Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 04 березня 2007 року в с. Морозівка Старокостянтинівського району. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04 березня 2007 року померла [PERSON], яка була зареєстрована одна за адресою: вул. Молодіжна, 13 с. Морозівка Старокостянтинівського району. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,99 га, розташована на території с. Морозівка поле № 10 Старокостянтинівського району, яка належала їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 013482, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 20 квітня 2004 року. За життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла йому та його батькові [PERSON], який помер 21 березня 2015 року та не встиг оформити свої спадкові права. Державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом до частки майна померлої [PERSON] через пропуск шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вказує, що не зміг вчасно звернутися до нотаріальної контори, оскільки на час відкриття спадщини проживав та працював в м. Києві, крім того, вступивши в управління спадковим майном, вважав, що прийняв спадщину. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, також подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позов визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. У відповідності до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Судом встановлено, що [PERSON] померла 04 березня 2007 року в с. Морозівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис № 13 згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 056819, виданого Миролюбненською сільською радою Старокостянтинівського району 06 березня 2007 року. [PERSON] на день смерті - 04 березня 2007 року була зареєстрована одна [INFO], що підтверджується довідкою, виданою Миролюбненською сільською радою Старокостянтинівського району 09 березня 2017 року № 329. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить земельна ділянка площею 2,99 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в с. Морозівка поле № 10 Старокостянтинівського району, що належала їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 013482, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 20 квітня 2004 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 09 лютого 2004 року за № 42/2004-р. У відповідності до даних дублікату заповіту, виданого секретарем виконавчого комітету Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району 25 вересня 2015 року та зареєстрованого в реєстрі за № 70, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] та [PERSON], про що склала заповіт, нотаріально посвідчений виконавчим комітетом Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району 05 травня 2000 року за р. № 41. За змістом витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20 грудня 2007 року за № 12257472 вищевказаний заповіт та його дублікат є чинними. Згідно матеріалів спадкової справи № 974/2007, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 20 грудня 2007 року до майна померлої 04 березня 2007 року [PERSON] за заявою [PERSON], її спадкоємцями являються [PERSON] та [PERSON] Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 01 листопада 2007 року [PERSON] було надано додатковий строк до 01 січня 2008 року для подання заяви до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Однак, він не встиг оформити свої спадкові права, помер 21 березня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 253163, виданим виконавчим комітетом Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району 23 березня 2015 року. Відповідно до даних довідки, виданої Миролюбненською сільською радою Старокостянтинівського району 09 березня 2017 року за № 328, [PERSON] на день смерті 21 березня 2015 року був зареєстрований [INFO], разом з ним були зареєстровані: дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 679/2016, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 09 вересня 2015 року до майна померлого 21 березня 2015 року [PERSON] його єдиним спадкоємцем являється син [PERSON], оскільки дружина [PERSON] та син [PERSON] протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подали заяви про відмову від спадщини на його користь. [PERSON] 02 грудня 2016 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], у тому числі з урахуванням 1/3 частки від якої відмовилася дружина померлого [PERSON] та 1/3 частки від якої відмовився син померлого [PERSON], а саме: на земельну ділянку площею 3,3671 га для ведення товарного сільськогосподарського господарства, розташовану на території Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 013480, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 20 квітня 2004 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 09 лютого 2004 року за № 42/2004-р. Державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори (лист відмова від 27 вересня 2016 року за № 3477/01-16) позивачу [PERSON] рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом до частки спадкового майна після смерті [PERSON], яка померла 04 березня 2007 року. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України закріплено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до розяснень в п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року\~«Про судову практику у справах про спадкування»\~за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, на підставі досліджених обставин справи, суд приходить до переконання, що оскільки позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини через проживання в іншому місті та незнання порядку прийняття спадщини, враховуючи те, що позов визнається відповідачем, тому заявлені обставини не можуть розцінюватись судом, як зневажливе ставлення до своїх прав чи як відмова від спадщини, а з врахуванням норм законності, моралі, справедливості, поваги до людини та її законних прав та інтересів, суд визнає поважними причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини, в звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved