Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

В липні 2012 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] з участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: служби у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради та сектору ГІРФО Старокостянтинівського РВ УМВС України в Хмельницькій області про надання дозволу на оформлення проїзних документів та на виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] за межі України без дозволу батька. В обгрунтування заявленого позову позивач вказує, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого28 серпня 2002 року у них народилась донька - [PERSON] 19.10.2006 року шлюб між сторонами розірвано. На даний час, як вказує позивачка, донька проживає з нею. Позивачка її виховує самостійно, займається її духовним розвитком та оздоровленням. Відповідач дитиною не цікавиться, не спілкується з нею, ніякого інтересу до неї не проявляє. Окрім того, відповідач уже більше як 3 роки перебуває за межами України, жодного зв'язку з ним немає. Позивачка бажає тимчасово виїжджати зі своєю неповнолітньою дитиною за межі України на оздоровлення та екскурсії, однак отримати дозвіл у [PERSON] на такий виїзд не представляється можливим, тому просить задовольнити її позов. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: служби у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради та сектору ГІРФО Старокостянтинівського РВ УМВС України в Хмельницькій області вважають за доцільне з метою захисту інтересів дитини надати дозвіл на оформлення проїзних документів та на виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] за межі України без дозволу батька. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії 1-БВ № 174884, а також свідоцтвом про розірвання шлюбу між сторонами у справі серії 1-БВ № 021251. Згідно з довідкою про склад сімї від 11.05.2012 року № 101016, [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає разом зі своєю матірю - [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Батько дитини - [PERSON] не надає згоду на виїзд доньки за кордон. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 154 цього ж Кодексу батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що з метою захисту інтересів дитини слід надати дозвіл на оформлення проїзних документів для тимчасових виїзди за межі України до малолітньої доньки [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття без згоди і супроводу її батька - [PERSON]

Outcome: approved