку з чим виникла заборгованість перед КС « Ізюм». Розмір заборгованості ( а.с. 5) за кредитним договором № І-2321 від 15 березня 2012 року розрахований правильно і становить 19801,23 грн. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти ( кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. При таких даних позовні вимоги КС «Ізюм» підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

В липні 2014 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01 липня 2013 року по 30 червня 2014 року в сумі 2 285 грн. 57 коп. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач, який проживає в квартирі [ADDRESS] не оплачує в повному обсязі ці комунальні послуги, внаслідок чого виникла заборгованість. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач, яка повідомлена про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явилась. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS]. За даною адресою МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» надає їм комунальні послуги з теплопостачання. Відповідач не оплачує ці послуги в повному обсязі, а тому, за період з 01 липня 2013 року по 30 червня 2014 року виникла заборгованість в сумі 2 285 грн. 57 коп. Ці обставини підтверджуються: довідкою щодо проживання відповідачів в квартирі [ADDRESS]; довідкою про розмір заборгованості за спожиту теплову енергію. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. В силу ст.19 ч.6 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01 липня 2013 року по 30 червня 2014 року в сумі 2 285 грн. 57 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

в липні 2014 року Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обгрунтування позову вказує, що в Службі у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації на первинному обліку дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківських прав перебуває малолітній [PERSON], [INFO], який перебуває під опікою [PERSON] та проживають за адресою: [ADDRESS], про що свідчить розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 15.03.2013 року «Про призначення опікуна над малолітньою особою». Відповідно до розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.01.2013 року № 8 «Про надання статусу малолітній дитині» малолітньому [PERSON] надано соцільно-правовий статус - дитини, позбавленої батьківського піклування та підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22.10.2012 року про відбирання мальолітнього від матері - одиначки [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Відповідач самоусунулася та свідомо ухиляється від обов'язку по вихованню сина, не проявляє щодо нього матеріальної турботи, не цікавиться його життям та здоров'ям, не утримує матеріально, що підтверджується відповіддю № ц-51 від 10.04.2013 року Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей» та висновком Міського центру дитини Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради від 11.11.2013 року. Органом опіки та піклування було прийнято висновок від 24.04.2014 року № 2749/41/2/103 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. Враховуючи той факт, що мати ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дитини, з метою захисту законних прав і інтересів малолітньої дитини та визначення її правового статусу,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

В липні 2014 року орган опіки та піклування Ізюмської міської ради Харківської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів на утримання дітей. Зазначив, що відповідач по справі є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] та неповнолітнього [PERSON], [INFO] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не виявляє до дітей батьківського піклування, допомоги на утримання дітей не надає. Представник позивача, прокурор надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] та неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( а.с.3-4). Мати дітей, [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерті ( а.с.6). Малолітня, [PERSON] з 26.12.2001 року і по теперішній час проживає в родині бабусі [PERSON], яка призначена опікуном малолітньої дитини (а.с.12). [PERSON] в нотаріально засвідченій заяві надав згоду на позбавлення його батьківських прав та усиновлення в майбутньому згідно діючого законодавства його малолітньої доньки [PERSON],[INFO] ( а.с.17). Неповнолітній [PERSON] з 05 листопада 2013 року та по теперішній час навчається в Державній гімназії - інтернаті з посиленою військово - фізичної підготовкою « Кадетський корпус» та не перебуває на повному державному забезпеченні, стипендію не отримує. Термін навчання до 31 травня 2015 року ( а.с.9). Орган опіки та піклування Ізюмської міської ради Харківської області вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] ( а.с. 8). Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради Харківської області від 06 червня 2014 року, оскільки він відповідає зібраним доказам і фактичним обставинам справи. Згідно пункту 2 частини 1 статті 164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав, являється ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Суд виходячи з інтересів малолітніх дітей вважає, що існують підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON], який ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. Частиною 1 статті 180 СК батьки зобов'язанні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з положеннями частини 1 статі 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 10.07.2014 року. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню згідно з вимогами статі 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

В липні 2014 року ОСББ «Хвиля» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги мотивували тим, що відповідач зареєстрований і проживає в кв. [ADDRESS]. Однак протягом тривалого часу [PERSON] не оплачує послуги з водопостачання та водовідведення, газопостачання, вивозу сміття, а також витрати на експлуатацію житла. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за комунальні послуги та експлуатаційні витрати в розмірі 4 331 грн. 75 коп. та судовий збір. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги, не заперечував проти заочного розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Хвиля» є господарською некомерційною організацією, що діє на підставі Статуту. В квартирі [ADDRESS] зареєстрований та проживає відповідач - [PERSON]. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків», об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання і використання неподільного та загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Як вбачається з матеріалів справи (Розрахунку заборгованості), відповідач [PERSON] має заборгованість за комунальні та експлуатаційні послуги за період з 01.08.2013 р. по 30.06.2014 р. в розмірі 4 331 грн. 75 коп.: за опалення - 1 600 грн. 89 коп., за водопостачання та водовідведення - 1 722 грн. 60 коп., за експлуатаційні витрати - 1 008 грн. 26 коп. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків», власник - член об'єднання, зобов'язаний: виконувати вимоги статуту об'єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі тощо. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за комунальні послуги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

В липні 2014 року ПАТ Акцент-Банк звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н, укладеним 30 липня 2008 року в сумі 22714,87 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог ПАТ Акцент-Банк вказало, що [PERSON] 30 липня 2008 року отримала кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказує, що відповідач не виконує належним чином зобов'язання з повернення грошових коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Судом встановлено, що 30 липня 2008 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 24.03.2014 року виникла заборгованість в сумі 22714,87 грн., з яких заборгованість за кредитом 2927 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 11300,02 грн., заборгованість по комісії 6930 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) - 1057,85 грн. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

В липні 2014 року позивач [PERSON] звернувся в Миколаївський районний суд Миколаївської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що тим, що, він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. За зазначеною вище адресою крім нього зареєстрована [PERSON], яка з травня 2013 року не проживає за зазначеною вище адресою. Посилаючись на ст. 405 ЦК України позивач просив задовольнити позов. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. З довідки Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 06.10.2014 року вбачається, що [PERSON] з 2005 року по 2013 рік проживала у спірному будинку, а з 2013 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак не проживає за зазначеною адресою Відповідно до ст. 405 ЦК України - члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом також встановлено, що відповідачка [PERSON] з травня 2013 року не проживає в спірному житловому приміщенні, тобто понад рік, підстав для продовження терміну зберігання за нею права користування спірним житловим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК України немає, її особистих речей в спірному житловому приміщенні немає, участі в оплаті комунальних послуг за будинок відповідачка не приймає, що свідчить про втрату нею інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідачка підлягає визнанню такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

В липні 2014 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 13 травня 2014 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстрували в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 93. Від шлюбу з відповідачкою є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання належна сім'я в них не склалась. Між ними часто вникають сварки, скандали, непорозуміння. Тривалий час подружнім життям вони не живуть, спільного господарства не ведуть. Фактично сім'я розпалась і існує лише формально, а тому він прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнає.. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що сторони раніше перебували в шлюбі, який між ними було розірвано. 13 травня 2014 року вони повторно уклали шлюб, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 93. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання належна сім'я між сторонами не створилась. Між ними часто вникають сварки, скандали, непорозуміння. Тривалий час вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Фактично їх сім'я розпалась. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

В липні 2014 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 20 травня 1995 року він з відповідачем зареєстрував укладення шлюбу у Котівській сільській раді Бережанського району Тернопільської області, актовий запис № 4. Під час шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони не зійшлися характерами, більше шести місяців проживають окремо. Їхній шлюб фактично розпався і існує лише формально. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Сторони уклали шлюб 20 травня 1995 року у Котівській сільській раді Бережанського району Тернопільської області. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони не зійшлися характерами, більше шести місяців проживають окремо, їхня сім'я існує лише формально. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Позивач не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розлученні.

Outcome: approved