Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

В лютому 2017 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа - Ізюмський РС ГУДМС України в Харківській області. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що згідно договору міни за реєстровим № 2-2670, посвідченого 19 липня 1995 року позивачам в рівних долях належить житловий будинок [ADDRESS]. З вересня 2014 року відповідач не проживає в зазначеному будинку, на неодноразові прохання виписатися відмовляється з різних причин. Просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, будинком [ADDRESS], та зняти з реєстрації місця проживання [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Позивачі надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився надав суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за його відсутністю. Не заперечує проти задоволення позову. Третя особа, Ізюмський РС ГУДМС в Харківській області, в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заперечень проти позову суду не надсилали. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судовим розглядом встановлено, що позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях на праві особистої власності на підставі договору міни, посвідченого Ізюмською державної нотаріальною конторою 19.07.1995 року за реєстровим № 2-2670 та записане в реєстрову книгу за № 138 належить житловий будинок [ADDRESS] ( а.с.7-8,21-23). Позивачка [PERSON] 26 липня 2008 року уклала шлюб з [PERSON] ( відповідачем по справі) та їй присвоєно прізвище « [PERSON]» ( а.с.20). Відповідач, [PERSON], був зареєстрований в спірному будинку на праві чоловіка [PERSON] з 05 березня 2010 року ( а.с.10), але з вересня 2014 року не проживає в даному будинку ( а.с.25). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ст. 311 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимогати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника майна житла, які проживають разом з ним, мають право на користування відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. З урахуванням ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» позивач у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном має право вимогати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з ним одну із таких вимог: - про позбавлення права власності на житлове приміщення; - про позбавлення права користування житловим приміщенням; - про визнання особи безвісно відсутною; - про оголошення фізичної особи померлою. Реєстрація місця проживання відповідача в будинку, що належить на праві власності позивачам обмежує права позивачів у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном. При таких даних позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню.

Outcome: approved