Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 11.11.2015 року під час випасання череди корів гр. [PERSON] та [PERSON] зникла тільна корова «Янка», що належала йому особисто. Дана корова була [INFO], симентальської породи, код породи 11, приблизною вагою 450-470кг. Тварина не повернулася з пасовища і до цього її труп знайдено не було. За повторною заявою [PERSON] Городнянським відділенням поліції порушена кримінальна справа по якій на даний час ведеться досудове слідство. 11.11.2015 року черга по випасанню корів була за домогосподарством [PERSON] та його дружини [PERSON], яка замість себе найняла інших людей, які за гроші випасають корів - [PERSON] і [PERSON]. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що особи, яких найняли відповідачі для виписання корів в день зникнення корови вживали алкогольні напої у звязку з чим череда розбіглася, а після того як її вдалося зібрати корови [PERSON] серед них не було. З довідки управління Агропромислового розвитку Городнянської РДА вбачається, що ринкова вартість на молочних корів становить від 30 до 35 грн. за кілограм. Приблизна вартість втраченої корови становить 17500 гривень. Позивач вважає, що йому була також завдано і моральну шкоду, оскільки зникла корова була одним із засобів існування у сімї, молоко з корови забезпечувало харчування і дохід сімї. Позивач вказує, що його корова була тільна і тому він втратив теля, яке хотів залишити собі. Моральну шкоду він оцінює у 6000 гривень. Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2016 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 15750 грн. матеріальної та 500 грн. моральної шкоди, та по 308 грн. 60 коп. сплаченого судового збору. Не погоджуючись з рішенням суду [PERSON] та [PERSON] звернулись з апеляційною скаргою, в якій просили скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі [PERSON] та [PERSON] зазначили, що рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального права за недоведеністю обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи. Відповідачі зазначають, що факт завдання шкоди позивачу документально не доведений, вага корови встановлена на підставі Акту, наданого позивачем, який складений головою сільради, депутатом сільради та двома сусідами через місяць після зникнення корови, проте жоден з цих осіб не є фахівцем з ветеринарної справи, який не може бути доказом у справі. Апелянти зазначають, що вартість корови обчислена судом на підставі листа Городнянської районної державної адміністрації про ринкову вартість молочних корів 30-35 грн. за кілограм, суд обрахував по 35 грн., тобто за найвищою ціною. Апелянти зазначають, що суттєвим фактом є те, що 22.11.2015 року випасали корову найняті пастухи за відповідну винагороду, залучення інших виконавців за жодних умов не може вважатися неналежним виконанням обовязків. На думку апелянтів суд безпідставно прийняв доводи позивача, що відповідачі халатно та неналежно віднеслись до виконання своїх обовязків по виписанню корів і тому винні гроші. Вислухавши суддю-доповідача, доводи позивача [PERSON], його представника [PERSON], відповідачки [PERSON], її представника [PERSON], дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON] суд першої інстанції вважав, що шкода завдана позивачу внаслідок втрати корови доведена. У звязку з неналежним виконанням відповідачами своїх обовязків загинула корова позивача, а тому на думку суду завдана шкода підлягає відшкодуванню у відповідності з правилами ст. ст. 22, 1166, 1190 ЦК. Стягнення 500 грн. у відшкодування моральної шкоди буде достатнім розміром. Проте з таким висновком суду не погоджується апеляційний суд. У відповідності до ст. ст.10, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно п.2 Постанови Президії Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року зі змінами і доповненнями, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. По справі встановлено, що між жителями с. Тупичів Городнянського району Чернігівської області тривалий час існує усна домовленість (колективна угода) про спільне випасання належної їм великої рогатої худоби в одній череді, яке здійснюється власниками корів почергово на місцевих пасовищах, згідно якої сімя ( господарство ) повинна відпасти колективну худобу за встановлених графіком. Відповідно до встановленого графіку, 11.11.2015 року черга з випасання колективної худоби, у тому числі і корови [PERSON], була за господарством подружжя [PERSON] та [PERSON] 11 листопада 2015 року корова позивача з кличкою «Янка» не прийшла з пасовища. Відповідач [PERSON] залучила для допомоги у випасанні худоби [PERSON] та [PERSON], які на пасовищі вживали алкогольні напої через що належним чином не контролювали худобу і це призвело до того, що череда розбіглась і корова [PERSON] знаходячись без відповідного контролю зайшла на територію колишнього комплексу по відгодівлі великої рогатої худоби, де впала у зливну яму і загинула. Вирішуючи спір про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції не звернув належної уваги на вимоги ст.ст.1166, 1167 ЦК України про те, що шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Апеляційний суд вважає, що позивачем не доведено наявність вини відповідачів [PERSON] та [PERSON] у заподіянні шкоди в звязку з втратою корови. Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог не дав належної оцінки вищевказаним обставинам, невірно визначився із спірними правовідносинами, неправильно застосував норми матеріального права та не спростував доводи відповідачів, що призвело до хибного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. З урахуванням встановлених обставин та наданих суду доказів, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подачу апеляційної скарги [PERSON] сплатила 1218 грн. 93 коп., які підлягають стягненню на її користь з [PERSON] в повернення сплаченого судового збору.

Outcome: approved