Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, [PERSON], про зняття арешту з майна звернулась [PERSON] Позивач зазначає, що їй, на праві приватної власності належать: складські приміщення з пунктом діагностики, що складаються з: складу - А-ІІ, прибудови - а, східців - а-1, балкону - а-2, східців - а-3, складу - Б-І, складу - В-І, прибудови - в, приміщення діагностики - Г, фарбувального цеху - Д; земельної ділянки, площею ОД га, призначеної для автотехобслуговування, кадастровий номер [NUMBER]; земельної ділянки, площею 0,4695 га, призначеної для автотехобслуговування, кадастровий номер [NUMBER], що розташовані за адресою [ADDRESS]. Вказує, що отримавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, нею було з'ясовано що згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, накладений арешт нерухомого майна належного їй. Вона звернулася до ДВС з заявою про вжиття заходів щодо зняття арешту з майна, просила вжити дії щодо зняття арешту з нерухомого майна, на що нею було отримано відмову без зазначення об'єктивних причин. Зазначаючи про те, що наявність арешту її нерухомого майна порушує її право власності, оскільки без належної правової підстави вона обмежена у праві розпорядження належним майном на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, просить зняти арешт з вказаного нерухомого майна. Ухвалою від 17.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, в поданій до суду заяві позов підтримали та просять розглянути справу без їх присутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вказав, що підтримує обставини викладені у відзиві на позов. У поданому відзиві, [PERSON] вказав, що повністю погоджується з висновками та оцінкою обставин позивача, щодо того, що наявність арешту нерухомого майна належного позивачу порушує її право власності, оскільки вона обмежена у праві розпорядженням належним їй майном. Зазначаючи, що наявність арешту нерухомого майна позивача порушує її права тому просить позов про зняття арешту з майна задовольнити повністю. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву у якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву у якій просить розгляд справи проводити без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов про зняття арешту з майна підлягає задоволеннюз таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], на праві приватної власності належать: складські приміщення з пунктом діагностики, що складаються з: складу - А-ІІ, прибудови - а, східців - а-1, балкону - а-2, східців - а-3, складу - Б-І, складу - В-І, прибудови - в, приміщення діагностики - Г, фарбувального цеху - Д; земельної ділянки, площею ОД га, призначеної для автотехобслуговування, кадастровий номер [NUMBER]; земельної ділянки, площею 0,4695 га, призначеної для автотехобслуговування, кадастровий номер [NUMBER], що розташовані за адресою [ADDRESS]. Дані обставини підтверджуються - договором дарування укладеним 03.09.2003 посвідченим приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу Тишкун Ж.Я. та зареєстрованим в реєстрі за № 1664, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22010328 виданим 27.02.2009, технічним паспортом від 05.07.2007, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно [індексний номер [NUMBER]) виданим 08.12.2014, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 30639318 сформованим 08.12.2014, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно [індексний номер [NUMBER]) виданим 08.12.2014, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 30633116 сформованим 08.12.2014, рішенням Острозької міської ради Рівненської області № 98 від 19.02.2016 «Про назви вулиць, провулків, проспектів, площ у місті Острозі» з додатком до нього. (а.с.14,15,16-18,19,20,21,22,23-25) Згідно Іпотечного договору № 0017/07/16-Cl-S/1 укладеного 13.07.2007, та посвідченого приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу Тишкун Ж.Я., та зареєстрованим в реєстрі за № 624, цей Договір забезпечує виконання [PERSON] зобов'язань, що випливають з укладеного ним з Іпотекодержателем [Акціонерним комерційним банком «Форум») Кредитного договору № 0017/07/16-СL від 13.07.2007 та додаткових угод до нього [п. 1.1.) Згідно п. 1.2. даного Договору, Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме складські приміщення з пунктом діагностики, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 1.2.1. даного Договору, Предмет Іпотеки включає в себе: складські приміщення з пунктом діагностики, а саме: А-І - склад, Б-І - склад, В-І - склад, Г-І - склад, а згідно п. 1.2.2. даного Договору, предмет Іпотеки знаходиться на земельній ділянці, площею 0,5695 га. (а.с.36-37) Також нотаріусом накладено заборону відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], яке належить [PERSON] до припинення договору іпотеки [заборона зареєстрована в реєстрі за № 625). Відповідно до витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 13454804 виданого 13.07.2007, до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено заборону на нерухоме майно, складські приміщення з пунктом діагностики, за адресою [ADDRESS]. (а.с.38) Відповідно до витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 13454851 виданого 13.07.2007, до Державного реєстру іпотек внесено реєстраційний запис за підставою обтяження - іпотека, об'єкт обтяження - складські приміщення з пунктом діагностики за адресою [ADDRESS]. (а.с.39) Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 31.08.2010 по цивільній справі № 2-356/10 за позовом ПАТ «Банк «Форум» до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, - з [PERSON] та [PERSON] стягнено солідарно заборгованість в сумі 1 446 126,42 грн. на користь ПАТ «Банк «Форум», в зв'язку з неналежним виконанням кредитного договору № 0017/07/16- СL укладеного 13.07.2007. (а.с.42-43) Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 24126112 від 04.02.2011, винесеної начальником відділу державної виконавчої служби Острозького районного управління юстиції Павлюк С.В. - відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-356 виданого 31.08.2010 виданого Острозьким районним судом Рівненської області, про стягнення з [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Банк «Форум» боргу в розмірі 1 446 126,42 грн. (а.с.44) Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 24126112 від 29.05.2015, винесеної головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області Дудкою І.О. - виконавчий лист № 2-356 виданий 31.08.2010 Острозьким районним судом Рівненської області, про стягнення солідарно з [PERSON] в розмірі згідно кредитного договору 1 446 126,42 грн. повернути стягувану; - припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. (а.с.45) Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 33734295 від 29.05.2015, винесеної головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області Дудкою І.О. - виконавчий лист № 2-356 виданий 31.08.2010 Острозьким районним судом Рівненської області, про стягнення солідарно з [PERSON] в розмірі згідно кредитного договору 1446 126,42 грн. повернути стягувану; - припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. (а.с.46) В судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи будь-яке виконавче провадження відносно [PERSON], відносно [PERSON], та [PERSON] відсутні, про що свідчать відповідна інформація з Єдиного реєстру боржників. (а.с.47-49) Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (який був чинний на час винесення постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.05.2015), було передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження серії та номер АА № 432897 виданого 14.02.2011 відділом Державної виконавчої служби Острозького районного управління юстиції, накладений арешт нерухомого майна належного [PERSON], зокрема - щодо земельної ділянки, площею 0,1 га, призначеної для автотехобслуговування, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою [ADDRESS] - номер запису про обтяження 7986575 , підстава виникнення обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер АА № 432897, виданий 14.02.2011, ВДВС Острозького РУЮ, вид обтяження - арешт нерухомого майна (єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10858383, опис предмета обтяження - все майно), та щодо земельної ділянки, площею 0,4695 га, призначеної для автотехобслуговування, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою [ADDRESS] - номер запису про обтяження 7984909, підстава виникнення обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер АА № 432897, виданий 14.02.2011, ВДВС Острозького РУЮ, вид обтяження - арешт нерухомого майна (єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10858383, опис предмета обтяження - все майно). Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року (чинного на час розгляду справи), про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. 17.07.2018 [PERSON] звернулася до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з заявою про вжиття заходів щодо зняття арешту з майна, за якою просила вжити дії щодо зняття арешту з нерухомого майна. (а.с.50) З повідомлення відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області № 9186 від 20.07.2018, встановлено, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Острозького районного управління винесено постанову АА № 432897 від 14.02.2011 арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], про що вчинено відповідний запис (номер обтяження 7984909 від 21.02.2011. В свою чергу, на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції перебували виконавчі провадження № 33734295 та № 24126112 з примусового виконання виконавчих листів Острозького районного суду № 2-356 від 31.08.2010, про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Форум» боргу згідно кредитного договору в сумі 1 446 126,42 грн. Вказано, що відповідно до п.п. 4, 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент прийняття рішення], державним виконавцем винесено постанови від 29.05.2015 (ВП № 33734295, ВП № 24126112] про повернення виконавчого документу стягувану з виконання вказаних вище виконавчих листів. Зазначено, що на момент винесення постанов про повернення виконавчого документа стягувану вимогами ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» не були передбачені підстави для зняття арешту з майна боржника, накладеного відділом державної виконавчої служби Острозького районного управління юстиції. Процитовано вимоги ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент звернення із заявою про зняття арешту з майна). Вказано, що ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Зазначено, що враховуючи вищенаведене, наразі, за відсутності відповідного рішення суду, у відділу примусового виконання рішень відсутні законодавчо визначені підстави для зняття арешту з нерухомого майна, накладеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Острозького районного управління винесено згідно з постановою АА № 432897 від 14.02.2011 (номер обтяження 7984909 від 21.02.2011). Відповідно до статті 1 «Захист власності» Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який ратифікований Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6(в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз'яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз'яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об'єктивний і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно], яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Наявність арешту мого нерухомого майна порушує моє право власності, оскільки без належної правової підстави я обмежена у праві розпорядження належним мені майном на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1, абз. 1 ч. 2, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Державний виконавець зобов'язаний використовувати наданні йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Тобто, законодавець пов'язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке було накладено арешт. За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті зазначеного майна. На час розгляду справи виконавче провадження завершене, що вказує на незаконність перебування майна позивача під арештом, однак унеможливлює звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Враховуючи наявність накладеного арешту на нерухоме майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та необхідність захисту її права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги є заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Окрім того, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати по сплаті судового збору відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою якщо позов задоволено, судові витрати покладають на відповідача. На підставі ст.61 Конституції України, ст.ст. 1, 3,15,16,179,181, 316, 317, 319, 321, 325, 328, 386,391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження», п.п. 2, 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»,

Outcome: approved