Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 03.10.2015р. в с.Фалиш на вул. Шевченка, [PERSON], керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf CL TD», д/н 96085ТВ, в стані алкогольного сп'яніння, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкоджень транспортних засобів. Цивільна відповідальність Відповідача була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна». Страхова компанія за заявою потерпілої особи, зібраних документів та відповідно до Страхового акту №2300088451 від 24.12.2015 року, виплатила їй страхове відшкодування у розмірі 5644,12 грн. Відповідно до постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області, вказана ДТП сталася з вини водія транспортного засобу «Volkswagen Golf CL TD», д/н 96085ТВ [PERSON] Згідно зі ст. 38.1.1. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, оскільки відповідач знаходився в стані алкогольного сп'яніння. Тому відповідачу було відправлено регресну вимогу з пропозицією відшкодувати матеріальні збитки на користь позивача, але на даний час страхове відшкодування на користь позивача відповідачем не сплачено. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи, що відповідач не зявився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим, і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, зважаючи на думку представника позивача, яка не заперечила проти заочного розгляду справи, та беручи до уваги вимоги ч.2 ст. 197 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 06.07.2015р. між ПрАТ «СК «Провідна» та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4185197, згідно якого ПрАТ «СК «Провідна» зобовязалося при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку та в строки згідно договору. Обєкт страхування є транспортний засіб «Volkswagen Golf», д.н.96085ТВ. 03.10.2015р. о 12 год. 35 хв. в с. Фалиш Стрийського району Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю т/з «Volkswagen Golf CL TD», д/н 96085ТВ, під керуванням [PERSON], та т/з «Нyundai Santa Fe», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Т/з «Нyundai Santa Fe», д/н [NUMBER], отримав технічні пошкодження. Дані обставини підтверджується довідкою ВДАІ Стрийського МВ від 06.10.2015р., довідкою №73736960 про дорожньо-транспортну пригоду від 08.10.2015р. та актом первинного огляду транспортного засобу. Постановами Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.10.2015р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, а саме порушення ним правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, керування ним транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного спяніння та залишення місця ДТП, до якої причетний та застосовані адміністративні стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік 6 місяців. 06.10.2015р. [PERSON] повідомив ПрАТ «СК «Провідна» про настання страхового випадку ДТП, яка відбулася 03.10.2015р. в с. Фалиш Стрийського району за участю т/з «Нyundai Santa Fe», д/н [NUMBER], що підтверджується повідомленням №2300088469. Водій т/з «Нyundai Santa Fe», д/н [NUMBER], [PERSON] 05.10.2015р. звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою №2300088451 про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту т/з «Нyundai Santa Fe», д/н [NUMBER], становить 6154,12 грн., що підтверджується розрахунком суми матеріального збитку від 22.12.2015р. та ремонтною калькуляцією від 22.12.2015р. Згідно страхового акту №2300088451 від 23.12.2015р., страхове відшкодування потерпілому розраховано в розмірі 5644,12 грн. Безумовна франшиза складає 510 грн. 25.12.2015р. ПрАТ «СК «Провідна» провела оплату [PERSON] страхового відшкодування згідно акту №2300088451 в розмірі 5644,12 грн., що підтверджується платіжним дорученням №0053861 від 25.12.2015р. 01.11.2016р. ПрАТ «СК «Провідна» предявило до [PERSON] претензію на суму 5644,12 грн. у звязку з тим, що ПрАТ «СК «Провідна» виплатило розмір завданого [PERSON] збитку в цій сумі потерпілій [PERSON], тому до страхової компанії перейшло право зворотної вимоги (регресу), як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків згідно пункту 33.1.2 ст. 33 та пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності». Відповідно до ст. 9 (п.п. 9.1. та 9.2.) Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до ст. 22 (п.22.1) Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно із ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов'язана з пошкодженням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з підпункту 38.1.1. «а» пункту 38.1. ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За змістом ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч.5 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Так, суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, який зроблений на засіданні Судової палати у цивільних справах від 29 червня 2016 року в справі №6-192цс16, згідно якого завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобовязанні ним є страховик). Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Також, суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, який зроблений на засіданні Судової палати у цивільних справах від 16 листопада 2016 року в справі №6-2188цс16, за змістом якого, згідно зі статтею 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Деліктне зобовязання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобовязання зазвичай виступають потерпілий (кре\-дитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обовязок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обовязку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобовязання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Крім цього, суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, який зроблений на засіданні Судової палати у цивільних справах від 23 березня 2016 року в справі №6-2598цс15, згідно якого перехід права вимоги за нормами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями статті 1191 ЦК України, статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1. Право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов'язання перед потерпілим. 2. Регрес застосовується після припиненні зобов'язання з відшкодування шкоди. За регресними зобовязаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання, зокрема виплати страхового відшкодування (частина шоста статті 261 ЦК України). Разом з тим статтею 993 ЦК передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому заміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (частина перша статті 262 ЦК України). Отже, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги сплаченого страхового відшкодування до заподіювача і строк такої вимоги починає спливати з моменту заподіяння шкоди. Як розяснено в п. 26 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В п. 27 Пленуму розяснено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що 03.10.2015р. о 12 год. 30 хв. в с. Фалиш Стрийського району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Golf CL TD», д/н 96085ТВ, який застрахований ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», та автомобіля [NUMBER]. ДТП відбулася через порушення водієм автомобіля «Volkswagen Golf CL TD», д/н 96085ТВ, [PERSON] правил дорожнього руху, який керував цим транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. У звязку з настанням страхового випадку та після проведення ремонтної калькуляції з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного автомобілю [NUMBER], ПрАТ «СК «Провідна» провела виплату страхового відшкодування власнику даного автомобіля [PERSON] в розмірі 5644,12 грн. Після проведення такої виплати (що підтверджується платіжним дорученням №0053861 від 25.12.2015р.), з огляду на обставини ДТП (вчинення такого відповідачем, який керував т/з у стані алкогольного спяніння), а також на положення ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності» та ст. 1191 ЦК України, ПрАТ «СК «Провідна» набуло права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. ПрАТ «СК «Провідна» зверталося до відповідача у позасудовому порядку з претензією про компенсацію в порядку регресу понесених витрат в розмірі 5644,12 грн., однак відповідач компенсацію не сплатив. Враховуючи, що зазначена компенсація по даний час залишається не сплаченою, тому суд вважає позовні вимоги законними та підставними і такими, що підлягають до задоволення. Понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір в розмірі 1600,00 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved