Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

В лютому 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення коштів. Свої вимоги позивача мотивував тим, що 21.05.2011 року між сторонами була укладена угода, предметом якої є надання позивачу, як учаснику послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля. На виконання даної угоди позивач сплатив на користь відповідача вступний та щомісячних внесків на загальну суму - 30196 грн. 06.05.2014 року позивач направив на адресу відповідача заяву про розірвання угоди. Відповідач листом від 05.06.2014 року повідомив відповідача про те, що угода розірвана, а сума коштів, що підлягають поверненню складає 16703,88 грн. Однак позивач вважає, що поверненню підлягає вся сума коштів. 30.10.2014 року позивач направив на адресу ТОВ «Авто Просто» претензію на неналежну якість обслуговування. Оскільки станом на 02.02.2015 року відповідач не виконав своїх зобов'язань, позивач просить стягнути з ТОВ «Авто Просто» кошти в розмірі - 30196 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що угоду № 361453 було розірвано на підставі заяви позивача. При цьому вказав, що кошти будуть повернуті позивачу згідно умов угоди, а саме: у відповідності до положень ст.. 13 додатку № 2 до угоди, відповідач здійснює повернення чистих внесків згідно пріоритетів, викладених у п.13.4 та 13.5 ст. 13 та після накопичення необхідної суми коштів у фонді для повернення коштів та в порядку черговості. Отже, за підрахунками відповідача позивачу підлягає поверненню - 16703,88 грн. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1,2 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть у ній участь. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 21.05.2011 року між ТОВ «Авто Просто» та [PERSON] було укладено угоду №361453, предметом якої є надання учаснику послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля (а.с.4). За умовами ст.10 угоди зазначено, що підписання цієї угоди та додатків до неї, є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди та додатків до неї. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника «Авто Просто», уважно прочитав та зрозумів угоду та додатки до неї, що засвідчує своїм підписом. Згідно ч.1 ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За умовами ч.1 ст.901 ЦК України згідно договору про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно п. 13.1 ст. 13 додатку № 2 до угоди учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати угоду за власним бажанням, про що повідомити Авто Просто у письмовій формі (а.с.6-10). Так, на підставі заяви позивача від 06.05.2014 року угоду №361453 було розірвано, про що відповідач повідомив останнього листом від 05.06.2014 року. У відповідності до п.13.8 ст.13 додатку № 2 до угоди, якщо учасник виявить бажання розірвати угоду та відмовитись від подальшої участі в системі АвтоТак протягом семи календарних днів від дати підписання угоди, такому учаснику повертається вся сума коштів, внесена ним в рахунок Авто Просто. Згідно ст.907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до п. 13.9 ст. 13, якщо учасник виявить бажання розірвати угоду після терміну, встановленого в п. 13.8, але до того, як його угода буде включена до певної групи, він повинен повідомити про це Авто Просто. У такому випадку угода буде розірвана, але йому не повертається сплачений ним вступний внесок. Проте, якщо такий учасник сплатив повні внески до включення його до групи, ці внески підлягають поверненню протягом 15 банківських днів після отримання письмової заяви та банківських реквізитів від учасника. Оскільки позивач не звертався з заявою про розірвання угоди протягом семи днів з дня її підписання, а отже відсутні підстави для повернення позивачу вступного внеску. Судом також встановлено, що угоду №361453 було включено до групи № 1118 та надано порядковий номер 195 у цій групі. Разом з тим, позивачу підлягають поверненню чисті внески, розраховані у відповідності до положень п. 13.3 ст. 13 додатку № 2 до угоди. Тобто, сума коштів за угодою № 361453, що підлягає поверненню, становить 16703,88 грн. Відповідно до п. 13.4.2 додатку №2 до угоди повернення сплачених чистих внесків відбувається в порядку черговості за якими пріоритет надається тому учаснику системи, який перший звернувся до Авто Просто з заявою про розірвання угоди. За умовами ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, порядок і строк повернення внесків, сплачених учасниками системи, які розірвали угоду, визначений в угоді, тобто повернення коштів позивачу відбудеться після повернення коштів іншим учасникам, які розірвали угоди раніше позивача, а тому виходячи з наведеного вище, позовні вимоги про стягнення коштів не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed