Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] зазначає, що 24 лютого 2014 року помер її батько, який розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, але її не завершив. Позивачка є спадкоємицею першої черги за законом, вчасно прийняла спадщину. Нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документа на землю. Зважаючи на це позивачка просить суд постановити рішення, яким визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті 24.02.2014 року [PERSON] право на завершення приватизації та одержання свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0,1200 гектара, кадастровий номер 5624689800:08:037:0042, для ведення садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що на території Шубківської сільської ради Рівненського району Рівненської області. В обґрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] зазначає, що 24 лютого 2014 року помер її чоловік, який розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, але її не завершив. Позивачка є спадкоємицею першої черги за законом, вчасно прийняла спадщину. Нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документа на землю. Зважаючи на це позивачка просить суд постановити рішення, яким визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті 24.02.2014 року [PERSON] право на завершення приватизації та одержання свідоцтва про право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1200 гектара, кадастровий номер 5624689800:08:037:0042, для ведення садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що на території Шубківської сільської ради Рівненського району Рівненської області враховуючи, що іншим спадкоємцем є [PERSON]. Позивачі не зявилися в судове засідання. Згідно до поданих заяв, просять справу розглядати без їх участі. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, згідно до поданої заяви, просить справу розглядати без його участі. Позов в частину позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області не визнають. Щодо задоволення позовів [PERSON] та [PERSON] один до одного не заперечують. Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася. Суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін, які не зявилися. Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення; а позов [PERSON] підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 02 грудня 2013 року наказом № РВ/5624689800:08:037/00000447 Головного управління Держземагенства у Рівненській області Держземагенства України (правонаступником якого є відповідач [PERSON] управління Держгеокадастру у Рівненській області) затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1200 гектара громадянину [PERSON], цільове призначення - для ведення садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, на території Шубківської сільської ради Рівненського району Рівненської області. Зазначеним наказом ГУ Держземагенства у Рівненській області передано у власність громадянину [PERSON] земельну ділянку площею 0,1200 гектара (кадастровий номер 5624689800:08:037:0042) для ведення садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, на території Шубківської сільської ради Рівненського району Рівненської області. 24 лютого 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ № 156638, не зареєструвавши право власності на зазначене майно. 13 серпня 2014 року була заведена спадкова щодо майна спадкодавця - [PERSON]. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] (дружина спадкодавця) та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] (донька спадкодавця). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Таким чином, до спадкоємців переходять усі майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини, в тому числі право на завершення процедури приватизації земельної ділянки. Зазначене підтверджено листом Вищого спеціалізованого суду України від 16.05.2013 року №24-753/01-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] набув майнове право на земельну ділянку, оскільки за його життя було прийнято рішення компетентним органом про передачу земельної ділянки йому у власність, однак не набув права власності, оскільки не отримав Державний акт на право власності на земельну ділянки чи не провів державну реєстрацію нерухомого майна, то, відповідно, позивачі набули майнові права в порядку спадкування щодо цієї земельної ділянки. У зв'язку з викладеним позивачка [PERSON] звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області з заявою про визнання її правонаступником [PERSON] по правах щодо набуття права власності на земельну ділянку, надання дозволу на завершення процедури приватизації земельної ділянки та внесення змін до наказу № РВ/5624689800:08:037/00000447 від 02.12.2013 року Головного управління Держземагенства у Рівненській області Держземагенства України, де зазначити її як особу-набувача майнових прав щодо земельної ділянки. [PERSON] управління Держгеокадастру у Рівненській області надало відповідь, що видача документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку, тобто та дія, яку не встиг вчинити спадкодавець належить не до компетенції Головного управління, а до компетенції державних реєстраторів прав на нерухоме майно (в тому числі нотаріусів). Водночас було повідомлено, що [PERSON] управління не заперечує проти права спадкоємців [PERSON] на завершення процедури приватизації земельної ділянки та отримання свідоцтва (витягу) про державну реєстрацію права власності. Таким чином, спадкоємцям [PERSON] було запропоновано звернутись до державного реєстратора прав на нерухоме майно (нотаріуса) із відповідною заявою про реєстрацію права власності, а у випадку його відмови - звернутись до суду з позовом про визнання права на завершення приватизації землі. 30 травня 2016 року постановою приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1200 гектара, кадастровий номер 5624689800:08:037:0042, цільове призначення - для ведення садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, на території Шубківської сільської ради Рівненського району Рівненської області у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України від 16.05.2013 року №24-753/01-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно з п. 3.5. листа Вищого спеціалізованого суду України від 16.05.2013 року № 24-753/01-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Положеннями ст.ст. 6, 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що організаційну систему державної реєстрації прав становлять державні реєстратори на нерухоме майно (в тому числі нотаріусів). Таким чином, нотаріус за умови надання дозволу на продовження процедури приватизації вчиняє останню реєстраційну дії для набуття права власності на земельну ділянку - реєструє право власності та видає свідоцтво про право власності. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ●ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ●ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права ●власності на земельні ділянки; ●виготовлення технічної документації на земельні ділянки; ●визначення меж земельної ділянки в натурі; ●погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; ●одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; ●реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Таким чином зважаючи, що [PERSON] набув право на земельну ділянку, і позивачі як його спадкоємці набули майнове право в порядку спадкування на дану земельну ділянку, а відповідачі відмовили у завершенні процедури приватизації та видачі свідоцтва про право власності, то позивачі змушені звертатись до суду з даним позовом. Зважаючи, що спадкоємцями є дружина та донька спадкодавця, то їх частки щодо даної земельної ділянки мають бути рівними. Тому позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, її частка в майні має складати 1/2 частину (а не цілу частину); а позов [PERSON] підлягає до задоволення повністю. Правове обґрунтування обраної підсудності. Відповідно до ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням. Згідно з ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Роз'яснення стосовно того, який спір вважається таким, що виникає з приводу нерухомого майна надав Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у Постанові № 5 від 17.02.2014 року. Положеннями абзацу 4, п. 2 Постанови визначено, що до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Дана справа стосується земельної ділянки, яка знаходиться на території Шубківської сільської ради Рівненського району Рівненської області. Суд вважає, що [PERSON] управління Держгеокадастру у Рівненській області та приватний нотаріус [PERSON] не порушили права позивачів, оскільки вчиняли свої дії в межах чинного законодавства. Зважаючи на постійні зміни в законодавстві, що регулюють порядок реєстрації прав на нерухоме майно суд вважає за доцільне сформулювати резолютивну частину рішення у спосіб, що дозволить реалізувати право позивачів щодо спадкового майна.

Outcome: dismissed