Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

В липні 2014 року позивач через свого представника звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову вказує, що 19 березня 2011 року між ним та [PERSON] був укладений у письмовій формі договір позики, за умовами якого позичальник [PERSON] одержав від нього безпроцентну позику в сумі 357952 грн., яку зобов'язався повернути не пізніше 19 липня 2011 року. Однак у зазначений строк відповідач на порушення своїх договірних зобов'язань борг не повернув. На його неодноразові усні прохання про добровільну сплату боргу ніяким чином не прореагував, більш того почав переховуватись від нього, змінивши телефоні номери та фактичне місце проживання. З урахуванням рекомендацій Верховного Суду України № 62- 97р від 03.04.97 р. відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період з вересня 2011 р по липень 2014 року [PERSON] зобов'язаний сплатити на його користь 45101 грн. (357 952 грн. х 100,4% (загальний індекс інфляції з вересня 2011 р. по січень 2012 р.) х 100,5% (загальний індекс інфляції за 2013 рік) х 111,6% (загальний індекс інфляції з січня 2014 р. по липень 2014 року). Сума індексу інфляції становить різницю між сумою боргу з урахуванням індексу інфляції та сумою боргу і складає 45101 грн. ( 403053 грн. - 357952 грн.). А три проценти річних від простроченої суми за три роки прострочення (20.07.2011 р. по 20.07.2014 року) 32215,68 ( 357952 грн. х 3% х 3 роки). Остаточно збільшивши розмір позовних вимог позивач вказав, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період з вересня 2011 р. по лютий 2015 р., яку [PERSON] зобов'язаний сплатити на його користь складає 107 135,03 грн. (357 952 грн. х 100,4% (загальний індекс інфляції з вересня 2011 р. по січень 2012 р.) х 100,5% (загальний індекс інфляції за 2013 рік) х 124,9% (загальний індекс інфляції за 2014 рік) х 103,1% (індекс інфляції за січень 2015 рік); Сума індексу інфляції становить різницю між сумою боргу з урахуванням індексу інфляції та сумою боргу і складає 107 135,03 грн. (465 087,03 грн. - 357 952 грн.), а три процента річних від простроченої суми за період з 20.07.2011 р. по 12.02.2015 р.) 38 305,77 грн. ((357 952 грн. х 3% : 365 днів) х 1302 дні). Також зазначив що у пункті 2 договору позики від 19.03.2011 року сторони домовились, що загальна сума, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим договором буде відповідати гривневому еквіваленту 44800 доларів США за курсом їх продажу АКБ «Правекс-Банк» на дату здійснення платежу. Згідно даних, одержаних з мережі Інтернет курс продажу доларів АКБ «Правекс-Банк» станом на 12.02.2015 р. становить 25,50 грн. за один долар США. Таким чином, збитки, пов'язанні з девальвацією гривні та з урахуванням вимоги про стягнення суми основного боргу становить суму 784 448 грн., виходячи з наступного розрахунку: 1 142 400 грн. - 357 952 грн. = 784 448 грн. Враховуючи збільшення розміру позовних вимог позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 357 952 грн. як основну суму боргу за договором позики від 19.03.2011 року. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] за весь час прострочення індекс інфляцію в сумі 107 135, 03 грн. і три проценти річних в сумі 38 305, 77 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] збитки в розмірі 784 448 грн. та судові витрати в сумі 3892, 27 грн. В судових засіданнях позивач та його представник позовні вимоги підтримали з обставин викладених в позові та просили суд позов задовольнити. Відповідач та його представник проти позову заперечували з посиланням на те, що дійсно 19 березня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого він отримав від позивача грошові кошти в розмірі 357 952 гривні . В подальшому він борг погасив в повному обсязі. Продав квартиру, що знаходилася в [ADDRESS] і позивач , який був присутній при укладенні договору купівлі-продажу, отримав кошти від покупця квартири. Також вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Таким чином, враховуючи, що за договором позики 19.03.2011 р., грошові кошти (сума позики) були передані позикодавцем у власність позичальнику в грошовій одиниці - гривні, а саме в розмірі 357 952 грн., тому відповідач зобов'язаний повернути позивачу грошові кошти у такій самій сумі та у такій самій кількості, що була передана йому в борг у строк та в порядку, що встановлені договором. В подальшому в судових засіданнях відповідач та його представник пояснювали, що відповідач продав офіс в м.Києві та коли його звільняв для реалізації, то виявив папірці на яких зафіксовано повернення коштів позивачу. Так, 17.05.2011 р. повернув 63974 грн., 09.05.2011 року - 50 000 грн., 11.05.2011 року - 3500 грн., 13.08.2011 року - 46 000 грн., 09.09.2011 року - 46 900 грн., 09.09.2011 року - 46900 грн., 22.07.2011 року 1680 дол., що еквівалентно 13440 грн., 22.07.2011 року - 54000 грн., 19.09.2011 року - 47 000 грн., 20.09.2011 року - 55880 грн. Всього повернув позивачу 380694 грн. , що на 22742 грн. більше, тобто це є платою за користування коштами. Просили в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. 19.03.2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики відповідно до умов якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошову суму в розмірі 357952 грн., що за курсом продажу доларів США АКБ «Правекс Банк» станом на 19.04.2011 року складає 44800 доларів США, строком до 19.07.2011 року. Позику в розмірі 357952 грн., що за курсом продажу доларів США АКБ «Правекс Банк» станом на 19.04.2011 року складає 44800 доларів США позикодавець передав позичальнику під час підписання цього Договору. Відповідно до п.2 сторони домовилися, що загальна сума, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим договором буде відповідати гривневому еквіваленту 44800 доларів США , що за курсом їх продажу АКБ «Правекс-Банк» на дату здійснення платежу. Пунктом 3 договору сторони визначили, що вказана позика є безпроцентною. У відповідності до ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому Позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В судовому засіданні відповідач надавав суду непослідовні пояснення стосовно повернення ним позики. То він посилався, що кошти повернув продавши квартиру, що знаходилася в [ADDRESS] і позивач , який був присутній при укладенні договору купівлі-продажу, отримав кошти від покупця квартири . В подальшому в судовому засіданні надав розрахунки повернення коштів, які суд вважає неналежними доказами по справі , оскільки з них не вбачається чи-то позивач отримував вказані кошти у відповідача чи-то повертав їх йому. Окрім того, в розрахунку вказано, що Бабій отримав 22.07.2011 року 1600 дол. США в рахунок виконання умов договору позики відсотки, проте не зазначено від кого, окрім того, спірний договір взагалі є безпроцентним. Суд вважає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України на підтвердження виконання умов договору позики, а тому приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути позику в сумі 357952 грн. Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов*язання , на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. З урахуванням вищевказаної норми та рекомендації Верховного Суду України № 62-97-р від 03.04.97 р. відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період з вересня 2011 року по лютий 2015 року, яку [PERSON] зобов*язаний сплатити на користь позивача і складає 107135 грн. 03 коп. ( 357952 грн. х 100, 4 (загальний індекс інфляції з вересня 2011 року по січень 2012 р.) х 100, 5 % (загальний індекс інфляції за 2013 рік) х 124,9 (загальний індекс інфляції за 2014 рік) х 103,1 % (індекс інфляції за січень 2015 р.). Сума індексу інфляції становить різницю між сумою боргу з урахуванням індексу інфляції та сумою боргу і складає 107135,03 грн. , яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з вересня 2011 року по лютий 2015 року. (465 087,03 грн. - 357952 грн.) Три проценти річних від простроченої суми за період з 20.07.2011 року по 12.02.2015 року складає 38305 грн. 77 коп., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. (357952 грн. х 3 % : 365 днів) х 1302 дні). При цьому не підлягає задоволенню вимога про стягнення збитків пов*язаних з девальвацією гривні в сумі 784448 грн., оскільки відповідно до договору позики позика надавалася в національній валюті - гривнях, тому підстав для стягнення суми боргу з урахуванням девальвації не має. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 3892 грн. 27 коп. (судовий збір 121 грн. 80 коп. за подання заяви про забезпечення позову + 3654 грн. за подання позову + 116 грн. 47 коп. за відправлення телеграм). На підставі викладеного та

Outcome: partial