Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], відповідно до якого, з урахування заяви про збільшення позовних вимог, наданої під час розгляду справи судом, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором позики у розмірі 838 910 грн. 72 коп., з яких: 87 923 грн. 00 коп. - заборгованість за договором позики; 164 181 грн. 62 коп. - компенсація (відшкодування) за знецінення суми позики; 586 806 грн. 10 коп. - штраф за несвоєчасне повернення позики, а також звернути стягнення на заставне майно, а саме автомобіль марки «Honda», модель «СIVIC 1.8», 2008 року випуску, тип: Легковий Хетчбек-В, колір - синій, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 20.10.2010 року ВРЕР-3 УДАІ в м. Києві. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн. 00 коп. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов Договору позики від 11.11.2013 року він передав, а відповідач отримав у власність грошові кошти в сумі 91 919 грн. 50 коп., що за офіційним курсом НБУ станом на день укладення вказаного Договору становило 11 500 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 11.02.2014 року. На виконання умов п.п. 4.1., 4.2 Договору позики, 11.11.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого виконання зобов'язань відповідача перед позивачем забезпечується заставою транспортного засобу - автомобілем марки «Honda», модель «СIVIC 1.8», 2008 року випуску, тип: Легковий Хетчбек-В, колір - синій, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 20.10.2010 року ВРЕР-3 УДАІ в м. Києві. Разом, з тим, відповідач лише частково виконав свої зобов'язання за Договором позики, а саме: у грудні 2013 року ним було повернуто позивачу лише частину суми позики, а саме 4000 грн., що на день здійснення розрахунку було еквівалентно 500 доларам США. Таким, чином станом 09.12.205 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем за Договором позики становить 838 910 грн. 72 коп., яку позивач просить суд стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що стороною позивача не надано належних доказі на підтвердження обставин щодо виникнення у відповідача обов'язку повернути позивачу саме заявлену в позові суму коштів, крім того одночасне пред'явлення вимог про стягнення заборгованості за Договором позики та звернення стягнення на заставне рухоме майно може призвести до подвійного стягнення з відповідача суми боргу, що є неправомірним. Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 11.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір позики. (а.с.16-18). Згідно п.п. 1.1. Договору позики відповідачу надано у власність грошові кошти в сумі 91 919 грн. 50 коп., що за курсом НБУ на день укладення цього Договору еквівалентно 11 500 доларам США, а відповідач зобов'язався повернути отримані кошти на умовах, встановлених графіком повернення позики згідно п. 3.1 цього Договору з кінцевим строком повернення до 11 лютого 2014 року включно. Відповідно до п.п. 3.3 Договору позики крім повернення позики відповідач зобов'язався відшкодовувати позивачу знецінену суму позики внаслідок інфляції та девальвації гривні. Крім того, п.п. 5.1., 5.2. Договору позики встановлено, що якщо відповідач не повернув позику (її частину) у строк, встановлений Графіком, він зобов'язаний сплатити позивачу суму боргу за позикою (її неповерненою частиною) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 (три) проценти річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини) відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 1 (один) % від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Договором позики виконав належним чином, що підтверджується розпискою [PERSON] від 11.11.2013 року (а.с. 59). Відповідач свої зобов'язання за Договором виконав лише частково, а саме: повернув частину позики у сумі 4 000 грн. 00 коп., що на день здійснення розрахунку було еквівалентно 500 доларам США, з кінцевим терміном повернення до 11 грудня 2013 року, як то визначено умовами графіку повернення позики. Разом з тим, з грудня 2013 року відповідач своїх зобов'язань за Договором не виконує та грошові кошти позивачу не повертає. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у зв'язку з порушенням відповідачем своїх зобов'язань за Договором, станом на 09.12.2015 року ( курс долара США, встановлений НБУ станом на 09.12.2015 року, становив 22,91 грн. за 1 (один) долар США) сума заборгованості становила 838 910 грн. 72 коп. та складається з: суми заборгованості за договором позики - 87 923 грн. 00 коп.; компенсації за знецінення суми позики відповідно до п. 3.4 Договору - 164 181 грн. 62 коп.; штрафу за несвоєчасне повернення позики в розмірі 252 104 грн. 62 коп., що підтверджується наданими позивачем розрахунками (а.с. 81), перевіреними у судовому засіданні. При цьому, відповідно до п. 4.1 Договору позики, виконання зобов'язань відповідача за Договором (повернення позики, сплата відшкодування за знецінення позики внаслідок інфляції та девальвації гривні, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених Договором) забезпечуються заставою транспортного засобу - автомобілем марки «Honda», модель «СIVIC 1.8», 2008 року випуску, тип: Легковий Хетчбек-В, колір - синій, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 20.10.2010 року ВРЕР-3 УДАІ в м. Києві (а.с. 24). Як встановлено в судовому засіданні, на виконання п.п. 4.1, 4.2 Договору позики 11.11.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір застави транспортного засобу, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 20-23). Згідно п. 1.4 Договору застави предмет застави оцінюється сторонами в сумі 91 919 грн. 50 коп. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави, заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання. Згідно ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання забезпеченого заставою, воно не буде виконано. За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до п. 4.1., 4.2 Договору застави транспортного засобу позивач набуває право звернення стягнення на предмет застави при настанні хоча б однієї з наступної: невиконання або неналежне виконання відповідачем умов Договору позики (при несвоєчасному поверненні позики повністю або її частини тощо) або умов цього Договору, або у випадках, передбачених законодавством України; невиконання або неналежне виконання відповідачем умов цього Договору; в інших випадках, передбачених законодавством України або цим Договором. Звернення стягнення на предмет застави та реалізація предмету застави, на який буде звернено стягнення, здійснюється на розсуд позивача відповідно до умов цього Договору або законодавства України. У відповідності з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ч.ч. 1, 4 ст. 591 ЦПК України встановлено, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до ст. 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом. Беручи до уваги вищенаведене та враховуючи те, що задоволення позову і в частині стягнення заборгованості, і щодо звернення стягнення на предмет застави є нічим іншим як стягненням заборгованості в подвійному розмірі, суд пришов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають задоволенню лише в частині звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Крім того, на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України, враховуючи те, що розмір штрафу (неустойки), який дорівнює 586 806 грн. 10 коп., значно перевищує розмір збитків, суд прийшов до висновку про необхідність зменшення розміру штрафу до розміру збитків, а саме до 252 104 грн. 62 коп. З урахуванням перелічених норм закону та встановлених обставин справи, суд вважає за необхідне в рахунок стягнення заборгованості з [PERSON] на користь [PERSON] за договором позики від 11.11.2013 року у розмірі 504209, 24 грн., з яких заборгованість за договором позики в розмірі 87923 грн., компенсація за знецінення суми позики відповідно до п.3.4. Договору в розмірі 164181,62 грн., штраф (неустойка) за несвоєчасне повернення позики в розмірі 252104,62 грн., звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль «Honda», модель «Civic 1.8», 2008 року випуску, тип: легковий хетчбек-В, колір - синій, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 20.10.2010 року ВРЕР-3 УДАІ в м.Києві, відповідно до Договору застави від 11.11.2013 року шляхом реалізації предмета застави з прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій відповідним відділом державної виконавчої служби. Також, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654 грн. 00 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», ст.ст. 525, 526, 551, 589-591, 625, 1046 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial