Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив: визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію індексний номер 42721319 від 28.08.2018 року права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», що вчинене державним реєстратором Дніпровської філії комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» - Батюгіною Є.С.; визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42003711 від 11 липня 2018 року, що вчинене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та яким зареєстровано договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 674, що виданий 11 липня 2018 року на підставі іпотечного договору № 3498 від 30 вересня 2008 року, що вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вербою В.М.; визнати власником нерухомого майна, а саме квартири у [ADDRESS] , громадянина України [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що з інформаційної довідки № 135734158 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому стало відомо, що 28.08.2018 року державний реєстратор Бутюгіна Є.С. на підставі договору про відступлення права вимоги (реєстровий номер 674, посвідчений 11.07.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В.) іпотечний договір реєстровий номер 3498, посвідчений 30.09.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В.М. прийняла рішення про державну реєстрацію (індексний номер 42721319 від 28.08.2018 року) про реєстрацію права власності на належне йому майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП». Проте, він стверджує, що ніколи не отримував письмової вимоги іпотекодержателя, що є обов`язковою вимогою, умовою законності переходу права власності до іпотекодержателя. Даний факт є самодостатньою підставою для задоволення його позовних вимог, у зв`язку з чим просив скасувати вказані рішення і визнати його власником зазначеної квартири. Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений, раніше надав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі і зазначив, що позовні вимоги підтримує і просить задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала до суду заяву, в якій просила закінчити розгляд справи за її відсутності без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів, а в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі. Також раніше надала суду письмовий відзив, в якому також просила відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог, у зв`язку з їх безпідставністю. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 30 вересня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» і [PERSON] був укладений Кредитний договір № 0457/08/03-КЕ, згідно умов якого [PERSON] отримала кредит на умовах, визначених вказаним договором. В забезпечення виконання умов вищевказаного Кредитного договору № 0457/08/03-КЕ від 30.09.2008 року, [PERSON] передав в іпотеку Банкові належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі Іпотечного договору № 12-0458/08 від 30.09.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вербою В.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 3498. Також, [PERSON] виступив поручителем у вказаних правовідносинах, що склалися між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» і [PERSON] , на підставі Договору поруки № 12-0459/08 від 30.09.2008 року. Також судом встановлено, що 11 липня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» були укладені наступні договори: -Договір про відступлення прав вимоги № 1218-Ф, відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» відступає право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» за Кредитним договором № 0457/08/03-КЕ, укладеним 30.09.2008 року між [PERSON] і АКБ «Форум» (а.с.42-44). Даний договір був укладений за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом UA-EA-2018-05-21-000127-b від 05.07.2018 року (а.с.45-46); -Договір про відступлення прав вимоги за Договором поруки № 12-0459/08, відповідно до умов Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» набуває право вимоги до Поручителя у порядку визначеному Договором поруки № 12-0459/08 від 30.09.2008 року, який був укладений між АКБ «Форум» і [PERSON] . За цим Договором поручитель зобов`язується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов`язань за Кредитним договором № 0457/08/03-КЕ від 30.09.2008 року погасити заборгованість по кредитному договору (а.с.47); -Договір про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором № 12-0458/08, посвідченим 30.09.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Вербою В.М. за реєстровим № 3498. Іпотечний договір № 12-0458/08 був укладений між АКБ «Форум» і [PERSON] . Предметом Іпотечного договору є нерухоме майно: квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказаний Договір про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. і зареєстрований в реєстрі за № 674 (а.с.48). В подальшому, у зв`язку з тим, що Боржник за кредитним договором свої зобов`язання належним чином не виконав і не здійснив повернення кредиту Кредитодавцю у передбачені укладеним договором строки і умови, рішенням державного реєстратора Дніпровської філії комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Батюгіною Є.С. про державну реєстрацію прав і їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 28.08.2018 року, індексний номер 42721319, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] було зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП». Позивач вважає вищевказані рішення незаконними, а тому просив скасувати їх і визнати його власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В той же час, суд прийшов до наступних висновків щодо позовних вимог позивача. Зокрема стаття 33 Закону України «Про іпотеку» зазначає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно же до положень ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також\~вважається відповідне\~застереження в\~іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. А як випливає з Іпотечного договору № 12-0458/08 від 30.09.2008 року, укладеного між АКБ «Форум», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є Приватне акціонерне товариство «Банк Форум», і [PERSON] , сторони погодили позасудовий порядок врегулювання можливого спору щодо іпотечного майна у вигляді застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі. Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне\~застереження в\~іпотечному договорі,\~яке прирівнюється\~до такого\~договору за\~своїми правовими\~наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. В силу ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Тобто, підписанням Іпотечного договору № 12-0458/08 від 30.09.2008 року, сторони вважаються такими, що досягли в належній формі згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі й статті 9 щодо застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя. Саме на підставі зазначеного застереження, передбаченого умовами Іпотечного договору № 12-0458/08 від 30.09.2008 року, державним реєстратором й було прийняте рішення щодо реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором вищевказаного запису регламентована нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868. При цьому, судом встановлено, що 12 липня 2018 року відповідачем було направлено позивачеві і [PERSON] на адреси: [ADDRESS] (яка до речі вказана й самим позивачем, як місце його проживання) і [ADDRESS] , - вимогу/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 0457/08/03-КЕ від 30.09.2008 року у тридцяти денний строк (а.с.49-50), що підтверджується: повідомленнями про вручення поштових відправлень і описами вкладення до цінних листів (а.с.50 на обороті-51). Таке повідомлення вважається належним, що підтверджено, зокрема й висновками Верховного Суду, викладеними в його постанові від 29 серпня 2018 року у цивільній справі № 755/5691/16-ц. Відповідно до ч. 2 ст. 416 ЦПК України, у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати. В свою чергу, згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так само, й згідно з ч. ч. 5-6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, суд зобов`язаний враховувати правовий висновок, викладений Верховним Судом в постанові від 29 серпня 2018 року у цивільній справі № 755/5691/16-ц, оскільки право на відступлення від її правового висновку має лише суд касаційної інстанції, шляхом передачі такої справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду. Позивачем зазначені обставини, щодо направлення йому на адресу його проживання вимоги, не спростовані належними доказами. В свою чергу, нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а не тільки відповідач має довести свої заперечення. А відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно же з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з урахуванням чинної на момент розгляду справи норми закону щодо диспозитивності цивільного судочинства, судом було вжито всіх допустимих способів захисту прав позивача, а позивач, в свою чергу, розпорядився своїми правами на власний розсуд. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основної зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов`язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателі право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонам майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. За змістом ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Частина 7 цієї ж статті передбачає, що пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. За змістом ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Умовами спірного іпотечного договору передбачено, що задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». При цьому, судом встановлено, що ще до перереєстрації права власності на спірну квартиру за відповідачем, а саме 08 серпня 2018 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» було отримано звіт про оцінку майна, копія якого долучена до матеріалів даної справи (а.с.59), що також спростовує твердження позивача в його позовній заяві щодо відсутності такої оцінки. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачеві в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. Крім того, оскільки позивачу відмовлено в задоволенні його позовних вимог, то судові витрати також не підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed