Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

В липні 2016 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вказували, що 06.01.2011 р. відповідач отримав кредит в розмірі 3 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, відповідно до умов договору відповідач зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором. Проте відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконав, в звязку з чим станом на 31.05.2016 р. утворилась заборгованість за кредитом. Посилаючись на вищевикладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 23 864 грн. 39 коп. за кредитним договором № б/н від 06.01.2011 р., а також судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, відповідно до заяви просив про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Просив про застосування строків позовної давності щодо пені та її зменшення, з урахуванням тяжкого матеріального становища відповідача. Також наполягав на неприпустимості подвійного покарання в частині штрафів. Вислухавши пояснення, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 06.01.2011 р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» був укладений Договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 3 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його використання в розмірі 3,0 % на місяць на залишок заборгованості, а також зобовязувався сплачувати інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Відповідно до умов Договору Клієнт [PERSON] ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. Згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, Банк встановлює Клієнту кредитний ліміт та може змінити (збільшити або зменшити) його в будь-який момент. Згідно п. 1.1.2.5 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт зобовязувався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перерахунком платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, у випадку порушення клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених чинним договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. 00 коп. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. У відповідності до п. 1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг за несвоєчасну оплату послуг за кожен випадок порушення клієнт сплачує пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, проте не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Проте в порушення умов, передбачених кредитним договором, відповідач [PERSON] грошові зобовязання перед кредитодавцем належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобовязанням. Відповідно до наданого позивачем [PERSON], станом на 31.05.2016 р. заборгованість відповідача складає 23 864 грн. 39 коп., а саме: 2 340 грн. 52 коп. заборгованість за тілом кредиту, 16 811 грн. 28 коп. заборгованість за відсотками, 3 100 грн. 00 коп. заборгованість з комісії, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 1 112 грн. 59 коп. штраф (процентна складова). Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що відносини за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 вказаного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором. Однак в обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог відповідач посилається на те, що позивачем при розрахунку його заборгованості неправомірно застосовано подвійну відповідальність за одне порушення умов договору, а саме з відповідача стягнуто пеню та штраф, що по суті є подвійною відповідальністю одного виду. Згідно положень ст. 61 Конституції України \~\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України\~ неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України\~). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України\~). Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Пунктом 1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг, які разом із заявою позичальника про надання кредитних коштів складають кредитний договір, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасну оплату послуг за кожен випадок порушення в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, проте не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Крім того, згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, у випадку порушення клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених чинним договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. 00 коп. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Наведене свідчить про те, що умовами укладеного договору за порушення позичальником строків виконання зобов'язання передбачено одночасно штраф і пеню, тобто за одне й те саме правопорушення існує подвійна відповідальність одного виду, що суперечить ст. 61 Конституції України\~. За такого, відсутні підстави для стягнення з відповідача нарахованого Банком штрафу 500 грн. (фіксована частина) та 1 112 грн. 59 коп. (процентна складова), через застосування кредитором подвійної відповідальності за одне й теж порушення. Крім того, відповідачем було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з позовом лише 18.07.2016 р., в звязку з чим нарахування пені повинно бути здійснено за період з 18.07.2015 р. по 31.05.2016 р. Відповідно до ст. 256 ЦК України\~\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.\~\~ В силу п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України\~ до вимог про стягнення неустойки (штрафу) застосовується позовна давність в один рік. Згідно положень ч. 3 ст. 267 ЦК України\~\~встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач звернувся до суду з позовом 18.07.2016 р. і позовна давність по стягненню неустойки складає один рік, тобто пеня підлягає стягненню за період з 18.07.2015 р. до 31.05.2016 р., суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пеню в розмірі 1\~100 грн. 00 коп. (в межах строку позовної давності). При цьому суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача на тяжке матеріальне становища та зменшити розмір пені, оскільки доказів щодо цього суду не надано . Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту 2\~340 грн. 52 коп., 16\~811 грн. 28 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1\~100 грн. 00 коп. пеня (за період з 18.07.2015 р. по 31.05.2016 р.), а всього 20\~251 грн. 80 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 1\~378 грн. 00 коп.

Outcome: partial