Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] управління Держземагенства у Хмельницькому районі Хмельницької області та Лісогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання недійсним рішення виконкому сільської ради№ 5а від 31.01.1995 року в частині безкоштовної передачі відповідачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,0902 га в садівничому товаристві «Нива-3» на території Лісогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області та просив скасувати державний акт на вказану земельну ділянку серії ІІІ-ХМ 003567, виданий 27.12.1992 року, посилаючись на те, що він являється власником земельної ділянки у садівничому товаристві «Нива-3» в с.Лісові Гринівці Хмельницького району з кадастровим номером 6825083600:03:002:1124, площею 0,06 га, проте в серпні 2014 року дізнався про накладення на його ділянку іншої ділянки з кадастровим номером 6825083600:03:002:1259, що належить [PERSON], що порушує його права, як власника землі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] проти позову заперечив та пояснив, що належна йому земельна ділянка не є ідентичною з ділянкою позивача, має іншу нумерацію, кадастровий номер та координати, до того ж державний акт на свою земельну ділянку він отримав в 1999 році, тобто раніше позивача. Представники відповідачів [PERSON] управління Держземагенства у Хмельницькому районі Хмельницької області, Лісогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином. Представник залученої до участі у справі третьої особи садівничого товариства Нива-3» та третя особа [PERSON] в судове засідіння не зявилися. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Лісогринівецької сільської ради народних депутатів Хмельницького району від 31.01.1995 року №5-А безкоштовно передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку № 51, що розташована у садівничому товаристві «Нива-3». Тим же рішенням, у вказаному товаристві виділено земельну ділянку [PERSON], площею 0,06 га, яка в подальшому була збільшена до 0,09 га за рахунок придбання ? частини суміжної ділянки. Таким чином розмір земельної ділянки [PERSON] став 0,09 га, на яку 27.12.1999 року він отримав державний акт на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ХМ №003567, згідно якого суміжними землекористувачами(власниками) є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( в подальшому [PERSON]Т.) та [PERSON]. В подальшому цій ділянці було присвоєно кадастровий номер 6825083600:03:002:1259. 14.03.2002 року [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на землю, а саме ділянку 0,06 га, якій присвоєно кадастровий номер 6825083600:03:002:1124, та відповідно до якого сусідами [PERSON] є [PERSON] та Бенера. Згідно інформації [PERSON] управління Держземагенства у Хмельницькому районі Хмельницької області кадастрові номери обох земельних ділянок накладаються. Разом з тим, план земельних ділянок СТ «Нива-3», карта координат, відомості про суміжних користувачів та факт виділення земельних ділянок сторонам одним рішенням виконкому сільської ради свідчить про те, що спір виник стосовно різних земельних ділянок, які до того ж розміщені з протилежних сторін вулиці. Вказані обставини підтверджуються: архівним витягом з рішення виконкому Лісогринівецької сільської ради від 31.01.1995 року; копіями державних актів на імя [PERSON] та [PERSON]; відповідями Держземагенства щодо накладання земельних ділянок; завіреним головою СТ «Нива-3» планом розташування земельних ділянок з відображенням земель [PERSON] та [PERSON]; технічними документаціями із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За ст. 6 Закону України «Про державний земельний кадастр», який діє з 01.01.2013 року, д ержателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Адміністратором Державного земельного кадастру є державне підприємство, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, і здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Державного земельного кадастру, відповідає за технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист відомостей, що містяться у Державному земельному кадастрі. Ст. 15 цього Закону визначено, які відомості про земельну ділянку включаються до Державного земельного кадастру, це: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст.34 вказаного Закону , на кадастровому плані земельної ділянки відображаються: площа земельної ділянки; зовнішні межі земельної ділянки (із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності); координати поворотних точок земельної ділянки; лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки; кадастровий номерземельної ділянки; кадастрові номери суміжних земельних ділянок (за наявності); межі земельних угідь; межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту; контури об'єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці. Таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки, переліку земельних угідь, їх площ, відомостей про цільове призначення земельної ділянки та розробника документації із землеустрою на земельну ділянку є невід'ємною частиною кадастрового плану земельної ділянки. Вимогами ч.4 ст.34 передбачено, що у разі зміни відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, власнику (користувачу) земельної ділянки за його заявою Державний кадастровий реєстратор видає [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, складовою частиною якого є кадастровий план, що містить внесені відомості. Пояснення представника позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки план розташування земельних ділянок в СТ «Нива-3» (а.с.34) свідчить про те, що земельні ділянки позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] є різними, розташовані на різних вулицях, мають різні порядкові номери, проте виділялися, згідно записам в державних актах, одним рішенням виконкому, що також свідчить про їх неідентичність. Згідно відповіді Держземагенства (а.с.93) координати поворотних точок ділянок з кадастровими номерами 6825083600:03:002:1124, та 6825083600:03:002:1259 є різними. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд дійшов висновку, що фактичне накладення земельних ділянок сторін у спорі відсутнє, а виправлення помилок чи порушень, допущених органами Державного земельного кадастру чи спеціалізованими землевпорядними організаціями відноситься до виключної компетенції органів, які допустили ці порушення, а з 01.01.2013 року Державного кадастрового реєстратора. Такі дії зазначених органів, якщо вони порушують права власника земельної ділянки, можуть бути усунуті у встановлений законодавством спосіб шляхом оскарження дій чи бездіяльності цих органів та спонукання їх до вчинення правомірних дій, а не шляхом скасування законних правовстановлюючих документів, тому в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed