Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

В листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ проректора з науково-педагогічної роботи (навчально-виховний напрям) Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» [PERSON] по студентському складу факультету менеджменту та маркетингу заочна форма навчання від 26.09.2017 № 3775-С «Про відрахування», [PERSON] , студента 2 курсу гр. УВ-з61 ОС «Бакалавр», спеціальність 073 «Менеджмент», спеціалізація «Менеджмент і бізнес-адміністрування», навчання за державним замовленням, поновити [PERSON] до складу студентів Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», факультету менеджменту та маркетингу заочна форма навчання на 2 курс ОС «Бакалавр», спеціальність 073 «Менеджмент», спеціалізація «Менеджмент і бізнес-адміністрування», навчання за державним замовленням та стягнути з відповідача Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» на користь позивача [PERSON] судові витрати у розмірі 10 100 (десять тисяч сто) гривень. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали та просили їх задовольнити, пояснивши, що наказом по Національному технічному університету України «Київський політехнічний інститут» від 11.08.2013 № 1495-с позивача було зараховано студентом 1-го курсу за державним замовленням приладобудівного факультету, денної форми навчання, напрямом підготовки 6.051003, група ПІ-31. Наказом від 30.01.2014 № 207-с [PERSON] було відраховано з Університету. У подальшому, наказом від 22.08.2014 № 1605-с позивача було зараховано до Університету студентом 1-го курсу за державним замовленням видавничо-поліграфічного інституту, заочної форми навчання, напрямом підготовки 6.051501, група СТ-з41. Наказом від 15.12.2014 № 1332/2-с [PERSON] було відраховано з Університету. Наказом від 06.08.2016 № 2601-е позивача було зараховано до Університету студентом 1-го курсу заочної форми навчання, факультету менеджменту та маркетингу для здобуття освітнього ступеня «Бакалавр» за державним замовленням, за спеціальністю 073 «Менеджмент», спеціалізація «Менеджмент і бізнес-управління». У подальшому, наказом Міністерства освіти і науки України від 17.08.2016 № 992 Університету було присвоєно ім`я Ігоря Сікорського , у зв`язку із чим він змінив назву на Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (далі - НТУУ «КПІ ім. І. Сікорського»). По завершенню другого семестру, першого курсу 2016 - 2017 навчального року, позивач успішно виконав усі види робіт та завдань, що передбачені робочим навчальним планом і також успішно склав семестровий контроль був переведений для подальшого навчання на 2 курсі. Згідно з графіком навчального процесу на установчій сесії, у вересні 2017 року, позивач отримав необхідну базу знань і методик для самостійного засвоєння навчальної інформації та формування умінь з метою успішного складання першої сесії на 2 курсі. Виконавши всі необхідні завдання та погодивши їх з викладачами, 11.12.2017 року, відповідно до затвердженого графіка, прибув для складання першої сесії на 2 курсі та лише саме цього дня позивач довідався, що на підставі підписаного від імені проректора з науково-педагогічної роботи (навчально-виховний напрям) НТУУ «КПІ ім. І. Сікорського» [PERSON] наказу від 26.09.2017 № 3775-С «Про відрахування» по студентському складу факультету менеджменту та маркетингу заочна форма навчання, відповідно до Закону України «Про вищу освіту», його відраховано з 15.09.2017 за невиконання п.8 Постанови Кабінету Міністрів України № 658 від 26.08.2015 «Про затвердження Порядку відшкодування коштів державного або місцевого бюджету, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців». 27.04.2018 року НТУУ «КГІІ ім. І. Сікорського» позивачу було надано розрахунок суми відшкодування коштів Державного бюджету, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців, відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 26.08.2015 №658, щодо його навчання за кошти державного бюджету у період з 01.09.2013 року по 31.01.2014 року. Згідно із цим розрахунком сума відшкодування становить 0 грн. 00 коп. Крім того, позивачу було надано розрахунок суми відшкодування коштів Державного бюджету, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців, відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 26.08.2015 № 658, щодо його навчання за кошти державного бюджету у період з 01.09.2014 p. по 15.12.2014 р. Згідно із цим розрахунком сума відшкодування становить 0 грн. 00 коп. Таким чином, позивач вважає наказ про його відрахування від 26.09.2017 року №3775-с незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідно до норм законодавства, які діяли на момент припинення навчання вперше 30.01.2014 та вдруге 15.12.2014, була відсутня вимога закону, яка б пов`язувала можливість у майбутньому повторно здобувати вищу освіту безоплатно винятково у разі здійснення відповідного відшкодування. Крім того, у період навчання з вересня 2016 року до грудня 2017 року, працівниками університету не було доведено до відому позивача щодо необхідності оформлення зобов`язання про відшкодування коштів в письмовій формі, а також позивач не був повідомлений про необхідність написання заяви про підготовку для нього довідки про фактичну середню вартість навчання. Крім того, відповідно до складених відповідачем розрахунків, розмір відшкодування за кожен з попередніх періодів навчання позивача, а саме з 01.09.2013 року по 31.01.2014 року та з 01.09.2014 року по 15.12.2014 року становить 0 грн. 00 коп., тобто відшкодовувати фактично немає чого. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, пояснивши, що з вересня 2017 року позивач був проінформований про необхідність відшкодування вартості навчання та правові наслідки, які можуть настати. Однак, від позивача звернення на проведення розрахунку та оформлення розрахункового документу для відшкодування коштів не надходило, а за відсутності відповідних заяв студентів, формування розрахунків та видача розрахункових документів є безпідставними. Оскільки обумовленої заяви щодо формування розрахунку та видачі розрахункового документу від позивача не надходило, 26.09.2017 року наказом №3775-с його було відраховано з університету. Представник третьої особи Міністерства освіти і науки України в судове засідання не з`явився, надав суду письмові пояснення, в яких, зокрема, просив проводити розгляд справи у його відсутність. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертались, письмових пояснень не надали. Заслухавши сторін по справі, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд вважає необхідним вимоги позову задовольнити, виходячи з наступного. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, наказом по Національному технічному університету України «Київський політехнічний інститут» від 11.08.2013 № 1495-с позивача було зараховано студентом 1-го курсу за державним замовленням приладобудівного факультету, денної форми навчання, напрямом підготовки 6.051003, група ПІ-31. Наказом від 30.01.2014 № 207-с [PERSON] було відраховано з Університету. У подальшому, наказом від 22.08.2014 № 1605-с позивача було зараховано до Університету студентом 1-го курсу за державним замовленням видавничо-поліграфічного інституту, заочної форми навчання, напрямом підготовки 6.051501, група СТ-з41. Наказом від 15.12.2014 № 1332/2-с [PERSON] було відраховано з Університету (а.с.125-128). Наказом від 06.08.2016 № 2601-е позивача було зараховано до Університету студентом 1-го курсу заочної форми навчання, факультету менеджменту та маркетингу для здобуття освітнього ступеня «Бакалавр» за державним замовленням, за спеціальністю 073 «Менеджмент», спеціалізація «Менеджмент і бізнес-управління» (а.с.118). Наказом Міністерства освіти і науки України від 17.08.2016 №992 Університету було присвоєно ім`я Ігоря Сікорського , у зв`язку із чим він змінив назву на Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (далі - НТУУ «КПІ ім. І. Сікорського»). По завершенню другого семестру, першого курсу 2016 - 2017 навчального року, [PERSON] успішно виконав усі види робіт та завдань, що передбачені робочим навчальним планом і також успішно склав семестровий контроль, був переведений для подальшого навчання на 2 курсі (а.с.80-82, 121-124). Згідно з графіком навчального процесу на установчій сесії, у вересні 2017 року, позивач отримав необхідну базу знань і методик для самостійного засвоєння навчальної інформації та формування умінь з метою успішного складання першої сесії на 2 курсі, що не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні. 11.12.2017 року, відповідно до затвердженого графіка, позивач прибув для складання першої сесії на 2 курсі та лише саме цього дня він довідався, що на підставі підписаного від імені проректора з науково-педагогічної роботи (навчально-виховний напрям) НТУУ «КПІ ім. І. Сікорського» [PERSON] наказу від 26.09.2017 № 3775-С «Про відрахування» по студентському складу факультету менеджменту та маркетингу заочна форма навчання, відповідно до Закону України «Про вищу освіту», його відраховано з 15.09.2017 за невиконання п.8 Постанови Кабінету Міністрів України № 658 від 26.08.2015 «Про затвердження Порядку відшкодування коштів державного або місцевого бюджету, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців» (а.с.37-38). Підставою для відрахування [PERSON] , вказаною у Наказі про відрахування від 26.09.2017 № 3775-с, серед іншого зазначено невиконання ним обов`язку щодо відшкодування витрат на оплату послуг з підготовки фахівців, встановленого абзацом четвертим частини першої статті 4 Закону України «Про вищу освіту» від 1 липня 2014 р. № 1556-VII, в редакції чинній на дату видання Наказу про відрахування від 26.09.2017 № 3775-с. Так, цією нормою передбачено, що громадяни України, які не завершили навчання за кошти державного або місцевого бюджету за певним ступенем освіти, мають право повторно безоплатно здобувати вищу освіту в державних і комунальних закладах вищої освіти за тим самим ступенем освіти, за умови відшкодування до державного або місцевого бюджету коштів, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Проте, вказану норму Закон України «Про вищу освіту» від 1 липня 2014 p. № 1556-VII було доповнено відповідною нормою Законом України від 23 квітня 2015 р. № 367-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про вищу освіту» щодо вдосконалення прийому на навчання та розміщення державного замовлення», який набрав чинності 29 травня 2015 року. Тобто, ні чинний на час зарахування позивача до Університету 11 серпня 2013 року на підставі наказу № 1495-с та 22 серпня 2014 року на підставі наказу № 1605-с Закон України «Про вищу освіту» від 17 січня 2002 року N 2984-ІІІ, ні Закон України «Про вищу освіту» від 1 липня 2014 р. № 1556-VII, що набрав чинності 6 вересня 2014 року, не містили жодних норм, які встановлювали б такий обов`язок. Таким чином, на момент припинення [PERSON] навчання вперше 30.01.2014, відповідно до наказу № 207-с і вдруге 15.12.2014, відповідно до наказу № 1332/2-с, законодавство не містило норм, які пов`язували можливість у майбутньому повторно здобувати вищу освіту безоплатно винятково у разі здійснення відповідного відшкодування. Згідно з ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 29 червня 2010 р. № 17-рп/2010, одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі, зокрема, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини). Таким чином, під час відрахування позивача 30.01.2014, відповідно до наказу № 207-с і 15.12.2014, відповідно до наказу № 1332/2-с, останній не міг передбачати, що у разі повторної реалізації у майбутньому його права на здобуття вищої освіти за державним замовленням він буде зобов`язаний відшкодувати відповідні витрати. Відтак, застосування відносно нього абзацу четвертого частини першої статті Закону України «Про вищу освіту» від 1 липня 2014 p. № 1556-VII, в редакції чинній на дату видання Наказу про відрахування від 26.09.2017 № 3775-с, суперечить забороні щодо застосування нормативно-правових актів із зворотною дією та вимогам верховенства права, зокрема у частині правової визначеності. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 року №658 було затверджено Порядок відшкодування коштів державного або місцевого бюджету, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців (далі Порядок № 658). За змістом п. 3 Порядку, при зарахування особи для повторного здобуття вищої освіти за державним замовленням керівник вищого навчального закладу видає наказ про її зарахування до числа здобувачів вищої освіти та встановлює строк відшкодування такою особою коштів. За змістом пунктів 5, 6 Порядку №658, відшкодування витрат здійснюється на підставі проведеного закладом вищої освіти розрахунку за наведеною формулою, значення у якій є загальнодоступними. Аналогічні приписи містяться у виданому, на виконання Порядку №658, наказі Університету від 28.09.2015 №1-225-а «Про організацію і порядок здійснення відшкодування коштів, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців», чинного на час зарахування позивача у 2016 році (а.с.105-106). Так, деканам факультетів/директорам інститутів наказано, серед іншого, здійснити облік студентів, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах, в тому числі і в Університеті, не завершили навчання за певним ступенем освіти і зараховані до Університету для повторного здобуття вищої освіти за тим самим ступенем освіти за державним замовленням і забезпечити документальне оформлення зобов`язань щодо своєчасного відшкодування коштів студентами та їх відрахування у разі порушення цих зобов`язань. Контроль за виконанням вказаного наказу був покладений саме на Проректора [PERSON] Листом НТУУ «КПІ ім. І. Сікорського» від 03.07.2018 № 0502/631 надано інформацію про те, що в період з 28.09.2015 по 27.06.2017 оформлено 192 зобов`язання щодо відшкодування коштів студентами: 28.09.2015 - 30.06.2016 - 112 зобов`язань; 01.09.2016 - 27.06.2017 - 80 зобов`язань. При цьому уточнено, що вказані зобов`язання оформлювались в письмовій формі на виконання вимог Наказів Університету № 1-225-а та від 27.06.2017 № 1-219 «Про відшкодування коштів, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців». Узагальнена інформація по кількості студентів, що відшкодували або мали відшкодувати кошти доводиться до відома ректора та проректорів Проректором [PERSON] у формі звітної доповіді на ректоратах. З листом НТУУ «КПІ ім. І. Сікорського» від 03.08.2018 № 0502/747 надана витяги згаданих звітних доповідей Проректора [PERSON] на ректоратах в період з 01.07.2014 до 31.12.2017. Так, для висвітлення на ректораті 15.08.2016 Проректору [PERSON] надана інформація про те, що з числа студентів зарахованих у 2016 році 81 мають відшкодовувати кошти. При цьому наголошено про необхідність доведення до даних студентів Порядку № 658 та Наказу Університету № 1- 225-а. Проте вимоги вказаних нормативних документів, зокрема щодо необхідності оформлення зобов`язання про відшкодування коштів в письмовій формі, жодного разу, в період навчання з вересня 2016 до грудня 2017 років, не були доведені позивачу працівниками Університету, що заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні, однак на спростування вказаного не було надано належних доказів. 27 квітня 2018 року НТУУ «КГІІ ім. І. Сікорського» позивачу було надано розрахунок суми відшкодування коштів Державного бюджету, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців, відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 26.08.2015 № 658, щодо його навчання за кошти державного бюджету у період з 1 вересня 2013 року по 31 січня 2014 року. Згідно із цим розрахунком сума відшкодування становить 0 грн. 00 коп. (а.с.35). Крім того, того ж дня надано розрахунок суми відшкодування коштів Державного бюджету, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців, відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 26.08.2015 № 658, щодо навчання позивача за кошти державного бюджету у період з 1 вересня 2014 p. по 15 грудня 2014 р. Згідно із цим розрахунком сума відшкодування становить 0 грн. 00 коп. (а.с.36). Відповідно до складених НТУУ «КПІ ім. Сікорського» розрахунків, розмір відшкодування за кожен з попередніх періодів навчання [PERSON] з 1 вересня 2013 року по 31 січня 2014 року та з 1 вересня 2014 року по 15 грудня 2014 року становить 0 грн. 00 коп. Фактично НТУУ «КПІ ім. Сікорського» сам визнав, що у позивача не виникло обов`язку відшкодовувати будь-які витрати, а отже він не міг і порушити цей обов`язок. За приписами ч.1 ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: 1) завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; 2) власне бажання; 3) переведення до іншого навчального закладу; 4) невиконання індивідуального навчального плану; 5) порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; 6) інші випадки, передбачені законом. За змістом п.6 ч.1 ст.46 Закону України «Про вищу освіту», інші (крім зазначених у пунктах 1-5 цієї частини) підстави для відрахування можуть встановлюватися винятково законом. Натомість, оскаржуваний наказ було видано на підставі пункту 8 Порядку № 658, який передбачає, що документ, що підтверджує повне або часткове відшкодування коштів до державного або відповідного місцевого бюджету в установленому розмірі, подається до вищого навчального закладу, до якого особа зарахована для повторного здобуття вищої освіти за державним або регіональним замовленням, не пізніше 10 робочих днів з дня здійснення платежу (абзац перший); особа, яка не подала зазначеного документа в установлений строк, підлягає негайному відрахуванню з числа здобувачів вищої освіти за державним або регіональним замовленням у певному вищому навчальному закладі (абзац другий); у разі відмови від добровільного відшкодування платежів, в тому числі реструктуризованих, особа негайно відраховується з числа здобувачів вищої освіти за державним або регіональним замовленням у певному вищому навчальному закладі (абзац третій). Згідно із ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Пунктом 10 частини 2 статті 16 ЦК України визначено такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно із ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша). Відповідно до. П. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення. Таким чином, оскільки наказ від 26.09.2017 року №3775-С «Про відрахування», яким [PERSON] було відраховано з Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», не відповідає ст. 46 Закону України «Про вищу освіту», оскільки винесений не на підставі закону, як нормативного акту, а на підставі п.8 Порядку №658, при цьому відповідачем не було доведено до відома [PERSON] обов`язок відшкодування коштів за попередні періоди навчання, тому оскаржуваний наказ слід визнати незаконним та скасувати, тим самим задовольнивши вимоги позивача. Крім того, порушене відповідачем право позивача, в порядку ст.16 ЦК України, підлягає захисту шляхом поновлення останнього до складу студентів Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», факультету менеджменту та маркетингу заочна форма навчання на 2 курс ОС «Бакалавр», спеціальність 073 «Менеджмент», спеціалізація «Менеджмент і бізнес-адміністрування», навчання за державним замовленням. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджуються договором №18/03/2019 про надання правової допомоги від 18.03.2019 року, додатковою угодою №1 до договору від 18.03.2019 року, актом №1 про виконання робіт з надання правової допомоги від 01.11.2019 року, меморіальним ордером №29422158.1 від 11.11.2019 року на суму 5 000 грн., квитанцією №ПН6170 від 18.11.2019 року на суму 5 100 грн., а тому, оскільки позов задоволено, витрати позивача на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] в сумі 10 100грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, при цьому позивач був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 1816 грн. судового збору.

Outcome: approved