overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

В липні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2012 р. , подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Подружжя проживає окремо, спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідно до заяви позивачка просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, згідно заяви позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.06.2012 р. Від спільного проживання подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина за домовленістю сторін проживає разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. На підставі ст. ст.\~21,\~24,\~110,\~112,\~113 СК України\~та ст. ст.\~10,\~60,\~212,\~214,\~ ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

В липні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2013 р. Від спільного проживання подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO] Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідно до заяви позивачка просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.08.2013 р. Від спільного проживання подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина за домовленістю сторін проживає разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. На підставі ст. ст.\~21,\~24,\~110,\~112,\~113 СК України\~та ст. ст.\~10,\~60,\~212,\~214,\~226 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

В липні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] Дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, оскільки матеріальну допомогу на утримання сина відповідач в добровільному порядку не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до заяви, позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] Згідно Довідки ТОВ «Миколаївдомсервіс» виданої за вих.№ 1721 від 19.07.2016 р. [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає за адресою: [INFO] разом з матірю [PERSON]. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.ст.\~182,\~183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~\~ Оцінюючи надані докази та враховуючи, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню. А саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.07.2016 р. та до досягнення ним повноліття. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 21, 24, 110, 111, 112, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

В липні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання особи недієздатною. Вказувала, що її рідний син - [PERSON], [INFO], страждає на тяжке психічне захворювання, через яке має ІІ групу інвалідності з дитинства. Внаслідок своєї хвороби [PERSON] потребує постійного стороннього догляду та встановлення над ним опіки. Він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] зазначала також, що всі обов'язки щодо утримання і догляду за сином вона виконує самостійно. Посилаючись на вищевикладене [PERSON] просить суд визнати [PERSON], [INFO] - недієздатним, встановити над ним опіку та призначити заявника опікуном. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Опікунської ради при департаменті праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом належним чином. Дослідивши надані докази, вислухавши пояснення заявниці, суд встановив наступне. [PERSON], [INFO], є сином заявниці - [PERSON]. Згідно Довідки МСЕК від 04.10.1195 р. [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства безстроково. Як вбачається з матеріалів справи, догляд за [PERSON] здійснює заявниця [PERSON] Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно Висновку № 311 судово-психіатричної експертизи від 10.08.2016 р., [PERSON], [INFO], «страдает врожденным слабоумием - умеренной умственной отсталостью. По своему психическому состоянию не может понимать значение своих действий и руководить ими». Відповідно до ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклування чи опікуна. Відповідно до Подання Виконавчого комітету Миколаївської міської ради за вих. № 8568/02.02.01 від 26.07.2016 р., [PERSON], [INFO] запропоновано призначити опікуном над [PERSON], [INFO], в разі визнання його недієздатним. Дослідивши матеріали справи, Висновок судово-психіатричної експертизи та інші докази в сукупності суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 39, 41 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

В липні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. 28.07.2016 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя винесено заочне рішення у вказаній справі. 18.08.2016 року надійшла заява відповідача про скасування заочного рішення, яке ухвалою суду від 30.09.2016року було скасовано, а вказану справу призначено до розгляду. В позові зазначає, що в період з 1999 по 2012 р. вона та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у сторін народилась спільна дитина - [PERSON], батьком якої у свідоцтві про народження записаний відповідач, шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає разом з позивачем [PERSON] На теперішній час у дитини діагностовано бронхіальну астму та рекомендовано періодичний виїзд за межі міста у більш сприятливий клімат. Позивач має намір тимчасово вивозити дитину [PERSON] на короткостроковий відпочинок в період літніх та осінніх канікул закордон. Вказує також, що на сьогоднішній день позивач з великими труднощами отримувала від колишнього чоловіка необхідні дозволи для оформлення проїзних документів на спільного сина та його вивіз за межі країни без супроводу батька, але в останній час відповідач не надає дозволу на виїзд дитини, при чому жодних причин вказаної відмови відповідач не вказує. У зв'язку з тим, що дозвіл батька на виїзд дитини за кордон є необхідним документом, а відповідач відмовляється надавати такий дозвіл, що фактично призведе до погіршення стану дитини, позивач звернулась до суду із вказаною позовною заявою. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Мітіна І.В. позов підтримали та пояснили, що після припинення спільного проживання сторін у 2012 році, малолітня дитина [PERSON] залишилась на піклуванні позивача [PERSON], вона матеріально утримує та піклується про здоров'я дитини. У зв'язку з тим, що [PERSON] хворіє на бронхіальну астму, а відповідач [PERSON] не піклується про стан здоров'я сина, участі у матеріальному забезпеченні не приймає з дитиною не спілкується, не надає дозволу позивачу [PERSON] на оформлення проїзних документів на дитину

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

В липні 2016 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернувся [PERSON] з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, бюджету, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Зазначає, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала повністю. Суд, враховуючи норму ст. 158 ЦПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про шлюб, наявної в матеріалах справи. \~ \~ \~ З позовної заяви вбачається, що позивач та відповідач мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка народжена у зареєстрованому шлюбі. Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. З ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами у даній справі, не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

В липні 2016 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, бюджету, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Зазначає, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала повністю. Суд, враховуючи норму ст. 158 ЦПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про шлюб, наявної в матеріалах справи. \~ \~ \~ З позовної заяви вбачається, що позивач та відповідач мають малолітню доньку [PERSON],[INFO], яка народжена у зареєстрованому шлюбі. Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. З ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами у даній справі, не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

В липні 2016 р. заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, посилаючись на наступні обставини. Заявлені вимоги мотивує тим, що при зверненні до Управління Пенсійного фонду України у Києво - Святошинському районі для отримання пенсії за віком було встановлено, що в посвідченні громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю [NUMBER] від 02.01.1997 року невірно вказане її прізвище, а саме у зазначеному документі прізвище, ім'я та по батькові заявника зазначено як [PERSON], проте у паспорті громадянина України прізвище, ім'я та по батькові заявника вказано, як [PERSON]. Заявник зазначає, що на час оформлення посвідчення у 1997 році , вона не звертала свою увагу на правильність внесення прізвища і лише після звернення до Управління Пенсійного фонду України у Києво - Святошинському районі виявилась наявність помилки у посвідченні. Тому заявник просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності [PERSON] посвідчення громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю [NUMBER] від 02.01.1997 року. В судове засідання заявник не з»явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, заяву підтримала, просила суд задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області в судове засідання не з»явився. Про день слухання справи повідомлений належним чином. Надіслав на адресу суду листа про слухання справи у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, заяву задовольняє з наступних підстав. Відповідно до паспорта громадяни України вданого Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській області виданий 02.06.2009 року прізвище заявника зазначено як «[PERSON]». У відповідності до посвідчення громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю [NUMBER] від 02.01.1997 року, яке видане 02.01.1997 року зазначено дівоче прізвище заявниці «[PERSON]». Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому вказали, що [INFO] померла їхня мати [PERSON]. 22 травня 2013 року вона зробила заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно, яке їй належало на день смерті, заповіла [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою [ADDRESS] В зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на житловий будинок відсутній вони не мали змоги оформити відповідні документи на своє ім'я і змушені звернутися за захистом своїх прав до суду. В позовній заяві просили визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою [ADDRESS] Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі. Відповідач, представник Харсіцької сільської ради, в судове засідання не з'явився. Суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти позовних вимог не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що у 2013 році [PERSON] зробила заповітне розпорядження, згідно якого усе своє майно, що належало їй на день смерті заповіла [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою [ADDRESS] Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом». Таким чином, є всі достатні підстави для визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташованого за адресою [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. При ухваленні рішення суд бере до уваги відсутність спору, а також те, що іншого шляху реалізувати своє право власності на житловий будинок у позивачів немає, а тому вважає можливим задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON]Г, звернувся в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи це тим, що в архівних довідках №, № 163, 164 від 30.06.2016 року його імя вказано [PERSON], а не [PERSON]. В даний час заявник має намір оформитись на пенсію, однак при призначенні пенсії взяти до уваги вищезазначені архівні довідки немає підстав, по причині неправильного запису його імені, у звязку із чим заявник звернувся в суд з даною заявою. В судове засідання заявник зявився, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання зявилася, проти задоволення заяви незаперечує. Вислухавши пояснення сторін по справі, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що згідно копії паспорта від 05.03.2002 року, трудової книжки колгоспника серії УКР № 1091444 від 31.01.1992 року, військового квитка серії НК № 4354250 від 16.11.1979 року, посвідчення серії В-П № 371579 від 21.06.1993 року прізвище, імя та по батькові заявника записано [PERSON]. Відповідно до виписки з погосподарських книг виданої Шидловецькою сільською радою Чемеровецького району № 240 від 06.04.2016 року вбачається, що в 1960-1969 роки, 1971-1973 роки, 1974-1976 роки, 1977-1979 роки, 1980-1982 роки, 1983-1985 роки, 1986-1990 роки в с. Шидлівці по вул.. Гагаріна, 38 проживав [PERSON], [INFO], що також підтверджується довідкою виданою Шидловецькою сільською радою Чемеровецького району за № 449 від 21.07.2016 року. В судове засідання зявилися свідки [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що дійсно в с. Шидлівці по вул.. Гагаріна, 51 Чемеровецького району проживає [PERSON], [INFO]. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, свідків, суд вважає заяву обґрунтованою, оскільки факт правовстановлюючих документів ніким не оспорюється.

Outcome: approved