Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

В квітні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість відповідно до розписки від 23.01.2016 року в розмірі 700000 грн. 00 коп., а також судовий збір в сумі 6890 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 23 січня 2016 року він позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 700000,00 грн., на підтвердження чого останнім було написано розписку, в якій він зобовязується повернути борг до 23.03.2016 року. Однак, станом на сьогоднішній день позичені кошти йому не повернуті, відповідач не бажає добровільно їх повернути. Оскільки його права є порушеними, він був змушений звернутись до суду. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше його представник [PERSON] надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги позивача та просила задовольнити їх в повному обсязі. Справу просила розглянути без її участі та зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У судовому засіданні було встановлено, що 23 січня 2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] в борг кошти в сумі 700000,00 грн., що підтверджується борговою розпискою, яку написав власноручно відповідач. Згідно з розпискою відповідач отримав від позивача в борг кошти в сумі 700000,00 грн., які він зобовязався повернути в строк до 23 березня 2016 року, про що зазначено самим відповідачем в борговій розписці (а.с.6). Таким чином, між сторонами був укладений договір позики, на підтвердження якого відповідачем була надана розписка. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач виконав свої зобовязання належним чином, а саме, надав відповідачу грошові кошти в сумі 700000,00 грн., що підтверджується розпискою відповідача, в якій він зазначив, що отримав від [PERSON] в борг кошти в сумі 700000,00 грн. Також, у вказаній розписці вказані їхні паспортні дані. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Так, у борговій розписці зазначено, що позика має бути повернута у строк до 23 березня 2016 року. Проте, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав та у встановлений розпискою строк не повернув позивачу позику. Тому, суд прийшов до висновку, що отримані відповідачем кошти необхідно стягнути в примусовому порядку. За таких обставин, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість відповідно до розписки від 23.01.2016 року в розмірі 700000 грн. 00 коп. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 6890 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved