Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

В липні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 14 жовтня 2006 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №185. В шлюбі народилися двоє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Протягом останнього року з відповідачем не проживають, спільного господарства не ведуть, однією сімєю не проживають. Між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, вона з дітьми переїхала та проживає в іншій квартирі, тому вона прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] наполягає на розірвання шлюбу, позов підтримує, просить задовольнити. Суду пояснила, що сторони не підтримують подружніх відносин протягом останнього року. До розірвання шлюбу привели безпричинні сварки та скандали. Просить розірвати шлюб з [PERSON], дітей залишити проживати з нею, їй залишити прізвище «Чухрій», не стягнувати з відповідача в її користь судові витрати по справі, оскільки він її повернув добровільно. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає, згідний на розірвання шлюбу, суду пояснив, що з позивачкою не помирились, бажає розірвати шлюб. Вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Сима) [PERSON] уклали шлюб 14 жовтня 2006 року, який зареєстрували в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №185, про що свідчить свідоцтво про шлюб. В шлюбі народилися діти: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], які проживають з матірю. За час спільного подружнього життя належної сімї не склалося, між сторонами часто виникали сварки та скандали. Сторони проживають окремо протягом останнього року, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved