Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

В листопаді 2016 р. позивач Подільська РДА у м.Києві звернулась до суду з позовом, в якому просить виселити [PERSON] (далі за текстом - відповідач 1), [PERSON] (далі за текстом - відповідач 2) та [PERSON] (далі за текстом - відповідач 3, а разом - відповідачі) із квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24.09.2013 року по цивільній справі № 758/3479/13-ц, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.11.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 26.02.2014 року відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , задоволено зустрічний позов ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща- Водиця» та виселено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із спірної квартири. Однак, дане рішення суду виконане не було, оскільки ДП «Науково- дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» у встановленому порядку не пред`явив до виконання виконавчий документ. Враховуючи те, що наразі будинок, у якому знаходиться спірна квартира не є відомчим, а віднесено до сфери управління Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, відповідно і право вимоги щодо виселення з цієї квартири також належить Подільській районній в місті Києві державній адміністрації. З урахуванням того, що Відповідачі і до тепер продовжують протиправно займати спірну квартиру, Подільська районна в місті Києві державна адміністрація змушена звернутися із даним позовом про виселення за захистом своїх майнових прав. Провадження у справі відкрито ухвалою від 05.12.2016 р. (суддя Трегубенко Л.О.) На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 06.06.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Роман О.А. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 17.11.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М. Відповідно п. 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). Справа розглянута в порядку загального позовного провадження. Відзив відповідачами та їх представниками не поданий, незважаючи на те, що суд надавав таку можливість за клопотанням сторони відповідача, при цьому відповідачами подавались неодноразові клопотання про відкладення розгляду справи з різних підстав. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, наведених у ньому, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Додала, що після передачі вищевказаної квартири до комунальної власності Подільська РДА м.Києва не могла звернути до примусового виконання рішення Подільського районного суду м.Києва про виселення відповідачів, оскільки РДА не була правонаступником ДП «НДВА «Пуща-Водиця». Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення, просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на тому, що вони своєчасно сплачують комунальні послуги і фактично з 18 листопада 1993 року проживають в спірній квартирі, користуються житловим приміщенням, беруть участь у витратах по комунальним послугам. Відповідач-1 додала, що у квартирі, в якій вони всі зареєстровані, залишився проживати її колишній чоловік, що є батьком відповідач-2 та відповідача-3. Представник відповідачів заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідачі тривалий час проживають у спірній квартирі, це є їх місцем постійного проживання, вони оплачуючи всі витрати, а тому правомірно там проживають. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Встановлено, що Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24.09.2013 року по цивільній справі № 758/3479/13-ц, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.11.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26.02.2014 року, було відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща- Водиця» про визнання права користування квартирою [ADDRESS] , та задоволено зустрічний позов ДП «Науково-дослідний виробничий агрокомбінат «Пуща- Водиця» із виселенням [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із даної спірної квартири. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03.10.2012 року № 1725 відомчий житловий фонд ДП «НДВА «Пуща-Водиця» було прийнято до комунальної власності територіальної громади міста Києва та передано в управління районним в місті Києві державним адміністраціям в залежності від розташування будинків, в результаті чого (згідно з позицією 2 розділу «Подільський район» додатку 1 до вказаного розпорядження), будинок [ADDRESS] було передано в управління Подільській районній в місті Києві державній адміністрації. Отже, на підставі даного Розпорядження відбулась зміна власника будинку, в якому знаходиться спірна квартира, а також змінився її статус із відомчого житла на державний житловий фонд. Судом встановлено, що вказане вище рішення суду у цивільній справі № 758/3479/13-ц, не було виконане, оскільки ухвалами Подільського районного суду м.Києва від 29.02.2016 р., 09.03.2016 р. та 16.03.2016 р. (суддя Декаленко В.С.) було відмовлено в задоволенні заяв ДП «НДВА «Пуща-Водиця» про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих Подільським районним судом м.Києва 23.09.2015 р. у цивільній справі № 758/3479/13-ц на виселення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується електронними копіями даних ухвал, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Як вбачається з даних ухвал, суд дійшов висновку про доведеність тієї обставини, що ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» через прийняття будинку [ADDRESS] за розпорядженням КМДА від 03.10.2021 р. до комунальної власності вибуло із виконавчого провадження як сторона та втратило статус стягувача в ньому, у зв`язку з чим в нього відсутнє на даний час суб`єктивне право вимоги на звернення до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа виданого 23.09.2015 року Подільським районним судом м. Києва у цивільній справі № 758/3479/13-ц. Дані ухвали набрали законної сили. Встановлено, що в зв`язку з неможливістю реалізацією ДП «НДВА «Пуща-Водиця» права на примусове виселення відповідачів за рішенням суду Подільська РДА у м.Києві звернулась до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні щодо виселення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» на Подільську РДА у м.Києві як правонаступника. Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 27.04.2016 р. вищевказана заява була задоволена, але ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 21.07.2016 р. дана ухвала районного суду була скасована з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Дані обставини також підтверджуються електронними копіями зазначених вище ухвал, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Згідно даних Єдиного Державного реєстру судових рішень, при новому розгляді Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.08.2016 р. залишено без задоволення заяву Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі № 758/3479/13-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до ДП «НДВА «Пуща-Водиця», третя особа: Подільська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання права користування квартирою, зустрічним позовом ДП «Науково-дослідний виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виселення зі спірної квартири без надання іншого жилого приміщення. Як вбачається з вищевказаної ухвали, яка набрала законної сили, процесуальне рішення прийнято з урахуванням того, що суду не надано було доказів на підтвердження тієї обставини, що Подільська РДА в м. Києві є правонаступником ДП «Науково-дослідний виробничий агрокомбінат Пуща- Водиця» в частині права вимоги щодо виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В листопаді 2016 р. Подільська РДА у м.Києві вже самостійно звернулась до суду з позовом про виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення. На час розгляду справи квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить до державного житлового фонду та перебуває в управління Подільської РДА у м.Києві на підставі Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03.10.2012 року № 1725. Згідно паспортів відповідачів та відомостей з органу ДМС України, відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з 16.11.2010 р. мають постійне зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Спір між сторонами виник з приводу незгоди відповідачів з їх виселенням з квартири [ADDRESS] , та регулюються нормами Житлового кодексу України. Перевіряючи твердження сторони позивача та заперечення сторони відповідача, суд виходить з такого. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Подільського районного суду від 24.09.2013 року у справі № 758/3479/13-ц, яке набрало законної сили 27.11.2013 року, судом встановлена відсутність правових підстав для проживання позивачів у вищевказані спірній квартирі [ADDRESS] , житловою площею 18 кв.м., в зв`язку з чим було відмовлено в задоволенню позову [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання права користування даним житловим приміщенням. На підставі ст.82 ч.4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, відсутність встановленого законом права на користування відповідачів спірною квартирою, з урахуванням обставин їх проживання там, вже визначена рішенням суду від 24.09.2013 р., а тому не підлягає доказуванню знову. Однак відповідачі продовжують проживати і по даний час в спірній квартирі, що не заперечується сторонами. Відповідно до ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Одним із способів захисту порушених суб`єктивних прав є звернення до суду. Обов`язковою умовою надання судом правового захисту є наявність відповідного порушення відповідачем прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. За змістом ч. 1 ст. 109 ЖК України визначено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або у судовому порядку. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяються без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно пункту 4 статті 31 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Матеріалами справи підтверджено, що в спірній квартирі відповідачі не зареєстровані. Крім того, як встановлено рішеннями у справі № 758/3479/13-ц, [PERSON] перебуває на квартирному обліку у Подільському районі м. Києва з 07 квітня 1994 року, з 11.01.1995 року встановлена категорія пільги - багатодітна сім`я, а з 18.03.2002 року встановлена категорія пільги - захворювання ЛКК 42, мешкає сім`єю із п`яти осіб по [ADDRESS] , де у гуртожитку займає ліжко-місце. За станом здоров`я вона потребує окремої кімнати, хворіє хронічним психічним захворюванням. Розпорядженням Подільської районної у м. Києві державної адміністрації № 569 від 24.05.2002 року, [PERSON] у зв`язку з тим, що вона проживає у гуртожитку з родиною із п`яти осіб та цим складом перебуває на квартирному обліку, надано для тимчасового поліпшення житлових умов на родину із п`яти осіб 2-кімнатну квартиру на [ADDRESS] без зняття з квартирного обліку. На підставі зазначеного Розпорядження № 569 від 24.05.2002 року, [PERSON] було надано Ордер на таке жиле приміщення № 01629 Серія Б від 29.10.2002 року. В свою чергу документи, які б надавали право Відповідачам на користування спірною квартирою у них відсутні. При цьому, ордер на спірну квартиру відповідачам не видався. Тому ці обставини вважаються встановленими судом першої та другої інстанцій, та достеменно встановлено, що матеріали справи № 758/3479/13-ц не містять доказів на підтвердження факту видачі ордеру на спірне жиле приміщення, а також прийняття спільного рішення органу відповідної організації та її профспілкового комітету про надання жилого приміщення. На час розгляду позову Подільської РДА у м.Києві, який заявлений в даному судовому провадженні, позивачами також не підтверджено їх право на проживання в даній квартирі, а тому вони вважаються такими, що самовільно зайняли житлове приміщення. Крім того, проживання відповідачів у даній квартирі після рішення суду про їх виселення без правових підстав, також не породжує в них права на користування спірною квартирою. Отже, жодного письмового доказу на підтвердження правомірності проживання відповідачів у спірній квартирі не надано, належних та допустимих доказів, які б спростовували факт безпідставного проживання у спірній квартирі, відповідачами суду не надано. Суд не приймає до уваги доводи відповідачів про їх тривале проживання в спірній квартирі в зв`язку з тим, що така позиція сторони не заснована та вважає, що вселення до квартири без правової підстави, тобто самовільно, та проживання в квартирі, зокрема і тривале, без правових підстав не зумовило виникнення у відповідачів права на користування даною квартирою, враховуючи те, що наявне судове рішення про виселення відповідачів за позовом попереднього балансоутримувача спірної квартири. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що відповідачі підлягають виселенню зі спірною квартири, оскільки вона зайнята ними самовільно, без надання іншого житлового приміщення. Виселення відповідачів не призведе до набуття ними статусу безхатченків, оскільки в судовому засіданні достеменно встановлено, що всі вони мають зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання за іншою адресою, права на користування яким не позбавленні, а тому вони забезпечена житлом. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки є обґрунтованим, заснованим на законі, доводи позивача знайшли своє повне підтвердження в ході розгляду справи. Оскільки відповідач-1 згідно наданих документів має з 01.04.2002 р. інвалідність 2 групи безстроково, в зв`язку з чим відповідно до ст.5 ч.1 п.9 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача-2 та відповідача-3 підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі судовий збір в розмірі 1 378,0 грн. (підтверджений платіжним дорученням № 385 від 17.11.2016 р.), тобто по 689,0 грн. (1 378,0 : 2). На підставі вищевикладеного, ст.ст.9, 109, 116 ЖК України,

Outcome: approved