Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

В лютому 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, просила стягнути з відповідача [PERSON] центру соціального обслуговування ( надання соціальних послуг) Криворізького району вихідну допомогу, отпускні, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 19 червня 2007 року працювала в [PERSON] центрі соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян Криворізького району, згідно розпорядження голови Криворізької районної державної адміністрації від 08.06.2010 року за № 275, вищезазначену установу було перейменовано в [PERSON] центр соціального обслуговування ( надання соціальних послуг) Криворізького району , де вона працювала на посаді медичної сестри вищої категорії стаціонарного відділення, до 01 лютого 2016 року. Середня заробітна плата складала приблизно 3500 грн. 01 лютого 2016 року посилаючись на скрутне фінансове становище та неможливості сплачувати заробітну плату, примусом та обманом без її добровільної згоди на звільнення, її примусили написати заяву про звільнення. 01 лютого 2016 року її було звільнено. У порушення вимог чинного законодавства відповідачем її не було письмово повідомлено про нараховані суми, не зроблено розрахунку по заборгованості заробітної плати, не було виплачено належні їй суми що сплачуються при звільненні. У зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду із вищевказаної заявою. 10.03.2016 року позивач подала уточнену позовну заяву в якій просила стягнути з [PERSON] центру соціального обслуговування ( надання соціальних послуг) Криворізького району на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 02.02.2016 року по день повного фактичного розрахунку, так станом на 10.03.2016 року заборгованість складає 4816 грн. 50 коп. , згідно формули СЗП: РД= СЗП за 1 день х РДЗпЗ. ( 7780,78 грн. : 42 дня = 185,25 грн х 26 днів = 4816,50 грн.( де СЗП заробітна плата за останні два місяці; РД кількість робочих днів за два останні місяці; СЗП за 1 день середня заробітна плата за один робочий день; РДЗпЗ кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні) . В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала частково, просила стягнути суму коштів за період з 02.02.2016 року по 24.02.2016 року (по день фактичного розрахунку). Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача [PERSON] центру соціального обслуговування ( надання соціальних послуг) Криворізького району до суду не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав клопотання про перенесення судового засідання в зв'язку з тим, що проходить перевірка Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. В зв'язку зі строками розгляду справи, суд не вбачає підстав для перенесення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Судом встановлено, що з 19 червня 2007 року [PERSON] працювала в [PERSON] центрі соціального обслуговування ( надання соціальних послуг) Криворізького району на посаді медичної сестри вищої категорії стаціонарного відділення. ( а.с. 5-6). 01 лютого 2016 року згідно наказу № 28-к від 01.02.2016 року її було звільнено згідно до п.1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно положень ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таке ж роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу. Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації кошти у визначені ст. 116 КЗпП України строки, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі не проведення його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. За період з 02.02.2016 року по 24.02.2016 року (день фактичного розрахунку) час затримки складає 22 дні, тому 7780,78 грн.: 42 дні = 185,25 грн. х 22 дні = 4075,65 грн.( де СЗП заробітна плата за останні два місяці; РД кількість робочих днів за два останні місяці; СЗП за 1 день середня заробітна плата за один робочий день; РДЗпЗ кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні). Враховуючи наведене на користь позивача необхідно стягнути 4075 грн.65 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial