Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що він є начальником комунального підприємства «Стрийводоканал» з березня 2003 року. Впродовж 2015-2016 років на КП «Стрийводоканал» проводились перевірки контролюючих органів, серед яких були на підставі звернень [PERSON] Виходячи із змісту звернень відповідача, які були підставою для проведення перевірок, вбачається неправдива та недостовірна інформація про нього, як начальника КП «Стрийводоканал», що принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Так, у зверненні до Екологічної інспекції у Львівській області від 25.03.2016 року (вх. № 114 від 31.03.2016 року) відповідачем поширено наступну інформацію: «На водоканалі я проробила більше сорок років. Пережила кілька начальників, але такого господарника у нас ще не було. Він не цікавиться нічим за винятком грошей підприємства. Його не цікавить ні аварії ні виїзди аварійних машин. Підприємство занедбане про те контора де сидять пани все в євроремонтах. Ось такий господарник. На очисних спорудах [PERSON] люди не бачили кілька років. Йому навіть не цікаво що там робиться. Начальника пан львівський, йому не цікаво знати що зливається в нашу річку. Керівник для того, щоб розумно керувати, а не збагачуватися за рахунок підприємства. Він член славетної партії регіонів, але недовго вона проіснувала можливо така доля чекає нашого горе керівника». Також у зверненні до начальника Управління держпраці у Львівській області поширено наступну інформацію: «...Пережила багатьох керівників, головних бухгалтерів, але на даний час це люди в одному екземплярі. Один добавляє другого. Вони вважають, що водоканал це їхня приватна фірма і з людьми, можуть поступати як їм забагнеться, керівник колишній регіонал відповідає не нравиться то увольняйся, бо нашої мови він не знає... Небесна сотня загинула не за ставлеників партії регіонів і шахраїв». З врахуванням п. 3 Положення про Державну інспекцію України з питань праці та виходячи із змісту вищенаведених звернень до Екологічної інспекції у Львівській області і до Держпраці у Львівській області можна зробити висновок, що відповідач звернувся із зверненнями до зазначених контролюючих органів, в яких, одночасно із іншою інформацією, поширено інформацію (останній не цікавиться нічим, лише за винятком грошей підприємства та взагалі нічим не цікавиться, не знає нашої мови, являється ставником партії регіонів, збагачується за рахунок підприємства та відноситься до шахраїв), яку контролюючі органи не компетентні перевіряти. Підстав для звернення з такою інформацією до них не було. Інформація розповсюджена відповідачем явно не з наміром захисту своїх прав, свобод чи законні інтереси у цих контролюючих органах, а з метою приниження честі, гідності та ділової репутації. Викладена у зверненні до Екологічної інспекції у Львівської області інформація не відповідає дійсності, оскільки він щотижня проводить наради з керівниками структурних підрозділів, контролює щоденно факти аварій та інших неполадок, бере участь у засіданнях, нарадах у міській раді. За результат виконання своїх обовязків йому вручались подяка, грамота, дипломи від різних органів державної влади та організацій, що свідчить про належне виконання ним своїх обовязків на посаді начальника КП «Стрийводоканал». З приводу запобігання викидів у річку Стрий, він неодноразово звертався до міської ради щодо фінансової допомоги по реконструкції каналізаційних очисних споруд, при цьому обґрунтовуючи неможливість самостійного проведення таких робіт. Відтак, вищезазначена інформація, в цій частині, теж не відповідає дійсності. Відповідачем не наведено ніяких доказів щодо факту збагачення ним та шахрайства, так як дані факти повинні бути доведені у встановленому законом порядку, тому така інформація є недостовірною та порушує його особисті немайнові права. Інформація про те, що він є членом партії регіонів також не відповідає дійсності та потребує спростуванню. Більше того, вислів: «Небесна сотня загинула не за ставлеників партії регіонів і шахраїв» є принизливою для нього, такою, що порочить його честь, оскільки відповідач цим висловом ставить його у ряди тих, хто не бажає кращого для нашої країни та відноситься до категорії осіб, які не достойні керувати підприємством. У зверненні до Держпраці у Львівській області відповідач зазначає, що він не знає нашої мови, тобто української, однак ця інформація теж неправдива, оскільки у нього є документи про освіту, які він отримав у вищих навчальних закладах України. Окрім цього, він є учасником нарад, комісій та інших заходів в органах місцевого самоврядування, в яких обовязково потрібно спілкуватись українською мовою. Поширена недостовірна інформація у зверненнях до контролюючих органів порочить та принижує його ділову репутація, як керівника підприємства на обласному рівні, оскільки підриває його професійні та ділові якості як начальника КП «Стрийводоканал», що в подальшому може вплинути на роботу на цій посаді. Поширена інформація породжує негативне ставлення до нього як до людини та керівника, що явно принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Внаслідок таких дій він втратив душевну рівновагу і спокій, став часто нервувати, у нього значно погіршився сон і самопочуття. У звязку з тим, що [PERSON] поширено недостовірну інформацію вона зобовязана спростувати її у спосіб, яким вона була поширена. З врахуванням зазначеного вважає, що така інформація є недостовірною, яка підлягає спростуванню та яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію. В судовому засіданні позивач допитаний як свідок суду пояснив, що [PERSON] є працівником КП «Стрийводоканал». Вона постійно ображає його як керівника та зводить наклепи на нього. Своїми діями наносить шкоду підприємству, оскільки пише скарги в різні інстанції. В 2016 році екологічною інспекцією було проведено перевірку, з висновком якої він не погодився і який був оскаржений. На даний час проти нього не порушено жодного кримінального провадження. Йому не відомо чи були колективні звернення до міської ради стосовно нього. Він пропрацював на посаді начальника багато років, зробив ремонт на базі. Очисні споруди це адміністративна будівля з фільтрами, сітками та лабораторіями. На очисних спорудах був, бачив, що там ростуть дерева. Він багато раз повідомляв про аварійний стан очисних споруд та звертався про допомогу не лише в міську раду, а й в область. [PERSON] це головний інженер. Машини завжди виїжджають на аварії і він також часто виїжджає, від нього іде фінансування. Він уже 14 років живе у м. Стрию, тому йому не байдуже, що зливається у річку. Також, на підприємстві була перевірка з Управління держпраці, яка проводилася за заявою [PERSON] Висновок Управління держпраці підприємство не оскаржувало. Вважає себе добрим господарем, оскільки він постійно цікавиться підприємством. З працівниками не завжди розмовляє українською мовою. У 2006 році він був головою Партії регіонів м. Стрия, однак через три місяці відмовився від цієї посади. Всі образи відповідача почалися, коли він вперше звільнив її з роботи. Представник позивача позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що у зверненнях до Екологічної інспекції у Львівській області та Головного управління Держпраці у Львівській області [PERSON] розповсюдила недостовірну інформацію про начальника КП «Стрийводоканал» [PERSON] на підтвердження цієї інформації [PERSON] не надано жодного доказу. У звязку з розповсюдженням недостовірної інформації позивачу завдано моральної шкоди, оскільки така негативно вплинула на його морально-психологічний стан. Просить задоволити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги заперечила, просить у задоволенні позовних вимог відмовити, та суду пояснила, що пропрацювала в КП «Стрийводоканал» 42 роки. [PERSON] був ставлеником партії Регіонів. Він не цікавиться умовами праці людей та жодного разу не звертався до працівників українською мовою, бо її не знає. Збагатився за рахунок підприємства, а також використовує кошти не за призначенням (нецільово). Жодного разу не виїжджав на аварії та не приїжджав на очисні споруди, які доведені до крайності. Його не цікавить, що стікає в ріку Стрий. Листи в Екологічну інспекцію та Управління Держпраці писала вона. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги заперечив, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, та суду пояснив, що моральної шкоди завдано позивачу не було. Начальник КП «Стрийводоканал», здійснюючи свою діяльність, контролює лише гроші, які надходять від споживачів, а стан труб і очисних споруд його не цікавить. До матеріалів справи долучені колективні звернення працівників на невиконання директором своїх повноважень. Зі слів працівників керівник підприємства не був на очисних спорудах кілька років. Там його не бачили з 2014 по 2015 роки. [PERSON] не працює на громадських засадах і не займається благодійністю, оскільки нічого не робить, куди йдуть гроші підприємства невідомо, тому вважає, що він збагачується. Позивач був членом Партії регіонів. [PERSON] мала неодноразові розмови з [PERSON], оскільки їй було відомо, що будуть скорочувати її посаду, тому хотіла, щоб її перевели на іншу посаду. В розмовах позивач говорив з нею російською мовою, тому вона вирішила, що української мови він не знає. Заслухавши пояснення сторін в справі, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідач [PERSON] 31.03.2016 року зверталася до Екологічної інспекції у Львівській області з таким зверненням: «… Я проживаю в [INFO] і не можу далі дивитися що твориться із нашою річкою Стрий де купаються і відпочивають мої односельчани. На водоканалі проробила більше як сорок років. Пережила кілька начальників але такого господарника у нас ще небуло. Він не цікавиться нічим за винятком грошей підприємства. Його не цікавлять ні аварії ні виїзди аварійних машин. Підприємство занедбане про те контора де сидять пани все в євроремонтах. Ось такий господарник. На очисних спорудах [PERSON] люди не бачили кілька років. Йому навіть не цікаво що там робиться. А очисні на грані катастрофи. Карти не чистились більше 15 років, їх так замулило що повиростали дерева, яка може бути очистка. Воздуходувки роками не працюють. Каналізація прямісінько тече в славетну річку Стрий. Начальник пан львівський, йому не цікаво знати що зливається в нашу річку, а люди мають купатися у неочищеній каналізації. Ось від чого люди хворіють. Чому ваша інспекція не приїде і не перевірить який стан на очисних спорудах бо це він довів до такого стану, раніше такого не було. Питати треба з нього чому не проводиться елементарна очистка каналізації. Якщо Ви не виправите ту ситуацію ми будем звертатися в Київську інспекцію. Керівник для того, щоб розумно керувати а не збагачуватися за рахунок підприємства. Він член славетної партії регіонів, але недовго вона проіснувала можливо така чекає нашого горе керівника…» У зверненні до начальника Управління держпраці у Львівській області [PERSON] зазначила: «...Пережила багатьох керівників, головних бухгалтерів але на даний час це люди в одному екземплярі. Один добавляє другого. Вони вважають, що водоканал це їхня приватна фірма і з людьми можуть поступати як їм забагнеться… Керівник колишній регіонал відповідає не нравиться то увольняйся», бо нашої мови він не знає... Небесна сотня загинула не за ставлеників партії регіонів і шахраїв…». Згідно з контрактом з керівником підприємства, що є у комунальній власності від 02.09.2003р., виконавчий комітет Стрийської міської ради призначив на посаду начальника ДКП «Стрийводоканал» [PERSON] Цей контракт є трудовим договором. На підставі контракту виникають трудові відносини між керівником підприємства, установи, організації та виконкомом. Розпорядженням міського голови м. Стрия від 02.09.2003р. № 161к [PERSON] призначено начальником ДКП «Стрийводоканал» з 02.09.2003р. на контрактній основі. Згідно листа № 386 від 11.07.2013р. начальник «КП Стрийводоканал» [PERSON] звертався до голови м. Стрия [PERSON] з проханням посприяти в питанні фінансування реконструкції каналізаційних очисних споруд м. Стрия, оскільки каналізаційні очисні споруди м. Стрия, розташовані в с. Добряни Стрийського району, перебувають в аварійному стані, що призводить до скиду неочищених зворотних вод в річку Стрий, внаслідок чого значно погіршується екологічне становище басейнів річок Стрий та Дністер, що впливає на фауну вищевказаних річок та на якість прісних підземних вод, що збираються нижче по руслу, в звязку з чим екологічна інспекція на підприємство постійно нараховує штрафні санкції. Реконструкцію за власні кошти підприємство не взмозі провести за період 2012-2013 роки, власними коштами проведено заміну частини перил та площадок на блоку ємкостей, проводився ремонт механічних решіток та шаф керування решітками, ремонт повітродувок. Відповідно до диплома магістра серії ВК № 47634378 від 30.06.2014р. [PERSON] у 2014 році закінчив Національний університет «Львівська політехніка» і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Адміністративний менеджмент» та здобув кваліфікацію менеджера (управителя) з адміністративної діяльності. 15.03.2009р. виконком Стриської міської ради нагородив почесною грамотою начальника КП «Стрийводоканал» [PERSON] за сумлінну працю, високий професіоналізм, відданість справі та з нагоди професійного свята Дня працівників житлово-комунального господарства і побутового обслуговування населення. Правління ВАТ «Львівобленерго» висловило подяку КП «Стрийводоканал» в особі начальника [PERSON], за конструктивну співпрацю, розуміння проблем, що стоять перед ними, та бажання спільними зусиллями знаходити шляхи їх вирішення. Начальник КП «Стрийводоканал» [PERSON], учасник всеукраїнського проекту «Національні лідери України», був нагороджений дипломом за високу національну гідність, патріотизм та значний внесок у розбудову української держави. Крім цього, начальник КП «Стрийводоканал» [PERSON] був нагороджений дипломом від Міністра з питань житлово-комунального господарства України та дипломом від першого заступника міністра економіки України за вагомий внесок у розвиток галузі. Працівники КП «Стрийводоканал» 26.02.2015р. зверталися до Головного управління держпраці у Львівській області зі скаргою щодо невчасної виплати зарплати працівникам підприємства, яка не виплачується в повній мірі з грудня 2015р. Громада с. Добряни Стрийського району Львівської області та представники селищної ради зверталися до міського голови м. Стрия [PERSON] з громадським зверненням щодо бездіяльності керівництва водоканалу та притягнення їх до відповідальності. Відповідно до колективного звернення від 30.11.2016р. працівники КП «Стрийводоканал» зверталися до [PERSON] щодо порушення трудового законодавства України про використання відеофіксації трудового процесу. Відповідно до листа Головного управління держпраці у Львівській області № 367 від 04.04.2016р. у КП «Стрийводоканал» з 05.04.2016р. по 18.04.2016р. було проведено позапланову перевірку додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування. Відповідно до акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування від 18.05.2016р. перевіркою встановлено, що КП «Стрийводоканал» заборгував заробітну плату за лютий в сумі 227,1 тис. грн. перед 84-ма працюючими працівниками, виплачена 22.04.2016р., заробітну плату за березень 2016 року в сумі 524,0 тис. грн. проведено виплати 18.05.2016р., заробітну плату за квітень 2016 року та авансу за травень 2016 року на день перевірки не проведено, що має місце порушення строків виплати заробітної плати. При огляді книги обліку руху трудових книжок, акту від 27.01.2016р. про відмову від отримання трудової книжки працівником [PERSON] встановлено, що трудова книжка [PERSON] відправлена поштовим звязком в день звільнення (27.01.2016р.) без письмової згоди працівника. Відповідно до листа Державної екологічної інспекції у Львівській області № 398 у КП «Стрийводоканал» з 15.06.2016р. по 07.07.2016р. було проведено планову перевірку щодо дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища. Згідно з актом № 1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом від 16.08.2016р., який настав 18.07.2016р., потерпілим якого є працівник КП «Стрийводоканал», начальник КП «Стрийводоканал» [PERSON] допустив порушення законодавства про охорону праці, а саме: не забезпечив на час чергових відпусток посадових осіб тимчасово виконуючих їх обовязки, чим порушив вимоги п. 8 розділу ІІ посадової інструкції начальника КП «Стрийводоканал», затвердженої начальником КП «Стрийводоканал» 18.07.2012р., п.10.1.7 ДБН В.2.5-74:2013. Відповідно до відповіді на звернення від 29.09.2016р. за підсумками перевірки Державна екологічна інспекція у Львівській області заявила КП «Стрийводоканал» претензію на добровільне відшкодування збитків, завданих державі внаслідок скиду недостатньо очищених стічних вод з очисних споруд, що призвів до забруднення поверхневих вод річки Стрий. Сума збитків, заподіяних державі внаслідок скиду недостатньо очищених стічних вод з очисних споруд, що призвів до забруднення поверхневих вод річки Стрий становить 3392002,20 грн. Відповідно до відповіді на адвокатський запит № 04/2/2-665-16 від 30.09.2016р. прокуратурою Львівської області, за результатами проведеної Державної екологічної інспекції у Львівській області планової перевірки КП «Стрийводоканал», 16.09.2016р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 42016140000000174 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 242 КК України. 20.09.2016р. матеріали вказаного кримінального провадження прокуратурою Львівської області скеровано до Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області для здійснення досудового розслідування. На теперішній час досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадження триває. Згідно з відповіддю на скаргу [PERSON] № 9496/3/15-04 від 29.12.2016р. за результатами перевірки Головним управлінням держпраці у Львівській області КП «Стрийводоканалу», шляхом проведення документальної позапланової перевірки додержання законодавства про працю, складено акт, внесено припис на усунення виявлених порушень, відносно начальника підприємства [PERSON] складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП України, який скеровано для розгляду в Стрийський міськрайонний суд. Згідно з відповіддю на скаргу [PERSON] № 5310/4/15-04 від 12.05.2017р. за результатами перевірки Головним управлінням держпраці у Львівській області КП «Стрийводоканалу», шляхом проведення документальної позапланової перевірки додержання законодавства про працю на підприємстві, встановлено, що працівникам підприємства заробітну плату за першу половину квітня 2017 року станом на день завершення перевірки (27.04.2017р.) не виплачено, що є порушенням вимог ч.ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», оскільки заробітна плата працівникам виплачується не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. В ході проведення перевірки виявлено також ряд інших порушень вимог законодавства про працю, а саме: порушення вимог ст. 21 ЗУ «Про відпустки» та ч. 4 ст. 115 КЗпП України заробітна плата працівникам підприємства за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше, ніж за три дні до початку відпустки; порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України розрахунок зі звільненими працівниками не проводиться в день звільнення; порушення вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП у разі невиплати в день звільнення всіх належних коштів працівникам підприємства не проводиться нарахування та виплата середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку; порушення вимог ч. 5 ст. 80 КЗпП України, ст. 11 ЗУ «Про відпустки» - на підприємстві має місце ненадання щорічної відпустки повної тривалості більше двох років підряд. За результатами перевірки складено акт, внесено припис на усунення виявлених порушень, відносно начальника підприємства [PERSON] складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП України, який скеровано для розгляду в Стрийський міськрайонний суд. 03.12.2011р. голова Стрийської райдержадміністрації [PERSON] та голова Стрийської районної ради [PERSON] нагородили грамотою [PERSON], члена [PERSON] Асоціації матерів дітей-інвалідів «Мальва» за сприяння щодо створення громадського обєднання «Мальва», за активну участь у підтримці дітей з особливими потребами та їхніх родин у Стрийському районі, а також з нагоди Міжнародного дня інвалідів. Відповідно до витягу з наказу по комунальному підприємстві «Стрийводоканал» № 7 від 27.01.2016 року [PERSON] диспетчера бази підприємства з 27.01.2016 року звільнено з роботи по ст. 40 п. 1 КЗпП України (у звязку із скороченням штату працівників). Звільнення [PERSON] у звязку із скороченням штату працівників проведено без пропонування вакантних посад, які були наявні на час попередження про майбутнє звільнення та на час звільнення, а саме: відповідно до штатного розпису, що вводився в дію з 01.10.2015р. були вакантними посади: оператор на решітці 4 посади, на дільниці каналізаційних насосних станцій та оператор на відстійниках 1 посада на дільниці очисних споруд та відповідно до штатного розпису, що вводився в дію з 28.01.2016р. були вакантними посади: оператор на решітці 4 посади, на дільниці каналізаційних насосних станцій та оператор на відстійниках 1 посада на дільниці очисних споруд, термін притягнення до адміністративної відповідальності за дане порушення відповідно до ст. 38 КУпАП минув, про що Головним управлінням держпраці у Львівській області було складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування від 08.07.2016р. Свідок [PERSON] суду пояснив, що протягом 2015-2016 року постійно відбувалися аварії на дільницях по водопостачанню, тому був розроблений проект реконструкції мереж водопостачання. Корегування проекту відбулося в 2008 році та в 2012 році. Щоденно на підприємстві відбуваються наради у начальника в кабінеті і він доповідає керівнику про виконану роботу. Йому відомо, що на очисних спорудах ростуть дерева, відносно даного факту він подавав письмові звернення керівнику про стан очисних споруд, однак ніяких дій вжито не було. Начальник КП «Стрийводоканал» знає українську мову, однак спілкується з ним російською мовою, українською мовою теж інколи спілкується. На нарадах [PERSON] спілкується українською мовою. Останній раз начальник був на аварії, яка відбулася 16 або 17 січня 2017 року. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] спілкується з ним виключно українською мовою. Керівник підприємства звертався в міську [PERSON] з питанням виділення коштів на очисні споруди. Йому відомо про звернення [PERSON], однак про що вони він не знає. В липні 2016 року була проведена перевірка Державною екологічною інспекцією. В хворобливому стані керівника підприємства не бачив. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працював диспетчером на підприємстві. Начальник підприємства спілкувався з ним російською мовою, довів його до нервового стресу. Йому відомо, що Стрийською міською радою виділялися кошти на очищення споруд, але куди вони поділися йому не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] по роботі в міській [PERSON]. Він був членом Партії регіонів. Спілкується російською мовою, але чи знає українську їй не відомо. Очисні споруди не ремонтуються і знаходяться у дуже поганому стані. Гроші на ремонт виділялися. Конституція України визначає, що людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (стаття 3). Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (стаття 68). За змістом ч.1 ст. 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Згідно із ч.1 ст. 270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. За змістом ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно із ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (ст. 299 ЦК України). За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Закону України «Про інформацію» регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації. Відповідно до ст. 1 Закону інформація будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Субєктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; обєднання громадян; субєкти владних повноважень. Обєктом інформаційних відносин є інформація (стаття 4 Закону). Стаття 5 Закону визначає, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. За змістом ст. 30 Закону ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» (від 29 червня 2004 року №1906-IV), чинні міжнародні договори України, згода на обовязковість яких надана Верховною [PERSON] України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. За змістом ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.97) кожен має право на свободу вираження поглядів. В рішенні по справі «Лінгенс проти Австрії» від 8 липня 1986 року Європейський суд наголосив на тому, що свобода вираження поглядів становить одну з основних підвалин демократичного суспільства і одну з принципових умов його прогресу і самореалізації кожної особи. При оцінці суджень Суд звернув увагу на необхідність розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень неможливо. В рішення по справі «Ликін проти України» від 12 січня 2017 року ЄСПЛ вказав, що відповідно до тексту, за яким визначається необхідність втручання, Суд аналізує нагальну суспільну потребу, пропорційність та доречність і достатність обґрунтування цього втручання з боку національних органів. Суд підкреслив, що втручання потрібно оцінювати в цілому, враховуючи статус позивача і відповідача, зміст критичних коментарів, контекст та спосіб, у який вони були оприлюднені. Аналіз законодавства України та практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого є обовязковою з усіх питань, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року та рішення (правові висновки) якого підлягають застосуванню судами України при ухваленні судових рішень, надають можливість зробити суду висновок, що при розгляді справ за вимогами про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації важливим є визначення: чи є відомості, на негативності яких наполягає позивач інформацією (фактами) або оціночними судженнями відповідача розповсюджувача вказаної інформації, висловленими ним на реалізацію своїх власних поглядів та ідей, оскільки «існування фактів можна довести, тоді як правдивість оцінних суджень доведенню не підлягає». Крім цього, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини у справах «Українська Прес-група проти України», «Ляшко проти України», «Лінгенс проти Австрії», в яких зазначається щодо необхідності дотримання балансу, між обмеженням права на вільне вираження своїх поглядів та захистом честі, гідності і репутації осіб, щодо яких поширено відомості. Також, суд зважає на правові позиції Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, зроблених при розгляді справ, що стосуються питань захисту честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Так, в ухвалі від 16 грудня 2015 року в справі № 6-18964св14 ВССУ зазначив, що відповідно до вимог частин 3 і 4 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Чинним цивільним законодавством закріплена презумпція добропорядності особи, а тому згідно з положеннями статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена про позивача інформація є достовірною, покладається на відповідача. В ухвалі від 18 лютого 2015 року в справі № 6-42386св14 ВССУ вказав, що відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції з прав людини та основоположних свобод. При вирішенні спірних правовідносин суд також враховує наступні розяснення Пленуму Верховного суду України, викладені в постанові від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»: Суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку (п.1). При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК ( 435-15 ) негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила (п.15). Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права (п.18). Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди (п.27). Дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що позивач працює на посаді директора Комунального підприємства «Стрийводоканал», а відповідач на посаді диспетчера цього ж підприємства. Відповідачем на адресу Екологічної інспекції у Львівській області та Головного управління Держпраці у Львівській області скеровані два письмові звернення, в яких були поширена інформація про позивача, а саме: «На водоканалі я проробила більше сорок років. Пережила кілька начальників, але такого господарника у нас ще не було. Він не цікавиться нічим за винятком грошей підприємства. Його не цікавить ні аварії ні виїзди аварійних машин. Підприємство занедбане про те контора де сидять пани все в євроремонтах. Ось такий господарник. На очисних спорудах [PERSON] люди не бачили кілька років. Йому навіть не цікаво що там робиться. Начальника пан львівський, йому не цікаво знати що зливається в нашу річку. Керівник для того, щоб розумно керувати, а не збагачуватися за рахунок підприємства. Він член славетної партії регіонів, але недовго вона проіснувала можливо така доля чекає нашого горе керівника»; «...Пережила багатьох керівників, головних бухгалтерів, але на даний час це люди в одному екземплярі. Один добавляє другого. Вони вважають, що водоканал це їхня приватна фірма і з людьми, можуть поступати як їм забагнеться, керівник колишній регіонал відповідає не нравиться то увольняйся, бо нашої мови він не знає... Небесна сотня загинула не за ставлеників партії регіонів і шахраїв», яка, на думку позивача, принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Також, судом встановлено, що письмові звернення написані відповідачем особисто, що вона підтвердила в судовому засіданні. Інформація, яка була поширена в цих зверненнях, стосувалася начальника КП «Стрийводоканал» [PERSON] та вказані звернення написані автором (відповідачем) в ствердній формі. Як вбачається з аналізу ст. 30 ЗУ «Про інформацію», практики ЄСПЛ та постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» оціночними судженнями є висловлювання, які не містять фактичних даних, критики, оцінки дій, а також висловлювань, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Наведену інформацію в зверненні до Екологічної інспекції у Львівській області, а саме: «На водоканалі я проробила більше сорок років. Пережила кілька начальників, але такого господарника у нас ще не було. Він не цікавиться нічим за винятком грошей підприємства. Підприємство занедбане про те контора де сидять пани все в євроремонтах. Ось такий господарник. Йому навіть не цікаво що там робиться. Начальник пан львівський, йому не цікаво знати що зливається в нашу річку. Керівник для того, щоб розумно керувати, а не збагачуватися за рахунок підприємства. Він член славетної партії регіонів, але недовго вона проіснувала можливо така доля чекає нашого горе керівника», а також у зверненні до Головного управління Держпраці у Львівській області, а саме: «...Пережила багатьох керівників, головних бухгалтерів, але на даний час це люди в одному екземплярі. Один добавляє другого. Вони вважають, що водоканал це їхня приватна фірма і з людьми, можуть поступати як їм забагнеться, керівник колишній регіонал відповідає не нравиться то увольняйся... Небесна сотня загинула не за ставлеників партії регіонів і шахраїв», суд вважає оціночними судженнями відповідача, оскільки така не містить фактичних даних і таку не можна перевірити на предмет правдивості чи недостовірності, сторонами не надано та судом не здобуто достатніх доказів для спростування чи підтвердження зазначеної інформації. Крім цього, суд зважає на те, що звертаючись до органів державної влади (Екологічної інспекції у Львівській області та Головного управління Держпраці у Львівській області) з письмовими зверненнями відповідач реалізовувала своє конституційне право, передбачене ст. 40 Конституції України, і хоч наведена у цих зверненнях інформація, не знайшла свого підтвердження, дана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову. Таким чином, вжиті відповідачем у зверненнях вищевказані оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, тому, з огляду на положення ст. 277 ЦК України, такі не є предметом судового захисту. Разом з тим, окрему інформацію, поширену автором (відповідачем) у вищевказаних письмових зверненнях, суд вважає такою, що завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача, з наступних підстав. З аналізу письмових звернень та доказів, наданих сторонами на підтвердження та спростування позовних вимог, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що інформація, поширена відповідачем в зверненні до Екологічної інспекції у Львівській області, а саме: «його не цікавлять ні аварії ні виїзди аварійних машин», «на очисних спорудах [PERSON] люди не бачили кілька років», та інформація, поширена відповідачем у зверненні до Головного управління Держпраці у Львівській області, а саме: «бо нашої рідної мови (української) він не знає» за своїм викладом, змістом та характером не є оціночними судженнями, оскільки така містить фактичні дані, які можна підтвердити або спростувати. Дана інформація була спростована дослідженими в судовому засіданні та оціненими доказами (показами свідків [PERSON], [PERSON] та письмовими доказами), які є належними, допустимими, а в своїй сукупності достатніми. Відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цієї інформації, в обґрунтування своїх доводів відповідач наводила свою субєктивну думку, яку не підтвердила жодними фактичними даними. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] не підтверджують доводи відповідача та не містять фактичних даних, підкріплених доказами, на спростування обставин, викладених у позовній заяві, тому такі суд до уваги не бере. Таким чином, суд приходить до переконання, що поширення відповідачем у зверненнях інформації, а саме: «його не цікавлять ні аварії ні виїзди аварійних машин»; «на очисних спорудах [PERSON] люди не бачили кілька років»; «бо нашої рідної мови (української) він не знає», завдає шкоди честі позивача (позитивній соціальній оцінці позивача в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності його діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло), його гідності (визнання цінності позивача як унікальної біопсихосоціальної цінності) та діловій репутації (набутої позивачем суспільної оцінка його ділових і професійних якостей при виконанні ним службових обовязків). Враховуючи, що викладена у письмових зверненнях інформація не містить брутальних, принизливих чи непристойних слів та висловів (фраз), беручи до уваги обґрунтування завданої позивачу моральної шкоди, суд вважає, що часткове задоволення позовних вимоги є достатньою сатисфакцією відшкодування моральної шкоди.

Outcome: approved