Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

В липні 2015 року Одеський державний університету внутрішніх справ МВС України звернулося до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на його навчання в період з 28 лютого 2007 року по 05 березня 2010 року на денній формі за державним замовленням за напрямком «Првознавство» у розмірі 34687,97 грн. та судовий збір 346,88 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, де позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні та прохав про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання жодного разу не зявився, хоча про розгляд справи повідомлявся,чому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Угоди № 1900 від 28 лютого 2007 року, [PERSON] був зарахований до Одеського юридичного інституту Харківського національного університету внутрішніх справ, студентом 1го курсу факультету підготовки фахівців транспортної міліції за спеціальністю «Правоохоронна діяльність». Був поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання та присвоєно звання «рядовий міліції» за державним замовленням із числа осіб цивільної молоді, рядового і молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ України та їх працевлаштування. Відповідно до наказу МВС України від 14 травня 2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» між ОДУВС з одного боку, Лінійним управлінням на Одеській залізниці УМВС України на транспорті, з іншої сторони, та [PERSON], 22 червня1989 року народження, був укладений Договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 25 листопада 2007 року. Однак, 01 березня 2010 року [PERSON] звернувшись до керівництва університету, подав рапорт з проханням про його відрахування з університету та звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Тому, наказом ОДУВС від 05 березня 2010 № 27 о/с [PERSON] був відрахований з університету та звільнений з органів внутрішніх справ України. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з Наказом МВС від 15 лютого 2002 року № 148 «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про формений одяг осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців спеціальних моторизованих військових частин міліції внутрішніх військ МВС та осіб начальницького складу міліції» від 17 листопада 2001 року № 1515, Постанови Кабінету Міністрів України «Про формений одяг працівників міліції» від 14 серпня 2013 року № 594, Постанови Кабінету Міністрів від 29 березня 2002 року № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального звязку та захисту інформації», на курсанта [PERSON] з 28 лютого 2007 року по 05 березня 2010 року МВС України через університет фактично витрачалися бюджетні кошти. Так згідно з розрахунком вартості утримання курсанта, [PERSON] повинен відшкодувати витрати на суму 34687,97 грн., які МВС України затратило на його утримання в університеті. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.11 ч.2 п.1, 509 ЦК України зобов'язання відповідача щодо оплати фактичних витрат на його навчання виникає з вказаного договору і є наслідком недодержання його умов. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно ст.56 Закону України «Про вищу освіту», ч.2 Указу Президента України від 16 травня 1996 року №342/96 «Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» угоди № 1900 від 28 лютого 2007 року та договір від 25 листопада 2007 року, відповідач зобов'язаний відшкодувати понесені позивачем фактичні витрати, повязані з його навчанням. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення у справі рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому [PERSON] не надав до суду жодних довів, що його звільнення зі служби відбулося з підстав, які одночасно є підставою для його звільнення від цивільно-правової відповідальності. Окрім цього, позивачем було заявлено вимогу про поновлення ім. строку на подання позовної заяви, в звязку із тим, що кошторисні призначення Одеському державному університету внутрішніх справ на видатки з оплати судових зборів 2011-2013 роках по КПКВ 10011080 «Підготовка кадрів для органів внутрішніх справа вищими навчальними закладами освіти ІІІ-IV рівнів акредитації» за загасни та спеціальним фондами державного бюджету головним розпорядником коштів не затверджувалось, а також відсутністю коштів до сплати судового збору. Тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе поновити процесуальні строки для подання позовної заяви до суду.

Outcome: approved