Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

в обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку зареєстроване місце проживання відповідача, однак він не проживає там. Так, вони з відповідачем проживали у вказаній квартирі з 2013 року під час перебування у шлюбі. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 02.02.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач за місцем реєстрації не проживає, не заперечує щодо зняття з реєстрації його місця проживання за вказаною адресою, однак, зробити це добровільно відмовляється. Відповідач не бере участі у витратах по утриманню вказаного житла, не дбає про його схоронність, не сплачує комунальних послуг. У квартирі відсутні будь-які речі відповідача. Факт реєстрації його місця проживання порушує право позивача на розпорядження та користування майном. Тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеною квартирою. Позивач в\~судове засідання\~не з`явилася,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~ була\~повідомлена належним\~чином,\~03.10.2019\~року подала до\~суду \~письмову заяву,\~в якій\~зазначає,\~що позовні\~вимоги підтримує,\~ просить\~справу розглядати\~ в\~її відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - за фактичним місцем проживання, що в [ADDRESS] . Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності і не подав відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Трачук Л.В. 28.12.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2849, позивачу належить на праві власності квартира [ADDRESS] , загальною площею 32,4 кв.м., житловою-16,7 кв.м. (а.с. 8). Вказана інформація\~підтверджується також\~даними інформаційної\~довідки з\~Державного реєстру прав\~на нерухоме\~майно про реєстрацію права власності від 19.01.2013 року (а.\~с.\~12,13). Згідно із будинковою книгою, розпочатою 12.12.2012 року за адресою : [ADDRESS] зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] , її сина [PERSON] , [INFO] , та відповідача [PERSON] , [INFO] (а.с. 14-16). Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 02.02.2018 року шлюб між сторонами розірвано, [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] », неповнолітнього сина сторін залишено проживати з нею (а. с. 17). Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Підстави\~\~втрати права на користування\~\~житловим приміщенням регулюються ст.\~71,72 ЖК України\~в разі\~\~користування\~\~житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду\~\~та ст. 405 ЦК України - в разі користування майном (житлом) власника. Як встановлено судом, спірна квартира є майном (житлом) позивача, відповідач є колишнім членом її сім`ї, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися\~\~відповідними нормами\~ЦК України. Згідно зі ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з вимогами ч.1 ст.6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням, оскільки він більше одного року там не проживає. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст. 317, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні та,

Outcome: approved