Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 21.06.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №CVXRRX38410362 банк надав позивачу кредит в розмірі 9600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості. Кредит наданий на підставі заяви позичальника з урахуванням Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», що є складовою укладеного між сторонами договору. Порядок та строки погашення заборгованості за вказаним зобов'язанням визначені вказаними Умовами, проте отримавши кредитні кошти, відповідач належним чином своїх зобов'язань за договором не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 118720,22 грн., яка складається з наступного: 6890,52 грн. - заборгованість за кредитом; 23052,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2419,20 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 86357,61 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Разом з тим, відповідно до судового наказу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 02.10.2008 року, за неналежне виконання боржником своїх зобов'язань з нього була стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 17086,30 грн., таким чином, заборгованість відповідача перед банком становить 107215,62 грн. в тому числі штрафи, а саме 500 грн. - фіксована частина та 5081,70 грн. - процентна складова. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми права, просив стягнути з відповідача на користь позивача вказану вище заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Справа слухалась у відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду, про причини своєї неявки суду не повідомив і не подав відповідної мотивованої заяви про відкладення розгляду справи. Так, згідно положень ч. 5 ст. 76 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Як вбачається з довідка АДБ при УМВС України в Чернівецькій області відповідач зареєстрований за адресою - м. Чернівці, вул.Руська, 114/2 та саме за цією адресою судом неодноразово надсилались судові повістки та матеріали позовної заяви з додатками. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що відповідно до заяви позичальника № CVXRRX38410362 від 21.06.2007 року та Умов і Правил надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) між сторонами було укладено кредит ний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 9600 грн. на строк з 21.06.2007 року по 20.06.2009 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Так, відповідно до Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) підписавши заяву позичальника, відповідач погодився з умовами отримання тим самим, уклав договір та отримав кредитні кошти на умовах встановлених у заяві та Умовах надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт). У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини. Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно тексту заяви позичальника, відповідач зобов'язувався погашати заборгованість за кредитним договором шляхом сплати в період з 20 по 24 число кожного місяця щомісячний платіж в сумі 567,85 грн. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином умов договору не виконував, у зв'язку з чим 02.10.2008 року судовим наказом Першотравневого районного суду м.Чернівці з нього на користь банку було стягнуто заборгованість за вказаним договором в сумі 17086,30 грн. (а/с 4). Разом з тим, відповідач продовжував порушувати умови договору та станом на 02.07.2015 року, з урахуванням сум стягнутих вказаних вище судовим наказом, за ним рахується заборгованість у розмірі 107215,62 грн. в тому числі штрафи, а саме 500 грн. - фіксована частина та 5081,70 грн. - процентна складова, що підтверджується розрахунком заборгованості (а/с 5). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Оскільки, цивільно-правові відносини виникли внаслідок договору, укладеного саме між позивачем та відповідачами суд вважає, що цивільно-правову відповідальність за неналежне виконання взятих на себе зобов'язань повинен нести в повному об'ємі відповідач. Як вбачається зі змісту п. 5.1, п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) при порушені позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою позичальника, банк має право нарахувати пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу. При порушені позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. У відповідно ст. до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором , а також судовий збір. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved