overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 9373,92 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказувала, що з 26 листопада 1985 року працювала у ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан», а 04 лютого 2014 року була звільнена за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Так, станом на день звільнення заборгованість по заробітній платі склала 9373,92 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 116 Кодексу України про працю при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач працювала на ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» з 26 листопада 1985 року та була звільнена 04 лютого 2014 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Розрахунковим листком ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» підтверджується наявність у відповідача заборгованості по заробітній платі на час звільнення у сумі 9373,92 грн. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача 9373,92 грн. заробітної плати, яка нею не була отримана за час своєї роботи. В порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 8396,06 грн., середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати в сумі 20028,06 грн., а також 5000 грн. моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказувала, що з 08 вересня 1982 року працювала у ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан», а 04 лютого 2014 року була звільнена за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача завдану їй моральну шкоду у розмірі 5000 грн., яка виражається у душевних переживаннях через завдане скрутне матеріальне становище. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 116 Кодексу України про працю при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач працювала на ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» з 08 вересня 1982 року та була звільнена 04 лютого 2014 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Однак при звільненні позивач в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не отримала повного розрахунку. Судом встановлено що заборгованість по заробітній платі становить 8396,06 грн. ,середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати становить 20028,06 грн. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн. моральної шкоди, яких буде достатньо для її компенсації. В порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 334,24 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати в сумі 67299,30 грн., а також 5000 грн. моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказувала, що з 02 квітня 1985 року працювала у ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан», а 19 грудня 2013 року була звільнена за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача завдану їй моральну шкоду у розмірі 5000 грн., яка виражається у душевних переживаннях через завдане скрутне матеріальне становище. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову; не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за письмовою згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 116 Кодексу України про працю при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач працювала на ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» з 02 квітня 1985 року та була звільнена 19 грудня 2013 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Однак при звільненні позивач в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не отримала повного розрахунку. Судом встановлено що середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати становить 67299,30 грн. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн. моральної шкоди, яких буде достатньо для її компенсації. В порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 722,99 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати в сумі 70595,28 грн., а також 5000 грн. моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказувала, що з 25 серпня 1976 року працювала у ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан», а 04 грудня 2013 року була звільнена за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача завдану їй моральну шкоду у розмірі 5000 грн., яка виражається у душевних переживаннях через завдане скрутне матеріальне становище. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову; не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за письмовою згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 116 Кодексу України про працю при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач працювала на ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» з 25 серпня 1976 року та була звільнена 04 грудня 2013 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Однак при звільненні позивач в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не отримала повного розрахунку. Судом встановлено що середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати становить 70595,28 грн. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн. моральної шкоди, яких буде достатньо для її компенсації. В порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 755,95 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 11 серпня 2007 року у Корабельному відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за № 320. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та поваги один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], яка проживає разом із позивачем. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна та проживання дитини відсутній. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, в якій позов підтримала, просила задовольнити та розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їхніх дітей. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано заяву про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до ст. 113 СК України позивачу слід залишити прізвище - [PERSON]. В порядку ст. 88 ЦПК України суд не стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 17 жовтня 1998 року у Корабельному райвідділі реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва за № 452. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та поваги один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], яка проживає разом із позивачем. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна та проживання дитини відсутній. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, в якій позов підтримала, просила задовольнити та розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їхніх дітей. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. В порядку ст. 88 ЦПК України суд не стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому, просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі СК України) не приймає участі в утриманні дітей. Сторони до початку розгляду справи подали заяви в яких просили слухати справу у їх відсутність, позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, відповідач своєю заявою позов визнав. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Суд встановив, що сторони по справі є батьками двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження. Відповідач у справі не приймає участі в утриманні дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182 СК України). Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що відповідач не виконує свій обовязок по утриманню дітей до досягнення повноліття, а також враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилається на те, що шлюбні стосунки припинились, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2006 року, про що свідчить актовий запис № 1014, Кіровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції. Відповідно до позовної заяви сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, подальше збереження сім'ї є неможливим та марним. При даних обставинах суд вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду в 2010 році, відповідач будучи батьком дитини матеріальну допомогу на її утримання не надає, а тому позивач просить її позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила стягувати аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини від 01 вересня 2011 року серія [NUMBER]. Відповідач будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем в змозі її надавати. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, судом враховується вимоги ст.182 Сімейного кодексу України, а саме, що відповідач є здоровим, працездатним, інших осіб у нього на утриманні не має, а тому визначає їх розмір в сумі 600 грн. щомісячно. Судові витрати по справі становлять 243 грн.60 коп., які відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до ВАТ «Воловецький лісокомбінат» про стягнення суми середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 01.02.2009 року по 01.02.2014 року в розмірі 52888 грн. 80 коп. та моральної шкоди в розмірі 18954 грн. 45 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що перебувала із відповідачем в трудових відносинах, які припинились 16.10.2008 року в зв'язку з звільненням її на підставі пункту 1 частини 1 статті 36 КЗпП України. Відповідач після звільнення повного розрахунку з нею не провів, що слугувало підставою для звернення останнього до суду. Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 16.02.2009 року, позов [PERSON] було задоволено та стягнуто на її користь з ВАТ «Воловецький лісокомбінат» 3790,89 грн. компенсації за невикористані відпустки, 2217,11 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.10.2008 року по 20.01.2009 року та моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 19 травня 2009 року рішення Воловецького районного суду від 16.02.2009 року в частині стягнення моральної шкоди було скасовано, в іншій частині рішення було залишено без змін. Ухвалою Воловецького районного суду Закарпатської області від 31 травня 2011 року було виправлено описку в рішенні суду від 16.02.2009 року щодо назви Відповідача. З вини відповідача повний розрахунок з [PERSON] було проведено тільки 28.02.2014 року. Враховуючи наведене та

Outcome: approved