Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

в квітні 2021 року акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що 22 червня 2012 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 192/605, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 70000 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19% річних, строком на 120 місяців, з кінцевим терміном повернення не пізніше 21 червня 2022 року. У забезпечення кредитного договору, між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 22 червня 2012 року було укладено іпотечний договір № 7281, відповідно до умов якого, в забезпечення кредитного договору було передане в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачем всі зобов`язання були виконані належним чином, відповідачу [PERSON] був наданий кредит готівкою. Проте, останній належним чином свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, загальна сума якої становить 125146,72 гривень, та включає в себе прострочену заборгованість за основним боргом - 54889,44 гривень; проценти за користування кредитом - 32103,77 гривень; пеню - 2,62 гривень; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 16099,96 гривень; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 11965,28 гривень; три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 6078,24 гривень; три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 4007,41 гривень. Враховуючи викладене позивач просить у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 192/605 від 22 червня 2012 року, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом її продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 гривень. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» в відкрите судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є заява, згідно якої представник просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в відкрите судове засідання повторно не з`явились без поважних причин, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом розміщення інформації про дату, час та місце судового засідання на сторінці Добропільського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб - порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет. Відзив на позовну заяву від відповідачів до суду не надходив. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі частини 3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідачі не з`явилися без поважних причин. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення, повідомивши відповідачів про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням в Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua/ (http://www.reyestr.court.gov.ua/)), посилаючись на єдиний унікальний номер справи (Справа №) 227/1491/21. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що 22 червня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (банк) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 192/605 (а.с.12-14). Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору банк надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 70000 гривень з процентною ставкою 19% річних, терміном на 120 місяців, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 21 червня 2022 року. Згідно з положеннями підпункту 1.5 кредитного договору, позичальник зобов`язався щомісячно до останнього числа місяця наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 583,33 гривень та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в АТ «Ощадбанк» починаючи з 01.07.2012 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті у ТВБВ № 10004/0169 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк». Для забезпечення кредитного договору від 22.06.2012 між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (іпотекодержатель) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (іпотекодавці)був укладений іпотечний договір, відповідно до розділу 1 якого іпотекодавці - майнові поручителі, з метою забезпечення належного виконання боржником - [PERSON] зобов`язання, що випливає з кредитного договору, передають в іпотеку, а іпотекодержатель цим приймає в іпотеку в порядку і умовах, визначених у цьому договорі. Згідно з п. 1.2 іпотечного договору предметом іпотеки за іпотечним договором є нерухоме майно, а саме трикімнатна квартира номер [ADDRESS] . За взаємною згодою сторін загальна вартість предмета іпотеки, станом на 22 червня 2012 року складає 140000 гривень, (пункт 1.4 іпотечного договору). Відповідно до пункту 6.1 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо впродовж трьох місяців з моменту настання строку платежу зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцями будь-якого з своїх обов`язків, передбачених цим договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов`язків, передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцями у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною. Згідно п. 4.3 іпотечного договору, іпотекодержатель вправі задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, який визначається іпотекодержателем самостійно на момент реалізації права іпотеки, у тому числі, але не виключно: основну суму кредиту; комісійну винагороду, визначену кредитним договором; нараховані та несплачені на момент реалізації права застави штрафні санкції за порушення зобов`язань за кредитним договором (пеня, штраф); витрати, понесені іпотекодержателем у зв`язку із зверненням стягнення на предмет застави та його реалізацією, у тому числі витрати на оплату послуг аудиторів, адвокатів та інші документально підтверджені витрати іпотекодержателя, якщо вони будуть мати місце; спричинені іпотекодержателю збитки в повному обсязі. Як вказано позивачем та не спростовано відповідачем [PERSON] , останній належним чином зобов`язання за вказаним договором не виконує, порушив умови кредитного договору та норми чинного законодавства, у зв`язку із чим відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-10) та звіту щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом з 17.12.2016 року по 02.04.2021 року (а.с.11) відповідач має заборгованість в загальному розмірі 125146,72 гривень, яка складається з простроченої заборгованості за основним боргом (кредитом) - 54889,44 гривень; суми процентів за користування кредитом, у тому числі прострочених процентів - 32103,77 гривень; пені - 2,62 гривень; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 16099,96 гривень; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 11965,28 гривень; три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 6078,24 гривень; три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 4007,41 гривень. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. За кредитним договором (ст. 1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобов`язань з повернення заборгованості за основним боргом та заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту, а також суми інфляційного збільшення заборгованості і 3 % річних від простроченої суми в матеріалах справи відсутні. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Статтею 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ч. 2 ст. 589 ЦК України). Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням. Згідно з положеннями частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя (ч. 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»). За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно зі статтею 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення сум кредиту та оплати процентів згідно кредитного договору, позивач має право звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором і реалізувати його для погашення вказаних вище зобов`язань у порядку, встановленому умовами іпотечного договору згідно з чинним законодавством. Разом з тим, суд не погоджується зі складовою заборгованості в частині нарахування пені за кредитним договором у розмірі 2,62 гривень, та зазначає наступне. 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до ст. 2 якого забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання цього Закону 02.12.2015 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», згідно якого затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і до цього переліку включено м. Зугрес (Харцизька міська рада). З копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] , серія [NUMBER] , виданий 20 червня 2006 року Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Отже, вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в частині погашення суми пені, яка нарахована позивачем відповідачу [PERSON] після 14 квітня 2014 року, (30.12.2014 року) тобто під час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами є безпідставними та у їх задоволені необхідно відмовити. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 192/605 від 22 червня 2012 року, у розмірі 125144,10 гривень, яка складається з простроченої заборгованості за основним боргом (кредитом) - 54889,44 гривень; суми процентів за користування кредитом, у тому числі прострочених процентів - 32103,77 гривень; втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 16099,96 гривень; втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 11965,28 гривень; три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 6078,24 гривень; три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 4007,41 гривень, слід звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , шляхом її продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: partial