Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

В квітні 2019 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] з [PERSON] 25 вересня 2009 року зареєстрували шлюб. [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28.04.2011 р. шлюб розірвано. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.05.2011 р. з [PERSON] стягнено аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до його повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочато з 17 лютого 2011 року. Позивачу видано виконавчий лист № 2042/2-307/11 від 13.05.2011 року із строком пред`явлення до виконання до повноліття дитини. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16.04.2013 р. [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . Відомості про позбавлення батьківських прав [PERSON] внесено в актовий запис № 6 від 14.01.2010 р. про народження [PERSON] , [INFO] , в графу відомості про батька. 15 травня 2018 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та у зв`язку із цим змінила прізвище на [PERSON] . Факт позбавлення батьківських прав не звільняє відповідача від виконання обов`язків щодо сплати аліментів на утримання дитини. Міжрайонним ВДВС по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм ГТУЮ у Харківській області здійснюється примусове стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.02.2011 р. Відповідач протягом 2011-2019 років належним чином не здійснює сплату аліментів, що привело до виникнення стійкої заборгованості щодо сплати аліментів. Відповідно до розрахунку заборгованості по стягненню аліментів, виконаного державним виконавцем станом на 01.04 2019 р. заборгованість [PERSON] щодо сплати аліментів дорівнює 57876.57 грн. Вказана заборгованість виникла внаслідок систематичного ухилення відповідачем від обов`язку щодо сплати аліментів та належного утримання неповнолітньої дитини. Дитина весь час перебуває на утриманні позивачки та проживає із нею. Відповідач проживає окремо, є працездатною особою, а тому мав можливість та повинен був весь час здійснювати матеріальне забезпечення дитини та виконувати судове рішення. Просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 57876,57 грн. Відповідачем 25.06.2019 року надано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов базується на неправдивих та фактично наклепницьких фактах, він офіційно є не працюючим, одруженим та виховує сина [INFO] .н. [PERSON] , що підпадає під ч. 2 ст. 196 СК України, просив у задоволенні позову відмовити повністю. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник надала клопотання про розгляд справи без участі позивача та її участі, просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач також в судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив справу розглянути без його участі. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 25.09.2009 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 16, відповідно до якого батьком є [PERSON] - відповідач у справі. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28.04.2011 р. по справі № 2042/2-223/11, що набрало законної сили 10.05.2011 року, шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.05.2011 р. по справі № 2042/2-307/11 з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Ізюм Харківської області, мешкаючого за адресою: [ADDRESS] , стягнено аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до його повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочато з 17 лютого 2011 року. Позивачу видано виконавчий лист № 2042/2-307/11 від 18.05.2011 року із строком пред`явлення до виконання до повноліття дитини. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16.04.2013 р. по справі № 623/1125/13-ц, що набрало законної сили 23.07.2013 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . Відомості про позбавлення батьківських прав [PERSON] внесено в актовий запис № 6 від 14.01.2010 р. про народження [PERSON] , [INFO] , в графу відомості про батька. 15.05.2018 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та у зв`язку із цим змінила прізвище на [PERSON] . Факт позбавлення батьківських прав не звільняє відповідача від виконання обов`язків щодо сплати аліментів на утримання дитини. Відповідно до розрахунку заборгованості по стягненню аліментів, виконаного державним виконавцем станом на 01.04.2019 р. заборгованість [PERSON] щодо сплати аліментів дорівнює 57876.57 грн. Вказана заборгованість виникла внаслідок систематичного ухилення відповідачем від обов`язку щодо сплати аліментів та належного утримання неповнолітньої дитини. Дитина весь час перебуває на утриманні позивачки та проживає із нею відповідно до довідки КЖРЕП-1. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення ними повноліття. Згідно із частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За правою позицією ВСУ викладеною у постанові № 572/1762/15 від 25.04.2018р. правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn),де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до розрахунку, що додається до позовної заяви, [PERSON] має право на стягнення неустойки з [PERSON] в розмірі 642131,98 грн. за прострочення сплати аліментів за весь час стягнення аліментів. Проте заявляє позовні вимоги щодо стягнення пені в сумі 57876.57 грн., лише в розмірі заборгованості, що існувала станом на 01.04.2019 р. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У Постанові Верховного Суду України № 6-94цс15 від 1 липня 2015 року викладено правову позицією щодо порядку проведення розрахунку неустойки (пені), яка стягується на підставі ст.196 СК України. Зокрема, зазначено, що з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувалися. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. З аналізу вказаних правових норм вбачається, що правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 20 Сімейного кодексу України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу. Відповідач зазначає, що він офіційно є не працюючим. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджувати, що відповідач працевлаштований чи має будь-які доходи, але він є особою працездатного віку, даних про свій стан здоров`я суду не надав. Таким чином суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, в зв`язку з чим з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved