Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

В лютому 2018 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 1 в будинку № 27-а по вул. Могилівська в м. Дніпрі. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що вона є власником вищевказаної квартири, в якій зареєстрована його колишня дружина, відповідач у даній справі. Фактично відповідач не проживає у вказаній квартирі з вересня 2000 року і по теперішній час. Він неодноразово звертався до відповідача по телефону з проханням добровільно виписатися з належної йому квартири, але була відмова, хоча, як йому відомо, відповідач має іншу сімю. 16 січня 2010 року він укладено шлюб з [PERSON], а 27 вересня 2010 року у них народилась донька - [PERSON], які фактично з 2010 року проживають зі ним за вказаною адресою. Тому, у звязку з цими обставинами, він був змушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в позовній заяві та зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Відзиву на позов не подала. Представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду клопотання, в якому просила розглянути дану справу без участі представника департаменту. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є власником 6/10 частин домоволодіння № 27-а по вул. Могилівська в м. Дніпрі, які складаються з квартири № 1, на підставі договору дарування від 25.07.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1287 (а.с.5). Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстроване за позивачем в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в книзі № 552 за реєстровим № 99, що підтверджується штампом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради на самому договорі (а.с.5 на обороті) та листом останнього від 04.06.2018 року за № 7662. В належній [PERSON] квартирі [ADDRESS], окрім нього самого, з 01.12.1997 року зареєстрована [PERSON], [INFO], що підтверджується домовою книгою на домоволодіння (а.с.6-11) та відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 06.03.2018 року за вих. № 953/2 (а.с.29). Проте, [PERSON] більше восьми років не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом від 11.02.2018 року, який складений сусідами по місцю реєстрації відповідача - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], підписи яких засвідчені відділом комунального господарства Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, і згідно з яким відповідач в спірній квартирі не проживає більше восьми років (а.с.25). Крім того, вищевказані обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача та відповідача по місцю їхньої реєстрації, і які вказали на ті ж самі обставини, які викладені в складеному за їхньою участю акті від 11.02.2018 року. При цьому, відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З огляду на вищевказані положення чинного законодавства позивач, як власник квартири, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням того, що відповідач без поважних причин не проживає в спірній квартирі вже більше року, а її реєстрація чинить власнику перешкоди у користуванні власним майном, суд вважає можливим задовольнити даний позов та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 1 в будинку № 27-а по вул. Могилівська в м. Дніпрі. Крім того, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved