Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON], від імені якої на підставі довіреності діє [PERSON], предявив позов до [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON], яка померла 06 лютого 2005 року в с. Баглаї Старокостянтинівського району Хмельницької області. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом. Після смерті тітки позивач вступив в управління і розпорядження майном, однак не оформив свої спадкові права, оскільки був юридично необізнаний щодо строків прийняття спадщини. До спадкової маси входить, зокрема, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0085618, що належав [PERSON], виданного Старокостянтинівською державною адміністрацією 03 січня 1997 року на підставі рішення Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 06 травня 1996 року за № 386-р. Так, фактично вступивши в управління майном, позивач вважав, що прийняв спадщину, а тому не подав у встановлені законом строки заяву до нотаріальної контори. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтвердила вказані в позовній заяві обставини на підтвердження заявлених позовних вимог, які просила задовольнити. Вважає, що у випадку задоволення позову для звернення до нотаріуса з відповідною заявою буде достатньо двох місяців. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не зявився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, однак подав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги та просив розглянути справу у його відсутність. Заслухавши пояснення учасника цивільного процесу та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України\~ спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своє смерті. Судом встановлено, що 06 лютого 2005 року померла [PERSON], про що складено відповідний запис № 4 згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-АС № 001150, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області від 06 жовтня 2005 року. Зі змісту заповіту, від імені [PERSON] посвідченого секретарем Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району 20 лютого 2004 року, остання усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і на що за законом має право заповіла у власність позивачу [PERSON] Листом відмовою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 05 лютого 2016 року за № 397/01-16 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у звязку з неприйняттям спадщини у встановленому законом порядку та строки. За інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 43065091 від 24 лютого 2016 року та листа Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 24 лютого 2016 року № 638/01-16 спадкова справа щодо померлої [PERSON], не заводилась. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить, зокрема, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0085618, що належав [PERSON], виданного Старокостянтинівською державною адміністрацією 03 січня 1997 року на підставі рішення Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 06 травня 1996 року за № 386-р. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України закріплено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази, кожний окремо і у їх сукупності, на підставі досліджених обставин справи, суд приходить до переконання, що оскільки позивач, юридично не був обізнаний з вимогами закону щодо порядку та строків прийняття спадщини, враховуючи те, що позов визнається представником відповідача, ці обставини не можуть розцінюватись судом, як зневажливе ставлення до своїх прав чи як відмова від спадщини, тому з врахуванням норм законності, моралі, справедливості, поваги до людини та її законних прав та інтересів, суд визнає поважними причини пропуску позивача строку прийняття спадщини, в звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved