Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

В липні 2014 року позивачі, звернулися до Київського районного суду з позовною заявою до ВАТ НАСК «Оранта» про стягнення на користь [PERSON] страхового відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП, в розмірі 28619,64 грн. та стягнення на користь [PERSON] компенсації понесених ним витрат у зв'язку з транспортуванням та зберіганням пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу. Разом з тим згідно первинних позовних вимог позивачами було заявлено вимогу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] франшизи в розмірі 510 грн., однак в подальшому, за заявою [PERSON], що діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON], вимоги позивачів до відповідача [PERSON] буди залишені судом без розгляду у зв'язку зі сплатою відповідачем суми франшизи в добровільному порядку. В подальшому позивачі уточнили позовні вимоги, та в їх останній редакції просили суд стягнути з відповідача ВАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 28619,64 грн. та судові витрати. Свої вимоги позивачі обґрунтували настанням страхового випадку за договором обов'язкового страхування від 19.03.2013 року що укладено між НАСК «Оранта» та винною у ДТП від 26.09.2013 року, особою, щодо чого сторонами було досягнуто згоди та визначено суму страхового відшкодування завданої майну (транспортному засобу) [PERSON] шкоди, та тим, що відповідач НАСК «Оранта» всупереч покладеним на неї обов'язків у передбачені законодавством строки жодних коштів на користь позивача не сплатила, а за такого позивачі вимушені звертатися до суду із позовом щодо примусового стягнення такої виплати. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце вирішення справи повідомлені належним чином. [PERSON], діючи в своїх інтересах та інтересах [PERSON], звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності позивачів, уточнені позовні вимоги підтримав. Представник відповідача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача страхової виплати в розмірі 28619,64 грн. - визнав. Виходячи з наведених обставин суд доходить висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін на підставі наданих ними доказів та пояснень. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у випадку, коли відповідач визнає пред'явлені до нього вимоги, суд, за наявності на те правових підстав, ухвалює рішення про задоволення таких вимог. Так, з матеріалів справи вбачається, що 26.09.2013 року [PERSON], керуючи автомобілем «Хюндай акцент», рухаючись по автодорозі Одеса - Іллічівськ у напрямку м. Іллічівськ у порушення вимог правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення свого ТЗ з автомобілем «БМВ 316», яким керував [PERSON] та який належить на праві власності [PERSON] Вищезазначені обставини підтверджуються Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.02.2014 року, та додаткового доказування відповідно до ч.3 ст. 31 ЦПК України - не потребують. Цивільно-правова відповідальність водія та власника автомобілю «Хюндай акцент» була застрахована за Договором обов'язкового страхування від 19.03.2013 року №АС 1265535 HACK «Оранта», що підтверджується Листом від 14 квітня 2014 року №09- 02-09/6979, копія якого долучена до матеріалів справи. Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю та майну третьої особи Відповідно до ліміту встановленого ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням суми франшизи, яка дорівнює 510 грн., а також проведеного маркетингового дослідження №6038 від 26.02.2014 року, копія якого долучена до матеріалів справи, сума яка повинна бути виплачена [PERSON] відповідачем в якості завданого матеріального збитку дорівнює 28619 грн. 64 коп. Відповідності до ст. 35.1 вказаного Закону позивач подав відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування, на що HACK «Оранта» відповіла листом від 14.04.2014 року, де зазначалось, що Страховиком найближчим часом буде здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 28619,64 грн., тобто таким листом фактично встановлюється факт визнання страховиком вимог про проведення страхової виплати у зазначеному розмірі, однак як вбачається з матеріалів справи та наданих сторонами пояснень - така виплата до тепер не проведена. Згідно із п. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Виходячи з наведених обставин, що підтверджуються доданими до матеріалів справи копіями відповідних документів, суд доходить висновку про те, що страховик прострочив виконання зобов'язань з проведення погодженої між сторонами страхової виплати за вказаним страховим випадком, а тому така виплата підлягає стягненню за рішенням суду, тобто уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати, що були понесені позивачами у зв'язку зі зверненням до суду за захистом їх прав та інтересів пропорційно до частини задоволених позовних вимог. Так, позивачами при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн. та суд помилково прийняв таку суму за належну, однак за підсумками розгляду справи судом встановлено, що ціна позову складає 28619,64 грн., а за такого належним розміром судового збору що має бути сплачено сторонами за вирішення такого спору має бути визначено на рівні 286,64 грн., та таким чином різниця між належною сумою судового збору та фактично сплаченою (286,64-243,60 = 43,04) за умови задоволення позову - підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved