Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

В інтересах неповнолітньої [PERSON] до суду з позовом звернувся [PERSON] та просить визначити, що частка [PERSON] , яка померла [INFO] у праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру, що розташована за адресою: квартири [ADDRESS] становить 1/2 частину. В обгрунтування позову вказано, що матір [PERSON] [PERSON] померла [INFO] , спадкоємцями якої є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач, як представник неповнолітньої [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Гукової Н.Є. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та надав дублікат договору купівлі-продажу спірної квартири, проте, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва оскільки заявником не надано документа, який би свідчив про те, що між спадкоємцем [PERSON] та її чоловіком [PERSON] укладався договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності на вказане майно. Проте, позивач вважає, що оскільки спірна квартира була придбана під час перебування [PERSON] та [PERSON] в шлюбі, зі згоди останньої, тому вказана квартира є об`єктом спільної сумісної власності. 20.07.2020 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідач позовні вимоги не визнала, зазначила, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , який помер [INFO] . При житті жоден із подружжя не вирішував питання про право власності на частку майна у спільному майні, відсутні будь-які в цьому підтвердження. Відповідач вважає, що перераховані статі матеріального права в позові не можуть слугувати підставами для задоволення викладених позовних вимог позивача. На підставі чого, визначити частку [PERSON] у складі спільної сумісної власності на майно, а отже і включити невизначену частку до складу спадкового майна та видати свідоцтво про право на спадщину на майно не вбачається за можливе (а.с. 28-29). В судовому засіданні 16.03.2021 року позивач та його представник адвокат Мартинюк Д.В. підтримали позовні вимоги та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечувала щодо задоволення позову зазначила, що власник майна помер тому майно має бути розподілено між двома спадкоємцями, а саме [PERSON] та [PERSON] . Підстав для визначення частки не має, оскільки [PERSON] був єдиним власником спірного майна. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відзиву на позовну заяву не надходило. Третя особа приватний нотаріус Гукова Н.Є. заявила клопотання про проведення розгляду справи за її відсутності. Представник третьої особи АТ «Укрсиббанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третіх осіб. Заслухавши позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані сторонами докази, суд, за результатами розгляду позовних вимог по суті, дійшов наступного висновку. Встановлено, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05.12.2014 року (а.с. 9). Від шлюбу сторони стали батьками [PERSON] , 2010 року народження є (а.с. 16). На підставі договору купівлі-продажу від 02.10.2006 року [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 10-11). [PERSON] померла [INFO] (а.с. 14), [PERSON] помер [INFO] (а.с. 15). Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 21.08.2019 року №899 [PERSON] призначено опікуном на малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] (а.с. 18-19). З матеріалів спадкової справи №32/2019, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса звернулась [PERSON] та [PERSON] в особі свого представника [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] не видавалось. 08.05.2020 року [PERSON] , в інтересах [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса Гукової Н.Є. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на 1/3 частку спадкового майна 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Гукової Н.Є. від 08.05.2020 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно на тій підставі, що заявником не надано документа, який свідчить, що між спадкодавцем [PERSON] та її чоловіком [PERSON] укладався договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності або про виділ нерухомого майна зі складу спільного майна подружжя. Тому, визначити частку [PERSON] у складі спільної сумісної власності на квартиру, а отже і включити невизначену частку до складу спадкового майна не вбачається за можливе (а.с. 5-6). Відповідно до\~ст. 16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно положень частин 1-3\~ст. 61 СК України\~об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Право власності на спірну квартиру набуто [PERSON] за період перебування в шлюбі з [PERSON] . Квартира перебувала у спільній сумісній власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , а відтак останній належала 1/2 частка квартири. [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , тому є спадкоємцем за законом першої черги та має право на спадкування певної частини спадкового майна. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до \~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296\~Цивільного кодексу,\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Верховний Суд у постанові \~від 14.08.2019 року по справі № 523/3522/16-ц\~ роз`яснив, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює\~входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину\~та не здійснив державну реєстрацію права На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що розмір частки [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] , \~у праві\~спільної сумісної\~власності подружжя\~на квартиру,\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~становить 1/2\~частину, яка входить до складу спадщини, що відкрилась [INFO] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом враховано, що [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п. ґ ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір». На підставі чого та положень ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі по 454,00 грн з кожного.

Outcome: approved