Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

В квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення та виселення, в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNL0GK03205835 від 20 квітня 2006 року, в розмірі 66795,31 Доларів США, що за курсом НБУ 10,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28 березня 2014 року складає 724729 грн. 11 коп.; звернути стягнення на 17/25 частин комплексу, які складаються з магазину продовольчих товарів № 3 літ. «Б», вхід в підвал літ. «Е» та літ. «Ж», склад літ. «Д», огорожа № 1-2, замощення І, які розташовані за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № DNL0GK03205835 від 20 квітня 2006 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідно до укладеного Кредитного договору № DNL0GK03205835 від 20 квітня 2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 110542,36 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20 квітня 2006 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: 17/25 частин комплексу, які складаються з магазину продовольчих товарів № 3 літ. «Б», вхід в підвал літ. «Е» та літ. «Ж», склад літ. «Д», огорожа № 1-2, замощення І, які розташовані за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Відповідачем порушуються вимоги кредитного договору, а саме, не дотримується графіку повернення коштів, наданих йому згідно кредитного договору, та сплати відсотків за користування кредитними коштами, в результаті чого виникла кредитна заборгованість. Загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 28 березня 2014 року становить 66795,31 доларів США, яка складається з наступного: 61812,02 доларів США - заборгованість за кредитом; 3417,90 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 379,54 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1185,85 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмету іпотеки та стягнути судові витрати. Представник позивача за довіреністю Дементьєва О.М. надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у відповідності до п. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Встановлено, що 20 квітня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNL0GK03205835, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 110542,36 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік з кінцевим терміном повернення 20 квітня 2013 року (а.с.13-15). В якості забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором, того ж дня між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки (а.с.19-20), за яким відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: 17/25 частин комплексу, які складаються з магазину продовольчих товарів № 3 літ. «Б», вхід в підвал літ. «Е» та літ. «Ж», склад літ. «Д», огорожа № 1-2, замощення І, які розташовані за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу частини комплексу від 20 квітня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 839. Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконані у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем [PERSON] порушуються вимоги кредитного договору, а саме, не дотримується графіку повернення коштів, наданих йому згідно кредитного договору, та сплати відсотків за користування кредитними коштами, в результаті чого виникла кредитна заборгованість. Загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 28 березня 2014 року становить 66795,31 доларів США, яка складається з наступного: 61812,02 доларів США - заборгованість за кредитом; 3417,90 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 379,54 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1185,85 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно п.15.7.1 Договору іпотеки Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» ст. 35 Закону України «Про іпотеку» якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Таким чином, вимоги банку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на суму заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» установлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Іпотечний договір № DNL0GK03205835 від 20 квітня 2006 року містить застереження, що передбачає право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору-купівлі продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає Іпотекодоржателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця у т.ч. отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Пункт 10 Іпотечного договору передбачає вартість предмета іпотеки у розмірі 690890 грн. За таких обставин, з огляду на положення ст.6, 627 ЦК України щодо диспозитивності цивільного права та свободи договорів, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки у наведений ним спосіб підлягають задоволенню. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Враховуючи викладене та

Outcome: approved