Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

В квітні 2021 року позивач ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування завданих збитків, в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача суму в розмірі 18450,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що автомобіль «Ravon» д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] 01.10.2020 року між ФОП [PERSON] та позивачем було укладено договір управління майном № 01/10, відповідно до умов якого [PERSON] передав зазначений автомобіль позивачу в управління та розпорядження. Крім того, п. 2.2.2 зазначеного договору, позивачу, як управителю майна, було надано право передавати автомобіль у прокат третім особам. 29.10.2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Ravon» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача, та постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.01.2021 року у справі № 752/23094/20, останнього, було визнано винним у вчиненні аварії. Позивач вказує, що згідно рахунку ФОП [PERSON] від 02.11.2020 року, вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля склала суму в розмірі 18450,00 грн., яка була сплачена позивачем. З огляду на викладене, а також в порядку ст.ст. 22, 1166 ЦК України, позивач вважає, що завдану йому матеріальну шкоду має відшкодувати винуватець ДТП, а саме відповідач. З огляду на викладене, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідача на його користь в примусовому порядку суму матеріального збитку в розмірі 18450,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.04.2021 року, у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року, було вирішено перейти до розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився. До суду надіслав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відзив на позов до суду не подав. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що автомобіль «Ravon» д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 01.10.2020 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір управління майном № 01/10, відповідно до умов якого [PERSON] передав зазначений автомобіль позивачу в управління та розпорядження. Відповідно до п. 2.2.2 зазначеного договору, позивачу, як управителю майна, було надано право передавати автомобіль у прокат третім особам. 29.10.2020 року о 18-40 год. в м. Києві по вул. Васильківській, 103 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Ravon» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Трансопртний засіб отримав механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.01.2021 року у справі № 752/23094/20, відповідача було визнано винним у вчиненні аварії та накладено стягнення у виді штрафу. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач вказує та судом встановлено, що згідно рахунку ФОП [PERSON] від 02.11.2020 року, вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля склала суму в розмірі 18450,00 грн., яка була сплачена позивачем в повному обсязі, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 631 від 06.11.2020 р. Звертаючись до суду із позовом позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач, як винуватець ДТП, - повинен відшкодувати позивачу завдані збитки, а саме реально понесені витрати, в зв`язку з ремонтом автомобіля. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник, тобто особа, яка завдала шкоди. Судом встановлено, що відповідач є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль, який за договором управління майном перебував в користуванні позивача, останній, здійснив відновлювальний ремонт цього транспортного засобу, який склав суму в розмірі 18450,00 грн.. В ході розгляду справи стороною відповідача доводи та обґрунтування позову, спростовано не було та будь-яких клопотань, а також належних та допустимих доказів, зокрема, щодо спростування суми завданих збитків, відповідачем суду надано не було. Враховуючи викладене, а також проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем, якому заподіяно матеріальної шкоди з боку винної особи, правомірно заявлені вимоги до відповідача про стягнення суми збитків в розмірі 18450,00 грн., а відтак позов підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved