Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 15.07.2008 року між ним та ЗАТ ПУМБ було укладено кредитний договір на суму 9394 доларів США для придбання автомобілю ВАЗ, одночасно з яким укладено договір застави автомобілю. 24.10.2016 року працівниками поліції було вилучено автомобіль, на підставі постанови державного виконавця про його розшук. 03.11.2016 року він ознайомився із матеріалами виконавчого провадження в Хортицькому ВДВС, та дізнався, що 01.03.2011 року виконавчим написом приватного нотаріуса [PERSON] було звернуто стягнення на його автомобіль ВАЗ. Вважає, що при зверненні стягнення на автомобіль було допущено порушення, оскільки Законом України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, який діяв на момент вчинення виконавчого напису, не передбачав можливості звертати стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса. Просив суд визнати виконавчий напис № 212, вчинений 01.03.2011 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], яким звернено стягнення на автомобіль ВАЗ модель 111830 110, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], [INFO], таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали просили його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник публічного акціонерного товариства Перший український міжнародний банк проти задоволення позову заперечила, просила суд застосувати строки позовної давності і на цій підставі відмовити у позові. Пояснила, що на підставі виконавчого напису нотаріуса державним виконавцем 15.03.2011 року було відкрито виконавче провадження. Банк отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження 18.03.2011 року. Вважає, що [PERSON] також повинен був отримати копію постанови, а тому йому було відомо про існування виконавчого напису. Вважає, що [PERSON] пропустив трирічний строк для звернення до суду із даним позовом. Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, була повідомлена про його час та місце розгляду. В письмовій заяві вказала, що вважає себе неналежним відповідачем за позовом. Третя особа Хортицький відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Між ЗАТ Перший Український [PERSON] банк, правонаступником якого є ПАТ «Перший Український [PERSON]», та [PERSON] укладений кредитний договір № 6643038 від 15.07.2008, згідно з яким [PERSON] надав Позивачу кредит у сумі 9 394,00 дол.США на придбання автомобіля ВАЗ, 2008 року випуску випуску, з погашенням кредиту щомісячно у сумі згідно з графіком, з кінцевим терміном повернення 15.07.2015. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON] передав у заставу ПАТ «ПУМБ» придбаний за кредитні кошти автомобіль: тип легковий седан, марка ВАЗ, модель 111830 110, 2008 року випуску, колір сірий, номер кузову ХТА11183080160255, обєм двигуна 1596 куб. см., реєстраційний номер [NUMBER], про що між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] укладений договір застави транспортного засобу № 6654272 від 15.07.2008, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за № 4273. 01.03.2011 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 212, яким звернено стягнення на автомобіль ВАЗ модель 111830 110, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], [INFO]. 15.03.2011 року Орджонікідзевським ВДВС Запорізького МУЮ відкрито виконавче провадження ВП№ 25045471 з виконання вказаного виконавчого напису, а постановою від 09.08.2012 року повернуто виконавчий документ стягувачу без виконання. 10.12.2014 року було відкрито виконавче провадження Хортицьким ВДВС Запорізького МУЮ з виконання виконавчого напису від 01.03.2011 року. 24.10.2016 року постановою державного виконавця було описано та накладено арешт на автомобіль ВАЗ модель 111830 110, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] В обґрунтування своїх вимог [PERSON] та його представники посилаються на порушення порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом, оскільки законодавством не було передбачено можливості звертати стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса. Згідно із ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. В статті ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, наведено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 жовтня 2012 року № 6-70цс12 та від 09 липня 2014 року № 6-89цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Доводи представника відповідача про пропуск [PERSON] строків позовної давності є безпідставним, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] було відомо про існування виконавчого напису до моменту його ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження 03.11.2016 року. Посилання на те, що [PERSON] повинен був отримати постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.03.2011 року, оскільки свій примірник отримав ПАТ ПУМБ, є припущенням, не ґрунтується на доказах, а тому до уваги судом не береться. [PERSON] предявив свої позовні вимоги в тому числі до нотаріуса [PERSON] Згідно пункту 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на права та обовязки нотаріусів. Оскільки, нотаріус [PERSON], яка вчинила виконавчий напис, не може бути відповідачем за даним позовом, в той час як належним відповідачем є тільки особа, яка зверталась за виконавчим написом, тобто ПАТ ПУМБ, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в їх частині, заявленій до ПАТ ПУМБ, а той час як у задоволенні вимог до приватного нотаріуса [PERSON] суд відмовляє. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON]

Outcome: partial