Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

В листопаді 2013 року до Київського райсуду м. Одеси надійшов позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Київської районної адміністрації, Виконкому Одеської міськради, КП «ОМБТІ та РОН», Реєстраційної служби ГУЮ в Одеській області про зобов`язання [PERSON] усунути позивачам перешкоди у користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS], визнати незаконним та скасувати розпорядження Київської рай адміністрації №863 від 16.11.2012 року відносно [PERSON] , визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на дачні будівлі по [ADDRESS] , видане 28.12.2012 року виконкомом міськради [PERSON] , визнати незаконною та скасувати Реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.02.2013 року номер запису про право власності 209339 на ім`я [PERSON] Ухвалою суду від 18.07.2013 року позивачам відмовлено у відкритті провадження у справі в порядку цивільного судочинства в частині вимог щодо визнання незаконною та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно від 21.02.2013 року на ім`я [PERSON] Цією ж ухвалою суду відкрито провадження за вищеназваним позовом щодо зобов`язання вчинити певні дії, визнання незаконним та скасування розпорядження рай адміністрації, свідоцтва про право власності. 17.09.2013 року до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Одеської міської ради, третіми особами зазначені Київська рай адміністрація, Реєстраційна служба ГУЮ в Одеській області, КП «ОМБТІ та РОН» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення самочинно збудованих споруд. Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 14.04.2014 року по даній справі призначена будівельно-технічна експертиза, до виконання якої провадження по справі було зупинено. 08.10.2014 року до суду надійшов висновок Будівельно-технічної експертизи і ухвалою суду від 09.10.2014 року провадження по справі було відновлено. 26.02.2015 року суд задовольнив клопотання позивачів за первісним позовом про зупинення провадження по справі до розгляду по суті іншим судом кримінальної справи за обвинувачуванням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Вироком Київського райсуду м. Одеси від 07.04.2015 року затверджено угоду від 10.02.2015 року у кримінальному провадженні між потерпілим [PERSON] і обвинуваченим [PERSON] про примирення, [PERSON] визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.190 ч.2 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу. Ухвалою райсуду від 20.05.2015 року було відновлено провадження по даній справі, справу призначено до судового розгляду. Ухвала Київського райсуду м. Одеси від 25.06.2015 року про відмову [PERSON] у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову представником [PERSON] була оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційний суд витребував цивільну справу, 12.11.2015 року ухвала райсуду від 25.06.2015 року апеляційним судом залишена без змін, справу повернуто до райсуду 24.11.2015 року. У зв`язку з припиненням повноважень у судді [PERSON]. щодо здійснення правосуддя справу передано судді Калашніковій О.І. у відповідності до положень ст.11-1 ЦПК України в редакції, що діяла на той період часу. Справу було призначено до судового розгляду на 24.12.2015 року. 18.12.2015 року сторона позивача за первісним позовом надала заяву про відкладення розгляду справи, а 22.12.2015 року [PERSON] надав до суду заяву про збільшення позовних вимог. Після проведення по справі додаткових будівельно-технічних експертиз, отримання пояснень експерта в судовому засіданні [PERSON] надавав заяви про уточнення позовних вимог. Остання заява про уточнення зустрічного позову до суду надійшла 26.12.2018 року. Сторона позивача за первісним позовом також неодноразово надавала заяви про уточнення позовних вимог - 25.03.2016 року і 23.09.2016 року. Перешкодою для розгляду справи були неявки сторін до судових засідань, відсутність належних доказів про сповіщення учасника справи про час і місце розгляду справи, оскарження позивачами за первісним позовом ухвали суду про призначення по справі додаткової будівельно-технічної експертизи (ухвалою апеляційного суду від 19.04.2017 року ухвала райсуду залишена без змін) . 26 листопада 2018 року від сторін по справі - [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON] надійшло клопотання до суду про бажання вирішити спір мирним шляхом. Про намір виділити з домоволодіння в самостійний об`єкт нерухомості належної частки заявила [PERSON] (в 2017 році звернулась з самостійним позовом до суду, провадження по справі зупинено до розгляду даної справи). Про бажання виділити у самостійний об`єкт нерухомості належну йому частку у домоволодінні заявляли [PERSON] і [PERSON] (його представник) , але відповідних вимог не заявляли. У зв`язку з тим, що сторони не дійшли миру, суд продовжив розгляд справи по суті. В судових засіданнях позивачі (їх представники) за первісним позовом підтримували такі вимоги: визнати недійсним та скасувати розпорядження Київської рай адміністрації від 16.11.2012 року №863 відносно [PERSON] ; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на дачні будівлі по [ADDRESS] від 28.12.2012 року на ім`я [PERSON] , зобов`язати [PERSON] відновити становище, яке існувало до видачі йому свідоцтва про право власності на дачні будівлі шляхом знесення за власний рахунок кам`яного паркану довжиною 8 м зі сторони загального двору домоволодіння по [ADDRESS] та звільнення [PERSON] земельної ділянки загального користування площею 32 кв.м. шляхом знесення самочинних будівель і споруд, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на проведення експертних робіт в сумі 6472,05 грн. До сьогоднішнього судового засідання з`явився позивач за первісним позовом [PERSON] і підтримав вимоги у повному обсязі ( до 2018 року [PERSON] діяв як в своїх інтересах, так і від імені і в інтересах позивача [PERSON] ). Позивач [PERSON] до суду не з`явилась, сповіщена, причини неявки суду не повідомила. Представник [PERSON] - адвокат Пінковська О.М. надала клопотання про відкладення розгляду справи, стверджуючи, що [PERSON] за станом здоров`я не може з`явитися до судового засідання. 06.03.2019 року від адвоката Піньковської О.М. надійшло клопотання про призначення по даній справі додаткової будівельно-технічної та земельно- технічної експертизи з питання виділення в самостійний об`єкт нерухомості з домоволодіння частки, належної позивачу та визначити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS]. Суд визнав причину неявки представника позивача до судового засідання неповажною, клопотання про призначення додаткової експертизи залишив без задоволення. Представник [PERSON]. в минулих судових засіданнях приймала участь, надавала пояснення, приймала участь у дослідженні доказів, надала відзив на останню заяву [PERSON] про зменшення позовних вимог. Позивач [PERSON] (його представник) до судового засідання не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщений, до суду [PERSON] не з`являється більше року, причини неявок суду не сповіщає, в минулих судових засідання позивач надав пояснення, до справи надав письмові докази. [PERSON] (її представник) до суду не з`явилась, про час слухання справи сповіщена, причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] (його представники) первісний позов не визнав, підтримав зустрічний позов в редакції, викладеній в заяві від 26.12.2018 року про виділення з домоволодіння [ADDRESS] в самостійний об`єкт нерухомості будинку літ. «М» з господарськими спорудами у вигляді літніх кухонь та альтанки; визначити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] між ним - [PERSON] та відповідачами і виділити в його користування земельну ділянку загальною площею 0,0353 га, припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 11\\100 в домоволодінні [ADDRESS]. Представники Одеської міської ради і Київської рай адміністрації до суду не з`явились, про час і місце слухання справи сповіщені, в минулих судових засіданнях за позовами надавали пояснення, надалі від представників відповідачів до суду були надані заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник КП «БТІ» Одеської міськради до суду не з`явився, про час слухання справи сповіщений, в минулих судових засіданнях участь не приймав. Судом встановлено: Домоволодіння [ADDRESS] станом на 2012 рік (виникнення спору між сторонами) складалось з житлових будинків літ. «А», «Л», садового будинку літ. «М», сараїв літ. «О», «З», гаражу літ. «И», літніх кухонь літ. «Н», «Ж», вбиральні літ. «К» альтанки літ. «П». Будівлі і споруди розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,1412 га. Будівлі і споруди належать на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і Одеській міській раді. На підставі розпорядження Київської рай адміністрації №1358 від 16.03.2002 року та №477 від 15.04.2003 року, свідоцтва про право власності від 21.05.2003 року [PERSON] на праві власності належить житловий дачний будинок літ. «М», загальною площею 34,3 кв.м., в тому числі житловою 27 кв.м., з господарськими спорудами: літня кухня літ. «Н», сарай літ. «О», альтанка літ. «П», що складало 11\\100 частин домоволодіння [ADDRESS]. Розпорядженням Київської рай адміністрації №477 від 15.04.2003 року затверджено розрахунок ідеальних часток у домоволодінні [ADDRESS] [PERSON]. - 11\\100 частин на підставі розпорядження Київської рай адміністрації №1358 від 16.03.2002 року; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON]. - 6\\100 частин на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.11.2001 року (квартира [NUMBER]). Київська рай адміністрація 11.07.2011 року розпорядженням №477 «Про поділ об`єкту нерухомого майна по [ADDRESS] » в спільній частковій власності [PERSON] і [PERSON] залишила квартиру [NUMBER] , за [PERSON] визнала право власності на квартиру [NUMBER]. [PERSON]. - 6\\100 частин на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.08.2001 року.( квартира №1). Правонаступники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.01.2005 року. [PERSON]. - 11\\100 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.08.2000 року, правонаступник [PERSON] - договір дарування від 29.01.2010 року, [PERSON] - 49\\100 частин на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.06.1998 року, правонаступник [PERSON] . - договір купівлі-продажу від 18.05.2005 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON], [PERSON]. - 12\\100 частин на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.06.1993 року і свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.1997 року, (на підставі договору дарування від 13.01.2007 року [PERSON] належать 24/100 частин), Одеській міській раді належать 5\\100 частин. Станом на 2012 рік між співвласниками домоволодіння склався такий порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] загальною площею 0,1146 га: В загальному користуванні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON]. знаходиться ділянка площею 0,0260 га (проїзд, прохід); у користуванні [PERSON] - 0,0061 га., у користуванні [PERSON] і [PERSON]. знаходилась ділянка площею 0,0067 га, у користуванні [PERSON] знаходилась ділянка площею 0,0078 га, у користуванні [PERSON]. знаходилась ділянка площею 0,0097 га, ділянка площею 0,0271 га перебувала у загальному користуванні співвласників і щодо неї існував спір про порядок користування, на цій ділянці розташовані споруди у вигляді літньої кухні літ. «Ж», сараю літ. «З» і гаражу літ. «И». В листопаді 2012 року [PERSON] звернувся до Київської рай адміністрації з заявою про встановлення нумерації дачного житлового будинку літ. «М» по [ADDRESS]. 16 листопада 2012 року Київська рай адміністрація прийняла розпорядження №863 про встановлення нумерації дачному будинку літ. «М» з господарськими спорудами [ADDRESS]. 25 грудня 2012 року [PERSON] звернувся з заявою до юридичного Департаменту Одеської міськради про оформлення свідоцтва про право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою м. Одеса [ADDRESS] . На підставі наданих документів 28 грудня 2012 року виконком Одеської міськради оформив і видав [PERSON] свідоцтво про право власності на об`єкт нерухомого майна по [ADDRESS] , що складається з будинку літ. «М», літніх кухонь літ. «Н», «Ж», сараю літ. «З», гаражу літ. «И», бесідки літ. «П». 25 лютого 2013 року була проведена реєстрація права власності [PERSON] на вищевказані будівлі і споруди в Державному реєстрі речових прав. Вироком Київського райсуду м. Одеси від 07.04.2015 року затверджена угода від 10.02.2015 року у кримінальному провадженні між потерпілим [PERSON] та обвинуваченим [PERSON] про примирення та визнано [PERSON] винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.190 ч.2 КК України. Вироком встановлено, що [PERSON] незаконно отримав право власності на споруди у вигляді сараю літ. «З» і гаражу літ. «И». Ці споруди належать на праві власності [PERSON] [PERSON]. , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звертаючись з позовом про зобов`язання вчинити певні дії, скасування розпорядження рай адміністрації і скасування свідоцтва про право власності, посилались на положення ст.369 ЦК України і стверджували, що вони не надавали [PERSON] своєї згоди на виділ належної йому частки у домоволодінні у самостійний об`єкт нерухомості. Окрім того, такий виділ належної [PERSON] частки створює позивачам за первісним позовом перешкоди у користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS] . Для усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою позивачі вимагали зобов`язати [PERSON] за власний рахунок відновити становище, які існувало до видачі йому - [PERSON] свідоцтва про право власності шляхом знесення кам`яного паркану довжиною 8 м та звільнення земельної ділянки загального користування площею 32 кв.м. шляхом знесення самочинних будівель і споруд (яких саме ні в позові ні в судовому засіданні позивачі не вказали). Представники [PERSON] , підтримуючи зустрічний позов, доводять, що вимоги позивачів за первісним позовом [PERSON] фактично виконані щодо права власності на господарські споруди та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою: [PERSON] у мировій угоді по кримінальному провадженню визнав право власності [PERSON] на господарчі споруди сарай літ. «З» і гараж літ. «И». Відповідно, земельна ділянка під цими спорудами залишається в користуванні [PERSON] . Право власності на будинок літ. «М», літні кухні літ. «Н,Ж» і альтанку літ. «П» [PERSON]. набув в 2002 року у встановленому законом порядку. Земельна ділянка, яку [PERSON] просить виділити йому у користування для обслуговування будинку літ. «М» і господарських споруд відповідає за розміром його частки у домоволодінні і не порушує існуючого порядку користування. Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних правових підстав: Відповідно до ч.4 ст.81 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вироком Київського райсуду м. Одеси від 07.04.2015 року [PERSON] визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.190 ч.2 КК України. Вироком встановлено, що [PERSON] незаконно отримав право власності на споруди у вигляді сараю літ. «З» і гаражу літ. «И» на підставі технічного паспорту без реєстраційного номеру від 27.12.2012 року. Ці споруди належать на праві власності [PERSON] Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У даному випадку вироком суду встановлено неправомірність набуття [PERSON] права власності на сарай літ. «З» і гараж літ. «И» по [ADDRESS]. Тому вимоги позивачів за первісним позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності на дачні будівлі, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 28.12.2012 року, в якому зазначено, що об`єкт складається з будинку літ. «М», загальною площею 34,3 кв.м., літньою житловою площею 27 кв.м., літніх кухонь літ. «Н»,літ. «Ж», сараю літ. «З», гаражу літ. «И», бесідки літ. «П» відображених в технічному паспорті від 27.12.2012 року - підлягають задоволенню. 16.11.2012 року Київська рай адміністрація прийняла Розпорядження №863 «Про встановлення нумерації дачному будинку по [ADDRESS], гр. [PERSON] . « Позивачі за первісним позовом вимагають визнати недійсним і скасувати це розпорядження, посилаючись на вирок Київського райсуду м. Одеси від 07.04.2015 року відносно [PERSON] Відповідно до частини 6 ст.82 ЦПК України « вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою». У даному випадку Розпорядження Київською рай адміністрацією №863 від 16.11.2012 року прийнято на підставі свідоцтва про право власності від 21.05.2003 року [PERSON] на 11\\100 частин домоволодіння по [ADDRESS], а не на підставі технічного паспорту без реєстраційного номеру від 27.12.2012 року. Оспорюване розпорядження прийняте Київською рай адміністрацію в межах її повноважень і у відповідності до вимог ст.37 ЗУ «Про місцеве самоврядування», п.3.2.4. Положення про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради і Положення про Адресний реєстр міста Одеси, затверджений рішенням виконкому Одеської міськради №809 від 28.07.2009 року, тому в цій частині вимоги позивачів за первісним позовом не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачі за первісним позовом вимагають зобов`язати [PERSON] відновити становище, яке існувало до видачі йому свідоцтва про право власності від 28.12.2012 року шляхом знесення за власний рахунок кам`яного паркану довжиною 8 м та самовільних будівель та споруд. На обґрунтування цих вимог позивачі за первісним позовом належних і допустимих доказів не надали. Наявність у [PERSON] самочинних будівель і споруд суд не встановив: відомості про самочинні будівлі і споруди у [PERSON] відсутні у технічних паспортах на домоволодіння, що були надані позивачами, у технічних висновках експерта, в судових засіданнях позивачі (їх представники) не назвали таких будівель і споруд. Щодо кам`яної огорожі довжиною 8 м. Суд не отримав доказів, що ця огорожа порушує права позивачів на користування належними їм будівлями і спорудами або на користування земельною ділянкою. З огляду на викладене вимоги позивачів за первісним позовом про зобов`язання [PERSON] . вчинити певні дії суд вважає недоведеними, тому такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них». Статтею 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. За правилом ч.2 ст.120 ЗК, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Судом встановлено відсутність порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS] загальною площею 0,1146 га, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку Позивачі за первісним позовом і відповідачі за зустрічним позовом визнали, що [PERSON] у встановленому законом порядку набув у 2002 році права власності на будинок літ. «М», літні кухні літ. «Н,Ж», альтанку літ. «П», що станом на 2004 рік складало 11\\100 частин домоволодіння по [ADDRESS]. Зазначені будівлі і споруди у домоволодінні [ADDRESS] є окремим будинком з господарськими спорудами, що обладнані мережами електро,газо і водопостачання. У технічному висновку від 01.03.2012 року, виготовленому ПП «ОНДЦЕД» (т.1 а.с.125-132) висновку №052\\2014 судової будівельно-технічної експертизи від 16.09.2014 року вказано про наявність технічної можливості виділити з домоволодіння [ADDRESS] у самостійний об`єкт нерухомості 11\\100 частин домоволодіння, що складають будинок літ. «М» з господарськими спорудами у вигляді літніх кухонь і альтанки. У висновку №052\\2014 також зазначено , що « виділ з домоволодіння частки, належної [PERSON] в самостійний об`єкт нерухомості не буде перешкоджати іншим співвласникам користуватися належними їм будівлями і спорудами та земельною ділянкою з урахуванням виконання [PERSON] мирової угоди за кримінальним провадженням». (т.3 а.с.85). Після проведення геодезичної зйомки земельної ділянки по [ADDRESS] по справі призначена і виконана додаткова судова будівльно-технічна експертиза щодо визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння. У додатковому висновку судової будівельно-технічної експертизи №121\\2017 від 20.09.2017 року після проведення геодезичної зйомки земельної ділянки експерт запропонував порядок користування земельною ділянкою, за яким у користування [PERSON] виділити ділянку загальною площею 438,63 кв.м. Ділянка, що пропонувалась у користування [PERSON] складалась з двох: площею 269,3 кв.м. і 169,33 кв.м (т.6 а.с.7-13). З таким висновком відповідачі за зустрічним позовом не погодились і стверджували, що такий порядок користування не відповідає угоді, що затверджена вироком Київського райсуду м. Одеси від 07.04.2015 року у кримінальному провадженні між потерпілим [PERSON] та обвинуваченим [PERSON] про примирення. На замовлення самого [PERSON] 26.12.2018 року був виготовлений висновок №228-2018 року земельно-технічної експертизи (т.7 а.с.20-33). За цим висновком у користування [PERSON] пропонується виділити земельну ділянку, загальною площею 0,0353 га, яка складається з трьох ділянок: ділянка А площею 0,0269 га, на якій розташовані будинок літ. «М», літня кухня літ. «Н» , альтанка літ. «П», ділянка Б площею0,0009 га - для догляду за зовнішньою стіною будинку літ. «М», ділянка Г площею 0,0075 га - на якій розташована літня кухня літ. «З». Експерт вказав, що це є єдиним варіантом визначення порядку користування для [PERSON] земельною ділянкою, тому як такий порядок відповідає вимогам щодо обслуговування будівель і споруд, враховує дані Технічного звіту по виконанню комплексу кадастрових робіт по зйомці земельної ділянки, дані місце розташування будівель і споруд, що належать [PERSON] , існуючий порядок користування співвласниками земельною ділянкою. Представник [PERSON] - [PERSON] надала до суду заперечення на уточнену позовну заяву [PERSON] і стверджувала, що вищевказаний висновок експерта не відповідає інтересам [PERSON] , тому як доступ до гаражу літ. «И» зі сторони будівель [PERSON] не надана. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] з експертним висновком від 26.12.2018 року також не погодився, але обґрунтування своєї незгоди не навів. Інші відповідачі за зустрічним позовом будь-яких заперечень (або погоджень) на заяву [PERSON] по уточнення позову з урахування висновку експерта від 26.12.2018 року не надали. При вирішенні спору щодо користування земельною ділянкою, суд виходить з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно. Так, [PERSON]. окрім 11\\100 часток в цьому ж домоволодінні належить квартира [NUMBER] в будинку літ. «А» (в довідці про розрахунок часток співвласників - це власність ОМР в розмірі 1\\5 частини). [PERSON] і [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 15.12.2011 року і частка у спільному домоволодінні цих власників не визначена. До 2011 року вказана квартира належала на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.11.2001 року. В подальшому квартиру [NUMBER] співвласники поділили на квартиру [NUMBER] і квартиру [NUMBER]. Квартира [NUMBER] - це окрема двоповерхова будівля, загальною площею 94 кв.м., в тому числі житловою - 61,2 кв.м., яка належить на праві власності [PERSON] Під будівництво квартири [NUMBER] співвласники Касап використали земельну ділянку по [ADDRESS] у період 2008-2011 роки, яка за фактичним користуванням перебувала у їхньому користуванні. Суд також приймає до уваги фактичний порядок користування земельною ділянкою, за яким ділянка площею 0,0279 га є територією загального користування - проїзд (прохід) до будівель і споруд для кожного співвласника домоволодіння [ADDRESS]. Ця ділянка у висновку експерта №228\\2018 від 26.12.2018 року по конфігурації і розміру повністю відповідає висновку експерта №52\\2014 від 16.09.2014 року (т.3 а.с.53), технічному звіту по виконанню комплексу кадастрових робіт по зйомці земельної ділянки по [ADDRESS] (т.6 а.с.15-32, а.с.88-119). Ділянка загального користування у висновку №228\\2018 вказана блакитним кольором і відзначена поворотними точками: 10,11,22,23,29,30,31,57,58, 59,60,61,62,46, 47,48,49,56,55,63,64,65,66,67,68,70. За фактичним користуванням будівлі, споруди і земельні ділянки [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з будівлями, спорудами і земельною ділянкою [PERSON] не межують. Доводи представника [PERSON] про порушення його прав при визначенні порядку користування земельною ділянкою, запропонованому у висновку експерта №228\\1018 (відсутній доступ до зовнішньої стіни гаражу літ. «И») спростовуються матеріалами справи - копіями технічних паспортів, висновками експертиз, де міститься графічне відображення розташування гаражу відносно вже існуючих меж. Між зовнішньою стіною гаражу і межею земельної ділянки [PERSON] (по які встановлено огорожу) існує відстань. Окрім того, [PERSON] має право на встановлення сервітуту щодо користування певною ділянкою [PERSON] для обслуговування зовнішньої стіни гаражу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що визначення порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS] між [PERSON] . з однієї сторони і [PERSON]., [PERSON]. , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] з другої не матиме негативного впливу на права та інтереси [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . При вищенаведених обставинах зустрічний позов [PERSON] про виділ частки із спільного домоволодіння, визначення порядку користування земельною ділянкою підлягає задоволенню .

Outcome: partial