Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «ВіЕйБі Банк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31.01.2013 року між ним та ПАТ «ВіЕйБі Банк» був укладений договір банківського вкладу № 525019/2013, про розміщення вкладником в банку строкового вкладу в сумі 20 000 грн. на умовах депозитного продукту в національній валюті на строк шість місяців, з дня укладення договору, з щомісячною сплатою процентів за ставкою 25%. Вклад було поповнено по 500 грн. - 01.02.2013 року, 01.03.2013 року, 02.04.2013 року, 07.05.2013 року, 03.06.2014 року, 01.07.2013 року, на 17 000 грн. - 12.11.2013 року, на 5 001 грн. - 04.12.2013 року, на 24 000 грн. - 31.01.2014 року, на 25 000 грн. - 05.02.2014 року, на 29 000 грн. - 10.02.2014 року. Всього було внесено ним коштів на депозитний вклад в розмірі 123 001 грн. Повернення депозитного вкладу здійснилося 28.02.2014 року на рахунок № [NUMBER] на підставі договору банківського вкладу «Для виплат». На цей рахунок було перераховано відсотки в сумі 9 087,23 грн. Проте відповідач повернув лише 500 грн. у вигляді відсотків згідно депозитного договору та 03.04.2014 року, 04.04.2014 року, 11.04.2014 року та 16.04.2014 року видав по 1000 грн. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по поверненню грошових коштів за договором банківського вкладу в сумі 129 734,71 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Направив до суду заперечення, в яких зазначив, що позивачем не доведено належним чином обставин щодо протиправності дій банку, оскільки після закінчення дії договору на підставі заяви позивача банком було перераховано суму вкладу на поточний рахунок позивача. Суд за згоди позивача, вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача, провівши заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що 31.01.2013 року між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» був укладений договір банківського вкладу № 525019/2013, про розміщення вкладником в банку строкового вкладу в сумі 20 000 грн. на умовах депозитного продукту в національній валюті на строк шість місяців, з дня укладення договору, з щомісячною сплатою процентів за ставкою 25%. (а.с.3-4). Як вбачається з матеріалів справи, вклад було поповнено позивачем по 500 грн. - квитанція № 35521 від 01.02.2013 року, квитанція № 69612 від 01.03.2013 року, квитанція № 114492 від 02.04.2013 року, квитанція № 101146 від 07.05.2013 року, квитанція № 76294 від 03.06.2014 року, квитанція № 83964 від 01.07.2013 року, на 17 000 грн. - квитанція № 479235 від 12.11.2013 року, на 5 001 грн. - квитанція № 174920 від 04.12.2013 року, на 24 000 грн. - квитанція № 1470528 від 31.01.2014 року, на 25 000 грн. - квитанція № 205982 від 05.02.2014 року, на 29 000 грн. - квитанція № 473318 від 10.02.2014 року та підтверджується випискою з рахунку (а.с.6). Відповідно до п.п. 1.2., 1.3., 1.5. договору, банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» № [NUMBER], на який банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченню строку його дії. Згідно п. 1.7 договору дата вимоги вкладником вкладу визначена 28 лютого 2014 року. Судом встановлено, що позивач декілька разів, а саме 18.02.2014 року, 25.02.2014 року, 16.04.2014 року, 17.04.2014 року та 31.01.2013 року звертався до відповідача з заявами про повернення вкладу (а.с.8-12), проте кошти за вкладом не були повернуті в повному обсязі та запропоновано повертати вклад частинами - 1 000 грн. в день. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав вимоги позивача щодо повернення коштів, чим допустив порушення його прав як вкладника. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з виписки по рахунку коштів з 31.03.2014 року по 03.04.2014 року вихідний залишок коштів на рахунку становить 133 734,71 грн. Протягом квітня 2014 року банк виплатив позивачу 4 000,00 грн. Таким чином заборгованість по поверненню банківського вкладу становить 129 734,71 грн. Стосовно вимоги про стягнення з відповідача інфляційних витрат та трьох відсотків річних слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позивачем у своїх позовних вимогах не зазначено яку саме суму інфляційних витрати та трьох відсотків річних необхідно стягнути з відповідача на його користь, суд вважає за необхідне в цій частині позову відмовити так як ці вимоги позивачем не доведено належними та допустимими доказами. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1 297,34 коп. в дохід держави.

Outcome: partial