Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

В липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 14 березня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 49. Від шлюбу у них дітей немає. Після реєстрації шлюбу виявилося, що у відповідача дуже складний характер, він без поваги ставиться до дружини та її дітей від першого шлюбу, не допомагає в побуті, не працює. Фактично шлюбні відносини між ними припиненні з травня 2015 року, спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, тому просить шлюбу розірвати і відновити їй дошлюбне прізвище Хома. . Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 березня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 49. Від шлюбу у них дітей немає. Після реєстрації шлюбу виявилося, що у відповідача дуже складний характер, він без поваги ставиться до дружини та її дітей від першого шлюбу, не допомагає в побуті, не працює. Фактично шлюбні відносини між ними припиненні з травня 2015 року, спільного господарства не ведуть. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved