Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 19 січня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 15. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Подружні відносини у них не склались у зв»язку з різними характерами та поглядами на життя, в результаті чого у них постійно виникали сварки та конфлікти. Це негативно вплавало на її психіку та психіку дитини. Протягом чотирьох років вони разом не проживають, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. За цей час стали зовсім чужими людьми. Вважає, що сім»я розпалась остаточно і збереженою бути не може. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснила, що більше чотирьох років вони з відповідачем разом не проживають, не ведуть спільне господарство. Дитина проживає з нею в будинку її батьків. Просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу прізвище залишити «[PERSON]». У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згідний. Підтвердив, що протягом останніх чотирьох років вони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують. Не заперечує, щоб після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачкою, але він хоче брати участь у його вихованні. Заслухавши учасиків судового засідання, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі з 19 січня 2010 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 15. [PERSON] народився [INFO] року, його батьками є сторони по справі (а.с. 6). Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя не пов»язане спільним побутом, проживають окремо протягом останніх чотирьох років. Шлюбні відносини між ними фактично відсутні. Позивачка настоює на розірванні шлюбу, відповідач позов визнає. За таких обставин, суд вважає, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище «[PERSON]». Враховуючи, що дитина: [PERSON], [INFO], проживає з матір»ю, спору щодо місця проживання дитини немає, відповідно до ст.160 СК України, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити його проживати разом з позивачкою. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтвердженні витрати. Ч.1 ст.79 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved