Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

В листопаді 2016 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивували тим, що 24.11.2010 р. відповідач отримав кредит в розмірі 3300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, відповідно до умов договору відповідач зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором. Проте, відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконав, в звязку з чим станом на 31.10.2016 р. утворилась заборгованість за кредитом. Посилаючись на вищевикладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 16346 грн. 84 коп. за кредитним договором № б/н від 24.11.2010 р., а також судовий збір. Відповідно до заяви, яка міститься у позові, представник позивача підтримав вимоги та не заперечував проти розгляду справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений судом відповідно до вимог ЦПК. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 25.11.2016 р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», був укладений Договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 3 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його використання в розмірі 36,00 % на місяць на залишок заборгованості, а також зобовязувався сплачувати інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Відповідно до умов Договору Клієнт ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. Згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, Банк встановлює Клієнту кредитний ліміт та може змінити (збільшити або зменшити) його в будь-який момент. Згідно п. 1.1.2.5 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт зобовязувався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перерахунком платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Відповідно до п. 1.1.5.20 Умов та Правил надання банківських послуг, у випадку порушення клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених чинним договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. 00 коп. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Проте в порушення умов передбачених кредитним договором, відповідач грошові зобовязання перед кредитодавцем належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобовязанням. Відповідно до наданого позивачем [PERSON], станом на 31.10.2016 р. заборгованість відповідача складає 16 346 грн. 84 коп., а саме: 2 510 грн. 24 коп. заборгованість за тілом кредиту, 12\~581 грн. 99 коп. заборгованість за відсотками, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 754 грн. 61коп. штраф (процентна складова). Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що відносини за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 вказаного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Щодо посилань відповідача (у заяві про перегляд заочного рішення), про необхідність застосування наслідків спливу строку позовної давності, то суд зазначає таке. За змістом частини третьої\~статті 254 ЦК України\~строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки(стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно зі\~статтею 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналогічні висновки Верховного Суду України містяться в постановах від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 та 3 червня 2015 року № 6-31цс15. В травні 2014 року відповідач востаннє\~ виконував умови кредитного договору, а в подальшому припинив оплату чергових платежів і кредитор звернувся до суду з вимогами надавши розрахунок заборгованості станом на 31.10.2016 р. Судом встановлено, що останній платіж за договором відповідач здійснив 22.05.2014 року, а з позовними вимогами банк звернувся до суду в листопаді 2016 р., в звязку з чим Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в межах строку позовної давності. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту\~ підлягають задоволенню, оскільки Банком не пропущено строк позовної давності. Разом з тим, при визначені розміру процентів, слід зазначити, що позивачем проведено розрахунок із збільшеної процентної ставки, ніж передбачено умовами договору. Зокрема, з вересня 2014 року застосовано ставку 34,8%, а з квітня 2015 року - 43,2%. Оскільки, вказане збільшення процентної ставки не передбачено умовами договору та не були погоджені з позичальником, суд вважає, що вони не можуть застосовуватись при визначені заборгованості відповідача. З матеріалів справи вбачається, що станом на 22.05.2014 р. заборгованість відповідача за тілом кредиту складала 2\~510 грн. 24 коп. З 22 травня 2014 року по 31 жовтня 2016 року (в межах позовних вимог), період прострочення склав 893 дні. Тому, враховуючи розмір процентної ставки, що відповідає умовам договору - 30 %, сума заборгованості по процентам за цей період складає 1 868 грн. 16 коп. ((2\~510,24 грн. х 30%) / 360) х 893). Отже, загальний розмір заборгованості за період з 22 травня 2014 року по 31 жовтня 2016 року складає 4 378 грн. 40 коп. (2\~510,10 грн. + 1\~868,16 грн.). Крім того, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф та пеню, передбачені Умовами та Правилами, а також Довідкою. Вирішуючи питання про стягнення штрафу, суд виходить з того, що Довідкою про умови кредитування передбачено, що у разі порушення позичальником грошових зобов'язань більш, ніж на 120 днів, він сплачує штраф в розмірі 500 грн. та 5 % від суми позову. Виходячи з аналізу ч. 2\~ст. 549 ЦК України, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. За змістом цього зобов'язання нарахування процентної (розрахункової) частини штрафу пов'язане не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення платежів), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобов'язання. А тому обґрунтованим є стягнення штрафу лише в розмірі фіксованої частини - 500 грн. Крім того, суд спростовує твердження відповідача про не відповідність розрахунку заборгованості із заявленими вимогами позивача, зокрема щодо заборгованості за тілом кредиту, оскільки в даному випадку сальдо простроченої та поточної заборгованості сумується. Враховуючи вищенаведене,\~ суд приходить до висновку про часткове задоволення\~ позовних вимог.\~ Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 1 378 грн. 00 коп.

Outcome: partial