Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

В лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «БК «АЗУР ГРУП» з вимогою стягнути з відповідача на свою користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 85 548,83 грн. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував, пояснивши, що він з 01.08.2014 року по 13.09.2019 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «БК «АЗУР ГРУП», де працював виконавцем робіт. При звільненні, в порушення норм трудового законодавства, позивачу не було виплачено заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 97 865,33 грн. Однак, 06.04.2020 року на картковий рахунок позивача відповідачем було переведено 5 000 грн., 12.08.2020 - 1 316,50 грн., 17.08.2020 року - 3 000 грн., 15.09.2020 року - 3 000 грн., а всього - 12 316,50 грн. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем становить 85 548,83 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням сплатити заборгованість по заробітній платі, видати накази про прийом на роботу та про звільнення, розрахунок заборгованості із заробітної плати, середньоденної заробітної плати, однак вимоги позивача залишились проігнорованими. Натомість суму заборгованості по заробітній платі йому було озвучено в бухгалтерії відповідача, однак довідку надати відмовились. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався, відзиву не надав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачає ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі наказу №4109-к від 01.08.2014 року [PERSON] був прийнятий на роботу у ТОВ «БК «Азур груп» на посаду виконавця робіт в порядку перевведення з ТОВ «Домобудівний комбінат №3 БМУ-11», а 11.09.2019 року на підставі наказу №141-к його було звільнено за власним бажанням, згідно зі ст. 38 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки позиваа серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП V країни. 06.04.2020 року на картковий рахунок позивача відповідачем було переведено грошові кошти в розмірі 5 000 грн., 12.08.2020 року - 1 316,50 грн., 17.08.2020 року - 3 000 грн., 15.09.2020 року - 3 000 грн., а всього 12 316,50 грн. Згідно зі ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно із ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною 5 ст. 97 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Як закріплено ст. 24 Закону України «Про оплату праці», а також ст. 115 КЗпП України, - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як стверджував позивач в судовому засіданні, він неодноразово звертався до відповідача з проханням сплатити заборгованість по заробітній платі, але заборгованість не сплачена. Також 21.01.2021 р. позивач письмово звертався щодо надання йому: копії наказу № 109-к від 01.08.2014 р. про прийом на роботу, наказу № 141-к віл 11.09.2019 р. про звільнення з роботи, розрахунок заборгованості із заробітної плати, розрахунок середньоденної заробітної плати. Заява була отримана відповідачем 25.01.2021 p., що підтверджується витягом із сайту Укрпошта. Однак, на день розгляду справи відповідач не надав жодного з витребуваних документів ні позивачу, ні суду. Суму заборгованості відповідача по виплаті заробітної плати позивачу, 97 865,33 грн., було повідомлено [PERSON] у відділі бухгалтерії ТОВ «БК «Азур груп», однак надати відповідну довідку відмовились. Таким чином, оскільки при звільненні [PERSON] з займаної ним посади, відповідач не провів повного розрахунку з позивачем, не здійснив виплати всієї суми заробітної плати, а лише частково в розмірі 12 316,50 грн., при цьому, не надав суду доказів, які б спростовували твердження позивача, тому суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити, оскільки сума заборгованості відповідача по заробітній платі, яка підлягає виплаті, становить 85 548,83 грн. (97 865,33 грн. - 12 316,50 грн.). Згідно ст.133; 141 ЦПК України, оскільки судом позовні вимоги задоволено, а позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 908 грн. судового збору.

Outcome: approved