Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

В квітні 2011 року позивач звернувся з позовною заявою до суду, в якій просив визнати недійсним договір поруки № 5183595 від 16 січня 2007 року, укладений між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON], визнати недійсним договір іпотеки № 5123685 укладений 16 січня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про передачу в іпотеку нерухомого майна - нежитлового приміщення [ADDRESS], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму в розмірі 1168271,00 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що 16 січня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 5122618. В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту 16 січня 2007 року між позивачем та Банком був укладений договір поруки № 5183595, де позивач поручився за виконання відповідачем свого зобов'язання перед банком. Також до кредитного договору, у якості додаткового забезпечення виконання зобов'язань, 16 січня 2007 року між Банком та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 5123685, відповідно до умов якого іпотекою забезпечуються виконання усіх зобов'язань відповідача, що випливають з укладеного між Банком та відповідачем кредитного договору, згідно з яким Банк зобов'язався в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором, надати відповідачу кредит, а відповідач зобов'язався повернути кредит у розмірі 1700000,00 грн., а також сплатити на користь банку проценти за користування кредитом, пені, штрафи, та всі інші суми, передбачені кредитним договором. Предметом іпотеки є нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS], яке у рівних частинах належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON], по 1/3 частині кожному з них. З [PERSON] позивач знайомий з 2000 року. Був пов'язаний з нім сумісною діяльністю, підтримували дружні стосунки та мали спільні ділові інтереси. Наприкінці 2006 року [PERSON] звернувся до нього з пропозицією виступити поручителем за договором кредиту перед Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк». Свою пропозицію він пояснив тим, що він отримає гроші в Закритого акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» в кредит і сплатить йому вартість 1/3 частини нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS], яке належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Після укладення договору купівлі-продажу 1/3 частини нежитлового приміщення по [ADDRESS] - [PERSON] обіцяв переоформити на ім'я позивача належну йому 1/3 частку нежитлового приміщення [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] вмовили позивача виступити поручителем перед Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та укласти договір іпотеки на нежитлове приміщення [ADDRESS]. 16 січня 2007 року [PERSON] уклав кредитний договір № 5122618 та отримав гроші в касі банку. Після укладення договору кредиту, договору поруки та договору іпотеки, відповідач [PERSON] почав уникати виконання зобов'язань за договором кредиту в частині погашення тіла кредиту та процентів за користуванням кредитом. Тривалий час, протягом 2007-2008 років позивач передавав [PERSON] свої особисті кошти для погашення тіла кредиту та процентів за користування кредитом. Однак, побачивши, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх зобов'язань, позивач почав самостійно виконувати кредитні зобов'язання перед банком. Внаслідок невиконання відповідачем обов'язків по кредитному договору позивач, як поручитель по цьому договору, змушений був сплатити банку 584135,50 грн., що підтверджується відповідними прибутковими касовими ордерами. До даного часу Відповідач добровільно не повернув Позивачу сплачені ним кошти. Подружні стосунки з [PERSON], який був тривалий час компаньйоном позивача та якому він довіряв, вплинули на прийняття ним рішення, стосовно укладення договору поруки, та передачі в іпотеку належного йому нерухомого майна. Після того, як [PERSON] отримав гроші за кредитним договором, але не виконав свої зобов'язання в частині переоформлення права власності на ім'я позивача на частину нежитлового приміщення [ADDRESS] та по сплаті (виконанню) кредитного договору, позивачу стало зрозуміло, що відповідач ввів його в оману, вмовивши підписати договір поруки та договір іпотеки на належне йому нерухоме майно. Позивач вважає Договір поруки № 5183595 від 16 січня 2007 року, укладений між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] недійсним, як правочин, вчинений в стані омани зі сторони відповідача. А також, вважає, що Договір іпотеки № 5123685 укладений 16 січня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - є недійсним на тих самих підставах. Сума збитків, спричинених позивачу внаслідок неправомірних дій [PERSON] складає 1168271,00 грн. Позивач декілька разів уточнював свої позовні вимоги та підстави заявлених позовних вимог та в остаточному варіанті просив визнати припиненим з 01 вересня 2011 року Договір поруки № 5183595 від 16 січня 2007 року, укладений між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON], визнати недійсним Договір іпотеки № 5123685, укладений 16 січня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про передачу в іпотеку нерухомого майна - нежитлове приміщення [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 47, скасувати заборону на відчуження нежитлового приміщення [ADDRESS], накладену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровану в реєстрі за № 3 та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь - суму грошових коштів в розмірі 584135,35 грн., а також стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь судові витрати. Ухвалою суду до участі у справу був залучений [PERSON] у якості співвідповідача та виключений з кола третіх осіб по справі. Ухвалою суду відповідач по справі - Закрите акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» був уточнений на належного відповідача - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк». Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги позивача та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини викладені в уточненій позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. При цьому, вказала, що [PERSON] вважає, що ним частково виконані боргові зобов'язання і він має право на регресну вимогу, але згідно змісту ч. 2 ст. 512 ЦК України, яка вказує на те що зобов'язання боржника, тобто всі грошові зобов'язання [PERSON] перед Банком, які передбачені умовами кредитного договору, повинні бути виконані повністю (незалежно ким, боржником чи поручителями), а не частково і тільки тоді настає право регресної вимоги поручителів, які повністю чи частково приймали участь в погашені боргу. Посилання [PERSON] на те, що Банком не направлена вимога про повернення кредиту, а тому договір поруки потрібно визнати припиненим, не відповідає дійсним обставинам справи. Терміни виконання кредитних зобов'язань [PERSON] були порушені ще в 2010 році і Банком 04.02.2010 року на адресу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були направлені вимоги про повернення всієї суми кредиту. Додаткових угод між Банком та [PERSON] про зміну графіка погашення кредиту не укладалось. Але [PERSON] та [PERSON] продовжували вносити по своїй ініціативі платежі частково, а не повністю. Таким чином, Банк з лютого 2010 року вимагав і вимагає повернення кредиту у повному обсязі. Існування письмової вимоги Банку від 04.02.2010 року перешкоджає позивачу застосувати вказані в позові правові норми, на підставі яких позивач вважає необхідним просити суд про припинення дії договору поруки. Крім цього, позивач вважає необхідним визнати недійсним договір іпотеки від 16.01.2007 року, який був укладений між Банком, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в якості додаткового забезпечення зобов'язання за кредитним договором, оскільки він нібито підписав договір іпотеки лише тому, що [PERSON] запевнив його, що коли останній отримає кредитні кошти, він поверне [PERSON] суми, які начебто були сплачені останнім за придбання нежитлового приміщення, розташованого по [ADDRESS], право власності на яке в рівних частках зареєстровано за [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також здійснить переоформлення права власності на 1/3 частину нежитлового приміщення [ADDRESS]. Проте, викладене не відповідає дійсним обставинам укладення договору іпотеки і по своїй суті є якраз мотивом. З 2002 року сторони по справі вели спільну підприємницьку діяльність за напрямком - створення громадської організації риболовецького клубу, створення мережі магазинів для роздрібної торгівлі риболовецькими та туристичними товарами, створення бази відпочинку для рибаків. З цією метою в період з 2004 року для розвитку підприємницької діяльності ними неодноразово були отримані кредитні кошти в різних Банках, які були повернуті ними спільно за отримані прибутки від спільного бізнесу. Для цієї ж мити були отримані кредитні кошти у Закритого акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» за Кредитним договором № 5122618 від 16.01.2007 року в розмірі 1700000 грн., з яких кожен з учасників взяв на особисті потреби по 50000 грн., а далі кредитні кошти використовувались для: проведення перебудови, добудови та будівництва будинку [ADDRESS] та будівництва житлових будинків [NUMBER], [NUMBER],[NUMBER] на земельних ділянках, які були придбані для цієї мети на праві спільної часткової власності в сумі 700000 грн.; для закупки в КНДР, м. Одесі та м. Харкові товарів для реалізації їх в магазинах, розташованих по [ADDRESS] та [ADDRESS] в сумі 550000 грн., прибуток від цієї діяльності ділився в рівних частках між усіма учасниками, а також використовувався для погашення кредитних зобов'язань; для ремонту приміщення по [ADDRESS], яке належить на праві спільної часткової власності сторонам в сумі 300000 грн.; для придбання автомобіля сину [PERSON] - [PERSON] в сумі 36783 грн. Ні про які договори купівлі-продажу частин приміщень по [ADDRESS] та по [ADDRESS] чи інші борги на той час зі сторони позивача вимог не заявлялось. Виконання кредитних зобов'язань відбувалося за рахунок прибутку від спільної підприємницької діяльності. В 2009 році між [PERSON] та між відповідачами виник конфлікт, в наслідок чого було прийнято рішення про розподіл нерухомого майна, товару та зовнішніх боргів, в тому числі і кредитної заборгованості перед Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором, в якому формально значився як боржник - [PERSON], але по якому фактично кредитні кошти використовувались [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який зобов'язувався виплатити залишок несплаченого кредиту по кредитному договору, який станом на 01.11.2008 року складав 1250696 грн. З грудня 2008 року по лютий 2011 року сторони погашали кредит добровільно, а [PERSON] погашав фактично кредит не як поручитель, а як позичальник. Грошова частка з грудня 2008 року платилась [PERSON] добровільно, ще за довго до вимоги банку, що підтверджує, що [PERSON] погоджувався зі своєю часткою боргу і добровільно її виплачував. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] вважає, що обман з боку [PERSON] та [PERSON] позивачем не доведений, так як взагалі не мав місця. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог позивача та просив відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини зазначені представником відповідача [PERSON] - [PERSON] Представник Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та просив відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. При цьому, вказав, що Банк належним чином виконав свої обов'язки за Кредитним договором, відкривши [PERSON] позичковий рахунок та надавши йому обумовлені Кредитним договором грошові кошти в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 272757708 від 17.01.2007 року, але Позичальник починаючи з 23.02.2011 року повністю припинив виконання взятих на себе зобов'язань щодо сплати процентів за користування кредитом та повернення частини кредиту. Таким чином, сума нарахованих та несплачених зобов'язань за Кредитним договором № 5122618 від 16.01.2007 року за користування кредитом станом на 28.04.2014 року складає 1406670,51 грн. Посилання позивача на той факт, що він змушений був сплатити Банку грошові кошти за кредитним договорам, у якості поручителя, жодним чином не суперечить кредитному договору, договору поруки № 5183595 від 16.01.2007 року, оскільки у п. 1.2 договору поруки зазначено, що поручитель відповідає перед Кредитором (Банком) за виконання Зобов'язання Боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісії, неустойки. Крім того, незрозумілим залишається твердження позивача, щодо того, що відповідачі добровільно не повернули [PERSON] сплачені ним кошти, а також не зазначені правові підстави на підставі яких повинні були сплачені кошти на користь [PERSON] Також, не підтверджується жодними доводами та документами й твердження позивача про те, що оскаржувані договори порушують його права, а також не зазначено у якій частині та у якому обсязі на думку позивача були порушені його права. Усі істотні умови (вимоги) на момент укладення правочину, а саме договору поруки № 5183595 від 16 січня 2007 року, необхідні для чинності правочину були додержані обома сторонами зазначеного договору, що відповідно виключає можливість оскарження даного договору на підставі ст. ст. 203, 216 ЦК України, а тому не може бути прийнята судом до уваги. Крім того, вказав, що позивач стверджує, що [PERSON] та [PERSON] на момент прийняття рішення про укладання кредитного договору та договору іпотеки ввели його в оману, скориставшись їх подружніми стосунками, але позивач та відповідачі мали можливість, навіть більш ніж Банк, оцінювати реальність виконання своїх зобов'язань за кредитним договором і тим паче укладаючи договір іпотеки позивач не міг бути введений в оману стосовно дійсних намірів [PERSON] та [PERSON], і навіть більш того, як зазначається в позовній заяві, грошові кошти були отриманні з метою розвитку спільного бізнесу, в якому також приймали участь відповідачі. Тобто існувала пряма зацікавленість позивача в отриманні кредитних коштів з подальшою метою отримувати дохід від бізнесу. Тому, з пояснень позивача можна зробити висновок, що вкладом в розвиток вищевказаного бізнесу з боку відповідачів було іпотечне майно, відповідно до договору іпотеки, яким вони забезпечились за виконання зобов'язань Боржника [PERSON] за кредитним договором. З цього виникає підстава вважати, що підписання договору іпотеки було цілком зваженим та свідомим з боку Позивача - [PERSON] Окрім того, Банк не змушував [PERSON] підписувати договір іпотеки та договору поруки, а позивач самостійно прийшов до установи Банку з твердим наміром та відповідними документами для укладання договору іпотеки та договору поруки. Щодо вимог позивача, якими він вимагає оплати (повернення) частини сплачених коштів від [PERSON] та [PERSON] - представник Банка вказав, що вважає, що у разі наявності угод (правочинів) про розподіл відповідальності, у тому числі фінансової, між зазначеними сторонами, необхідно керуватися положеннями даних угод (правочинів). Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин своєї неявки суду не повідомив. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. У судовому засіданні було встановлено, що 16 січня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 5122618, відповідно до умов якого, Банк надав [PERSON] кредит у сумі 1700000,00 грн. на споживчі потреби на строк до 16.01.2014 року з оплатою 17,20 % річних за користування кредитними коштами (т.1 а.с.8-13). В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед Банком за Кредитним договором № 5122618 від 16.01.2007 року, між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», [PERSON] та [PERSON] 16 січня 2007 року були укладені Договори поруки № 5183595 та № 5183606, відповідно до умов яких Поручителі зобов'язалися відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його боргових зобов'язань перед Кредитором за Кредитним договором № 5122618 від 16.01.2007 року, в повному обсязі таких зобов'язань (т.1 а.с.235-240). Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед Банком за Кредитним договором № 5122618 від 16.01.2007 року, між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 16 січня 2007 року був укладений Договір іпотеки № 5123685, відповідно до умов якого Іпотекодавці передали Банку в іпотеку нежитлове приміщення [ADDRESS], приміщення [ADDRESS], яке складається з: поз. 2, 3, 5, 7, 13, 14, 15, 23, 27, 29, 35; вхід у підвал літ. а'-1; ганок літ. а''. Вказаний Договір іпотеки № 5123685 від 16.01.2007 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 47 (т.1 а.с.14-17). Банк виконав свої зобов'язання за Кредитним договором № 5122618 від 16.01.2007 року шляхом видачі [PERSON] кредитних коштів у розмірі 1700000,00 грн., які останній отримав та використав в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Проте, [PERSON] свої обов'язки належним чином не виконав та не здійснює повернення кредиту у встановлений договором графік. Вищевказані обставини були визнані сторонами та не заперечувалися, а тому доказуванню вищевказані обставини не підлягають. Оскільки зобов'язання [PERSON] за Кредитним договором № 5122618 від 16.01.2007 року були забезпечені поруками [PERSON] та [PERSON], Банком на адресу Боржника та Поручителів були направлені вимоги про усунення порушення кредитного договору та повернути всю суму кредиту та процентів. [PERSON] отримав вищевказану вимогу від 04.02.2010 року за вих. № DN1-21/18 (т.1 а.с.21). Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з п. 1.2. Договорів поруки, укладених між Банком та Поручителями, Поручителі відповідають перед Кредитором за виконання Зобов'язання Боржником в повному обсязі. Поручителі відповідають в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки. На підставі вищевказаного, [PERSON] частково погасив заборгованість [PERSON] перед Банком за Кредитним договором № 5122618 від 16.01.2007 року, а саме на загальну суму 536713 грн. 25 коп., що підтверджується відповідними прибутковими касовими ордерами та квитанціями (т.1 а.с.24-40,42,47-49,50 на обороті-51,52 на обороті-67). Інші прибуткові касові ордери (т.1 а.с.41,43-46,50,52) на які посилається позивач, що ним також були сплачені суми на погашення заборгованості [PERSON] перед Банком за Кредитним договором № 5122618 від 16.01.2007 року - не є доказом сплати їх [PERSON], оскільки платником у вказаних ордерах вказаний [PERSON] Позивач вважає, що сплачені ним суми мають бути стягнуті солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь в порядку регресу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦПК України, Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Відповідно до ч. ч. 2-3 ст. 556 ЦПК України, до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов'язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов'язку, що виконана ним. Згідно з положеннями ст. 544 ЦПК України, Боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов'язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. Таким чином, позивач має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника у тій частці, яку він виконав за борговими зобов'язаннями [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» за Кредитним договором № 5122618 від 16.01.2007 року. Проте, таким Боржником є саме [PERSON], а ні [PERSON], який є таким же поручителем перед Банком, як й [PERSON] За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму грошових коштів в розмірі 536713 грн. 25 коп., які останній сплатив Банку у зв'язку з невиконанням [PERSON] його зобов'язань за Кредитним договором № 5122618 від 16.01.2007 року. Що стосується вимог позивача в частині визнання припиненим з 01 вересня 2011 року Договору поруки № 5183595 від 16 січня 2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON], оскільки Банк у встановлений законом строк не пред'явив вимоги до Поручителя, у зв'язку з чим закінчився строк дії договору, то ці вимоги задоволенню не підлягають по наступним підставам. Так, у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З Договору поруки № 5183595 від 16.01.2007 року вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед Банком або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань, не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. Згідно із цією нормою права строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Цього в договорі поруки не встановлено. При цьому, термін дії основного Кредитного договору № 5122618 від 16.01.2007 року встановлено до 16.01.2014 року або у разі, якщо Позичальник неналежним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором, то Банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань, що передбачено статтею 4 договору. Так, Банком були направлені на адресу [PERSON] Вимоги про усунення порушення кредитного договору та повернути всю суму кредиту та процентів від 04.02.2010 року за вих. № DN1-21/18 (т.1 а.с.21) та від 13.04.2011 року за вих. № DN1-44/354 (т.2 а.с.36), які останній отримав та був з ними ознайомлений. На підставі вищевказаного, [PERSON] й виконувалися умови кредитного договору та договору поруки, за яким він зобов'язався відповідати перед Банком за невиконання Боржником його зобов'язань. Таким чином, Банк у встановленому законом порядку та строки пред'явив вимогу до Поручителя, [PERSON], яку останній протягом тривалого часу виконував. Судом також не беруться до уваги твердження позивача про те, що ним сплачена сума боргу за [PERSON], у зв'язку з чим договір поруки також підлягає припиненню, оскільки згідно статті 6 спірного договору поруки - порука за цим договором припиняється з припиненням Зобов'язання, але згідно довідки про стан заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» за Кредитним договором № 5122618 від 16.01.2007 року, станом на 28.04.2013 року, складає 1406670,51 грн., яка складається з наступного: заборгованість за основною сумою кредиту - 712156,93 грн.; заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом - 280951,57 грн.; пеня за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором - 127801,01 грн.; сума штрафів за порушення відповідачем обов'язків, передбачених пп. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору - 17000,00 грн.; сума штрафів за порушення відповідачем обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування - 268761,00 грн. (т.2 а.с.30-31). Таким чином, оскільки основне зобов'язання за Кредитним договором № 5122618 від 16.01.2007 року, станом на дату розгляду даної справи, не виконане, у суду відсутні обставини визнавати припиненим спірний договір поруки. Тому, в цій частині позовних вимог, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні. Не підлягають задоволенню також й вимоги позивача щодо визнання недійсним Договору іпотеки № 5123685 від 16 січня 2007 року та скасування заборони на відчуження нежитлового приміщення [ADDRESS], накладену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровану в реєстрі за № 3 та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, оскільки під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження твердження позивача, що він був введений в оману [PERSON] та [PERSON] Посилання позивача на ті обставини, що він виступив поручителем перед Банком за зобов'язаннями [PERSON] та уклав спірний договір іпотеки на належне йому майно у зв'язку з домовленістю з [PERSON] та [PERSON], що йому буде передано якесь майно, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки вказані обставини не передбачені ані Кредитним договором № 5122618 від 16.01.2007 року ані Договором поруки № 5183595 від 16.01.2007 року ані Договором іпотеки № 5123685 від 16.01.2007 року. Крім того, на протязі тривалого часу [PERSON] виконував свій обов'язок як Поручитель перед Банком за зобов'язаннями [PERSON] по Кредитному договору № 5122618 від 16.01.2007 року, що свідчить про те, що він був знайомий з усіма умовами цих договорів і добровільно погодився на їх умови, у зв'язку з чим сплачував передбачені суми коштів за невиконання Боржником його зобов'язань. Так, вказані послідовні та узгоджені дії [PERSON], який виконував свої обов'язки Поручителя перед Банком з 30 грудня 2008 року по 22 лютого 2011 року, тобто на протязі майже трьох років (що вбачається з прибуткових касових ордерів т.1 а.с.24), а до суду звернувся лише в квітні 2011 року, свідчать про визнання ним умов вищевказаних договорів, як таких, що відповідають вимогам закону та його волевиявленню. Таким чином, твердження позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки на момент укладення договорів (кредиту, поруки та іпотеки) між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов за відсутності омани від кожної із сторін. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в частині визнання недійсним Договору іпотеки № 5123685 від 16 січня 2007 року та скасування заборони на відчуження нежитлового приміщення [ADDRESS], накладену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровану в реєстрі за № 3 та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача слідує стягнути судовий збір в розмірі 1700 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. 00 коп., а також достягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 1954 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial