Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON], вказавши, що згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23.06.2008 року на її користь з відповідача стягуються на утримання дочки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02.06.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте, стверджує позивачка, у зв'язку зі зміною вікових потреб дитини розмір стягуваних із відповідача аліментів на даний час є дуже незначним, а тому вона, навівши доводи щодо спроможності відповідача виплачувати аліменти на утримання дитини, просила змінити їх розмір на 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. В підготовче засідання позивачка не з'явилася, проте заявила письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, підтримавши позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав відзив, в якому позову не визнав, посилаючись на поганий своє здоров»я, оскільки у нього стався інфаркт, що підтверджується консультативною довідкою, а тому при винесенні рішення просить врахувати його стан здоров»я та відмовити в задоволенні позову, провівши розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. У відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом об'єктивно встановлено, що від зареєстрованого шлюбу в сторін є дочки [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER]. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з виконавчим листом який виданий на підставі рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 червня 2008 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, на даний час не відповідає потребам дитини, а вона самостійно неспроможна забезпечити її усім необхідним. Крім того, вона вказує на можливість стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З'ясовуючи обґрунтованість таких доводів позивачки, судом враховується, що відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу вказаної статті вбачається, що аліменти можуть бути присуджені судом у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Разом із цим, судом приймаються до уваги доводи позивачки про наявність підстав для зміни розміру стягуваних з відповідача аліментів на дитину, виходячи з наступного. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу своїй дитині, судом враховуються доводи відповідача, наведені ним у відзиві. Так, із наданих відповідачем консультативної довідки, протоколу дослідження та виписки медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого та МРТ вбачається, що стан здоров»я відповідача погіршився, однак дані докази оцінюються критично, оскільки усі вони видані ще 20015 -2017 роках, натомість відсутні підтвердження про погіршення стану здоров»я саме на день розгляду справи. Разом із цим, будь доказів про наявності у нього статусу безробітного, відсутності майна та грошових коштів, вкрай важкого матеріального стану або наявність інших обставин, які б перешкоджали йому у виконанні батьківських обов'язків щодо його неповнолітньої дочки [PERSON] відсутні. Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази, на думку суду, свідчать про можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу своїй дитині, тому суд приходить до висновку про можливість зміни розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до ст. 182 СК України, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, при розгляді даної справи суд також виходить із положень статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27лютого 1991 року, де передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки, та в подальшому стягувати їх з нього в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved