Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог (в редакції позовної заяви від 31.01.2017 року) позивачка зазначає, що після смерті своєї матері [PERSON] отримала спадщину - вступила в права спадкування, що підтверджується запитом державного нотаріуса до управління Держгеокадастру у Рівненському районі Рівненської області (однак досі не оформила своїх прав документально). До складу спадщини входить будинок, розташований за адресою: вул. вул. Млинівська, 43, с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області. Звернувшись до нотаріуса з метою документального оформлення права на спадщину позивачці було розяснено про необхідність присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, яка перейшла їй у спадщину від матері. Присвоєння кадастрового номеру є необхідним для здійснення нотаріусом реєстраційних процедур. Після звернення до управління Держгеокадастру у Рівненському районі Рівненської області з метою отримання кадастрового номеру земельної ділянки їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до землевпорядної організації з метою виготовлення технічної документації на вказану земельну ділянку. Право власності матері [PERSON] на земельну ділянку, на якій розташований будинок, та на сам будинок ніким не оспорюється та підтверджується свідоцтвом про право власності на будинковолодіння від 10.02.2000 року та державним актом на право приватної власності на землю від 21.12.1999 року. Під час отримання права власності на земельну ділянку кадастрові номери ділянкам не присвоювались, а в подальшому матір [PERSON] - [PERSON] за відповідною процедурою не зверталась. З моменту отримання спадщини спадкоємець має всі права та обовязки, що мав спадкодавець. Таким чином [PERSON] звернулась до землевпорядної організації з метою приведення земельної документації у відповідність та документального оформлення спадщини. Ще раніше, за життя матері [PERSON] - [PERSON] було виявлено порушення меж земельних ділянок, що належать [PERSON] та [PERSON], які розташовані по вул. Млинівська с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області. Порушення меж земельних ділянок відбулося шляхом самозахоплення [PERSON] частини земельної ділянки, що належить [PERSON] та встановлення паркану на території земельної ділянки [PERSON] Після зазначених дій земельна ділянка, що належить [PERSON], зменшилась у розмірах в натурі і не відповідає наявним документам на право власності на земельну ділянку. На картографічному знімку вул. Млинівська в с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області вбачаються розміри та межі земельних ділянок, які фактично знаходяться у користуванні мешканців вулиці, та межі самовільно захопленої земельної ділянки [PERSON] сусідкою відповідачкою [PERSON] Яким чином [PERSON] оформила технічну документацію на земельну ділянку та будинок по вул. Млинівська с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області та присвоїла кадастровий номер земельній ділянці без погодження меж сумісних землекористувачів - не відомо. Також були виявлені порушення у нумерації будинків на вулиці Млинівській в с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області. Так, будинок [PERSON] має номер 43, хоча й побудований пізніше за будинок [PERSON], який також має номер 43. Таким чином обидва будинки мають № 43. Неврегулювання питання стосовно нумерації будинків також створює перешкод [PERSON] у користуванні її майном - домоволодінням, оскільки постійно виникають непорозуміння з комунальними службами через зарахування на один рахунок кількості комунальних благ, які фактично використані двома будинковолодіннями. На замовлення [PERSON] землевпорядна організація підготувала всі необхідні документи для присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, однак акт про прийом-передачу межових знаків на зберігання, який входить до складу обовязкової документації, до теперішнього часу є не підписаний ні сусідами за суміжними земельними ділянками з земельною ділянкою [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], ні головним землевпорядником сільської ради - [PERSON]. Після відмови підписання акту прийому-передачу межових знаків на зберігання суміжними землекористувачами [PERSON] звернулась до сільської ради з проханням врегулювати даний спір та погодити технічну документацію, на що їй було відмовлено в усному порядку. Таким чином, перешкоду у користуванні земельною ділянкою та у оформленні права на спадщину чинить власник суміжної ділянки [PERSON], шляхом самозахоплення частини земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності [PERSON] (після смерті її матері [PERSON]А.), та власники суміжних ділянок [PERSON] та [PERSON] шляхом відмови від підписання актів прийому-передачі межових знаків на зберігання, землевпорядник Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області шляхом не підписання технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі. Позивачка покликається на норми ЗК України, положення Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі та їх закріплення межовими знаками, за якими відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. Власники та землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобовязані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного (ст.ст. 91, 96, 103 Земельного кодексу України). Відмова в погодженні меж земельної ділянки може перешкодити іншій особі (сусіду) в оформленні прав на неї. Відповідно до ч.1 ст.106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів. [PERSON] із ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Ще за життя своєї матері [PERSON] неодноразово зверталась до сусідки [PERSON] з метою врегулювання спору по встановленню межі земельних ділянок, однак весь час отримувала лише відмови. Весь час між сусідами з даного приводу відбувались сварки. За наведеного позивачка звернулася до суду та просить суд постановити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою [PERSON] шляхом відновлення межі, яка поділяє земельні ділянки № 43 і № 43 по вул. Млинівській у с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, що належать [PERSON] (попередній власник [PERSON]А.) та [PERSON] у відповідності з даними земельно-кадастрової документації, та погодження відповідної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі суміжними землекористувачами та землевпорядником сільської ради. Стягнути з відповідачів на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору. Відповідачкою [PERSON] було подане заперечення на позов. Зазначає, що звернення позивачки до суду є передчасним. Права позивачки не є порушеними. За життя [PERSON] не виникало суперечок щодо користування земельною ділянкою, і з того часу межі земельних ділянок ніхто не порушував. Так, позивачка не зверталася до [PERSON] з пропозицією узгодити межі земельної ділянки. Ще 23.10.2015 року було проведено обстеження меж земельних ділянок, і порушення не були виявлені. Щодо присвоєння її будинковолодінню номера 43, то таке рішення було прийняте Дядьковицькою сільською радою Рівненського району Рівненської області № 282 від 24.11.2015 року. За наведеного просить відмовити у задоволенні позову. Позивачкою було заявлене клопотання про виклик свідка, яке було задоволене. Позивачкою було заявлене клопотання про проведення експертизи, однак в послідуючому вона не підтримала це клопотання, а тому експертиза не була призначена судом. Відповідачі відзив не подавали. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав, що описані вище. Позивачка додала, що не вважає, що рішенням Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 13.03.2018 року були відновлені її права. Зазначає, що вона не зверталася до Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області з приводу врегулювання питань щодо впорядкування нумерації будинків. Також після 13.03.2018 року вона не зверталася до відповідних установ чи організацій з метою продовження процесу оформлення прав на земельну ділянку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. [PERSON] поданої заяви, просить справу розглядати без його участі. Відповідачка [PERSON] та її представник позов не визнали. Пояснили суду, що в досудовому порядку позивачка не зверталась до [PERSON] чи до [PERSON] з питанням погодження меж суміжної земельної ділянки. Вперше технічну документацію позивачки [PERSON] побачила разом з заявленим до неї позовом. Крім того, всупереч ч.3 ст.158 ЗК України перед зверненням до суду з позовом позивачка не зверталась до Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області і рішення щодо меж її земельної ділянки не приймалось. Адже ч.3 ст.158 Земельного кодексу України визначає, що первинною ланкою у вирішенні межових спорів виступають органи місцевого самоврядування та до їх компетенції належить встановлення меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян. 13 березня 2018 року Дядьковицькою сільською радою Рівненського району Рівненської області на сесії було прийняте рішення, яким було затверджено протокол від 22.02.2018 року постійної комісії Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області з питань земельних відносин, екології, використання природних ресурсів та чорнобильських проблем, соціального розвитку села, яким було погоджено технічну документацію із землеустрою [PERSON]; крім того було погоджено [PERSON] приймання-передачі межових знаків на зберігання [PERSON] щодо її земельної ділянки. Це ще раз підтверджує той факт, що звернення позивачки до суду було передчасним, адже питання меж і погодження документації було вирішене в досудовому порядку органом місцевого самоврядування, як того вимагає ЗК України. Таким чином до компетенції суду не входить вирішення питань і не може бути вирішене питання, яке на даний час вже вирішене органом місцевого самоврядування, та щодо якого прийняте відповідне рішення. Разом з тим позивачкою не надано жодного доказу щодо порушення її прав. У протоколі постійної комісії Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області з питань земельних відносин… від 22.02.2018 року йдеться про необхідність перереєструвати земельну ділянку [PERSON] у Державному земельному кадастрі через невідповідність геопросторовому розміщенню по координатах. Однак, навіть якщо припустити, що у координатах є неточності, то Законом України «Про Державний земельний кадастр» та Постановою КМУ від 17.10.2008 року за № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» передбачається порядок усунення та виправлення неточностей та недоліків відомостей і даних, як зазначених в Кадастрі, так і в даних технічної документації замовників. Допитаний як свідок в судовому засіданні працівник Держгеокадастру у Рівненській області [PERSON] зазначав, що помилка щодо внесення координат земельних ділянок існує щодо всієї вулиці Млинівської в селі Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, де проживають сторони. Якщо така помилка і існує, то усунути її слід усім землекористувачам вулиці, і для цього є спеціальний порядок. У зазначеному Порядку №1051 міститься цілий розділ - Виправлення помилок, допущених під час ведення Державного земельного кадастру. У ньому зазначено, що для виправлення помилки треба встановити з чиєї вини допущена помилка і в чому вона полягає, шляхи її усунення. Саме виявивши причину помилки можна буде говорити про шляхи її усунення - виправлення описки, перереєстрація чи коригування. Доказів, що помилка сталась з вини [PERSON] немає, адже це могла бути помилка кадастрового реєстратора, або особи, яка перша реєструвала земельну ділянку на вул. Млинівській в с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, і з вини якої відбулося подальше накладення координат. Жодного офіційного документа щодо відмови у реєстрації за [PERSON] земельної ділянки - не подано. Відповідачка додала, що нею вчинені всі дії, спрямовані на виконання рішення Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 13.03.2018 р. № 355, вона підписала всі необхідні документи. А позивачка ніяких дій, спрямованих на реалізацію свої прав, не вчинила. За наведеного просять суд відмовити у позову та стягнути з позивачки понесені судові витрати 2500 грн. (надання правничої допомоги). Представник відповідача Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області позов не визнав. Пояснив суду, що сільська рада вживала заходи, спрямовані на врегулювання спору. Але позивачка ухилялася від участі у вирішенні проблеми, про яку вона зазначає: не зявлялася на відповідні засідання, не відповідала на телефонні дзвінки. В подальшому суду були надані документи, повязані з прийняттям рішення від 13.03.2018 р. № 355. В послідуюче судове засідання представник відповідача не зявився. Зважаючи на те, що представник відповідача Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області надав суду пояснення з приводу спору та надав письмові докази, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи без участі тих учасників процесу, які в останнє судове засідання не зявилися. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Позивачка зазначає, що її права порушені шляхом перешкод у користуванні земельною ділянкою та у оформленні права на спадщину: ?власником суміжної ділянки [PERSON] шляхом самозахоплення частини земельної ділянки, яка належала на праві приватної власності [PERSON], і щодо якої не може оформити свої справа як спадкоємець позивачка [PERSON]; ?власниками суміжних ділянок [PERSON] та [PERSON] шляхом відмови від підписання акту прийому-передачі межових знаків на зберігання; ?землевпорядником Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області шляхом не підписання технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі. Проте дані обставини не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Відповідачка [PERSON] не заперечила проти підписанні відповідних погоджень меж земельної ділянки, підписання акту прийому-передачі межових знаків на зберігання. При цьому зазначила, що позивачка [PERSON] раніше до неї з таким проханням не зверталася. Позивачка не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що вона зверталася до відповідача [PERSON] з приводу підписання акту прийому-передачі межових знаків на зберігання і, у свою чергу, отримала від [PERSON] безпідставну відмову. Суду були надані документи, згідно яких Дядьковицька сільська рада Рівненського району Рівненської області розглянула заяву позивачки з приводу спірного землеволодіння (а.с. 145-149). Так, згідно [PERSON] приймання-передачі межових знаків на зберігання від 22.02.2018 року (а.с. 145), межі земельної ділянки, яка знаходиться в с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області площею 0,3227 га, наданої користувачу [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, закріпленні в натурі (на місцевості) межовими знаками. Користувачі земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не мають. Власниками та користувачами суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. Межові знаки предявлені та передані на зберігання [PERSON] Даний акт підписаний [PERSON] та представниками сільської ради, власниками земельних ділянок та сертифікованим інженером-геодезистом. [PERSON] приймання-передачі межових знаків на зберігання від 22.02.2018 року (а.с. 146), межі земельної ділянки, яка знаходиться в с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області площею 0,2500 га, наданої користувачу [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, закріпленні в натурі (на місцевості) межовими знаками. Користувачі земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не мають. Власниками та користувачами суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. Межові знаки предявлені та передані на зберігання [PERSON] Даний акт підписаний [PERSON] та представниками сільської ради, власниками земельних ділянок та сертифікованим інженером-геодезистом. В той же час позивачка висловила свою незгоду з цими актами які, по суті, не є визначальними щодо встановлення та закріплення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки. Рішенням Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 13.03.2018 р. № 355 був затверджений протокол засідання постійної комісії сільської ради…, згідно якого попереднє рішення сільської ради від 23.10.2015 року № 568 було відмінене. Був затверджений протокол постійної комісії сільської ради з питань земельних відносин, екології, використання природних ресурсів та чорнобильських проблем, соціального розвитку села, яким було погоджено технічну документацію із землеустрою [PERSON]; крім того було погоджено [PERSON] приймання-передачі межових знаків на зберігання [PERSON] щодо її земельної ділянки, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). За наведеного суд дійшов висновків про те, що звернення позивачки до суду було передчасним, оскільки відповідач Дядьковицька сільська рада Рівненського району Рівненської області, суміжні землекористувачі не заперечували та не оспорювали права позивачки. Окрім того, станом на час постановлення судового рішення Дядьковицька сільська рада Рівненського району Рівненської області розглянула заяву позивачки з приводу земельного спору та прийняла відповідне рішення, з якого слідує, що права позивачки ніяким чином не є порушеними. У протоколі постійної комісії Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області з питань земельних відносин… від 22.02.2018 року йдеться про необхідність перереєструвати земельну ділянку [PERSON] у Державному земельному кадастрі через невідповідність геопросторовому розміщенню по координатах. В свою чергу [PERSON] пояснила суду, що вона вчинила всі необхідні дії, спрямовані на виконання рішення сільської ради щодо перереєстрації належної їй земельної ділянки. Про протилежне позивачка не довела суду. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За положеннями ЗК України, власники та землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобовязані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного (ст.ст. 91, 96, 103 Земельного кодексу України). І порушення законних прав один одного ([PERSON], [PERSON], [PERSON]) як землевласників чи землекористувачів при розгляді справи не було встановлено. За наведеного суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки він є безпідставним та недоведеним. Суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. [PERSON] з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору. Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, на відміну від раніше чинної конституційної норми про те, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Проте поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. За наведеного суд дійшов висновку про недоцільність у даному випадку ухвалення рішення про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а вважає за правильне постановити рішення у справі з приводу заявлених позивачкою позовних вимог. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Такими витратами є витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу, і складають 2500 грн. Дані витрати є документально підтвердженими, а тому підлягають до стягнення з позивачки на користь відповідачки [PERSON] \~ \~ \~ \~

Outcome: approved