Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № DNQ1RX12930004 від 15.12.2007 року [PERSON] (далі - відповідач) отримав кредит у розмірі 5976 грн. 00 коп, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.12.2009 року. Стверджує, що в порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому позичальник комерційний банк «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. У зв'язку з чим ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача заборгованість по зазначеному договору в сумі 17292 грн. 16 коп., що утворилася станом на 30.10.2013 року та яка складається з: - 2272 грн. 05 коп. - заборгованості за кредитом; - 131 грн. 22 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 1290 грн. 78 коп. - заборгованості по комісії за користування кредитом; - 12298 грн. 48 коп. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язаня за договором; - штрафів відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. (фіксована частина) та 799 грн. 63 коп. (процентна складова), а також судові витрати по справі. Представник позивача надав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. У зв'язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 5 ст. 74 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою місця проживання або реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.526, 610 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пеньою є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов»язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні встановлено, що 15 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № DNQ1RX12930004 від 15.12.2007 року, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 5976 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.12.2009 року (а.с.8). Згідно п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), сторони домовилися про те, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с.9-11). В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 30.10.2013 виникла заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 17292 грн. 16 коп., яка складається з: - 2272 грн. 05 коп. - заборгованості за кредитом; - 131 грн. 22 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 1290 грн. 78 коп. - заборгованості по комісії за користування кредитом; - 12298 грн. 48 коп. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; - штрафів відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. (фіксована частина) та 799 грн. 63 коп. (процентна складова), (а.с.6-7) Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № DNQ1RX12930004 від 15.12.2007 року в сумі 17292 грн. 16 коп., що утворилася станом на 30.10.2013 року та яка складається з: - 2272 грн. 05 коп. - заборгованості за кредитом; - 131 грн. 22 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 1290 грн. 78 коп. - заборгованості по комісії за користування кредитом; - 12298 грн. 48 коп. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язаня за договором; - штрафів відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. (фіксована частина) та 799 грн. 63 коп. (процентна складова). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, тобто сторони, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, понесені останнім по справі, в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved