Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. З травня 2017 року однією сім'єю з відповідачем вони не проживають, дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. На даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, у зв'язку з чим не працює. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина та на її утримання, хоча має таку можливість, бо працює на шахті «Західно-Донбаське» ШУ «Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та має постійний заробіток. У зв'язку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, починаючи стягувати від дня подання даної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу відповідача, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. Позивач надала до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за її відсутності. Відповідач надав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, та просить розглядати справу за його відсутності. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі зареєстрованому 04 березня 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 04 березня 2017 року, актовий запис № 39. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 20 червня 2017 року, актовий запис № 92. Своє батьківство відповідач по справі не оспорює. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до ст. 79 Сімейного Кодексу України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. За таких обставин у суду є всі підстави для повного задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача, до досягнення дитиною трьох років, та на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача. Таким чином, загальний розмір аліментів, стягнутих з відповідача на користь позивача, становить 42 % його доходів (1/6 + 1/4), що відповідає вимогам чинного законодавства щодо максимального розміру аліментів. У зв'язку з чим, суд дійшов висновку про наявність достатніх та обґрунтованих підстав для стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дружини та на утримання малолітньої дитини. Статтею 367 Цивільного процесуального кодексу України передбачено негайне виконання судового рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1280,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved