Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

В липні 2012 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, яку неодноразово змінювала, та остаточно просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартири [ADDRESS], виселити [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що вона придбала на прилюдних торгах квартиру [ADDRESS], яка належала відповідачам на праві власності. Відповідачі, як колишні власники квартири, порушують право [PERSON] щодо користування своєю власністю, не пускають її до квартири, на вимоги про виселення не реагують. В судовому засіданні позивач не з»явилася, про час та дату судового розгляду справи повідомлена належним чином, направила для участі у справі свого представника. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явилися, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, не представили доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно акту державного виконавця про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів від 19 серпня 2010 року [PERSON] придбала предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] (а.с.7), яка належала [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого фондом комунальної власності міської ради 05 липня 2005 року, зареєстрованого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 09 липня 2005 року, реєстраційний №11335966. У зв'язку із цим нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] позивачу видано свідоцтво про право власності на вказану квартиру від 08 вересня 2010 року (а.с.7). Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2013 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 24 грудня 2013 року, в задоволені позову [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсними прилюдних торгів та свідоцтва про право власності відмовлено (а.с.53,54). Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні доведено, що відповідачі не допускають [PERSON] до квартири [ADDRESS], чим порушують її право на користування власним майном. Частиною 1 статті 109 ЖК України визначено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Під час реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах, відповідачі були повідомлені відповідним листом про виселення, яке вони отримали 24.05.2013 року. Згідно частини 3 статті 109 ЖК УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. На підставі викладеного, суд задовольняє вимоги позивача щодо визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом та виселення з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 121,80 грн. з кожного.

Outcome: approved