Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

В липні 2015 року Добропільський міжрайонний прокурор, який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], звернувся до суду з позовом до державного навчального закладу «Білицький професійний ліцей», третя особа служба у справах дітей Добропільської міської ради, про перерахунок нарахованої стипендії, посилаючись на те, що до прокуратури надійшло звернення [PERSON] з питання представництва його інтересів в суді щодо перерахунку стипендії, прокурор зазначає, що всупереч вимогам ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» [PERSON] за період з вересня 2014 року по червень 2015 року стипендія нараховувалась на загальних підставах у розмірі нижче прожиткового мінімуму, тому просив стягнути з відповідача заборгованість по виплаті стипендії в розмірі 8969,77 грн. та зобов'язати відповідача проводити виплату [PERSON] стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, до закінчення ним навчання. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2015 року в задоволенні позову Добропільського міжрайонного прокурора в інтересах неповнолітнього [PERSON] до Державного навчального закладу «Білицький професійний ліцей», третя особа служба у справах дітей Добропільської міської ради, про перерахунок нарахованої стипендії відмовлено. З вказаним рішенням суду не погодився заступник прокурора Донецької області, який дії в інтересах неповнолітнього [PERSON], та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недотримання [PERSON] вимог постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року №822 «Про затвердження Порядку призначення і виплати стипендії» в частині ненадання документів, підтверджуючих наявність пільги на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, у зв'язку з чим щодо нього не було застосовано положень Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», при цьому суд не врахував, що пільги підтверджено наявними в матеріалах справи доказами. Добропільський міжрайонний прокурор в судове засідання апеляційній інстанції не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить телефонограма, зареєстрована в журналі телефонограм за № 2433 від 19 травня 2016 року. Представник відповідача державного навчального закладу «Білицький професійний ліцей» в судове засідання апеляційній інстанції не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за відсутності представника. Представник третьої особи служби у справах дітей Добропільської міської ради в судове засідання апеляційній інстанції не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить телефонограма, зареєстрована в журналі телефонограм за № 2435 від 19 травня 2016 року. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не мав правових підстав для нарахування стипендії за спірний період згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки [PERSON] не надав доказів того, що він був зарахований до державного навчального закладу «Білицький професійний ліцей» на підставі Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та не надав документів, передбачених ст.5 цього Закону, що давало б йому право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Однак такий висновок суду не відповідає нормам матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що згідно із наказом №1 «З-УДЗ» від 27 серпня 2014 року [PERSON], [INFO], з 01 вересня 2014 року було зараховано до складу учнів державного навчального закладу «Білицький професійний ліцей» (а.с.13). З довідок управління праці та соціального захисту населення Добропільської міської ради від 27 лютого 2006 року та виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління «Добропільське» товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» вбачається, що підземний стаж роботи батька неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] складає 36 років 11 місяців 13 днів (а.с.11,12). Відповідно до довідки державного навчального закладу «Білицький професійний ліцей» за період навчання з вересня 2014 року по червень 2015 року стипендія [PERSON] нараховувалась на загальних підставах та була нижчою за вказаний прожитковий мінімум (а.с.14). Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Згідно із ст. 1 Закону України «Про професійно-технічну освіту» законодавство України про професійно-технічну освіту базується на Конституції України і складається з Закону «Про освіту», цього Закону та інших нормативно-правових актів. Гарантоване державою право, зокрема й на забезпечення стипендіями у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України і право на матеріальне забезпечення в період навчання, також на умовах і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, передбачено відповідно статтею 51 Закону України «Про освіту» та статтею 37 Закону України «Про професійно-технічну освіту». Порядок призначення і виплати стипендії, встановлений постановою Кабінету Міністрів України «Питання стипендіального забезпечення» №822 від 12 липня 2004 року. Відповідно до пункту 8 цієї постанови для вирішення питань з призначення та позбавлення академічної або соціальної стипендії (у тому числі спірних), надання матеріальної допомоги учням, студентам, курсантам вищого навчального закладу, заохочення кращих з них за успіхи у навчанні, участь у громадській, спортивній та науковій діяльності, навчальні заклади утворюють стипендіальні комісії. У своїй роботі стипендіальна комісія навчального закладу керується законами та іншими нормативно-правовими актами, які визначають права і обов'язки учнів, студентів, курсантів вищого навчального закладу, цим Порядком, статутом навчального закладу. Пунктом 18 вказаного Порядку передбачено, що особи, зазначені у пункті 6, підпунктах 1-4 і 6 пункту 10 цього Порядку, які вперше претендують або поновлюють право на призначення соціальної стипендії, подають стипендіальній комісії документи, що підтверджують їх право на отримання пільг та гарантій на стипендіальне забезпечення згідно з нормативно-правовими актами. Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, зазначив, що неповнолітній [PERSON] не надав навчальному закладу документи на підтвердження свого права на отримання соціальної стипендії, в той час як судом не було враховано, що бланк анкети учня був розроблений відповідачем і в ньому відображені лише дві пільгові категорії учнів: «діти загиблих шахтарів» та «діти чорнобильців». Інші пільгові категорії учнів, у тому числі діти шахтарів, які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, в анкеті не передбачені. [PERSON], [INFO], є неповнолітнім, а тому та обставини, що при зарахуванні до навчального закладу ним не були надані документи на підтвердження свого права на стипендію, передбаченого ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», не є підставою для відмови у задоволенні позову та не може позбавити його гарантованого державою права на її отримання відповідно до вимог зазначеного Закону. З довідки державного навчального закладу «Білицький професійний ліцей» №2 вбачається, що [PERSON] за період з вересня 2014 року по червень 2015 року отримав стипендію в сумі 3210,23 грн.: вересень - жовтень 2014 року - 550 грн., листопад 2014 року - 275 грн., грудень 2014 року - 275 грн., січень 2015 року - 483,77 грн., лютий 2015 року - 286,83 грн., березень 2015 року - 304,70 грн., квітень 2015 року - 320,93 грн., травень 2015 року - 355,58 грн., червень 2015 року - 358,42 грн. (а.с.14). Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на період з 01 вересня 2014 року по 01 липня 2015 року становив 1218 грн. Таким чином, [PERSON] в період з 01 вересня 2014 року по 01 липня 2015 року повинен був отримувати стипендію в сумі 1218 грн.: вересень - жовтень 2014 р. - 1886 грн., листопад 2014 р. - 943 грн., грудень 2014 р. - 943 грн., січень 2015 р. - 734,23 грн., лютий 2015 р. - 931,17 грн., березень 2015 р. - 913,30 грн., квітень 2015 р. - 897,07 грн., травень 2015 р. - 862,42 грн., червень 2015 р. - 859,58 грн., всього - 8969,77 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі ст.ст. 15, 16 ЦК України та ст.ст. 1, 3, 15 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, у тому числі й про усунення перешкод у здійсненні невизнаного права шляхом зобов'язання вчинити певні дії, особа має суб'єктивне матеріальне право на їх задоволення. Обраний Добропільським міжрайонним прокурором спосіб захисту порушеного права позивача в частині позовних вимог про зобов'язання виплачувати стипендію ґрунтується на нормах ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 15 ЦПК України. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2981цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права. Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про порушення права [PERSON] на отримання стипендії відповідно до частини першої ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб та зобов'язання виплачувати стипендію в подальшому до закінчення навчання. Виходячи із встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, рішення суду першої інстанції з підстав ненадання доказів щодо права [PERSON] на соціальну стипендію, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Відповідно до п. 4 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Оскільки судом першої інстанції були встановлені всі обставини по справі, але неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права, то рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи обсяг задоволених вимог Добропільского міжрайонного прокурора в інтересах неповнолітнього [PERSON], положення ст.ст. 5, 6 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у сумі 511,56 грн.

Outcome: approved