Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за договором позики від 09 лютого 2013 року в розмірі 77\~099,44 грн. Позовна заява мотивована тим, що 09 лютого 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики за умовами якого [PERSON] надав [PERSON] позику в розмірі 20 000 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 8 % на місяць за користування коштами,з кінцевим строком повернення не пізніше 09 серпня 2014 року. Дане зобовязання забезпечено порукою [PERSON] У звязку із невиконанням відповідачами взятих на себе зобовязань, судовим рішенням від 29 жовтня 2013 року стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] 31 600 грн. заборгованості за договором позики та судовим рішенням від 20 жовтня 2014 року стягнуто на його користь із відповідачів 51\~200 грн. заборгованості за даним договором позики. Оскільки вказані вище судові рішення залишаються невиконаними, відповідачі [PERSON] та [PERSON] заборгованості за договором позики не погасили, просить стягнути з відповідачів 3% річних за прострочення виконання зобовязання у розмірі 1796,71грн., інфляційні втрати в розмірі 17\~702,73 грн., відсотки за користування коштами в розмірі 57 600 грн. за період з 20 листопада 2014 року по 17 листопада 2017 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, з підстав наведених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні подали письмові заяви про визнання позову. Відповідно до ч.1 \~ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Враховуючи визнання позову відповідачами, суд вважає, що є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову з огляду на таке. Між сторонами виникли зобовязальні правовідносини та регулюються нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що 09 лютого 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики за умовами якого [PERSON] надав [PERSON] позику в розмірі 20 000 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 8 % на місяць за користування коштами,з кінцевим строком повернення не пізніше 09 серпня 2014 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, [PERSON] у розписці про поруку поручився перед [PERSON] за виконання зобов'язань [PERSON] У зв'язку з неналежним виконанням умов договору позики, рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2013 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за вказаним договором у розмірі 31\~600 грн. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 січня 2014 року рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2013 року змінено, однак резолютивна частина рішення залишена без змін. Рішення набрало законної сили 22 січня 2014 року та звернуто до виконання. Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2014 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 51 200 грн. Судове рішення набрало законної сили 31 жовтня 2014 року та звернуто до виконання. Судом встановлено, що судові рішення залишається не виконаним. З розрахунку позивача [PERSON] вбачається, що станом на 17 листопада 2017 року утворилась заборгованість в розмірі 77\~099,44 грн., яка складається з наступного: 1796 грн. 71 коп. - 3% річних за прострочення виконання зобовязання, 17\~702 грн. 73 коп. - інфляційні витрати, 57\~600 грн.- відсотки. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу. Вищенаведені обставини дають підстави суду зробити висновок про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Із платіжного доручення вбачається, що позивачем оплачено судовий збір в розмірі 771 грн., який необхідно стягнути з [PERSON] та [PERSON]. на користь [PERSON]

Outcome: approved