Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні, визнання права власності на частку у спільному майні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач являються співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,10 га, що розташована в селі Липини Луцького району Волинської області. Частка відповідача у спірному майні є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне користування будинком та земельною ділянкою неможливе, так як сторони перебувають у неприязних стосунках між собою. Тому право власності відповідача на належну їй 1/4 частку в зазначених житловому будинку та земельну ділянку підлягає припиненню на підставі вимог ст..365 ЦК України, так як не завдасть істотної шкоди інтересам [PERSON] З врахуванням уточнених в ході розгляду справи позовних вимог, просить суд, припинити право власності [PERSON] на належну їй 1/4 частку вищевказаного будинку та земельної ділянки з виплатою відповідачу грошової компенсації ринкової вартості вказаного майна в розмірі 141 827 грн., а також визнати за нею право власності на 1/4 частину спірного майна , що належала [PERSON] В березні 2014 року відповідач [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Із посиланням на аналогічні обставини щодо перебування у власності сторін спірного майна, вказує на можливість виділу в натурі належної їй 1/4 частки житлового будинку та земельної ділянки. З врахуванням уточнених в ході розгляду справи позовних вимог, просить суд, провести виділ в натурі належну їй 1/4 частки в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], а саме виділити їй житлову кімнату 1-2 площею 23,7 кв.м., житлову кімнату 1-3 площею 15,2 кв.м., житлову кімнату 1-3 площею 15,2 кв.м., житлову кімнату 1-12 площею 14,3 кв.м., всього по будинку 53,2 кв.м., а також ? частину огорожі та ? частину спірної земельної ділянки. Просить також, зобов??язати її провести добудову до вказаного житлового будинку з метою влаштування окремого входу, а також приміщення кухні, санвузла, коридора з влаштуванням сходів та мансардний поверх. Ухвалою суду від 02.04.2014 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві та в заяві про уточнення позовних вимог. Просив суд, первісний позов задовольнити. Зустрічний позов не визнав за безпідставністю вимог, просив суд відмовити в його задоволенні. Представника відповідача [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнав, суду пояснив, що на підставі висновку судової експертизи його довіритель бажає виділити в натурі належну їй частку в майні. Просив суд, в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що первісний позов підставний та підлягає до задоволення, а в зустрічному позові слід відмовити з таких підстав. Згідно ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що за позивачем на підставі відповідних договорів купівлі-продажу 01.08.2007 року зареєстровано вцілому право власності на житлового будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] (далі - житловий будинок) та на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,10 га, кадастровий номер 0722883400:01:001:0306, що розташована в селі Липини Луцького району Волинської області (далі- земельна ділянка) (а.с.5-8). В подальшому за відповідачем в судовому порядку визнано право власності на ? частину житлового будинку та на 1/4 частину земельної ділянки (а.с.9, 79-80). Отже, спірне майно на даний час належить позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності, зокрема, [PERSON] належить 3/4 частина житлового будинку та земельної ділянки, а [PERSON] - 1/4 частин. Доводи представника відповідача про те, що позивач належним чином не зареєструвала своє право власності на 3/4 частини спірного майна суд вважає безпідставними, так як реєстрація права власності вцілому за позивачем на спірне майно не скасована і [PERSON] прийняла спадщину на 1/2 всього майна після смерті свого чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадкове майно (а.с.6, 149). Крім того, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Отже, частка відповідача у спірному майні є незначною, оскільки в три рази менша за частку, що належить позивачу. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 02.07.2014 року у справі №6-68цс14, що згідно ст..360-7 ЦПК України є обов?зковою для застосування, згідно до пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Судом встановлено, що позивач та відповідач знаходяться у неприязних стосунках між собою, що унеможливлює їх спільне проживання в даному будинку, а [PERSON] постійно проживає та працює в місті Києві, а тому, на думку, суду припинення належної їй частки у майні не завдасть істотної шкоди відповідачу. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №7385-7386 від 10.09.2014 року виділ в натурі ? частини житлового будинку можливий лише за умови проведення добудови [PERSON] окремого входу, а також приміщень кухні, санвузла, коридора з влаштуванням сходів на мансардний поверх. Поділ в натурі земельної ділянки експертом не вирішувався, так як строни не надали експерту відповідну технічну документацію на земельну ділянку. Вартість належної [PERSON] ? частини земельної ділянки та будинку вцілому становить 141 827 грн. (а.с.127-140). Доводи представника відповідача про те, що експертом невірно визначено вартість належної відповідачу ? частини житлового будинку суд вважає безпідставними, так як експертиза в даній справі призначалася саме за клопотанням представника відповідача [PERSON], який просив суд у своєму клопотанні проведення експертизи доручити саме експертам Волинського відділення Львівського НДІ (а.с.126). Крім того, представник відповідача погодився із рештою висновків експертизи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] попередньо внесла вартість частки відповідача в спірному майні (141 827 грн.) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Волинській області, що підтверджується квитанціями № 8078 від 20.03.2014 року та № 4001 від 14.10.2014 року (а.с.97, 146). За таких обставин, суд вважає, що наявні передбачені ст. 365 ЦК України підстави для припинення права [PERSON] на її частку у спірному майні. Враховуючи вищезазначені обставини, на думку суду, вимоги зустрічного позову до задоволення не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч. 2 ст.358 Цивільного кодексу України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Як було зазначено судом, згідно висновку вищевказаної судової експертизи визначено можливість поділу житлового будинку в натурі між співвласниками з подальшим проведенням робіт по переобладнанню та добудові до спірного житлового будинку. Щодо виділу належної відповідачу частки земельної ділянки, то експертами не надано відповідь на це питання (а.с.127-140). Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вказав, що у його довірителя відсутній дозвіл виконкому Липинської сільської ради на переобладнання будинку, так на його думку, такий дозвіл необхідно отримувати після судового рішення про виділ частки із будинку. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року за № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» передбачено, що у тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради відповідно до вимог ст.152 Житлового кодексу України. За таких обставин, відсутність виданого згідно вимог ст.152 ЖК України дозволу виконавчого комітету Липинської сільської ради на переобладнання, перепланування спірного будинку, неможливість визначення судом варіантів виділу частини земельної ділянки, наявність на місці добудови газопроводу (а.с.16), на думку суду, є підставою для відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог, оскільки, згідно висновку судової експертизи поділ будинку шляхом виділу відповідачу в натурі її частки у майні можливий лише при проведенні робіт по переплануванню та переобладнанню спірного житлового будинку. Таким чином, суд приходить до висновку, що первісний позов підставний та підлягає до задоволення, оскільки, наявні передбачені ст.365 ЦК України, підстави для припинення права власності відповідача на частку у спірному майні, визнання такого права за відповідачем та виплати [PERSON] грошової компенсації вартості її частки у спірній квартирі, а в зустрічному позові слід відмовити за безпідставністю вимог. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з позивача в користь відповідача підлягає стягненню 1418,27 грн. судових витрат.

Outcome: approved