Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~В липні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 03 червня 1993 року в Чортківському райвідділі ЗАГС Тернопільської області, актовий запис №113. В шлюбі народилися сини [PERSON], [INFO], який є повнолітнім, та [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Вони разом не проживають кілька років, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Фактично їх сімя розпалася, існує лише формально, тому позивачка просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити, шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в суд від нього надійшла заява, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позов визнає. Вислухавши позивачку, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Замрикіт) [PERSON] уклали шлюб 03 червня 1993 року, який зареєстрували у Чортківському райвідділі ЗАГС Тернопільської області, актовий запис №113, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який є повнолітнім, і син [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. Протягом кількох останніх років відносини між сторонами погіршали. З будь-якого питання сімейного життя в них почали виникати різні непорозуміння, сварки, взаємні образи. Подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільно не проживають. Вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між сторонами носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved