Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

В листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати, укладені між ним та відповідачем, договори банківського вкладу нікчемними з відповідними наслідками нікчемності, а також зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фінансова ініціатива» Караченцева А.Ю. вчинити дії щодо застосування наслідків нікчемності до договорів банківського вкладу, укладених між позивачем та відповідачем, на підставі ч.1, ст.48 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ч.3, п.9, ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував, пояснивши, що між ним та відповідачем було укладено ряд договорів, а саме: - 07.10.2014 року укладено договір №67-8-17/1478, за умовами якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 155 000 грн. строком до 142.10.2015 року з нарахуванням 25,5% річних; - 08.01.2015 року між укладено договір №67-8-/17/1397, за умовами якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 100 000 грн. строком до 13.01.2016 року з нарахуванням 24,5% річних; - 10.03.2015 року укладено договір №67-в-17/1401, за умовами якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 100 000 грн. строком до 12.06.2016 з нарахуванням 25% річних до 14.03.2016, а після настання вказаної дати - 3% річних; - 10.03.2015 року укладено договір №67-в-17/1402, за умовами якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 50 000 доларів США строком до 12.06.2016 року з нарахуванням 11% річних до 14.03.2016 року, а після настання вказаної дати - 2% річних; - 10.03.2015 року укладено договір №67-в-17/1403, за умовами якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 50 000 дол. США строком до 12.06.2016 року з нарахуванням 11% річних до 14.03.2016 року, а після настання вказаної дати - 2% річних; - 10.03.2015 року укладено договір №67-в-17/1404, за умовами якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 30 000 дол. США строком до 12.06.2016 року з нарахуванням 11% річних до 14.03.2016 року, а після настання вказаної дати - 2% річних; - 18.03.2015 року укладено договір №67-в-17/1416, за умовами якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 100 Євро строком до 11.04.2016 року з нарахуванням 10,5% річних до 12.01.2016 року, а після настання вказаної дати - 1% річних; - 18.03.2015 укладено до договору №67-в-17/1416 додаткову угоду №1, за умовами якої позивач поповнив вклад на 20 000 Євро, після сума договору становить 20 100 Євро; 14.04.2015 року укладено договір №67-в-17/1448, за умовами якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 5 044 дол. США строком до 17.07.2016 року з нарахуванням 11% річних до 18.04.2016 року, а після настання вказаної дати - 2% річних; - 03.06.2015 року укладено договір №67-в-17/1397, за умовами якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 200 дол. США строком до 14.01.2016 року з нарахуванням 10,5% річних до 30.11.2015 року, а після настання вказаної дати - 2% річних; - 10.06.2015 року укладено додаткову угоду №2 до договору №67-в-17/1397 від 03.06.2015 року, за умовами якої позивач поповнив вклад на 1 400 дол. США, після чого сума договору становила 1 600 дол. США; - 03.06.2015 року укладено договір №67-в-17/1398, за умовами якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 200 Євро строком до 14.01.2016 року з нарахуванням 10% річних до 14.01.2016 року, а після настання вказаної дати - 1% річних. 23.06.2015 року Правлінням НБУ було прийнято постанову, якою відповідача віднесено до категорії неплатоспроможних, а 21.05.2019 року ухвалено рішення про відкликання банківської ліцензії та про ліквідацію фінансової установи. На підставі зазначених рішень, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру по виведенню банку з ринку, котра наразі триває. Передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 200 000 грн. позивач отримав, однак основна сума заборгованості не сплачена. Позивач неодноразово звертався до банку усно та письмово з вимогою сплати отримані відповідачем грошові кошти, однак вказані вимоги залишились проігноровані. Позивач вважає, що укладені з ним договори банківських вкладів підлягають визнанню недійсними, оскільки взяті на себе зобов`язання за вказаними укладеними договорами банк не виконав, після закінчення строку дії договорів, переважна більшість яких припадала на 2015 рік, банк в односторонньому порядку відмовився повертати кошти вкладнику. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з відповідними позовними вимогами до суду. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався, відзиву не надав. За таких підстав, судом, відповідно до положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачає ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Як встановлено судом, між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Фінансова ініціатива» було укладено ряд договорів, а саме: - 07.10.2014 року укладено договір №67-8-17/1478, за умовами якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 155 000 грн. строком до 142.10.2015 року з нарахуванням 25,5% річних; - 08.01.2015 року між укладено договір №67-8-/17/1397, за умовами якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 100 000 грн. строком до 13.01.2016 року з нарахуванням 24,5% річних; - 10.03.2015 року укладено договір №67-в-17/1401, за умовами якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 100 000 грн. строком до 12.06.2016 з нарахуванням 25% річних до 14.03.2016, а після настання вказаної дати - 3% річних; - 10.03.2015 року укладено договір №67-в-17/1402, за умовами якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 50 000 доларів США строком до 12.06.2016 року з нарахуванням 11% річних до 14.03.2016 року, а після настання вказаної дати - 2% річних; - 10.03.2015 року укладено договір №67-в-17/1403, за умовами якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 50 000 дол. США строком до 12.06.2016 року з нарахуванням 11% річних до 14.03.2016 року, а після настання вказаної дати - 2% річних; - 10.03.2015 року укладено договір №67-в-17/1404, за умовами якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 30 000 дол. США строком до 12.06.2016 року з нарахуванням 11% річних до 14.03.2016 року, а після настання вказаної дати - 2% річних; - 18.03.2015 року укладено договір №67-в-17/1416, за умовами якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 100 Євро строком до 11.04.2016 року з нарахуванням 10,5% річних до 12.01.2016 року, а після настання вказаної дати - 1% річних; - 18.03.2015 укладено до договору №67-в-17/1416 додаткову угоду №1, за умовами якої позивач поповнив вклад на 20 000 Євро, після сума договору становить 20 100 Євро; 14.04.2015 року укладено договір №67-в-17/1448, за умовами якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 5 044 дол. США строком до 17.07.2016 року з нарахуванням 11% річних до 18.04.2016 року, а після настання вказаної дати - 2% річних; - 03.06.2015 року укладено договір №67-в-17/1397, за умовами якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 200 дол. США строком до 14.01.2016 року з нарахуванням 10,5% річних до 30.11.2015 року, а після настання вказаної дати - 2% річних; - 10.06.2015 року укладено додаткову угоду №2 до договору №67-в-17/1397 від 03.06.2015 року, за умовами якої позивач поповнив вклад на 1 400 дол. США, після чого сума договору становила 1 600 дол. США; - 03.06.2015 року укладено договір №67-в-17/1398, за умовами якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 200 Євро строком до 14.01.2016 року з нарахуванням 10% річних до 14.01.2016 року, а після настання вказаної дати - 1% річних. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. 23.06.2015 року Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову №408, якою ПАТ «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» віднесено до категорії неплатоспроможних, а 21.05.2019 року регулятором ухвалено рішення №352-рш про відкликання банківської ліцензії та про ліквідацію фінансової установи. На підставі зазначених рішень, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб розпочата процедура по виведенню банку з ринку. Передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як стверджував сам позивач у судовому засіданні, 200 000 грн. він отримав, однак основна сума заборгованості не сплачена. Згідно із ч.2.ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. За змістом ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору, або встановлений законом. Після закінчення терміну дії договорів, укладених між сторонами, переважна більшість яких перепадала на 2015 рік, банк в односторонньому порядку відмовився повертати кошти вкладнику, як стверджував останній в судовому засіданні. Позивач протягом 2014-2015 років неодноразово звертався до керівництва відділення банку та до Голови Правління фінансової установи з приводу несплати відсотків та повернення вкладів, проте вказані вимоги залишились не виконаними, а надані відповіді з підписом заступника очільника банку Даниленка А.М. мали формальний характер, що підтверджується зареєстрованими заявами позивача від 07.08.2014 року, 11.08.2014 року, 03.09.2014 року, 13.11.2014 року, 08.12.2014 року, 13.03.2015 року, та відповідями від 07.10.2014 року №1604/11 та від 09.12.2014 року №2493. Крім того, 10.03.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовими заявами про дострокове припинення дії вкладів за договорами №67-в-17/1401; №67-в-17/1402; №67-в-17/1403; №67-в-17/1404, проте дані заяви не були розглянуті, а кошти так і не були повернуті позивачу. Приписами ч.1 ст. 48 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, спеціалізованим банкам (за винятком ощадного) забороняється залучати вклади (депозити) від фізичних осіб в обсягах, що перевищують 5 відсотків капіталу банку. Зі звіту про фінансовий стан банку за 2014 рік вбачається, що банком порушено ст.48 вказаного закону, було залучено вклади фізичних осіб на суму 5 452 728 000 грн., при власному капіталі лише в 2 573 714 000 грн. Таким чином, при підписанні оскаржуваних договорів з позивачем, банком були укладені неправомірні правочини, оскільки банк не мав права залучати вклади на таку суму коштів. Відповідно до п.2 Постанови правління НБУ «Про віднесення «КБ «Фінансова ініціатива» до категорії проблемних» від 25.12.2014 року №858/БТ на банк покладалися певні обмеження та заборони щодо залучення у цей період з (25.12.2014 року по 23.06.2015 року) від фізичних осіб грошових коштів. Зокрема, банк зобов`язувався: не допускати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб; здійснювати залучення коштів від фізичних осіб в обсязі, що не перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття цієї постанови та за процентними ставками, не вищими, ніж середні по банківській системі. В грудні 2014 року середня відсоткова ставка банку за строковими вкладами в національній валюті становила 25,7% річних, тоді як по банківській системі вона була на рівні 20,1% річних, що вказувало на проблему з ліквідацією фінансової установи. Згідно із п.9 ч.3 ст.38 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення втрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Аналогічні вимоги прописані і в Інструкції про порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженої рішенням виконавчої дирекції Фонду від 26.05.2016 року №826. Зокрема, п.3 цієї Інструкції визначено, що уповноважена особа Фонду зобов`язана виявляти правочини (у тому числі договори), що є нікчемними, з підстав, визначених п.9 ч.3 ст.38 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб», при цьому, згідно із ст.3 розділу ІІІ Інструкції вчиняє такі дії протягом всієї процедури виведення банку з ринку. Згідно зі ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Таким чином, оскільки, 25.12.2014 року постановою Правління НБУ №858/БТ ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» було віднесено до категорії проблемних, однак, банк продовжував укладати договори банківських вкладів з фізичними особами, зокрема було укладено з позивачем оскаржувані останнім договори, у порушення вказаної постано Правління НБУ, крім того, при укладенні банком з позивачем оскаржуваних депозитних договорів, банком було залучено кошти фізичних осіб, які перевищують п`ять відсотків капіталу банку в порушення ч.1 ст. 48 Закону України «Про банки і банківську діяльність», тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, і за таких підстав необхідним - визнати укладені між сторонами депозитні договори нікчемними, застосувавши відповідні наслідки.

Outcome: approved