Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] з 25 % на 12,5 % з усіх видій його заробітку та аліментів які стягуються з нього в користь з [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] з 33 % до 25 % з усіх видів його доходів, та на утримання дочки [PERSON], [INFO] з 25 до 12,5 % до досягнення дітей повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, рішенням Добропільського міськрайонного суду від 01 березня 2007 року з нього стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, рішенням Добропільського міськрайонного суду від 06 вересня 2011 року він сплачує на користь [PERSON] на утримання утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/3 розміру всіх видів доходів та на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду від 21 лютого 2012 року він виплачує на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] 1/6 частки від всіх видів свого заробітку. Посилається на те, що загальний розмір аліментів, які стягують з нього в користь відповідачів становить 75 % від його заробітної плати, а матеріальне становище у нього змінилось, що ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки на даний момент він створив нову сімю та має батьків похилого віку. Відповідач [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що вона позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, посилаючись на те, що доводи позивача про погіршення його матеріального становища не відповідають дійсності, оскільки з 2011 року він працює респіраторником воєнізованого гірничорятуального загону №10, заробітна плата якого збільшилась. Крім того в 2015 році він придбав автомобіль [PERSON], що також свідчить про покращення його матеріального становища, а не про його погіршення, а тому вважає, що позивач не надав доказів на підтвердження обставин про погіршення його становища. Крім того просить врахувати, що їхній син навчається в 11 класі, додатково відвідує індивідуальні уроки з підготовки до ЗНО та готується до вступу у вищий навчальний заклад, що також повязане з додатковими витратами на його утримання. Відповідач [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що вона позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, посилаючись на те, що доводи позивача про погіршення його матеріального становища не відповідають дійсності, оскільки з 2011 року він працює респіраторником воєнізованого гірничорятуального загону №10, заробітна плата якого збільшилась. Крім того просить врахувати, що на її утриманні троє неповнолітніх дітей, один з яких перебуває на обліку з діагнозом бронхіальна астма з важким персистуючим перебігом, диспластична кардіопатія. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з мотивів викладених в ній та пояснив, що загальний розмір аліментів, які стягують з нього в користь відповідачів становить 75 % від його заробітної плати, а матеріальне становище у нього змінилось, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Також пояснив, що на момент розгляду справи він перебуває у цивільному шлюбі, інших дітей чи утриманців не має. А батькам похилого віку він матеріально не допомагає, лише фізичною працею. Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що відсутні підстави для задоволення позову з мотивів викладених в відзивах на позов. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з огляду на наступне. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справами, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.7-10) Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 01 березня 2007 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 лютого 2007 року і до досягнення повноліття. (а.с.3) Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 22 липня 2011 року стягнуто аліменти з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання синів \~[PERSON], [INFO], \~[PERSON], \~[INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи \~з 12 липня 2011 \~року та до повноліття дітей. (а.с.4) Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 21 лютого 2012 року стягнуто аліменти з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання доньки \~[PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини доходів щомісячно, починаючи з 30 листопада 2011 року і до досягнення нею повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. (а.с.5) Згідно довідки Десятого воєнізованого гірничорятувального загону від 04 січня 2018 року [PERSON] працює респираторником Десятого воєнізованого гірничорятувального загону та загальна сума нарахованого доходу за період з липня 2017 року по грудень 2017 року становить 66996,36 грн., а за винятком аліментів становить 33\~993,01 грн. (а.с.11) Статтею 51\~Конституції України та статтею 180\~СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною першою\~статті 181\~СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України\~\~від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~про розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням. Позивач вказує як на підставу зменшення розміру аліментів, що у нього погіршилось його матеріального становища та в судовому засідання суду пояснив, що місце роботи з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів він не змінював, хоча заробітна плата у нього значно зросла не лише порівняно з часу ухвалення рішень суду про стягнення аліментів, що відповідно до довідки про доходи, яку він надав суду, але й у 2018 році, проте відповідно до курсу долара США заробітна плата у нього значно зменшилась. Також позивач пояснив, що інших утриманців він не має, батьків похилого віку він матеріально не утримує, здоровя у нього не погіршилось. А щодо сімейного стану, то вказує, що офіційно шлюб не укладав, живе в цивільному шлюбі. Як пояснили сторони, що здоровя дітей з часу ухвалення рішень про стягнення аліментів не змінилось. Тобто судом встановлено, що сімейний стан позивача на день розгляду справи матеріальне становище не змінилось, здоров'я у нього не погіршилось, здоров я дітей не змінилось, на своєму утриманні більше нікого не має. Крім того суд враховує пояснення позивача, що при ухваленні Добропільським міськрайонним судом рішень від 22 липня 2011 року та від 21 лютого 2012 року, яким стягнуто аліменти з нього на користь [PERSON] на утримання їхніх трьох дітей, то він визнавав позов та погоджувався з визначеним розміром аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви, оскільки позивач не довів обставини, на які посилається в своєму позові, а відповідно до ч. 1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На думку суду, обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів,. Суд вважає, що розмір стягуваних аліментів не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. Доводи відповідача в частині того, що у нього викрали вантажний транспортний засіб, за допомогою якого він надавав платні послуги з перевезення вантажу у звязку з чим у нього погіршилось матеріальне становище, то суд взагалі не бере до уваги, оскільки вважає їх недоведеними. Щодо доводі позивача, що у нього є батьки похилого віку, то даний факт існував на час ухвалення судом рішень та був врахований судом. Інших доводів та доказів на їх підтвердження, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було. А тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав передбачених статтею 192\~СК України для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed