Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

В квітні 2017 р. заявник звернулася до Подільського районного суду м.Києвата із заявою, в якій, з урахуванням уточнень, просить визнати недієздатним свого чоловіка [PERSON], що визнаний інвалідом 2 групи безстроково за психічним захворюванням та з 24.01.2017 р. перебуває на стаціонарному лікуванні у ТМО «Психіатрія», що розташоване у Подільському районі м.Києва. Посилається на те, що останній з 1992 р. страждає на тяжке хронічне психічне захворювання, неодноразово лікувався у психіатричних закладах,та з часом стан його здоров*я значно погіршився, він, не усвідомлює наслідків своєї поведінки, внаслідок чого не в змозі розуміти значення своїх дій та керувати ними. На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 20.11.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М. В судовому засіданні заявник підтримала заяву та надала пояснення, аналогічні викладеним в заяви обставинам, додала, що після виписки чоловіка з психіатричної лікарні здійснює догляд за ним, оскільки за своїм станом здоров'я останній потребує сторонньої допомоги, є інвалідом 2-ї групи довічно, вона має постійний дохід, здорова за станом здоров'я. В судовому засіданні представник органу опіки не заперечував проти визнання [PERSON] недієздатним, враховуючи те, що є відповідний висновок СПЕ, надав суду подання про можливість призначення заявника опікуном свого чоловіка в разі визнання останнього недієздатним. Суд, встановивши обставини справи та перевірив їх доказами, приходить до таких висновків. Заявник [PERSON] [INFO] є дружиною [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про одруження виданого Палацом одружень від 17.09.1966 р. серія [NUMBER] актовий запис №7377. Встановлено, що [PERSON] зареєстрований та постійно мешкає із заявником по справі за адресою: [ADDRESS] (Дніпровський район м.Києва), інвалідом 2 групи за загальним захворюванням довічно. Згідно висновків судово-психіатричної експертизи від 01.02.2018 р. № 70, проведеної стосовно [PERSON] Київським міським центром СПЕ, останній виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу-шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, дисоціативний дефект, маніоформно-параноїдний синдром (F 20.0 - згідно з МКХ - 10), за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За правилами ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, беручи до уваги висновок судово-психіатричного експерта Київського міського центру судово-психіатричної експертизи №70 від 01.02.2018року, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про визнання особи недієздатним повністю доведені, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 60 ЦК України встановлено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч. 1 ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Крім того, п. 2.1 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26.05.1999 р., опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п'ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Зміст та синтаксична конструкція зазначеної правової норми вказує на те, що законодавець не розмежовує розгляд питання про визнання особи недієздатною з призначенням цій особі опікуна, а тому зазначені питання вирішуються в одному провадженні. Як вбачається з матеріалів справи, заявник [PERSON] звернулася до органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації з заявою, з проханням надати їй дозвіл на призначення її опікуном над недієздатним. Згідно подання органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації 3641/49/3/103від 26.04.2018 р., орган опіки та піклування Дніпровськоїрайонної у місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над [PERSON]. Всі обставини щодо можливості заявника у справі бути опікуном відповідно до норм чинного законодавства перевірені органом опіки та піклування при підготовці подання до суду. Враховуючи викладене, з метою захисту прав та законних інтересів недієздатного [PERSON], суд приходить до висновку, про можливість встановлення опіки над [PERSON]та призначення йому опікуном [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З урахуванням вимог ч. 6 ст. 300 ЦПК України суд визначає строк дії даного рішення у 2 (два) роки. Відповідно до ст.300 ч.7 ЦПК України в разі необхідності продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною опікун має право подати до суду відповідне клопотання не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку, визначеного судовим рішенням На підставі викладеного, ст.ст.39, 40, 58, 60, 62 ЦК України,

Outcome: approved