Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

В листопаді 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», третя особа: Житлово-експлуатаційна дільниця № 107 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, відповідно до якого позивач просить стягнути з відповідача на його користь на відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, суму в розмірі 47393,00 грн., витрати за проведення оцінки в сумі 4000,00 грн., на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 10000,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрований та фактично проживає разом із родиною. 30.10.2019 року позивач виявив в кімнатах своєї квартири пошкодження паркету, стеля та стіни були мокрими, двері до ванної кімнати були мокрими та набухли, в зв`язку з чим не закривались. Фактично було затоплено дві кімнати, коридор та кухня. Після виклику майстрів ЖЕД № 107, останніми, було складено акт про залиття, відповідно до якого вказано, що квартиру позивача було затоплено з технічного поверху, внаслідок пошкодження запірної арматури на мережі ГВП, що сталось внаслідок невизначених обставин. Позивачу внаслідок залиття було завдано матеріальної шкоди, та відповідно до звіту від 12.11.2019 року, вартість збитків склала суму в розмірі 47393,00 грн., а вартість за послуги експерта - 4000,00 грн. Позивач вказує, що відповідальним за затоплення є відповідач, а відтак матеріальна шкода та вартість за послуги експерта має бути стягнута, з останнього, на його користь. Крім того, позивач вказує, що йому було завдано моральної шкоди, що проявилася у порушенні нормального ритму життя, у негативних емоціях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним. Відчуття постійного дискомфорту, всі ті незручності, які змушені були терпіти позивач та члени його сім`ї, суттєво похитнули його нервову систему, а тому позивач просить також стягнути із відповідача на його користь моральну шкоду, яка ним оцінена в 10000,00 грн. Позивач вказує, що вживав заходів досудового врегулювання спору, звернувшись до відповідача із відповідною заявою, однак, остання, була залишена без відповіді, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав з даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.12.2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.02.2020 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з викладених в ньому підстав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на підстави, які викладені у відзиві на позов, а також вважаючи, що вини відповідача у завданні позивачу матеріальної шкоди немає, та стороною позивача не доведено протиправність поведінки відповідача, що виключає відповідальність за завдану шкоду. Третя особа явку свого представника не забезпечила. Про розгляд справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. З будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідача та третьої особи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Виходячи зі змісту положень ст.ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право за судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України. За змістом зазначених норм, саме власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Правовідносини між сторонами є деліктними, оскільки, виникли у зв`язку із спричиненням шкоди, а тому регулюються Главою 82 ЦК України. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial