Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором у сумі 18807,05 доларів США, що еквівалентно 150324 грн. 75 коп. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 631307/МБ від 09.08.2007 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 60000 доларів США терміном на 60 місяців з 09.08.2007 року по 08.08.2012 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,4% річних. Крім того, з метою забезпечення повернення кредиту між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір поруки № 631307/МБ від 09.08.2007 року, відповідно до якого [PERSON] взяла на себе на добровільних засадах зобов'язання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. Відповідно до умов договору [PERSON] повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобов'язання згідно графіку погашення кредиту. Однак, відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк станом на 01.10.2013 року нарахував заборгованість за кредитом у сумі 18807,05 доларів США, що в еквіваленті складає 150324 грн. 75 коп., з них 98416 грн. 29 коп. (12312,81 доларів США) заборгованість за кредитом, 33509 грн. 69 коп. (4192,32 доларів США) заборгованість за відсотками, 14467 грн. 17 коп. (1809,98 доларів США) пеня за прострочену сплату кредиту, 3931 грн. 60 коп. (491,88 доларів США) пеня за прострочену сплату відсотків. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, його інтереси за довіреністю представляв [PERSON], який в судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково. При цьому, звернув увагу суду на те, що сплинув строк позовної давності стягнення пені, яка виникла внаслідок порушення боржником взятого грошового зобов'язання за кредитним договором, що відповідно до діючого законодавства є підставою для відмови в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її інтереси за довіреністю представляв [PERSON], який в судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково. При цьому, також звернув увагу суду на те, що сплинув строк позовної давності стягнення пені, яка виникла внаслідок порушення боржником взятого грошового зобов'язання за кредитним договором, що відповідно до діючого законодавства є підставою для відмови в позові. Крім цього, суду зазначив, що в договорі поруки не визначено строк, після якого припиняється порука. Отже, відповідно до діючого законодавства порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пре'явить вимоги до поручителя. Він звернув увагу суду на те, що позивач пропустив шестимісячний строк, тому вважає, що щобов'язання відповідача [PERSON] за договором поруки припинилися, тому у позивача не було ніяких підстав для звернення до суду з цими вимогами. Просив в цій частині позову повністю відмовити. Вислухавши пояснення всіх учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Так, відповідно до договору № 631307/МБ від 09.08.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 60000 (шістдесят тисяч) доларів США терміном на 60 місяців з кінцевим терміном повернення 08.08.2012 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,4% річних (а.с. 4-6). В той же час відповідно до додатку № 1 до кредитного договору [PERSON] було надано кредит у сумі 45000 дол. США з кінцевим строком погашення кредиту 08.08.2011 року. Однак, в порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON], починаючи з червня 2011 року припнив сплату кредиту та відсотків за його користування, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 631307/МБ від 09.08.2007 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], станом на 01.10.2013 року утворилась заборгованість на загальну суму 150324 грн. 75 коп. (що еквівалентно 18807,05 доларів США), з них 98416 грн. 29 коп. (12312,81 доларів США) - заборгованість за кредитом, 33509 грн. 69 коп. (4192,38 доларів США) - заборгованість за відсотками, 14467 грн. 17 коп. (1809,98 доларів США) - пеня за прострочену сплату кредиту, 3931 грн. 60 коп. (491,88 доларів США) - пеня за прострочену сплату відсотків (а.с. 8-9,10). Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Крім цього, згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. В той же час суд зазначає, що сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів терміном на 60 місяців, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 08.08.2012 року. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами зазначеного кредитного договору (пунктами 3.1, 3.3) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами до 15 - 17 числа кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідач [PERSON] припинив виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом з червня 2011 року, тому у нього утворилась заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до відповідачів 11 листопада 2013 року. Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню лише за період з 01.11.2012 по 01.10.2013 року у сумі 13195,96 грн., що еквівалентно 1650 дол. США 94 центи. Таким чином позовні вимоги підлягають про стягнення суми заборговності підлягають частковму задоволенню і з відповідача [PERSON] необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 149053 (сто сорок дев'ять тисяч п'ятдесят три) грн. 54 коп. (що еквівалентно 18648,01 доларів США) Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] то суд зазначає наступне. Судом встановлено, що між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], з метою забезпечення повернення грошового зобов'язання за кредитним договором, був укладений договір поруки № 631307/МБ від 09.08.2007 року (а.с. 7). Згідно з умовами зазначеного договору, відповідач [PERSON] на добровільних засадах несе відповідальність перед банком по зобов'язанням відповідача [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В приписах частини 2 цієї статті зазначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] згідно з умовами договору поруки, взяла на себе на добровільних засадах зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням відповідача [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 631307/МБ від 09.08.2007 року, а у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, несе солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, нарахованих відсотків, пені. Однак, відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до договору поруки строк, після закінчення якого порука припиняється не визначено, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором. Тому банк мав право пред'явити позово до поручителя [PERSON] на протязі шести місяців з 08.08.2011 року, однак таку вимогу вони заявили лише 11.11.2012 року, тобто по закінченню шестимісячного строку з момента настання основного зобов'язання. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що зобовязання відповідача [PERSON] за договором поруки № 631307/МБ від 09.08.2007 року на момент розгляду справи у суді припинилися, а тому вимоги в цій частині недоведені і не підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial