Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

В обгрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідно до протоколу та рішення сесії № 1 від 10.11.2015 року її - [PERSON], було звільнено з посади сільського голови Тараканівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, у зв'язку з закінченням повноважень. При звільненні з роботи із нею не було проведено розрахунку по виплаті середньої заробітної плати за шість місяців на підставі ст.33 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад». Зокрема, згідно виданої довідки бухгалтерії Тараканівської сільської ради № 11 від 05.01.2016 року заборгованість Тараканівської сільської ради становила 28 460 грн. 92 коп. Відповідно до ч.2, 3 ст.33 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота на тому самому, або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. Відповідно до ч.5 ст. 12 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 p. № 280/97-ВР на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з цього, після припинення повноважень, сільська рада за рахунок коштів місцевого бюджету повинна була виплатити середню заробітну плату строком у шість місяців після припинення повноважень, в той період на загальну суму - 28 460 грн. 92 коп. згідно виданої довідки Тараканівською сільською радою від 05.01.2016р. №11. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в ст. 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Беручи до уваги, що неодноразово зверталася до голови сільської ради про виплату середньої заробітної плати за шість місяців на підставі ст.33 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» та надавала сільській раді с. Тараканів довідки Тараканівської [PERSON] ступенів від 28.12.2015р. №116; від 02.01.2016р.№02 про те, що немає можливості працевлаштувати на попередню роботу (посаду), Тараканівська [PERSON] ступенів яка є, юридичною особою. Крім того, Тараканівська сільська рада неодноразово надавала довідки про те, що [PERSON] не працює з 10.11.2015р. по даний час згідно наданого оригіналу трудової книжки БТ-ІІ № 0182339 від 24.08.1988 р. для огляду, але сільська рада с. Тараканів в особі сільського голови [PERSON] не тільки порушили рішення Тараканівської сільської ради п.2 від 03.12.2015 р. №46, але і норми трудового права. Виходячи з цього, після припинення повноважень, Тараканівська сільська рада за рахунок коштів місцевого бюджету, повинна була в той період сплатити середню заробітну плату строком на шість місяців після припинення повноважень. Однак, вона не працевлаштована, зазначена сума припинення повноважень сільського голови не виплачена. Крім цього, незаконними діями відповідача щодо невиплати належної їй грошової суми при припиненні повноважень сільського голови заподіяно (немайнової) шкоди, яка полягає у наступному. Внаслідок невиплати відповідачем належної їй грошової суми (допомога на період працевлаштування 6-ти місяців після звільнення), вона, протягом тривалого часу залишилась практично без засобів до існування, у зв'язку з чим зазнала і зазнає до сьогоднішнього дня моральних страждань і переживань. Ще вона утримує сім'ю, так як її доньки [PERSON] є студенткою 4-го курсу та [PERSON] є студенткою 2-го курсу ДВНЗ «Ужгородський національних університет», де навчаються на контрактній основі, без стипендії. Оплату за навчання повинна здійснювати вона, як мати, однак внаслідок відсутності заробітку та невиплати з вини відповідача належної їй грошової суми її сім'я потрапила у вкрай скрутне матеріальне становище. Внаслідок невиплати заробітної плати позивач зазнав істотного порушення душевної рівноваги та спокою, змушена вживати додаткових зусиль для організації свого життя, матеріального забезпечення. За станом здоров'я їй противопоказані фізичні, нервово психічні і психоемоційні перевантаження, що позначилось на її фізичному та душевному здоров' ї, завдало психологічної травми, призвело до сильних переживань і страждань, морального пригнічення, порушило звичайний перебіг життя та здоров'я, внаслідок чого вона змушена була лікуватися. Також змушена вживати заходів щодо поновлення незаконно порушеного права на отримання допомоги на період працевлаштування 6-ти місяців після звільнення встановлено законом, в тому числі і шляхом звернення до суду, що також вимагає додаткових переживань, оскільки на її численні звернення з приводу виплати середньої заробітної плати за шість місяців, відповідач жодним чином не реагує, що свідчить про стійке ухиляння від виконання вимог законодавства про оплату праці. Заподіяну відповідачем моральну шкоду у зв'язку з незаконною невиплатою належної їй грошової суми при звільненні у грошовому виразі оцінює у 20 000 гривень. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, дала аналогічні пояснення. Представники відповідача позовні вимоги не визнала та дали пояснення згідно поданих письмових заперечень. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до протоколу та рішення сесії № 1 від 10.11.2015 року [PERSON] було звільнено з посади сільського голови Тараканівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, у зв'язку з закінченням повноважень. Згідно виданої довідки бухгалтерії Тараканівської сільської ради № 11 від 05.01.2016 року [PERSON] розмір виплат середньомісячної зарплати на час звільнення з посади, у випадку надання до Тараканівської сільської ради усіх підтверджуючих документів становила 28\~460 гривень 92 копійки (а.с.6,75). [PERSON] зверталася до голови сільської ради про виплату середньої заробітної плати за шість місяців на підставі ст.33 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» та надавала сільській раді с. Тараканів довідки Тараканівської [PERSON] ступенів від 28.12.2015р. №116; від 02.01.2016р.№02 про те, що немає можливості працевлаштувати на попередню роботу (посаду), Тараканівська [PERSON] ступенів (а.с.5,7,8). Згідно відповіді директора Тараканівської ЗОШ від 06.05.2016 № 43, зазначено, що прийняття на роботу педагогічних працівників не належить до компетенції директора школи (а.с.28). Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту» призначення на посаду та звільнення з посади заступників керівника та інших педагогічних працівників державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснюється відповідним органом управління освітою за поданням керівника загальноосвітнього навчального закладу. Щодо необхідності подання належної довідки про неможливість працевлаштування позивачку було повідомлено листами сільської ради від 08.12.2015 за № 03-18-770; від 10.12.2015 за № 03-18-774; від 05.01.2016 за № 03-18-10; від 11.05.2016 за № 03-18-351 (а.с.29, 30, 31, 32). Частиною 5 статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. Згідно довідки від 25.04.2016 року відділу освіти Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області заначено про можливість працевлаштування [PERSON] на посаді вчителя початкових класів Тараканівської [PERSON] ступенів, а також на посаді вчителя початкових класів Тростянецького НВК (а.с.47). Таким чином, в ході судового розгляду справи позивачка та її представник не довели, що відразу після припинення її повноважень як сільського голови (в листопаді 2015 року) колишній роботодавець не міг надати їй попердню роботу (посаду) чи рівноцінну їй роботу (посаду). Позивач та її представник не обгрунтували, що запропоновані посади згідно з довідкою від 25.04.2016 року є нерівноцінними займаній раніше посаді. Окрім того, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» якщо колишній депутат має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія, в тому числі, й за вислугу років за ним не зберігається середня зарплата, яку він одержував на виборній посаді в раді. Згідно з п. «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (в редакції від 01.04.2015 року) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року не менше 25 років. У відповідності до трудової книжки [PERSON], остання має спеціальний стаж більше, ніж 25 років, оскільки посади, які вона займала (вихователь групи продовженого дня, вчитель французької мови, керівник драмгуртка, педагог-організатор) передбачені у Постанові Кабміну від 04.11.1993 року № 909 «Перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років». Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» час роботи депутата у місцевій раді на постійній основі зараховується до загального і безперервного стажу роботи (служби) депутата, а також стажу роботи (служби) за тією спеціальністю, за якою він працював до обрання на виборну посаду в раді. Такий стаж у [PERSON] рахується з квітня 2006 року, з часу обрання сільським головою, до листопада 2015 року, до часу припинення повноважень на виборній посаді (а.с.41-45). З урахування вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, у зв'язку із безпідставністю.

Outcome: dismissed