Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

В мотивуванні змісту позовних вимог позивач вказав, позивач є власником квартири [ADDRESS]. Право власності на 1/2 частину квартири належить позивачу на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 04.10.1993. Право власності на іншу 1/2 частину квартири належить позивачу на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] Спільно з позивачем у квартирі зареєстровані відповідачі. Проте, члени сім'ї позивача (відповідачі) у квартирі не проживають, їхніх особистих речей та предметів домашнього вжитку в квартирі немає. Місце перебування відповідачів невідоме. Реєстрація місця проживання відповідачів у квартирі створює для позивача перешкоди у користуванні майном, а саме: Позивач вимушений регулярно нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються в залежності від кількості зареєстрованих за адресою осіб відповідно до діючих тарифів, що протиправно. Крім того, Відповідачі не беруть жодної участі в утриманні та облаштуванні житла (квартири та прибудинкової території). Тому позивач на підставі вимог статті 405 ЦК України вимагає: - визнати [PERSON] та [PERSON] особами яки втратили права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Відповідачі заперечень стосовно позовних вимог не надав. Представник позивача на позові наполягав, що вказав в заяві в наданої суду. Дослідивши і оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, судом встановлено наступні факти та обставини: Матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Право власності на 1/2 частину квартири належить позивачу на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 04.10.1993. Право власності на іншу 1/2 частину квартири належить позивачу на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], що зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29.11.2012. Також зазначена інформація підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.12.2017. Позивач є дитиною війни та пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № 157178. Спільно з позивачем у квартирі зареєстровані відповідачі, а саме: - син позивача, громадянин [PERSON] (паспорт [NUMBER], виданий Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській обл. 14.06.2002, РНОКПП: [NUMBER]) та онука позивача, громадянка [PERSON], [INFO] Означений факт підтверджується довідкою дільниці № 29 КП «Жилкомсервіс» м. Харкова від 22.12.2017 № 3383. Проте, члени сім'ї позивача (відповідачі) у квартирі не проживають. їхніх особистих речей та предметів домашнього вжитку в квартирі немає. Місце перебування відповідачів невідоме. Реєстрація місця проживання відповідачів у квартирі створює для позивача перешкоди у користуванні майном, а саме: Позивач [PERSON] вимушений регулярно нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються в залежності від кількості зареєстрованих за адресою осіб відповідно до діючих тарифів, що протиправно. Крім того, Відповідачі не беруть жодної участі в утриманні та облаштуванні житла (квартири та прибудинкової території). Як було зазначено, члени сім'ї Позивача (відповідачі) у квартирі зареєстровані, проте в ній не проживають з жовтня 2005 року. З вказаного часу зареєстровані члени сім'ї Позивача мешкають окремо. Зазначени обставини підтверджується Актом сусідів від 26.12.2017, підписи яких затверджені начальником дільниці № 29 КП «Жилкомсервіс» м. Харкова. Статтею 401ч.1 ЦК України визначено, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Статтею 402 ЦК України визначено, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Статтею 405 ч.2 ЦК України визначено, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, заявлені позовні вимоги в частині визнання осіб втративших право користування житловим приміщенням обґрунтовані допустимими доказами, та відповідають вимогам вказаного закону.

Outcome: approved