Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

В липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, однак в отриманні свідоцтва про право на спадщину позивачці було відмовлено у зв`язку із тим, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері - [PERSON] , померлої [INFO] , але не оформив своїх спадкових прав. Позивач просить визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку після смерті [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена, надала до суду письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, а також в своїй заяві вказала на те, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 49 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції в Одеській області 30.07.2019 року, актовий запис 864. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 19.08.1990 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19.08.1990 року, актовий запис №43. Згідно витягу з погосподарської книги №35 виданого Фонтанською сільською радою Лиманського району Одеської області 06.02.2020 року №292, згідно з записом в погосподарській книзі №35, особовий рахунок № [NUMBER] за нині покійною [PERSON] числився житловий будинок орієнтовно 2003 року побудови, що розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,080га за адресою: [ADDRESS] . Також, відповідно до довідки Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №689 від 25.02.2013 року, [PERSON] , актовий запис про смерть №57 від 27.08.2005 року, згідно запису в погосподарській книзі №17 Фонатнської сільської ради, особовий рахунок № [NUMBER] мешкала та була зареєстрована з 12.06.2000 року по день своєї смерті за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті за вказаною адресою був зареєстрований її чоловік - [PERSON] . 1926 р.н., який помер [INFO] у віці 86 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис № 70. Відповідно до заповіту від 20.02.2007 року. посвідченого державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори Тйськ Ф.Л., зареєстрованого в реєстрі за №1-408, [PERSON] заповів усе майно [PERSON] . Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , виданого КП «Лиманське районне бюро технічної інвентаризації» 04.02.2020 року на ім`я [PERSON] , загальна площа житлового будинку 87,9 кв.м., житлова площа - 50,5 кв.м. Відповідно до договору купівлі - продажу земельної ділянки від 24.04.2003 року серії АЕК №153463, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Туйськ І.І., зареєстрованого в реєстрі за №609, [PERSON] купила земельну ділянку площею 0,800га, що розташована на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 27.08.2005 року Фонтанською сільською радою Комінтернівського району Одеської області [PERSON] померла [INFO] у віці 68 років, актовий запис №57. Відповідно до спадкової справи №01/2020 від 22.01.2020 року відносно майна [PERSON] , померлого в липні 2019 року, наданої приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Чос О.П., [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини. Згідно довідки Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області №3264 від 12.12.2020 року, нині покійний [PERSON] , згідно запису погосподарської книгии№16 Фонатанської сільської ради, особовий рахунок № [NUMBER] , мешкав та був зареєстрований з 16.02.1998 року по день смерті за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою на день смерті [PERSON] були зареєстровані: [PERSON] , дружина, 1973 р.н., з 01.07.2008 року; [PERSON] , 1997 р.н., донька - з 01.07.2008 року; [PERSON] , 1997 р.н., - з 01.07.2008 року; [PERSON] , 1993 р.н., - з 01.07.2008 року. Відповідно до заяв в спадковій справі №01/2020 від 22.01.2020 року відносно майна [PERSON] , померлого в липні 2019 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від належної спадщини, яка залишилась після смерті їх батька - [PERSON] відмовились на користь його дружини - [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права. Норма статті 316 цього Кодексу визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За таких обставин, в судовому засіданні достовірно встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка за вказаною адресою належали померлої [INFO] [PERSON] . Житловий будинок побудований на законних підставах, перебував у її володінні та користуванні, померла на законних підставах була зареєстрована в цьому будинку та проживала в ньому до дня смерті, проте на момент такої не встигла оформити права власності на житловий будинок. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:1) особисті немайнові права;2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;4)права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608цього Кодексу (с. 1219 ЦК України). Отже, на відміну від об`єктів цивільних прав (речей, майна, майнових прав тощо), об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, в тому числі об`єкти цивільних прав, які належали особі на час смерті, право власності або права за договором, якщо ці права не пов`язані з особою спадкодавця. Відповідно до роз`яснень, що містяться в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 питання процесуального правонаступництва у справах про спадкування, зокрема, у спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у спорах про визнання права спадкування на нерухоме майно, визнання заповіту недійсним, повинно вирішуватися судом з урахуванням змісту норм статей 1218, 1219, 1276ЦК. Процесуальне правонаступництво у спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ґрунтується також на нормахст.1276 ЦК України, відповідно до змісту якої якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Крім того, за змістом статті 1276 ЦК України за правилами спадкової трансмісії предметом спадкування є не майно, що належало спадкодавцю, а його право на спадкування, яке ним не було реалізоване, у зв`язку із його смертю. Згідно статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають, однак, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок на ім`я спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , що входять до складу спадкового майна та набуте спадкодавцем у власність за життя на законних підставах, позивач позбавлений можливості оформити спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Частиною 2 цієї статті визначено способи захисту цивільного права, одним з яких є визнання права. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved