Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

В лютому 2020 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Краснокутської селищної ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку , третя особа : [PERSON] .. В позові [PERSON] вказав , що його мати [PERSON] мала на праві приватної власності земельну ділянку площею 4,94 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території Краснокутської селищної ради Краснокутського району Харківської області. У квітні 2003 року мати померла . Після смерті матері відкрилася спадщина ,яка складається з вище вказаної земельної ділянки . Він своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини , однак нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно . Прохав визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування . В листопаді 2020 року [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до до Краснокутської селищної ради Краснокутського району Харківської області та [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частку земельної ділянки в порядку спадкування . В позові [PERSON] вказала , що [INFO] помер її батько [PERSON] , який фактично успадкував Ѕ частку земельної ділянки після смерті [PERSON] , але її юридично не оформив. Після смерті батька вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини , однак свідоцтво про право на спадщину не оформила в зв`язку з відсутністю Державного акту на право приватної власності на землю , що належав матері. Просила визнати право власності на Ѕ частку спірної земельної ділянки в порядку спадкування. У судове засідання позивач не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність, первісний позов підтримав , просить задовольнити, проти зустрічного позову [PERSON] не заперечував. Представник відповідача Краснокутської селищної ради у судове засідання не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував, прохав ухвалити рішення на розсуд суду. Третя особа [PERSON] до суду не з`явилася , подала заяву заслухати справу у її відсутність , зустрічний позов підтримала ,просила задовольнити, первісний позов [PERSON] просить задовольнити частково. Суд, дослідивши письмові докази по справі , дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 4,94 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території Краснокутської селищної ради Краснокутського району Харківської області , відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії II-XP №037061 від 04.10.2001 р. ( а.с.9) Про те, що [PERSON] була власником вище вказаної земельної ділянки, свідчить витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.10.2019 року та довідка відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 19.11.2019 року. ( а.с. 8,12) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.10.2019 р. , [PERSON] померла [INFO] ( а.с. 6) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина , яка складається з вище вказаної земельної ділянки . На час смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована в одному будинку з чоловіком [PERSON] по [ADDRESS] , про що свідчить довідка Краснокутської селищної ради від 10.01.2020 р. (а.с.18) У відповідності до вимог ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як свідчить ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця , у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті , той з подружжя ,який його пережив , та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець ,який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини ,вважається таким , що прийняв спадщину ,якщо протягом строку ,встановленого статтею 1270 цього Кодексу ,він не заявив про відмову від неї. Після померлої [PERSON] , за заявою [PERSON] , відкрита спадкова справа № 391/2003 р, згідно якої останній прийняв протягом шести місяців спадщину після матері, але свідоцтво про право на спадщину не отримав , оскільки постановою Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 27.11.2019 р. , йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. ( а.с.11,50-53) Факт того , що [PERSON] є сином [PERSON] та спадкоємцем першої черги , підтверджує свідоцтво про народження серії [NUMBER] . ( а.с. 7) Крім того , на момент смерті [PERSON] з нею в одному будинку був зареєстрований та проживав її чоловік [PERSON] , є спадкоємцем першої черги та таким , що спадщину прийняв , відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України , однак юридично не оформив. Таким чином [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги спадкового майна після [PERSON] , а саме по Ѕ частці земельної ділянки ,що належить померлій. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджує свідоцтво про смерть серії [NUMBER] .( а.с.5) Після [PERSON] відкрилася спадщина ,яка складається з Ѕ частки земельної ділянки площею 4,94 га , яку він фактично успадкував після дружини [PERSON] . Після смерті [PERSON] , заведена спадкова справа № 294/2009 року за заявою [PERSON] , посвідченою державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області 13.11.2009 р. , згідно якої [PERSON] ,як спадкоємець першої черги , успадкувала спадкове майно після померлого батька [PERSON] ( а.с. 45-49) Інші спадкоємці після [PERSON] відсутні , оскільки спадкоємець [PERSON] від спадщини відмовився на користь дочки померлого [PERSON] , про що свідчить його заява , посвідчена державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори 18.03.2010 року. ( а.с.47) Оголошенням в газеті « Промінь» підтверджується , що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії II-XP №037061 від 04.10.2001 р., виданий на ім`я [PERSON] , втрачений та вважається недійсним . Частиною 1 ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.1 ст.1267 частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п.5 ч.1 ст.19 даного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно до п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що позивач за первісним позовом [PERSON] є спадкоємцем першої черги по закону після матері [PERSON] , а [PERSON] спадкоємцем першої черги по закону після батька [PERSON] ,до складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 4,94 га , що знаходиться на території Краснокутської селищної ради , та вони мають право успадкувати вище вказану земельну ділянку по Ѕ частці кожний . Іншого шляху, ніж визнання права власності на дану земельну ділянку в судовому порядку, у позивачів немає. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача за первісним позовом [PERSON] частково та визнає за ним Ѕ частку земельної ділянки , а зустрічний позов [PERSON] повністю, так як суду надано достатньо належних та допустимих доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем Краснокутською селищною радою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших. На підставі викладеного та

Outcome: partial