Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

В листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила винести рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], на період навчання дитини. В обґрунтування позову вказала, що з 1995 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого у них народилася спільна дитина [PERSON], [INFO]. Їх шлюб розірвано. На даний час син навчається в Дніпропетровському гуманітарному університеті. Навчання потребує значних витрат, але її доходів не вистачає. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому вона звернулася до суду з даним позовом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Третя особа у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей до 23 років за умови ,що вони можуть надавати матеріальну допомогу , якщо їх повнолітні діти продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги. Із ч. 1 ст. 200 СК України вбачається, що суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину з урахуванням обставин, передбачених в ст. 182 СК України: стану здоровя та матеріального становища дитини, стану здоровя та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач доводиться батьком повнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.14), який 11 лютого 2014 року змінив своє прізвище «Сачок» на «Федчук» (а.с.15). [PERSON] навчається на третьому курсі Вищого навчального приватного закладу «Дніпропетровський гуманітарний університет» ІІІ рівня акредитації, денної форми навчання за напрямом підготовки 6.140103 «Туризм» терміном навчання до червня 2017 року, що підтверджується довідкою № 50/15-м від 28 жовтня 2015 року (а.с.13). [PERSON] стипендію не отримує, знаходиться на повному утриманні матері, батько в свою чергу добровільно матеріальну допомогу на його утримання не надає. При вирішенні судом питання щодо наявності підстав для задоволення позову і стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина на час його навчання суд враховує, що після розірвання шлюбу з позивачем, відповідач вдруге одружився і у даному шлюбі у нього народилась дитина син [PERSON], [INFO], який перебуває на його утриманні. Також, суд бере до уваги рівень матеріального забезпечення відповідача, який\~з 2008 року не працює. Відомостей про наявність у відповідача інших доходів матеріали справи не містять. Позивачкою в ході розгляду справи, в порушення вимог ст. 10, 60 ЦПК України, не було надано доказів про рівень своїх доходів, позивачка вважала за можливе розглядати справу за наявними у матеріалах справи доказами. Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно рішення суду відповідач сплачував на користь позивачки аліменти на утримання сина до його повноліття . З врахуванням викладених судом обставин, оцінюючи всі досліджені докази, суд вважає, що з врахуванням сімейного стану відповідача, перебуванням на його утриманні інших осіб і рівня його матеріального забезпечення, [PERSON] не може надавати допомогу на утримання повнолітнього сина. З урахуванням викладеного суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час його навчання не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони необґрунтовані і не є доведеними в ході судового розгляду. Питання щодо стягнення судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed