Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

В листопаді 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 04 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до якої висловив бажання оформити на своє ім'я кредитну картку «Універсальна» та погодився з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» становить між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг. Таким чином, між сторонами було укладено договір б/н, за умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,6% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] зобов'язався повертати кредит шляхом сплати щомісячного обов'язкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобов'язань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Тому АТ КБ «Приватбанк» просив суд примусово стягнути з нього заборгованість за кредитним договором, що становить 12323 гривень 16 копійок, що складається: з заборгованості за кредитом - 3402 гривень 33 копійки, заборгованості по процентам за користування кредитом - 3749 гривень, заборгованості за пенею - 4108 гривень 82 копійки, штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (процентна складова) - 563 гривень 01 копійки. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 1762 гривні. Представник позивача Гаренко Н.В. у судове засідання не з'явилася. Надала до суду заяву, якою позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав та про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 04 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк», який 21 травня 2018 року змінив своє найменування на АТ КБ «Приватбанк», із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до якої висловив бажання оформити на своє ім'я кредитну картку «Універсальна» та погодився з тим, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» становить між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг. У такий спосіб між сторонами було укладено договір б/н, за яким ПАТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,6% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] зобов'язався повертати кредит шляхом сплати щомісячного обов'язкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобов'язань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Вказані обставини підтверджуються анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.7), Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.8), Витягом з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.9-23). Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Подавши анкету-заяву від 04 лютого 2016 року [PERSON] підтвердив, що ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку. У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язанням має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити інші платежі у розмірах та на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування кредитом, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Судом встановлено, що [PERSON] користувався платіжною карткою та за допомогою платіжної картки знімав з рахунку грошові кошти, проте на рахунок їх не повертав, не сплачував відсотки за користування грошовими коштами у повному обсязі. Тому у нього виник борг за кредитним договором у загальному розмірі 12323 гривень 16 копійок, що складається: з заборгованості за кредитом - 3402 гривень 33 копійки, заборгованості по процентам за користування кредитом - 3749 гривень, заборгованості за пенею - 4108 гривень 82 копійки, штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (процентна складова) - 563 гривень 01 копійки. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості по кредитному договору станом на 10 жовтня 2018 року (а.с.5-6). У відповідності до положення ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За принципами, закріпленими в ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Так, з письмового розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у [PERSON] виникла пеня у розмір 4108 гривень 82 копійки. Крім цього, до відповідача також застосовано штраф за порушення грошового зобов'язання у розмірі 1063 гривень 01 копійки. Вказана обставина свідчить, що підстави для стягнення з [PERSON] пені за кредитним договором, відсутні. Тому, загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 8214 гривень 34 копійки (12323,16 - 4108,82). Відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON]на користь позивача належить примусово стягнути борг за кредитним договором у розмірі 8214 гривень 34 копійки. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення від 06 листопада 2018 року (а.с.1) вбачається, що при пред'явленні позову до суду АТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у розмірі 1762 гривні. Позов АТ КБ «Приватбанк» задоволений частково, а саме на 66,66% (8214,34 / 12323,16 ? 100%). З огляду на це, з [PERSON]на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1174 гривень 55 копійок (1762 / 100% ? 66,66%). На підставі викладеного та

Outcome: partial