Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

В квітні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості за договором позики від 16 вересня 2008 року в сумі 179267,71 грн., з яких 171406,49 грн. - основний борг, 7861,22 грн. - пеня. В обґрунтування позову посилається на те, що 16 вересня 2008 року сторони уклади договір позики, згідно з яким позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти в сумі 40\~000 грн., що на дату укладення договору позики еквівалентно 5334 євро. Відповідно до розписки відповідачка зазначену суму зобов`язувалась повернути в місячний строк після пред`явлення вимоги [PERSON] про повернення коштів. 12 грудня 2018 року на адресу відповідача позивач направив вимогу, за змістом якої відповідачу був наданий місячний строк для повернення грошей до 15 січня 2019 року. Але на дату подачі позову відповідач не виконав свої зобов`язання ні частково, ні в повному обсязі. Також зазначає, що відповідач має заборгованість перед позивачем згідно усного договору позики та боргової розписки в розмірі 171\~406,49 грн, що еквіваленто 5334 євро, за курсом станом на 15 січня 2019 року 1 євро 32,1347 грн. Крім того, просять стягнути з відповідача за користування позикою за період 15 січня 2019 року по 17 квітня 2019 року (93 дні прострочення повернення позики) пеню у розмірі облікової ставки НБУвід простроченої суми - 7861,22 грн. Виклад заперечень представника відповідача адвоката Чумак І.М. міститься у відзиві на позовну заяву, в обґрунтування яких зазначила, що дійсно 16 вересня 2008 року відповідач згідно розписки отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 40000 грн., що еквівалентно 5334 Євро та вказану суму зобов`язався повернути в місячний строк після отримання вимоги позивача про повернення грошей. Отримавши вимогу, відповідач у місячний термін борг не повернув, оскільки у вимозі була зазначена значно вища сума, аніж відповідач брав в борг. На сьогоднішній день позов визнає частково у стягненні з нього суми боргу у розмірі 40\~000 грн, тобто саме тієї суми, яка вказана в розписці. Щодо пропозиції позивача щодо суми повернутої позики у розмірі 5334 Євро, що станом на 15 грудня 2019 року за курсом НБУ складає 171406,49 грн., то з вказаними вимогами позивача не погоджується, оскільки зі змісту розписки не випливає, що що [PERSON] зобов`язався повернути кошти в еквівалентному співвідношенні до Євро. Позивач наддав суду відповідь на відзив, відповідно до якого вважають, що оскільки в договорі сторони договору позики домовились про встановлення «валютного застереження», то сума, що підлягає сплаті у гривнях, на підставі ч.2 ст. 533 ЦК України повинна визначатися за офіційним курсом валюти, зазначеної в договорі позики. А тому просить задовольнити позов в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин хоча повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду, звернувся в суд з заявою про розгляд справи у його відсутності за участі його представника [PERSON] , позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. (а.с.31) Крім того, позивач надав суду письмові пояснення, які аналогічні доводам викладеним у відповіді на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, звернулась в суд з заявою про розгляд спрарви у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча був повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, звернулась в суд з заявою про розгляд спрарви у її відсутності. Згідно ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 16 вересня 2008 [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 40\~000 грн., що еквівалентно 5334 євро. Вказану суму зобов`язується повернути в місячний строк після вимоги [PERSON] про повернення грошей. (а.с.7) Відповідно до вимог ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.\~1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Цивільним законом визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно статей 526, 527, 530\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Частина 1 ст.\~ 1049\~ЦК України покладає\~на позичальника\~обов`язок\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ч. 1 ст.\~628, ст. 629\~ЦК\~України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.\~\~ За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Як вбачається з копії розписки від 25 вересня 2012 16 вересня 2008 року сторони дійшли згоди про те, що позика буде повернута позичальникові [PERSON] в місячний строк після вимоги останнього про повернення грошей. (а.с.7) 30 листопада 2018 року на адресу відповідача позивач направив вимогу, за змістом якої [PERSON] повідомляє [PERSON] , що між ними було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідачу було передано 40\~000 грн., що на день видачі було еквівалентно 5334 євро. [PERSON] просить відповідача повернути надані грошові кошти в сумі еквівалентної 5334 євро за офіційним курсом на день платежу в місячний строк від дня отримання цієї вимоги. (а.с.8) Вказану вимогу [PERSON] отримав 15 листопада 2019 року, що підтверджується його особистим підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Зі змісту норм ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, слідує, що на іншу сторону договору - позикодавця покладається обов`язок при поверненні позики видати позичальникові розписку про отримання предмета позики (чи його частини) або повернути йому борговий документ (ст. 545 ЦК України).\~\~ Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли зобов`язання, що випливають з договору позики, що підтверджується розпискою та вважає доведеним факт укладання договору позики між сторонами. Разом з тим, суд не погоджується з позицією позивача щодо суми позики у розмірі 5334 євро, що на час подачі позову за курсом НБУ на 15 квітня 2019 року (термін повернення позики) складає 171 406,49 грн. Так, відповідно до приписів ч. 2 ст.\~1047\~ЦК\~України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В даному випадку дотримана письмова форма договору позики у формі розписки, в якій сторони визначили предмет позики, а саме певну грошову суму, конкретно визначеної грошової одиниці, що була передана позикодавцем позичальникові - 40\~000 грн. Зі змісту розписки не випливає, що [PERSON] зобов`язувався повернути кошти в еквівалентному відношенні до [PERSON] . Як визнають сторони у позовній заяві та відзиві на позовну заяву, що предметом договору позики були саме грошові кошти у розмірі 40\~000 в грошовій одиниці гривні. Отже, згідно з умовами цього договору грошові зобов`язання позичальника виражені в національній валюті України гривні з визначенням грошового еквівалента євро. З тексту договору вбачається, та підтвердженні учасниками по справі, що гроші були отримані у гривні. Враховуючи, що умовами договору чітко передбачено надання грошей в позику в національній валюті України, а саме 40000 грн., вказана сума і підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року по цивільній справі №757/21343/15-ц. А тому, суд не погоджується з доводами позивача про стягнення з відповідача в користь позивача боргу виходячи з валютного боргу в розмірі 5334 євро, і вважає, що відповідач, відповідно до розписки, зобов`язаний був протягом місяця з дня вимоги повернути [PERSON] борг у сумі 40\~000 грн. Як передбачено ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Тобто зобов`язання позичальника припиняються належним виконанням і з цього часу боржник є особою, яка повністю виконала свої боргові зобов`язання, про що також зазначено й в ст. 599 ЦК України. Як вбачається з письмових заяв по суті справи, борг відповідач не повернув. У зв`язку з вищенаведеним, враховуючи, що суд прийшов до висновку, що відповідач зобов`язаний був протягом місяця з дня вимоги повернути [PERSON] борг у сумі 40\~000 грн., який він не повернув, а тому суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача грошових коштів за договором позики у розмірі 40\~000 грн. Суд не погоджується із позицією позивача, що стягненню підлягає сума боргу, зазначена в розписці у Євро, із перерахунком вказаної суми у гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим на день повернення позики. Вважає, що позивач помилково послався на правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від\~16 січня 2019 року в справі 363/2054/16-ц, оскільки у названій справі судами встановлено, що за умовами договору позики від 17 грудня 2015 року позикодавець передав позичальнику грошові кошти в розмірі 13 000,00 доларів США, тобто позика отримана в доларах США, без визначення грошового еквіваленту у національній валюті. У справі, що розглядається та у спірному договорі позики від 16 вересня 2008 року зобов`язання виражене у гривні, однак її еквівалент визначено у Євро. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача пені, то суд виходить з наступного. Згідно позовних вимог, [PERSON] просить стягнути з відповідача в його користь пеню у розмірі облікової ставки НБУ від простроченої суми з 15 січня 2019 року по 17 квітня 2019 року , у розмірі 7\~861,22 грн. Разом з тим, суд враховує, що згідно\~ ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи\~ на період проведення антитерористичної операції»\~\~ від 2\~ вересня 2014 року № 1669 У11\~ на\~ час\~ проведення антитерористичної операції\~ забороняється нарахування\~ пені\~\~та/або\~ штрафів\~ на\~ основну\~ суму заборгованості\~ із зобов`язань\~\~ за кредитними\~\~ договорами\~ та договорами позики\~ з 14 квітня 2014 року\~ громадянам України,\~ які зареєстровані\~\~ та\~ постійно\~ проживають\~\~ або переселилися у період з 14 квітня 2014 року\~ з населених\~ пунктів,\~ визначених у затвердженому\~\~ Кабінетом\~ Міністрів\~ України переліку, де проводилася\~ антитерористична операція, а також\~ юридичним особам\~\~ та\~ фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили)\~ свою господарську\~\~ діяльність\~\~ на території населених\~ пунктів, визначених у\~ затвердженому Кабінетом Міністрів України\~ переліку, де проводилася\~ антитерористична\~ операція. Банки\~ та\~ інші\~ фінансові\~ установи, а також\~ кредитори\~ зобов`язані\~ скасувати\~ зазначеним\~ у цій статті\~ особам\~\~ пеню\~та /\~або штрафи, нараховані на основну\~ суму\~ заборгованості\~\~ із зобов`язань\~ за\~ кредитними договорами\~ і договорами\~ позики\~ у період проведення\~\~ антитерористичної операції. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією відповіді Криворізькської сільської ради від 03 травня 2019 року (а.с.14) Згідно з Переліком\~ населених\~ пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим\~ розпорядженням КМУ\~ від 2 грудня 2015 року № 1275-р\~ с.Криворіжжя Добропільського району Донецької області віднесено до вказаного\~ переліку. Таким чином, враховуючи, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на підставі\~вказаного Закону\~\~має\~бути звільнений\~ від сплати пені, яка нарахована після 2014 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: partial