Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

в лютому2014р. [PERSON] звернувся із позовом до ПрАТ«Страхова компанія «Дніпроінмед», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, зазначивши наступне. 21.12.2012р. у м. Києві по вул. Жилянська відбулася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем [NUMBER], під управлінням [PERSON],та автомобілем [NUMBER], який належить та був під управлінням позивача [PERSON],в наслідок чого наведені транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.При цьому постановою Печерського районного суду міста Києва від 25.01.2013р. по справі № 757/1234/13-п встановлено, що вищезазначене ДТП спричинено [PERSON], який під час перестроювання та зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] із порушенням вимог Правил дорожнього руху України.В свою чергу цивільну-правову відповідальність [PERSON] за шкоду завдану ним під час керування транспортним засобом марки «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] було застраховано ПрАТ Страхова компанія «Дніпроінмед» як страховиком згідно полісу серії АВ № 6197841 від 11.04.2012р. Враховуючи наведене 21.12.2012р. позивач [PERSON] звернувся до ПрАТ«Страхова компанія «Дніпроінмед» із повідомленням про вищезазначене ДТП. ОднакПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» не було визначено розмір матеріального збитку від пошкодження автомобіля [NUMBER] для визначення розміру і виплати позивачу страхового відшкодування. У зв'язку із цим позивач вимушений був здійснити за власний кошт відновлювальний ремонт автомобіля [NUMBER] на загальну суму 63949,4 грн.згідного рахунку від 16.01.2013р. і товарного чеку від 16.01.2013р., рахунку від 26.02.2013р. і товарного чеку від 26.02.2013р., а також Акту виконаних робіт від 12.03.2013р. за № 13011638 і квитанції про оплату від 12.03.2013р. за № ПН9634.В наступному на звернення ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» від 17.09.2013р. суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертум-АВЕ» було складено 26.09.2013р. Звіт № 4424, яким визначено розмір матеріального збитку завданого позивачу від пошкодження автомобіля [NUMBER] у сумі 16748,86. При цьому позивач зазначив, що вказаний звіт неналежний для визначення розміру збитків, оскільки: оцінювач при його складенні не здійснював особистий огляд пошкоджень автомобіля [NUMBER]; зазначений автомобіль 2006 року випуску і на момент пошкодження 21.12.2012р. мав коефіцієнт фізичного зносу «0», а тому протиправно було застосовано коефіцієнт фізичного зносу «0,483» станом на 26.09.2013р. у Звіті № 4424; розрахунок вартості ремонту автомобіля виконано за цінами, що не діяли на час фактичного відновлення автомобіля. Разом з цим ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» від 17.09.2013р. було сплачено позивачу страхове відшкодування у сумі розміром 15196,12 грн. У зв'язку із наведеним позивач пояснив, що згідно полісу серії АВ № 6197841 від 11.04.2012р. ліміт страхового відшкодування за шкоду завдану майну складає 50000,0 грн., а тому із відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» має бути стягнуто на користь позивача страхове відшкодування в сумі 34803,88 грн. (як різницю між 50000,0 грн. - 15196,12 грн.). Крім того позивач зазначив, що із заподіювача шкодиАчинова Г.В. має бути стягнуто на користь позивача не покриту страховим відшкодуванням частину збитків у сумі 13949,40 грн. (як різницю між 63949,40 грн. - 50000,0 грн.). На підставі викладеного позивач просив стягнути на його користь із ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» суму страхового відшкодування у розмірі 34803,88; стягнути із [PERSON] майнову шкоду у розмірі 13949,40 грн. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед», повідомлене про дату та час судового розгляду у порядку ст.74ЦПК України, забезпечило явку свого представника лише на стадії судових дебатів. Разом з цим останній надав письмові заперечення, якими позов не визнав та просив відмовити у задоволені позовних вимог повністю, оскільки: згідно Звіту № 4424 від 26.09.2013р. розмір завданих позивачу збитків складає 16748,86 грн.; як страховик ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» відшкодовує збитки із урахуванням зносу транспортного засобу, розрахунок якого позивачем не надано. В судових дебатах представник відповідача «Страхова компанія «Дніпроінмед» просила відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити повністю у задоволені позовних вимог, оскільки зазначений позивачем до відшкодування розмір збитків не відповідає фактичному характеру завданої шкоди. Врахувавши пояснення сторін та з'ясувавши обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність задовольнити позов частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], автомобіль марки «Ауді», 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] зареєстрований і належить позивачу [PERSON] Вбачається згідно постанови Печерського районного суду міста Києва від 25.01.2013р. по справі № 757/1234/13-п, що 21.12.2012р. у м. Києві по вул. Жилянська [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], порушив п. 10 Правил дорожнього руху України, а саме: під час перестроювання та зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER]. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справі про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Крім того згідно довідки Управління державтоінспекції ГУ МВС України в м. Києві виданої [PERSON] в наслідок наведеного ДТП, автомобіль [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень кузову: переднього бамперу, передніх фар, решітки радіатора, правого переднього крила, передніх дверей, зовнішнього правого дзеркала, заднього крила та ішн. Судом встановлено, що цивільну-правову відповідальність [PERSON]В за шкоду завдану останнім під час керування транспортним засобом марки «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] було застраховано ПрАТ Страхова компанія «Дніпроінмед» як страховиком згідно полісу серії АВ № 6197841 від 11.04.2012р., проти чого сторонами не надано заперечень. При цьому, позивач [PERSON] звернувся 21.12.2012р. доПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» із повідомленням про вищезазначене ДТП. Разом з цим вбачається, що позивачем було здійснено витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля [NUMBER], на загальну суму 63949,4 грн., зокрема: придбано запасні частини для автомобіля [NUMBER] згідно рахунку від 16.01.2013р. і товарного чеку від 16.01.2013р. на суму 34567,26 грн., згідно рахунку від 26.02.2013р. і товарного чеку від 26.02.2013р. на суму 5256,73 грн., а також оплачено ремонтні роботи згідно Акту виконаних робіт від 12.03.2013р. за № 13011638 і квитанції від 12.03.2013р. за № ПН9634 на суму 23658,41 грн. Разом з цим суд оцінює критично як доказ здійснення витрат позивачем накладну від 12.03.2013р. від ТОВ «Эксист Україна», оскільки наведений документ не є розрахунковим та не фіксує оплату позивачем коштів у сумі 467,0 грн., як частини понесених витрат. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Положеннями ч. 3 ст. 58 ЦПК України визначено, що суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Враховуючи наведенеу матеріалах справи підтверджено належними доказами обставини щодо здійснення позивачем витрат в сумі 63482,40 грн. на відновлювальний ремонт автомобіля [NUMBER]. Разом з цим суд зазначає, щозгідно ч. 1 і 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана в наслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі звини іншої особи, відшкодовується винною особою. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про обов'язок заподіювача шкоди [PERSON] відшкодувати позивачу збитки, завдані ушкодженням автомобіля [NUMBER] в наслідок ДТП від 21.12.2012р. Положеннями ст. 1194 ЦК України унормовано, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки цивільну-правову відповідальність [PERSON] на момент заподіяння останнім шкоди було застраховано ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» як страховиком, то суд зазначає наступне. Згідно ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. за № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV ), обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 28 Закону № 1961-IV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно ст. 29 Закону № 1961-IV, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Таким чином є страховим випадком ДТП, що сталася з вини [PERSON] і в наслідок якої було пошкоджено автомобіль [NUMBER] та завдано збитки позивачу на суму 63482,40 грн. Положеннями ч. 1 ст. 22 Закону № 1961-IV, визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Крім того відповідно до ч. 2, 3 і 6 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:договори та інші правочини;завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. В свою чергу розпорядженням Державної комісії з ринків регулювання фінансових послуг «Про деякі питання здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 09.07.2010р.за № 566 встановлено обов'язкові ліміти відповідальності страховика за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів:за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 50000 гривень на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, у розмірі 100000 гривень на одного потерпілого. Разом з цим сторонами визнано, що ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» було виплачено позивачу страхове відшкодування у сумі 15196,12 грн. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючим наведене суд приходить до висновку про обов'язок відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» як старховика виплатити в межах зазначених лімітів страхове відшкодування у сумі 34803,88 (де, 50000,0 ліміт страхового відшкодування - 15196,12 грн. виплаченого страхового відшкодування) позивачу [PERSON] як потерпілому в наслідок пошкодження автомобіль [NUMBER] з вини застрахованої особи [PERSON] Згідно вимог ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Положеннями ч. 2 ст. 614 ЦК України визначено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Разом з цим, Верховний Суд України у положеннях Листа «Висновки Верховного Суду України, викладених у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за перше півріччя 2013 року» від 01.07.2013р. роз'яснив наступне: «Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише в тому разі, коли доведе відсутність своєї вини в порушенні зобов'язання (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 13 лютого 2013 р. у справі N 6-170цс12)». При цьому відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» не надано докази на підтвердження відсутності його вини у невиплаті повної суми страхового відшкодування позивачу. Крім того суд відхиляє як необґрунтовані доводи відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» про відсутність у нього обов'язку сплатити страхове відшкодування потерпілому позивачу, через те, щопозивачемвизначено збитки без розрахунку коефіцієнту зносу транспортного засобу, зважаючи на наступне. Положеннями ч. 3 ст. 10 і ч. 1 ст. 60 ЦПК Україниунормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже заперечуючи проти позовних вимог із підстав відсутності розрахунку коефіцієнту зносу транспортного засобу, відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» зобов'язане довести обставини щодо наявності такого коефіцієнту зносу транспортного засобу, розміру цього коефіцієнту, а також частини збитків яка не підлягає відшкодуванню із урахуванням наведеного коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу (надати контр розрахунок), адже зменшення суми збитків не засвідчує факт повної відсутність самих збитків і права потерпілої особи на їх відшкодування, як і не виключає юридичного обов'язку страховика щодо виплати страхового відшкодування щодо таких збитків. Також суд оцінює критично та не бере до уваги як доказ наданий ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» Звіт № 4424 від 26.09.2013р., оскільки його складено та розрахунки у ньому зазначено не на дату фактичного заподіяння збитків позивачу чи дату здійснення позивачем відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], а іншою датою після настання зазначених обставин, тобто наведений звіт не встановлює розмір збитків на момент їх заподіяння та не визначає і не виключає суму необхідних витрат позивача безпосередньо на час виконання останнім відновлювального ремонту автомобіля (які позивачем заявлено до стягнення). При цьому суд не виключає, що на момент складення Звіту № 4424 і проведення розрахунків за ним станом на 26.09.2013р. вартість відновлювального ремонту автомобіля могла складати 16748,86грн. Крім того згідно визначеного ст. 1194 ЦК України обов'язок у відповідача [PERSON] як безпосереднього заподіювача шкоди сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд приходить до висновку про необхідність стягнення на його користь позивача із [PERSON] різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у сумі 13482,40 грн. (де, сума страхового відшкодування 50000,0 - 63482,40 грн.доведених витрат позивача на відновлювальний ремонт). Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вбачається, що позивач здійснив витрати на оплату судового збору у сумі 243,60 грн., який підлягає стягненню на користь позивача солідарно із відповідачів у сумі 200,0 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial