Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

В липні 2014 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» (надалі ПрАТ «СК «Україна») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, 02.06.2012 року о 12:50 год. в м. Києві по вул. Юрківська-Межигірська сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Шкода», д/н [NUMBER], яким керував [PERSON] та «Шевроле», д/н [NUMBER], яким керував [PERSON]. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 27.06.2012 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль марки «Шевроле», д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження. На момент ДТП діяв договір між ПрАТ «СК «Україна» та [PERSON] обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.12.2012 року № АВ/1205757, відповідно до умов якого позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «Шкода», д/н [NUMBER]. 24.12.2012 року на адресу позивача надійшла регресна вимога від ВАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП автомобілю «Шевроле», д/н [NUMBER], власником якого є [PERSON]. На підставі страхового акта та заяви про перерахунок страхового відшкодування, позивачем було виплачено ВАТ «НАСК «Оранта» страхове відшкодування в розмір 6 382,38 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 1087 від 01.08.2013 року. У зв'язку з чим позивач набув право стягнути з відповідача, як винної особи суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. З цих підстав позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6 382,38 грн. та судові витрати, сплачені позивачем. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд за згоди позивача, вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача, провівши заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 02.06.2012 року [PERSON], керуючи автомобілем «Шкода», д/н [NUMBER], в м. Києві на перехресті вул. Межигірська - Юрківська, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Шевролет», д/н [NUMBER]. Постановою Подільського районного суду міста Києва від 27.06.2012 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та застосовано адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП України (а.с.11). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 02.06.2012 року, відповідно до полісу № АВ/ 1205757, цивільна правова відповідальність відповідача [PERSON] за шкоду, завдану майну третіх осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при експлуатації автомобіля «Шкода», д/н [NUMBER] застрахована в ПрАТ «СК «Україна» з нульовою франшизою (а.с. 15). З довідки ВДАІ Подільського РУ ГУ МВС України № 9015879 вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Шевроле», д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження (а.с.10). Автомобіль «Шевроле», д/н [NUMBER], що на праві приватної власності належить [PERSON], відповідно до договору добровільного страхування № УБ 897052 від 19.01.2012 року, на день скоєння ДТП був застрахований у ВАТ НАСК «Оранта» (а.с.17). 13.06.2012 року, спеціалістом (оцінювачем) ТОВ «Гарант-Асістанс» [PERSON] було проведено оцінку автомобіля «Шевроле», д/н [NUMBER] про що складено звіт № АА6403СІ-13.06/1, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Шевроле», д/н [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП, складає 7 261,37 грн. (а.с.20-23). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. У відповідності до положень ч.1 ст.990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування», страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Як вбачається зі страхового акту № СТО-12-8912/1 від 20.07.2012 року, складеного ВАТ НАСК «Оранта», сума страхового відшкодування власнику транспортного засобу «Шевроле», д/н [NUMBER] становить 6 382,38 грн. (а.с.29). Судом встановлено та підтверджується платіжним дорученням № 54494 від 22.08.2012 року, що ВАТ НАСК «Оранта» сплатив [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 6 382,38 грн. (а.с. 31). 18.12.2012 року ВАТ НАСК «Оранта» звернулось до ПрАТ «СК «Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 6 382,38 грн. (а.с.16). 24.07.2013 року позивачем складено страховий акт № 2012-06-02/007 на підставі якого було сплачено ВАТ НАСК «Оранта» страхове відшкодування у розмірі 2 720,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1087 від 01.08.2013 року. (а.с. 12, 32). Стаття 1187 ЦК України передбачає, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір підряду, оренди, інше речове право, тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки позивач виплатив грошові кошти на відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків, він має право регресної вимоги до відповідача на відшкодування понесених збитків. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Процесуальними нормами передбачено як право на участь у дослідженні доказів, так і обов'язок із доказування обставин при невизнанні їх сторонами. При цьому суд безпосередньо не повинен брати участь у зборі доказового матеріалу. Разом з тим, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним сплачено суму страхового відшкодування саме в розмірі 6 382,38 грн. та в судовому засіданні такі не здобуті. Отже, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає до стягнення з винуватця ДТП [PERSON] сума відшкодованого страхового відшкодування в розмірі 2 720,50 грн., тобто лише в межах суми, яка підтверджена платіжним дорученням про виплату ВАТ НАСК «Оранта» страхового відшкодування. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» страхового відшкодування в розмірі 2 720,50 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача в сумі у 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial