Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

В листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство «Альфа - Банк» звернулось до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якій просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку, кадастровий номер 3221880402:10:097:0101, площею 0,2000 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на предмет іпотеки підтверджене Державним актом на право власності на земельну ділянку (серія ЯД № 700143), який виданий Вишгородським районним відділом земельних ресурсів 05.09.2007 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 800002338 від 23.10.2007 року, станом на 06.04.2016 року становить 18 762, 00 доларів США та складається із заборгованості: 15 473, 33 доларів США - за кредитом; 3 288, 44 доларів США - по відсотках; на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичай ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій та стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.10.2007 року між ЗАТ «Альфа - Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 800002338. Відповідно до умов вищевказаного Договору, позивач зобов`язався надати [PERSON] кредит у сумі 20000 доларів США. Позивач свої зобов`язання з кредитним договором № 800002338 від 23.10.2007 року виконав у повному обсязі та надав [PERSON] кредит у розмірі 20000 доларів США. Однак, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим порушує істотні умови кредитного договору в результаті чого станом на 23.10.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом - 15 473, 33 доларів США та за відсотками - 3 288, 44 доларів США. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором № 800002338 від 23.10.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено іпотечний договір № 800002338-И, відповідно до якого останній передав Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку, кадастровий номер 3221880402:106097:0101, площею 0,2000 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на земельну ділянку (серія ЯД № 700143, який виданий Вишгородським районним відділом земельних ресурсів 05.09.2007 року. Сторони оцінили предмет іпотеки в 156 449 грн. Оскільки [PERSON] не виконував взяті на себе зобов`язання та станом на 23.10.2016 року за останнім рахується заборгованість, тому позивачем було направлено вимогу про усунення порушень, однак станом на момент звернення позивача до суду з вказаним позовом, [PERSON] вимоги Банку задоволені не були. На підставі викладеного, позивач вважає, що він набув право вимоги на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 800002338 від 23.10.2007 року, а тому звернувся до суду із вищевказаним позовом. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.12.2016 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05.04.2017 року провадження по вказаній цивільній справі було зупиненодо вирішення по сутті та набрання законної сили рішення Деснянського районного суду м. Києва у цивільній справі №754/9355/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа - Банк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним. 10 листопада 2017 року на адресу суду з Деснянського районного суду м. Києва надійшла копія рішення від 09.10.2017 року у цивільній справі №754/9355/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа - Банк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним, яка набрала законної сили. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.11.2017 року провадження у вказаній цивільній справі було відновлено та призначено підготовче судове засідання. Відповідно до ухвали суду від 02 травня 2018 року провадження по вказаній цивільній справі було зупинено та матеріали вказаної цивільної справи були направлені до Київського НДІСЕ, для проведення незалежної судово - економічної експертизи. 28 травня 2019 року на адресу суду від Київського НДІСЕ надійшли матеріали цивільної справи № 363/4309/16-ц разом із висновком експерта № 20545/18-72 від 21.05.2019 року за результатами проведення незалежної судово - економічної експертизи. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11.06.2019 року провадження у вказаній цивільній справі було поновлено та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02.12.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав також до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив відмовити у задоволенні вимог позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що 23 жовтня 2007 року між ЗАТ «Альфа - Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 800002338, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 20 000 доларів США зі сплатою 12,25% річних строком до 23 жовтня 2022 року на власні потреби без будь - яких обмежень. Пунктом 2.10. кредитного договору передбачено, що детальний розпис сукупної вартості кредиту, з урахуванням реальної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту, виду, предмету та вартості супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань позичальника визначені додатком № 1 до цього договору. Згідно пункту 5 кредитного договору графік здійснення платежів з повернення кредиту та детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням, реальної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту, видів, предмету та вартості супутніх послуг викладений в додатку № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною. Відповідно до пункту 6 кредитного договору підпис позичальника на цьому договорі є письмовим підтвердженням отримання ним свого примірнику цього договору в дату його укладення та ознайомлення ним у письмовій формі з інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також інформації, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство. Згідно частини третьої статті 509 ЦК України, зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, зокрема, це є відсоткова ставка та ціна договору. Згідно частини першої статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З метою забезпечення цього договору, між сторонами 23 жовтня 2007 року був укладений іпотечний договір земельної ділянки №800002338-И, згідно якого [PERSON] передав в іпотеку банку належну йому на праві власності земельну ділянку кадастровий номер 3221880402:106097:0101, площею 0,2000 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Через неналежне виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором станом на 22 жовтня 2016 року виникла заборгованість в розмірі 18 762, 00 доларів США, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 15 473, 33 доларів США та прострочена заборгованість за відсотками - 3 288, 44 доларів США, у рахунок погашення якої банк просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку кадастровий номер 3221880402:106097:0101, площею 0,2000 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів із визначенням початкової ціни, встановленої на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки предмета іпотеки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки під час проведення виконавчих дій. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.10.2017 року у цивільній справі №754/9355/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа - Банк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним, позовні вимоги [PERSON] задоволено та визнано недійсним з моменту підписання кредитний договір від 23.10.2007 року №800002338, укладений між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк»; Договір іпотеки від 23.10.2007 року № 800002338-И, укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрований в реєстрі під №7862; стягнуто з публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь [PERSON] витрати по сплаті експертизи у розмірі 5 296, 00 грн. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 12.12.2017 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09.10.2017 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Альфа - Банк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним відмовлено. Постановою Верховного суду від 05.12.2018 року рішення апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року залишити без змін. Висновком експерта Київського НДІСЕ № 20545/18-72 від 21.05.2019 року за результатами проведення незалежної судово - економічної експертизи встановлено, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості на кінець дня 23.10.2016 року не відповідає умовам кредитного договору № 800002338 від 23 жовтня 2007 року та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за даним кредитним договором. Розмір заборгованості за кредитним договором № 800002338 від 23 жовтня 2007 року становив 17 094, 80 доларів США (в т.ч. 15 340, 57 доларів США за основним боргом та 1 754, 23 доларів США за процентами), а також 121 553, 62 грн. пеня за прострочення основного боргу та процентів. Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судові (стаття 16 ЦК України та позасудові (статті 17-19 ЦК України). Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»). З огляду на вказане Закон України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону України «Про іпотеку») є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону України «Про іпотеку»): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 вказаного Закону. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, провадження № 14-112цс19. У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку»). У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 Закону України «Про іпотеку»). У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку»). Положення вказаної частини не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону України «Про іпотеку»). Вимога, встановлена частиною першою статті 35 ЗаконуУкраїни «Про іпотеку», не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя статті 35 Закону України «Про іпотеку» ). Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону України «Про іпотеку»). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку». Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 36 цього Закону) не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 вказаного Закону). Це означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону України «Про іпотеку», способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 вказаного Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. Згідно з частиною другою статті 35 Закону України «Про іпотеку» визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 вказаного Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 цього Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону України «Про іпотеку», не передбачили. Судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» суд у резолютивній частині відповідного рішення обов`язково визначає спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 вказаного Закону. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. З огляду на зазначені висновки щодо застосування статей 35, 36, 37, 38 і 39 Закону України «Про іпотеку», враховуючи обов`язковість договору для сторін (стаття 629 ЦК України), сторони, визначаючи його умови, реалізували принцип свободи договору (пункт 3 частини першої статті 3, стаття 627 ЦК України). Відповідні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 235/3619/15-ц (провадження № 14-11цс18) та від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19). При розгляді вказаної цивільної справи судом враховуються зазначені вимоги законодавства, та дослідивши та проаналізувавши умови укладеного між банком та відповідачем іпотечного договору, звертає увагу на те, що ПАТ «Альфа-Банк» звертаючись до суду з цим позовом обрав один із наведених способів звернення стягнення на предмет іпотеки і просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, що відповідає положенням договору іпотеки та статтям 39, 41-47 Закону України «Про іпотеку», унаслідок чого дійшов висновку про те, що ПАТ «Альфа-Банк» вправі вимагати застосування такого способу звернення у судовому порядку, однак з урахуванням висновку експерта Київського НДІСЕ № 20545/18-72 від 21.05.2019 року за результатами проведення незалежної судово - економічної експертизи, яким встановлено, що розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 800002338 від 23 жовтня 2007 року становить 17 094, 80 доларів США (в т.ч. 15 340, 57 доларів США за основним боргом та 1 754, 23 доларів США за процентами), а також 121 553, 62 грн. пеня за прострочення основного боргу та процентів. Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Частиною 1, 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах). У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги правові позиції висловлені ВП ВС в постанові від 21.03.2018 року (справа № 245/3619/15-ц, провадження №14-11цс18), суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково, при цьому судом не встановлено, що на зазначений предмет іпотеки поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та враховується висновок експерта Київського НДІСЕ № 20545/18-72 від 21.05.2019 року за результатами проведення незалежної судово - економічної експертизи, яким встановлено, що розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 800002338 від 23 жовтня 2007 року становить 17 094, 80 доларів США (в т.ч. 15 340, 57 доларів США за основним боргом та 1 754, 23 доларів США за процентами), а також 121 553, 62 грн. пеня за прострочення основного боргу та процентів. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 7 234, 22 грн.

Outcome: partial