Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

В квітні 2017 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просила визнати за нею право на приватизацію 21 кв.м. загальної житлової площі в гуртожитку № 2 Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» за адресою: м. Дніпро, вул. Криворізька, 18. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона з 11 січня 1977 року по 17 квітня 2000 року знаходилась у трудових відносинах з Державним підприємством «Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. А. М. Макарова», після чого була звільнена у звязку із скороченням. З 07 липня 1977 року вона зареєстрована та постійно проживає у гуртожитку № 2 Державного підприємства «Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. А. М. Макарова» за адресою: м. Дніпро, вул. Криворізька, 18, який належить до обєктів державної власності. Під час вселення до гуртожитку, у 1977 році, вона передала коменданту гуртожитку ордер на вселення. З 02 грудня 1985 року вона також перебувала у відповідача на квартирному обліку на отримання житла, з якого була знята 19.02.2003 року, у звязку із звільненням. Після її звільнення з підприємства, відповідач неодноразово намагався незаконно виселити її з гуртожитку, але згідно з рішеннями апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.09.2006 року та Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2007 року суд поновлював її права та зобовязував відповідача вселити її в гуртожиток № 2, в якому вона і проживає по теперішній час. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач зареєстрований за організаційно-правовою формою - державним підприємством. Позивачка вже майже 40 років проживає у гуртожитку відповідача, пенсія дуже мала та відповідно до чинного законодавства бажає скористатись своїм правом на приватизацію житла в гуртожитку. Проте, відповідач перешкоджає їй у здійсненні права на приватизацію житлового приміщення гуртожитку та всіляко ухиляється від виконання вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» щодо передачі гуртожитку на баланс Дніпропетровської міської ради для подальшої приватизації. Зокрема, відповідач у відповіді від 19.07.2016 вих. №186/372 на запит народного депутата України [PERSON] зазначає, що ДП «ВО ПМЗ ім. О.М.Макарова» гуртожитків на своєму балансі не має, а за адресою вул. Криворізка, 18 знаходиться житлова будівля коридорного типу. Але ще у 2010 році під час проведення перевірки Прокуратурою Дніпропетровської області було встановлено незаконність зміни відповідачем статусу гуртожитку на «житлову будівлю коридорного типу» та винесено відповідний протест. Дніпровська міська рада, у відповідь на її звернення вих. № Г-0009076 від 21.10.2016 року, щодо приватизації жилого приміщення у гуртожитку № 2, повідомила її, що зазначений гуртожиток по вул. Криворізька, 18 не належить до комунальної власності громади, і тому департамент житлового господарства Дніпровської міської ради не має повноважень щодо здійснення приватизації житлових приміщень у зазначеному гуртожитку. Ухвалою суду позовну заяву [PERSON] в частині позовних вимог про визнання неправомірними дії Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» та зобовязання Державне підприємство «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» надати [PERSON] ордер на вселення до гуртожитку - було залишено без розгляду. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив. Раніше надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі. При цьому, вказав, що у порядку виконання рішення урядової комісії від 18 липня 1995 «Про заходи щодо стабілізації фінансово-економічного становища Виробничого об'єднання «Південний машинобудівний завод» щодо передачі в комунальну власність об'єктів соціальної інфраструктури та Розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 22 квітня 1997 року №144-р «Про передачу у власність області майна Управління соціально-культурно-побутової служби Виробничого об'єднання «Південний машинобудівний завод» наказом генерального директора від 11 серпня 1997 року № 370 «Про передачу у власність області об'єктів соціальної інфраструктури ВО «ПМЗ», згідно акту від 24.11.1997 року весь житловий фонд підприємства з комунальними мережами і службами обслуговування (в тому числі архівну документацію, ордера та інші документи мешканців, які зберігалися в ЖЕК) були передані у власність Дніпропетровської області (КЖЕП «Південне). В даний час Державне підприємство «Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод імені [PERSON]» гуртожитків на своєму балансі не має. За вказаною в позовній заяві адресою, - вул. Криворізька 18, знаходиться житлова будівля коридорного типу, яка знаходиться на балансі підприємства і призначена для надання ліжко-місця одиноким іногороднім працівникам підприємства. З наданих суду доказів видно, що житловий будинок по вул. Криворізької 18, зареєстровано КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради, як житлова будівля коридорного типу, яка знаходиться на балансі Державного підприємства «Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод імені [PERSON]», форма власності - державна, власник - держава в особі Національного космічного агентства України, дата реєстрації права власності - 10.12.2009 року. Раніше, ця будівля, як гуртожиток уповноваженим органом не було зареєстровано і не вводилося в експлуатацію, тобто статус гуртожитку їй не встановлювався. Отже, дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» на нього не поширюється, а пред'явлений позов задоволенню не підлягає. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають по наступним підставам. Згідно з ст. 25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», спори, пов'язані з порушенням житлових прав громадян, які вимушені проживати в гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, незалежно від форми власності, розглядаються та вирішуються в судовому порядку, якому може передувати досудовий розгляд, що здійснюється відповідно до статті 26 цього Закону. Громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у 1977 році, у звязку з трудовими відносинами, була вселена у гуртожиток № 2 Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» за адресою: м. Дніпро (раніше Дніпропетровськ), вул. Криворізька, 18. Зазначені обставини встановлені рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2007 року по цивільній справі № 2-473/2007, яке скасовано не було та набрало законної сили 27 березня 2007 року (а.с.15). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, ці обставини не потребують доказування, оскільки вони встановлені судовим рішенням по вказаній цивільній справі, що набрало законної сили. Позивачка звернулася до суду та просила визнати за нею право на приватизацію 21 кв.м. загальної житлової площі в гуртожитку № 2 Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» за адресою: м. Дніпро, вул. Криворізька, 18. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, судом встановлено, що 10 грудня 2009 року житлова будівля за адресою: вул. Криворізька, 18, зареєстрована Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради як житлова будівля коридорного типу, яка перебуває на балансі та у повному господарському володінні (оперативному управлінні) Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова», форма власності - державна, власник - держава в особі Національного космічного агентства України. Згідно відомостей Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 02.11.2011 року (вих. № 13662), в матеріалах інвентаризаційної справи за адресою: вул. Криворізька, 18, документи стосовно визначення статусу вказаної житлової будівлі як гуртожитку та документи щодо введення в експлуатацію будівлі відсутні; реєстрація прав власності на вищевказану будівлю як на гуртожиток не проводилася. Підставою для оформлення права державної власності, з видачею свідоцтва, за державою, в особі Національного космічного агентства України на обєкт нерухомого майна ДП «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені [PERSON]» є рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 3179 від 10.12.2009 року. Вищевказані обставини встановлені постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року по справі № 2а/0470/2750/11, яка скасована не була та набрала законної сили 29 травня 2012 року, і якою, до речі, було відмовлено у задоволенні адміністративного позову прокурора Красногвардійського району м. Дніпропетровська до Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Виробниче обєднання «Південний машинобудівний завод імені [PERSON]», про визнання рішення незаконним, зобовязання вчинити певні дії (а.с.50-52). Таким чином, станом на теперішній час обєкт нерухомості за адресою: м. Дніпро, вул. Криворізька, 18, не має статусу гуртожитка та не підпадає під дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», про який заявлено позивачкою. Твердження же позивачки про незаконність зміни відповідачем статусу гуртожитку на «житлову будівлю коридорного типу» судом не беруться до уваги, оскільки вони ґрунтуються на самих лише її припущеннях та належних доказів не мають, і спростовуються постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року по справі № 2а/0470/2750/11, яка скасована не була та набрала законної сили 29 травня 2012 року. Відповідно же до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає необхідним відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог. Крім того, оскільки позивачці відмовлено в задоволенні її позовних вимог, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на її користь судових витрат, задоволенню також не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed