Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

В липні місяці 2017 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу, ВдовіноїЛіани Леонідівни, третя особа: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності на житловий будинок. В обгрунтування позову [PERSON] зазначила, що від відповідача вона отримала претензію від 11.07.2017 р. з вимогою протягом 30 днів добровільно звільнити житловий будинок загальною площею 68,70 кв.м., розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Передова, 661. До претензії була додана копія Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.10.2016 р. № 71583857, з якої вбачається, що рішенням державного реєстратора - приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] № 32078538 від 27.10.2016 р. на підставі договору іпотеки, серія та номер: 769 від 02.04.2008 р. було зареєстровано за ПАТ КБ «Приватбанк» право власності на житловий будинок загальною площею 68,70 кв.м., розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Передова, 661. Позивач вважає, що рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] № 32078538 від 27.10.2016 р. є протиправним, незаконним і підлягає скасуванню, оскільки житловий будинок №661 по вул. Передовій в м. Дніпрі, який є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки №DNGOGA0000000071 від 02.04.2008, використовується як місце постійного проживання, як позивача так і її родини, а тому зазначене домоволодіння підпадає під Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-VІІ, який встановлює заборону на примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, що є предметом іпотеки згідно із ст.5 ЗУ «Про іпотеки», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті та за передбачених Законом умов. Враховуючи викладене, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення № 32078538 від 27.10.2016 року про реєстрацію права власності на житловий будинок загальною площею 68,70 кв.м., розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Передова, 661 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1067377212101) за ПАТ КБ «ПриватБанк», на підставі договору іпотеки, серія та номер: 769 від 02.04.2008 року, вчиненого державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 27.10.2016 року, реєстраційний номер документа: 71583857. В судовому засіданні позивач надала аналогічні пояснення, що викладені в позовній заяві, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявилася, надала до суду заперечення в яких зазначила, що поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобовязання (п.2 ч.1 ст.2363 ЦК України), а тому мораторій є відстроченням виконання зобовязання, а не звільнення від його виконання. Відтак установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-VІІ мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті не передбачає втрати кредитором права на звернення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати. Представником ПАТ КБ «Приватбанк» було надано договір іпотеки, відповідно до п.27 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом, зокрема переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобовязаний письмово повідомити Іпотекодавця у порядку ст.38 ЗУ «Про іпотеку». Відповідач вважає, що реєстрацію переходу права власності було вчинено відповідно до всіх вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та відповідає вимогам нормативно-правових актів України. У звязку з чим відповідач просить в задоволені позовних вимогах відмовити. Представник третьої особи ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомив. Заслухавши думку сторін та Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 02.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний №DNG0GA0000000071 за яким остання отримала кредитні кошти в розмірі 47\~100,00 дол. США на термін до 02.04.2018 року, а відповідач зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Для забезпечення виконання грошових зобовязань, 02.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки №DNG0GA0000000071, домоволодіння №661 по вул.Передова в м. Дніпрі та договір про задоволення вимог Іпотекодержателя від 02.04.2008, відповідно до якого іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення позичальником зобовязань передбачених кредитним договором. Банк належним чином виконав свої зобовязання та надав [PERSON] вказану вище суму грошових коштів, натомість [PERSON] умови договору не виконує, має заборгованість перед Банком, у звязку з чим представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу, ВдовіноїЛіани Леонідівни з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки від 02.04.2008 домоволодіння №661 по вул. Передовій в м. Дніпрі. Оскільки боржник не виконує свої зобовязання за кредитним договором, рішенням державного реєстратора - приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] № 32078538 від 27.10.2016 р. на підставі договору іпотеки, серія та номер: 769 від 02.04.2008 р. було зареєстровано за ПАТ КБ «Приватбанк» право власності на житловий будинок загальною площею 68,70 кв.м., розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Передова, 661. Відповідно до абз. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-VІІ, встановлює заборону на примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, що є предметом іпотеки згідно із ст.5 ЗУ «Про іпотеки», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті та за передбачених Законом умов. Таким чином, оформлення відповідачем права власності на вказаний житловий будинок є способом звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому, протягом дії мораторію звернення стягнення на предмет іпотеки - не допускається (п. 1 ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»). Так, як на день прийняття рішення державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] № 32078538 від 27.10.2016 р. діяв мораторій на звернення стягнення на предмет іпотеки, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved