Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

В лютому 2016 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування квартири недійсним, посилаючись на те, що 11 січня 2008 року між сторонами було укладено договір дарування квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Цей договір був посвідчений 11 січня 2008 року приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу - [PERSON], та внесений в державний реєстр за № 89. При укладанні оскаржуваного договору [PERSON] домовилась із [PERSON], що вона буде здійснювати догляд за позивачем, а саме допомагати їй по хатньому господарству, з придбанням ліків, продуктів, засобів гігієни тощо. Фактично позивач мала намір укласти договір довічного утримання, але не маючи юридичної освіти та поклавшись на домовленість із відповідачем, уклала договір дарування єдиного свого житла на користь відповідача. Таким чином позивач помилилася у правовій природі правочину, що потягнув за собою відчуження квартири за адресою [ADDRESS]. Цей договір не відповідав внутрішній волі позивача, але був укладений у наслідок її необізнаності та відсутності правової культури. Після укладення договору дарування, [PERSON] деякий час допомагала матері [PERSON] грошима, ліками та харчами. Але з м. Києва, де вона мешкає, вона до м. Фастова так і не переїхала, реєстрацію та місце проживання не змінила, у квартирі за адресою [ADDRESS] не була зареєстрована жодного дня. Вже на протязі 2009-2010 років відповідач майже не надавала допомоги позивачу, при цьому продовжувала жити у м. Київ. А позивач продовжувала жити у подарованій квартирі, самостійно сплачувала комунальні послуги та квартплату за квартиру. Позивач просить суд визнати недійсним з моменту укладення договір дарування квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальна площа 51,8 кв.м.), укладений 11 січня 2008 року між [PERSON] ІПН [NUMBER] та [PERSON] ІПН [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу [PERSON] Скасувати право власності [PERSON] ІПН [NUMBER] на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Зобовязати приватного нотаріуса Фастівського нотаріального округу [PERSON] видалити запис №89 від 11 січня 2007 року з реєстру правочинів. Поновити право власності за [PERSON] ІПН [NUMBER] на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала. Третя особа - Приватний нотаріус Фастівського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, надала лист з проханням розглянути справу в її відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно частини 3 статті 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до статті 717, частини 2 статті 719 Цивільного кодексу України\~\~за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.\~Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно статті 229 Цивільного кодексу України\~\~якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Як зазначено в п. 8\~Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідно до ч. 1\~статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. У звязку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 19\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,\~\~ згідно\~ст. ст. 229 - 233 ЦК України\~\~правочин, вчинений\~\~ під\~\~ впливом помилки,\~\~ обману,\~\~ насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони\~\~ з\~\~ другою\~\~ стороною\~\~ або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК України) мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження\~\~ своїх\~\~ вимог про визнання\~\~ правочину недійсним\~\~ повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою\~\~ щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів\~\~ у\~\~ її\~\~ використанні, що сталося\~\~ після виконання\~\~ хоча\~\~ б\~\~ однією\~\~ зі\~\~ сторін зобов'язань,\~\~ які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового\~\~ значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою\~\~ для визнання правочину недійсним.\~\~ Судом встановлено, що 11 січня 2008 р. між [PERSON] та її дочкою [PERSON] було укладено договір дарування квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальна площа 51,8 кв.м.). Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу [PERSON], 11.01.2008 р. та внесений в державний реєстр за № 89 (а.с.8). При укладенні оскаржуваного Договору дарування [PERSON] мала домовленість з донькою [PERSON], що остання буде здійснювати догляд за нею в звязку з літнім віком та загостренням хронічних хвороб, що підтверджується витягом з історії хвороби Національного наукового центру Інституту кардіології ім. акад. [PERSON] (а.с.11-12). Відповідно до Довідок Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська ЖЕК» №1648 від 18 серпня 2014 року, та №2930 від 15 вересня 2015 року відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], але в даній квартирі не зареєстрована. Позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за даною адресою з 21 березня 2003 року (а.с.15-16). Згідно зі\~ статті 229 Цивільного кодексу України, \~якщо особа яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін.\~\~ Суд вважає, що дійсним волевиявленням позивача [PERSON] при укладенні Договору дарування квартири [ADDRESS], було укладання договору довічного утримання . Про це свідчить те, що позивач є людиною похилого віку , потребує догляду, не має іншого житла, проживала та залишилася проживати у квартирі після укладення договору. Таким чином, [PERSON] помилялася щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін по укладеному договору . В судовому засіданні встановлено, що після укладення оспорюваного Договору дарування позивач продовжувала проживати у спірній квартирі і передача квартири фактично не відбулася, що підтверджує реальні наміри [PERSON] на укладення договору довічного утримання, а не договору дарування. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання Договору дарування недійсним та скасування права власності відповідача на вказану квартиру є доведеними та повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо зобовязання видалити запис з реєстру правочинів, вказані вимоги не можуть бути задоволенні в порядку цивільного судочинства. Також, задовольняючи позов в частині визнання недійсним договору дарування квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], суд залишає право власності на дану квартиру за [PERSON], а тому позовна вимога стосовно поновлення права власності за позивачем є безпідставною та задоволенню не підлягає. Відповідно до частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial