Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за Договором про встановлення ліміту кредитування №5518664 від 30 грудня 2015 року в розмірі 1 581 грн. 88 коп., а також судові витрати по справі у розмірі 1600 грн. 19.12.2017 року представник позивача надав до суду уточнену позовну заяву в якій просить стягнути з відповідача 399,10 грн. та судові витрати в розмірі 1600 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, але просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до ст. 130 ЦПК України, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 30 грудня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] був укладений Договір про встановлення ліміту кредитування №5518664, згідно якого банк надав кредитні кошти в розмірі 997 грн. 51 коп., зі сплатою відсотків у розмірі 30,00% річних. Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення Кредиту за Договором. У зв'язку в вищевикладеним, банком на адресу відповідача була направлена Вимога про досудове врегулювання спору вих.№5678103РО/1 від 26 жовтня 2016 року, яка відповідачем була залишена без задоволення. У відповідності до умов Договору про встановлення ліміту кредитування №5518664 від 30 грудня 2015 року відповідач зобов'язався повернути кредит та плату за його користування не пізніше закінчення строку кредитування, однак відповідач в добровільному порядку кредитні кошти не повернув, чим порушив прийняті на себе договірні зобов'язання. Станом на 04 жовтня 2017 року розмір заборгованості позичальника по поверненню кредитних коштів за договором про надання кредиту від 30 грудня 2015 року становить 399 грн. 10 коп., що складається з заборгованості по простроченим відсоткам у розмірі 10 грн. 81 коп., заборгованості по простроченій пені у розмірі 388 грн. 29 коп. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи, що відповідачем порушені умови договору та наведені норми матеріального права, вимоги банку про стягнення поточної заборгованості є обґрунтованими. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 1600 грн.

Outcome: approved