Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

В лютому 2014 року ЖБК-2 звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] посилаючись на те, що відповідач являється користувачем послуг, які надає ЖБК -2 по утриманню будинку [ADDRESS] та прибудинкової території, пільгами не користується. Оскільки відповідач не оплачує послуги в повному обсязі станом на 01.01.2014 року за ним утворилася заборгованість зі сплати за послуги з утримання житлового будинку і прибудинкової території у розмірі 985,49 грн. Розрахунки за надані послуги проведені на підставі рішень виконавчого комітету Ізмаїльської ради №1393 від 30.10.2008 року, №1575 від 08.12.2011 року. В судовому засіданні 24.03.2014 року представник позивача надала заяву про збільшення розміру позовних вимог у зв'язку з тим, що станом на 20.03.2014 року сума заборгованості складає 1 157,85 грн. В судовому засіданні представник позивача - Тарасова І.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за послуги утримання житлового будинку і прибудинкової території в розмірі 1 157,85 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги та обставини позову не визнав, надав заперечення на позовні вимоги, в яких просив відмовити в задоволенні позову ЖБК-2, мотивуючи тим, що в липні 2013 року він за власний рахунок здійснив поточний ремонт фасаду будинку в районі належної йому квартири №75, на що ним було витрачено 1 762,50 грн., у зв'язку з чим позивач повинен був зробити перерахунок плати за житло. Крім того, між [PERSON] та ЖБК-2 відсутній договір по надання комунальних послуг та строки сплати, а також тарифи, за якими здійснюється оплата послуг. Листи з повідомленням про зміну тарифу по оплаті не отримував і не був ознайомлений. Станом на 01.10.2011 року за квартирою №75 рахувалася переплата у сумі 519,10 грн., проте ЖБК-2 не надав ніякої інформації щодо того, коли переплата закінчилася та з якого часу [PERSON] повинен був сплачувати за послуги. У зв'язку з вищевказаним, відповідач вважає, що позивачем надані невірні розрахунки заборгованості та просить відмовити ЖБК-2 в задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Пунктом 1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст. 20 Закону України обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. №45 (далі Правил), власники квартир (наймачі) - споживачі комунальних послуг зобов'язані належним чином та вчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] є власником та проживає в квартирі [ADDRESS], що підтверджується поясненнями сторін, та з огляду на вимоги ст. 61 ЦПК України є обставиною яка не підлягає доказуванню. Згідно даних особового рахунку заборгованість [PERSON] по експлуатації житла станом на 20.03.2014 року складає 1 157,85 грн. Відповідно до рішень виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №1393 від 30.10.2008 року, №1575 від 08 грудня 2011 року встановлений тариф на утримання будинку та прибудинкової території, що обслуговується ЖБК-2 - на утримання будинку по [ADDRESS] та прибудинкової території, за 1 м.кв. загальної площі житла, згідно статей витрат. (а.с.6-9) В додатку № 1 до рішення МВК №1393 від 30.10.2008 року та до рішення №1575 від 08.12.2011 року (а.с. 7, 9) зазначено вартість видів послуг на утримання житлового будинку та прибудинкової території ЖБК-2 по [ADDRESS]. Відповідно до підпункту 2 пункту «а» ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємства та організаціями комунальної власності відповідних територіальних громадян, погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належить до комунальної власності. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. [PERSON], у судовому засіданні пояснив суду, що послуги надаються частково, а саме з вивозу сміття та утилізації твердих побутових відходів, освітлення драбинних кліток, отже дані обставини відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Згідно ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому визначаються строки, види, показники порушень тощо; представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором; акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами строк договору або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії. Належних доказів в підтвердження складання актів-претензій щодо неналежного надання послуг ЖБК-2 по утриманню будинку по [ADDRESS] суду надано не було. Законодавство не передбачає звільнення оплати за отриманні послуги у випадку не надання окремих житлово-комунальних послуг. Крім того, згідно ст. 614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов'язання. Зазначений висновок відображено в постанові Верховного Суду України від 27 березня 2013 року у справі №6-6ц13. В силу статті 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язанні привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що він не зобов'язаний оплачувати послуги, так як між ним та позивачем відсутній договір, оскільки відповідно до положень статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-УІ відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірній основі. Статтями 20, 21 цього Закону визначено обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язками споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору; оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно з законодавством та умовами договору; підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов'язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також пунктом 7 Правил користування приміщенням житлових будинків, затверджених постановою КМ України № 572 від 8 жовтня 1992 року, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. № 45. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем послуг на основі типового договору, є не правом, а обов'язком споживача. Ухилення останнього від укладення договору не звільняє від плати за надані та спожиті комунальні послуги. Відсутність договору не є безумовною підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості плати за фактично спожиті послуги. Що стосується посилання відповідача, що позивач відмовляється зробити перерахунок заборгованості врахувавши його витрати в сумі 1 762,50 грн., які сплачені за ремонт поточного ремонту фасаду будинку, суд приходить до висновку, що дане посилання є необґрунтованим, оскільки відповідачем не надано суду доказів в підтвердження необхідності проведення такого ремонту, не надано суду також доказів складання актів - претензій щодо неналежного надання послуг ЖБК-2, а також з накладної наданої відповідачем суду від 16.07.2013 року не можливо встановити на чиє ім'я вона виписувалась. Також не надано суду доказів в підтвердження неправильності розрахунків заборгованості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ЖБК-2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій підлягає задоволенню та необхідно стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за послуги з утримання житлового-будинку та прибудинкової території у розмірі 1 157,85 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд також стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved