Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

В листопаді 2017р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача ПАТ «КБ «Хрещатик», в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти за договором № 276D-660819 банківського вкладу «Живи Сонячно» в доларах США із щомісячною виплатою процентів від 26 лютого 2016р. на загальну суму 35647,71 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 926483,98 грн., станом на день введення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик». Свої позовні вимоги, позивач обґрунтовував тим, що 26 лютого 2016р. між сторонами був укладений договір № 276D-660819 банківського вкладу «Живи Сонячно» в доларах США, банк прийняв грошові кошти в сумі 50000,00 дол. США на термін з 26 лютого по 25 березня 2016р., із щомісячною виплатою процентів 6,5% річних із залишком заборгованості на день введення тимчасової адміністрації в сумі 35647,71 дол. США. 05 квітня 2016р. постановою НБУ №234 ПАТ «КБ «Хрещатик», віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Правління НБУ від 02 червня 2016р. №46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016р. №913, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку». Зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» з 06 червня 2016р. до 05 червня 2018р. включно. Позивачу відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплачено кошти в сумі, еквівалентній 200000,0 грн. Позивачем було подано заяву про визнання його кредитором відповідача в процедурі ліквідації. Загальний залишок коштів позивача на рахунок складає 35647,71 дол. США, та визнано позивача кредитором по грошовим вимогам. 19 січня 2017р. постановою Окружного адміністративного суду м. Києва по справі №826/6665/16, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017р., визнано протиправною та скасовано постанову НБУ від 05 квітня 2016р. №234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних», 23 травня 2017р. ухвалюю Вищого адміністративного суду України відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення виконання вищезазначених рішень. Таким чином, позивач зазначає, що ПАТ «КБ «Хрещатик» не віднесено до категорії неплатоспроможних та він не знаходиться в стадії ліквідації. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2017р. відкрито провадження по справі. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач ПАТ «КБ «Хрещатик» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зазначив, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення коштів та майна банку. Також зазначає, що рішенням Правління НБУ від 02 червня 2016р. №46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 03 червня 2016р. №913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатору банку», останні не скасовані. У своїй відповіді на відзив, позивач зазначає, що постанова НБУ від 05 квітня 2016р. №234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних», а також прийняте на її підставі рішення виконавчою дирекцією Фонду від 03 червня 2016р. №913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатору банку» є не діючим, а тому на відповідача не поширюється режим тимчасової адміністрації. Судом до участі у справі, в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору було притягнуто Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Третьою особою Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було подано до суду пояснення на позов, які за своїм змістом є аналогічними відзиву на позов. Позивач та його представник у судовому засідання, заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові та відзиві на позов, просили суд позов задовольнити. Представники відповідача, третьої особи НБУ, в судове засідання з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, поважності причин неявки не повідомили. Стороною відповідача було подано відзив на позов. Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб проти позову заперечила, з підстав наведених у письмових поясненнях, зазначаючи, що права позивача не порушення, оскільки заявлені ним вимоги включені до Реєстру акцептованих кредиторів. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, представника третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 26 лютого 2016р. між сторонами був укладений договір № 276D-660819 банківського вкладу «Живи Сонячно» в доларах США, банк прийняв у позивача грошові кошти в сумі 50000, 00 дол. США на термін з 26 лютого по 25 березня 2016р., із щомісячною виплатою процентів 6,5% річних із залишком заборгованості на день введення тимчасової адміністрації в сумі 35647,71 дол. США, що за курсом НБУ становить 893052,48 грн., що підтверджується довідкою, яка була видана позивачу відповідачем від 22 червня 2018р. № 9-2/2478. 05 квітня 2016р. постановою НБУ № 234 ПАТ «КБ «Хрещатик» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Правління НБУ від 02 червня 2016р. №46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016р. №913, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку». Зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» з 06 червня 2016р. до 05 червня 2018р. Спеціальним законом, який регулює діяльність банку в період здійснення тимчасової адміністрації та процедури ліквідації, а також врегульовує інші питання, пов`язані із здійсненням вказаних процедур, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку7 процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення. незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Позивачу відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплачено кошти в сумі, еквівалентній 200 000,00 грн. 19 січня 2017р. постановою Окружного адміністративного суду м. Києва по справі №826/6665/16, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017р., визнано протиправною та скасовано постанову НБУ від 05 квітня 2016р. №234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних». Оскільки, постанову НБУ від 05 квітня 2016р. №234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» було скасовано, а тому прийняте на її підставі рішення виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03 червня 2016р. №913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатору банку» є недіючим, а тому на відповідача не поширюється режим тимчасової адміністрації Відповідно до ч. 1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Згідно положень ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Європейський суд з прав людини у справі «Zolotas проти Греції» (No 2) зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], N 13279/05, § 56,20 жовтня 2011 року)». Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Крім того, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Також, ч. ч. 1, 2, ст. 319 та ч. 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до положень ч. ч. 1-3 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав вимоги позивача щодо розірвання договору банківського вкладу, повернення коштів, чим допустив порушення його прав як вкладника. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. ст. 1060, 1061, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме слід стягнути з відповідача н користь позивача суму вкладу у розмірі 35647,71 дол. США, що за курсом НБУ становить 893052,48 грн., станом на день введення тимчасової адміністрації у відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 8000,0 грн.

Outcome: partial