overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа в якій вказували, що 15 травня 1993 року помер чоловік та батько останніх [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку №19 по вул. Виноградній в с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області. Заявники, як спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину, не можуть оформити свої спадкові права щодо вказаного майна в звязку з допущеною помилкою у написанні ім'я покупця (спадкодавця) під час укладання договору купівлі-продажу, а саме «Станіслав» замість «Вячеслав». Оскільки внесення змін або виправлень до вказаного документа в адміністративному чи іншому порядку неможливе, а тому [PERSON], [PERSON], [PERSON] просили встановити факт належності спадкодавцю правовстановлюючого документа в судовому порядку. В судове засідання заявники [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з'явилися, проте надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підтримують. Представник заінтересованої особи Трикратівської сільської ради в судове засідання не з'явився, проте в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечує. Оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі вказаних осіб. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 15 травня 1993 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку. Заявники, як спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину, не можуть оформити свої спадкові права щодо вказаного майна в звязку з допущеною помилкою у написанні ім'я покупця (спадкодавця) під час укладання договору купівлі-продажу, а саме «Станіслав» замість «Вячеслав». Однак факт належності спадкодавцю договору купівлі-продажу будинку підтверджується: ?копією квитанції № 032598 від 23 січня 1992 за якою [PERSON] було сплачено державне мито за посвідчення договору купівлі-продажу в розмірі 503,80 крб.; ?наявністю в нього, а в подальшому - в спадкоємців оригіналу правовстановлюючого документа: ?іншими доказами в своїй сукупності. Судом встановлено неможливість внесення змін (виправлень) до правовстановлюючого документа в адміністративному чи іншому порядку. За такого, приймаючи до уваги те, що встановлення факту необхідне заявникам для належного оформлення спадщини, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, часто виникали конфлікти.\~ Крім того, протягом шести місяців спільно не проживають, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбних відносин. Позивач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Зі змісту заяви позивача, крім того, вбачається, що позов він підтримує, на розірванні шлюбу наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка на повторні виклики в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення їй поштового відправлення, проте про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.08.1989 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим Деражнянським райвідділом ЗАГС Хмельницької області серії ІІ-БВ № 252785 від 05.08.1989 року. Так, відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сімї та конфліктні ситуації, а тому, з огляду на тривале окреме проживання сторін та відсутність ведення спільного господарства, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги відсутність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї буде суперечити інтересам сторін, в звязку з чим даний шлюб підлягає розірванню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді судового збору за розгляд даної цивільної справи в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, постановивши провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, а також

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся в суд із заявою і просив встановити факт проживання однією сімєю з [PERSON] та [PERSON], які померли 08.02.2005р., за адресою: с.Кучівка Старокостянтинівського району Хмельницької області з 01 січня 1999 року по 08 лютого 2008 року. В обґрунтування заяви вказує, що 08.02.2005 року померли [PERSON], та [PERSON] Заявник є спадкоємцем четвертої черги за законом до майна померлих, інші спадкоємці відсутні. Однак, на даний час він не може оформити спадщину, через відсутність належного підтвердження факту спільного проживання. В судовому засіданні заявник та його представник підтримали заяву та просять її задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району, до суду не зявивсь про причини неявки суду не повідомив, однак, подав до суду заяву, що проти задоволення заяви не заперечує. Заслухавши заявника та його представника, показання свідків, та дослідивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2, 23 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування»справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживав з [PERSON] та [PERSON], які померли 08.02.2005р., за адресою: с. Кучівка Старокостянтинівського району Хмельницької області з 01 січня 1999 року по 08 лютого 2008 року. Зазначені обставини підтверджуються: поясненнями заявника та його представника, показаннями свідків [PERSON] [PERSON], даними свідоцтва про смерть [PERSON] та [PERSON]; даними довідок Стецьківської сільської ради № 80, 81 від 13.12.2016 р.; даними довідки про смерть від 24.12.2004р.; листом-відмовою приватного нотаріуса від 28.10.2016 року № 367/ 01-16, №368/01-16. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 08 серпня 2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося, оскільки вони останнім часом не можуть як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Позивач переконаний, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам та інтересам їхніх дітей, а тому просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] підтримав позов та просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву, в якій вказала, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення, а розгляд справи просить проводити за її відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 08 серпня 2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.6). Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а.с.7,8). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не можуть жити однією сім'єю. Відновлювати відносини не бажають. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 28 вересня 2002 року виконавчим комітетом Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося, через відсутність між ними взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини. Позивач переконаний, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав та просив суд його задовольнити, а [PERSON] позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 28 вересня 2002 року виконавчим комітетом Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.3). Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не можуть жити однією сім'єю. Відновлювати відносини не бажають, мають намір в подальшому створити окремі сім'ї. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 14 липня 2007 року сторони уклали шлюб. Під час шлюбу у них народилась дочка [PERSON] Позивач не бажає жити однією сімєю з [PERSON], збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. [PERSON] не зявився у судове засідання. Позивач надіслав заяву (а.с.9), в якій він підтримує позов та просить розглянути цивільну справу в його відсутності. Відповідач визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 14 липня 2007 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у викон-комі Гірської сільської ради Бориспільського району, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №8. Ця обставина підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії 1-ОК №043193 від 6 серпня 2007 року (а.с.6). 29 грудня 2007 року у них народилась дочка [PERSON] Ця обставина підтверджу-ється копією повторного свідоцтва про народження серії 1-ОК №088083 від 6 лютого 2008 року (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загаль-ної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збере-ження шлюбу буде суперечити його інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 18 липня 2006 року сторони уклали шлюб. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] Позивач не бажає жити однією сім'єю з [PERSON], збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримав позов та просить суд задовольнити його. [PERSON] визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 18 липня 2006 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у ВРАЦС Бориспільського МРУЮ, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №307. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18 липня 2006 року (а.с.6). [INFO] у них народився син [PERSON] Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 8 лютого 2011 року (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як роз'яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загаль-ної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збере-ження шлюбу буде суперечити його інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 21 жовтня 1994 року сторони уклали шлюб. Позивач не бажає жити однією сімєю з [PERSON], збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. Відповідач не зявився у судове засідання. Він завчасно у встановленому порядку повідомлена про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.13). На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про прове-дення заочного розгляду цивільної справи у відсутності відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 21 жовтня 1994 року сторони уклали шлюб, зареєстрований ВРАГС Ленінградської райдержадміністрації м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено запис №878. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БК №314054 від 21 жовтня 1994 року (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збе-реження шлюбу буде суперечити його інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між ними, допустимо розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою та посилається на те, що 31 жовтня 2016 року в м. Донецьк померла його матір [PERSON] Цей населений пункт перебуває в зоні проведення антитерористичної операції, в межах якої органи дер-жавної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Бориспільський МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Київській області відмовляє заявнику у проведенні державної реєстрації смерті матері заявника. Тому [PERSON] просить суд встановити факт, що його матір [PERSON] померла 31 жовтня 2016 року в м. Донецьк. У судовому засіданні [PERSON] підтримує заяву та просить суд задовольнити її. Представник заінтересованої особи не зявився у судове засідання. Він завчасно у вста-новленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідка та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР №729253 від 5 січня 1959 року (а.с.13). Відповідно до абз.2 ч.1 ст.2571 ЦПК України заява про встановлення факту смерті осо-би на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої тери-торії України. Згідно з ч.5 цієї статті копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, після проголошення такого рішення або надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи. З копії лікарського свідоцтва про смерть №125 від 31 жовтня 2016 року (а.с.10) та копії висновку про ненасильницьку смерть людини за місцем її проживання від 31 жовтня 2016 року (а.с.9) вбачається, що 31 жовтня 2016 року в м. Донецьк внаслідок атеросклеротичної хвороби, яка супроводжувалась гіпертензією, померла [PERSON] Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є родичем [PERSON] 31 жовтня 2016 року [PERSON] зателефонували та повідомили про смерть [PERSON] Вона невідкладно виїхала в м. Донецьк та 1 листопада 2016 року приймала участь у похованні [PERSON] З копії свідоцтва про поховання №159623 (а.с.8) вбачається, що 1 листопада 2016 року в м. Донецьк було здійснено поховання [PERSON] Ця обставина додатково підтверджуєть-ся копією фотографії (а.с.16). Однак 17 листопада 2016 року керівник Бориспільського МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Київ-ській області виніс відмову №3696/03-01-36 у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] (а.с.4, 5). Ця обставина перешкоджає заявнику здійснити його спадкові права. З огляду на це суд вважає, що для усунення наведеної перешкоди належить встановити факт, що [PERSON] померла 31 жовтня 2016 року у віці 85 років в м. Донецьк.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати його матір - [PERSON], [INFO], недієздатною, посилаючись на те, що остання страждає на стійке хронічне психічне захворювання, і перебуває під диспансерним наглядом в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері з 2016 року, не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, в зв'язку з чим потребує опіки та стороннього догляду. Крім того, заявник просить призначити його опікуном матері. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради проти задоволення заяви не заперечує, крім того надав суду подання з клопотанням про встановлення опіки над [PERSON] та призначити [PERSON] опікуном над його матір'ю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільно-процесуальним кодексом України. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно з 2016 року перебуває під диспансерним наглядом Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру, хворіє хронічним психічним захворюванням, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій, керувати ними, у зв'язку з чим, потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Крім того, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 51 від 26 січня 2017 року [PERSON] хворіє психічним захворюванням, у вигляді - органічного розладу особистості судинного ґенезу з вираженими змінами, внаслідок чого не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. Таким чином, [PERSON] слід визнати недієздатною та встановити над нею опіку. Разом з тим, умови проживання [PERSON] та його характеристика дають підстави вважати можливим виконувати ним опікунські обов'язки щодо його матері [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved