Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

В лютому 2017 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у частці від доходу на утримання малолітньої дитини. В позовній заяві позивачка вказала, що від позашлюбних відносин із [PERSON] мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає коштів на утримання дитини, не виконує свого батьківського обовязку по її утриманню. [PERSON] має на утриманні ще одну дитину, не має ніяких заощаджень, тому потребує матеріальної допомоги для забезпечення нормальних умов проживання дочки. Так як [PERSON] офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, позивачка просить стягнути аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення даного позову до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з мотивів, зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнає, однак при винесенні рішення просить врахувати те, що він сплачує аліменти на дитину від попереднього шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивачки [PERSON] коштів на утримання дитини не надає, хоча як батько відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України зобовязаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до вимог ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З довідки про доходи № 558, виданої 14.02.2017 року Колиндянською сільською радою Чортківського району, вбачається, що [PERSON] працює у Колиндянській сільській раді і займає посаду спеціаліста з питань кадастру, охорони навколишнього середовища та будівництва, загальна сума його доходу за період з 1 січня по 31 грудня 2016 року становить 35\~079,60 гривень. З виконавчого листа від 28 жовтня 2011 року вбачається, що з 11 жовтня 2011 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів щомісячного доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі наведеного суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 640 гривень судового збору.

Outcome: approved