Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів. Позивачка вказує, що вона перебуває з відповідачем з 6 жовтня 2006 року у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з нею, та знаходиться на її - позивачки - утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалось через втрату почуття взаєморозуміння, взаємоповаги, несумісність характерів. Шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть та не проживають разом. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з нього аліменти на утримання синів у розмірі 2000 грн. щомісячно з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином. У відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 6 жовтня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 1423, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживає з позивачкою, та знаходиться на її утриманні. Сімейне життя між сторонами не склалось через втрату почуття взаєморозуміння, взаємоповаги, несумісність характерів. Шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть та не проживають разом. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, відповідач ухиляється від утримання синів, матеріальної допомоги на її утримання добровільно не надає. В судовому засіданні позивачка вказувала на те, що відповідач офіційно не працює, інших неповнолітніх дітей та утриманців не має. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. У разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може за заявою платника або одержувача визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При визначенні розміру аліментів, згідно із ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України). Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягає частковому задоволенню. З відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 27 листопада 2014 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial