Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної\~ шкоди зобов'язати Комунальне підприємство «Керуюча компанія «Перспектива» Слобожанської селищної ради» відшкодувати [PERSON], завдану моральну шкоду шляхом передачі йому у власність грошових коштів в сумі 800000 (восьмисот тисяч) гривень, що завдана актом дискримінації його права на захист від неправомірних обмежень у формі утиску (ст. 24 ч. 2 Конституції), права на повагу до його гідності (ст. 28 ч. 1 Конституції), права на захист споживача (ст. 42 ч. 4 Конституції), що розпочався 02.07.2017 року і тягнеться далі та призвів до суттєвого погіршення творчих здібностей позивача у формі втрати здатності створювати зображення квітів волошок. Зобов'язати Комунальне підприємство «Керуюча компанія «Перспектива» Слобожанської селищної ради» спростувати твердження про те, що громадянин [PERSON], є боржником по відношенню до Комунального підприємства «Керуюча компанія «Перспектива» Слобожанської селищної ради» шляхом надання позивачу належним чином оформленого службового документа, який свідчить про те, що громадянин [PERSON], не є боржником по відношенню до Комунального підприємства «Керуюча компанія «Перспектива» Слобожанської селищної ради» та не має договірних відносин з Комунальним підприємством «Керуюча компанія «Перспектива» Слобожанської селищної ради». В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що його та КП ЖЕК-1 Дніпропетровського району в особі начальника [PERSON] пов'язує договір №2998 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 12.09.2006 р., платежі за яким позивач виконує регулярно. 02.07.2017 р. позивачем було одержано вимогу підприємства про сплату заборгованості величиною 1202,08 грн. Вимогу від 02.07.2017 р., вважає протиправною та безпідставною, оскільки між ним та підприємством не існує правовідносин, що встановлені на основі та з урахуванням норм права за ст. 202 ч. 4, ст. 208 ч. 1 п. 2 Цивільного кодексу України, ст. 19 ч. 5 п. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 19 ч. 1, ст. 26 ч. 1 п. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст. 11 ч. 5 абзац 2 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Для нього як для особи творчої професії вкрай важливо знаходитись у нормальному психологічному стані. Протиправні діяння відповідача є актом дискримінації, що вчинив глибоко негативний вплив на нього він втратив здатність до нормальної творчої діяльності, а саме він втратив здатність створювати зображення квітів волошок, для створення яких необхідні певні умови, а саме: внутрішній спокій та відчуття творчого натхнення. Але протиправні діяння відповідача не дозволяють зосередитись на волошках. А тому він звернувся до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивач не зявився, в прохальній частині позову просив розглянути дану позовну заяву без його присутності. Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, надавши до справи заперечення щодо позову, згідно яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Розгляд справи проводиться в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною 2 ст. 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу і одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків. В поданому позові позивач доводив той факт, що відповідач завдав\~ йому моральної шкоди. Однак, дане твердження не знайшло свого обєктивного підтвердження в ході розгляду справи, оскільки згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.\~\~ Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивача та КП ЖЕК-1 Дніпропетровського району в особі начальника [PERSON] пов'язує договір №2998 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 12.09.2006 р., платежі за яким позивач виконує регулярно. 02.07.2017 р. позивачем було одержано вимогу підприємства про сплату заборгованості величиною 1202,08 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях,\~\~яких\~\~фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої,\~\~членів її сім'ї чи близьких родичів; у\~\~душевних\~\~стражданнях,\~\~яких\~\~фізична\~\~особа\~\~зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;\~\~у\~\~приниженні\~\~честі\~\~та гідності фізичної особи, а також ділової\~\~репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із ст. 1167 ЦК України, моральна\~\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,\~\~діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суду необхідно з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] в позовній заяві не надав належних доказів наявності моральної шкоди, та на підтвердження факту заподіяння КП «Керуюча компанія «Перспектива» моральних страждань. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»,\~ в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Суд не може надати належну правову оцінку позовним вимогам позивача, оскільки останнім, не надано жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог. Позивачем не доведений належними доказами факт завдання йому моральної шкоди, оскільки відповідні процесуальні рішення щодо встановлення вини відповідача відсутні. Крім того, позивачем у позові не зазначено та не надано жодних доказів, яким чином та з яких підстав проявляється дискримінація чи утиск відносно нього зі сторони відповідача, тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у звязку з необґрунтованістю та безпідставністю. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави, оскільки у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, відмовлено. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed