Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання в звязку із набутою інвалідністю. Свої позовні вимоги вона обґрунтувала тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 1978 року. 10.04.2013 року шлюб між ними було розірвано. До серпня 2016 року мешкала з відповідачем сумісно, з ведення спільного господарства. В звязку із неправомірною поведінкою відповідача в період знаходження в шлюбі в неї було діагностовано низку тяжких хвороб, що призвело до призначення третьої групи інвалідності в 2014 році. В звязку із чим для підтримання здоровя та життєдіяльності їй необхідні медичні препарати та обстеження в лікувальних закладах, наявне джерело доходів в вигляді пенсії її витрат не покриває. Відповідач добровільно допомоги на утримання не надає. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання в звязку з інвалідністю в розмірі 1/6 частки всіх видів доходів. Позивач в судове засідання не зявився, надавши на адресу суду відповідну заяву, в якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Представник позивача, [PERSON], в судове засідання не зявилась, надіславши на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи приходить до наступного: Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу, непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем з 1978 року по 10 квітня 2013 року, спільно мешкали по серпень 2016 року. Під час перебування у шлюбі позивач згідно довідки Серія 10 ААВ №458351 є інвалідом третьої групи довічно (а.с. 4). Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до \~ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] за часів шлюбу з відповідачем перенесла низку важких хвороб, а саме: в 2010 позивачу було видалено щитовидну залозу, в 2012 році розрив макули лівого ока; в березні 2013 року було видалено жовчний міхур; у квітні 2013 зроблено секторальну операцію на лівій молочній залозі, що призвело до присвоєння третьої групи інвалідності та стійкої невиправної шкоди здоровю яка потребує, щоденному прийому медичних препаратів, а також регулярних медичних оглядів. (а.с. 5). Позивач є пенсіонером та інвалідом третьої групи, єдиним її джерелом доходу є пенсія, якої недостатньо для забезпечення її життєдіяльності, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання позивача не надає, єдина дитина позивача Н.В. не має можливості надати їй матеріальну допомогу, оскільки на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею чотирирічного віку. (а.с. 6). Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача [PERSON] судовий збір на користь держави у сумі 640 гривень.

Outcome: approved