Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

В лютому 2019 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі АТ «Ощадбанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 1871116 від 05.05.2014 року та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та [PERSON] договору № 1871116 від 05.05.2014 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки та Додаткового договору №1 відповідач отримав 5900 грн. зі сплатою 24 % річних за користування кредитом. Відповідно до п.4.4 Договору відповідач зобовязався сплачувати за Кредитом всі платежі не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим згідно з Договором. Проте [PERSON] належним чином не виконувала зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 21.11.2018 року у сумі 14067,74 грн., що складається з заборгованості за основним боргом в сумі 5617,21 грн., заборгованості по нарахованим процентам у сумі 5604,94 грн., заборгованості за розрахунково касове обслуговування в сумі 6 грн., інфляційного збільшення заборгованості в сумі 2242,51 грн. та 3% річних від суми заборгованості в розмірі 597,08 грн. У зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, в зв'язку з чим, суд відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 274 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідив подані документи, всебічно і повно з'ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінив докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~ч.1 ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до договору № 1871116 від 05.05.2014 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки та Додаткового договору №1 [PERSON] отримала 5900 грн. зі сплатою 24 % річних за користування кредитом. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що кредитний договір укладений сторонами в письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою позивача та відповідачем [PERSON] Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно з\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за договором укладеним з відповідачем станом на 21.11.2018 року становить 14067,74 грн., що складається з заборгованості за основним боргом в сумі 5617,21 грн., заборгованості по нарахованим процентам у сумі 5604,94 грн., заборгованості за розрахунково касове обслуговування в сумі 6 грн., інфляційного збільшення заборгованості в сумі 2242,51 грн. та 3% річних від суми заборгованості в розмірі 597,08 грн. Відповідно до\~ст.\~610\~ЦК\~України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання є порушенням позичальником своїх зобов'язань. Відповідно до вимог\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.2013 року № 14, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Відтак, відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції а також три проценти річних від простроченої суми. Позивачем здійснене нарахування інфляційних витрат та 3 % річних від простроченої суми, згідно з яким, інфляційне збільшення заборгованості становить 2242,51 грн., 3% річних від простроченої суми становить 597,08 грн. Таким чином,\~аналізуючи надані\~по справі\~докази в\~їх сукупності,\~суд вважає\~за необхідне\~задовольнити позовні\~вимоги в\~повному обсязі\~та стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованість\~за договором\~№ 1871116\~від 05.05.2014\~року про\~відкриття та\~обслуговування рахунку,\~випуск та\~надання платіжної\~картки у загальному розмірі 14067,74 грн. При цьому суд виходить з вимог ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Крім того, відповідно до\~ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Отже, з відповідача на користь позивача, також, підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду в сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved