Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

В квітні 2018 року до суду надійшла дана позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» в обґрунтування якої зазначено, що 04.03.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір №б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 15000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 17.12.2016 року [PERSON] помер. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі по справі, що підтверджується копіями їх паспортів та позичальника. Банком 09.10.2017 року була направлена претензія кредитора до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори. Згідно відповіді нотаріальної контори спадкоємці померлого із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не звертались. Позивач зазначає, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов'язання померлого позичальника. Спадкування обов'язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором №б/н від 04.03.2010 року становить 11131,01грн. Вказану суму разом із витратами по сплаті судового збору позивач просить стягнути з відповідачів. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON]В, яка діє на підставі довіреності, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позову задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] до судового засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечували. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Встановлено, що 04.03.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 15000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-НО №973116, виданого Кальміуським районним у м.Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1841, [PERSON] помер 17.12.2016 року. Відповідно до копії реєстру згрупованих поштових відправлень- рекомендованих листів Претензій кредитора до ДНК від 09.10.2017 року, ПАТ КБ «Приватбанк» направлено до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори претензію кредитора відносно [PERSON] Як вбачається з відповіді на вказану претензію від 18.10.2017 року, Третьою Маріупольською державною нотаріальною конторою отримана претензія до спадкоємців [PERSON] та зареєстрована в журналі реєстрації вхідних документів за №1272/01-16. За перевіреними відомостями, що містяться в архіві відповідної нотаріальної контори станом на 18.10.2017 року спадкова справа до майна померлого [PERSON] не відкривалась. Згідно копії реєстру згрупованих поштових відправлень- рекомендованих листів Претензій до спадкоємців 02.01.2018 року, ПАТ КБ «Приватбанк» було направлено лист-претензію до відповідачів, в якому зазначено, що станом на дату смерті заборгованість позичальника складає 11131,01грн. Проте, належного підтвердження про отримання відповідачами даної претензії до суду не надано. Згідно розрахунку заборгованості, наданого до суду, за договором №б/н від 04.03.2010 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], станом на дату його смерті, заборгованість становить 11131,01грн., яка складається з: - 2500,13грн.- заборгованість за наданим кредитом; - 2053,56грн. -\~ заборгованість за відсотками; - 6577,32грн.- нарахована пеня. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.3 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Згідно ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Оскільки позичальник (боржник) помер, то відповідати перед ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі ст.ст.1281-1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Також, згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Таким чином, позивач зобов'язаний довести, що саме відповідачі є спадкоємцями померлого, прийняли після нього спадщину та яка вартість майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину. Позивач зазначає, що спадкоємцями боржника у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі по справі. На підтвердження даної обставини позивач посилається на копії їх паспортів та позичальника, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання: [INFO]. Місце реєстрації відповідачів за вказаною адресою також підтверджується довідкою Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 14.05.2018 року. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, відповідачі, будучи спадкоємцями за законом, на час відкриття спадщини (час смерті) постійно проживали із спадкодавцем, протягом 6 місяців не відмовились від спадщини, а тому в силу ст.1268 ЦК України є такими, що прийняли спадщину після його смерті. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Отже, порушуючи питання про стягнення із спадкоємця заборгованості за кредитом, позивач в порушення вимог ст.1282 ЦК України будь-яких обґрунтувань та доказів щодо наявності та вартості спадкового майна не надає. Вказаний висновок суду узгоджується з висновком Верховного суду України, викладеного в постанові від 06.06.2018 року по цивільній справі №533/370/16-ц. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності та вартості майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину. Відсутність відомостей щодо наявності та вартості майна, отриманого у спадщину, визначеного його ринковою вартістю на час відкриття спадщини, в свою чергу позбавляє суд можливості вирішити позовні вимоги. Враховуючи викладене, у зв'язку з недоведеністю позивачем позовних вимог у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриваБанк». Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.2 ч.1-3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до вказаного розпорядження с.Сартана м.Маріуполя було включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Як вже встановлено судом боржник та відповідачі по справі зареєстровані в м.Маріуполі. Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк» неправомірно нараховував пеню на суму заборгованості в період дії заборони її нарахування,\~ встановленого ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а саме, сплачений позивачем судовий збір відносить за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed