Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

В лютому 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В позовній заяві позивач вказала, що є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] В житловому будинку зареєстрований також її колишній чоловік [PERSON], однак за цією адресою не проживає з 2012 року та не користується комунальними послугами, тому вона просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивачка [PERSON] в судове засідання подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги довірителя підтримує, просить їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили суду, що [PERSON] не проживає з 2012 року в [ADDRESS] Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків та дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов гр. [PERSON], жительки с. Антонів Чортківського району Тернопільської області від 16 січня 2017 року вбачається, що її колишній чоловік [PERSON], [INFO], зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає з 2012 року. Згідно з вимогами ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, що передбачено ст. 319 цього Кодексу. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Факт реєстрації [PERSON] у житловому будинку позивача [PERSON] негативно впливає на її права володіти, користуватись та розпоряджатись своїм житлом, а тому у неї є всі законні і обґрунтовані підстави вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права користування і розпоряджання будинком. При вирішенні спору суд виходить з того, що згідно норм ст. 405 ЦК України [PERSON] втратив право на користування житлом позивача у зв'язку з відсутністю без поважних причин понад один рік, будь-яких об'єктивних даних встановити поважними причини відсутності або наявність інших домовленостей між ним і власником житла немає, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved