Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В листопаді 2013 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання угоди недійсною, визнання права власності та виселення. Вказував на те, що 17.10.1996 р. між ним та [PERSON] було укладено договір завдатку, згідно якого він передав останній 5 000 доларів США в рахунок оплати вартості [ADDRESS]. Також [PERSON] зазначав, що він передав [PERSON] кошти в борг у розмірі 4 600 доларів США. Однак всупереч досягнутих домовленостей 04.11.1997 р. [PERSON] продала належну їй [ADDRESS] іншій особі - [PERSON], при цьому не повернувши раніше сплачені кошти позивачу. За таких обставин позивач вважає, що, оскільки грошові кошти йому повернуто так і не було, право власності на спірну квартиру належить йому. Додатково позивач зазначав, що на теперішній час [PERSON] та [PERSON] померли, а в спірній квартирі проживає відповідач - спадкоємець останньої. Посилаючись на вищевикладене позивач просить суд: визнати договір купівлі-продажу [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] 30.12.1997 р. та зареєстрований на Південній товарній біржі, недійсним, як укладений внаслідок обману; визнати за ним право власності на вказану квартиру; виселити [PERSON] з [ADDRESS], як особу, яка самоправно зайняла житлове приміщення. Крім того просив поновити строк звернення до суду, оскільки попущений ним з поважних причин, через хворобу. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вважаючи його безпідставним. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 30.12.1997 р. на Південній товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] [PERSON] Згідно Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.03.1998 р., з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто кошти в розмірі 9 732 грн. 90 коп. в рахунок виконання зобов'язань по договору завдатку та договору позики. [PERSON] померла [INFO] р., [PERSON] померла [INFO] р. Спадщину - квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] прийняли її чоловік - [PERSON] та син - відповідач по справі [PERSON]. [INFO] року помер [PERSON]. Свідоцтво по право власності в порядку спадкування на спірну квартиру спадкоємцями досі не отримано. В квартирі весь цей час мешкає відповідач. Рішенням Ленінського райсуду м. Миколаєва 11.12.2008 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] по визнання недійсним договору купівлі-продажу, в задоволенні позову було відмовлено. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, передбаченому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх, порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами ( частина перша ст..252 ЦК України). Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З позовом, який розглядається, [PERSON] звернувся 07.11.2013 року, тоді як оспорюваний договір вчинено 30.12.1997 року, рішення Ленінським райсудом м. Миколаєва приймались за позовами [PERSON] - 16.03.1998 року та в останнє - 11.12.2008 року, за його присутності у судовому засіданні, що свідчить про обізнаність з приводу укладення договору щодо спірної квартири та її успадкування більш ніж п'ять років тому. Відповідно до наданих позивачем суду довідок щодо стану здоров'я - [PERSON] почав звертатись до лікаря - з листопада 2010 року, що свідчить про відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду із заявленими вимогами тривалий час. Згідно ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідач по справі у судовому засіданні заперечував проти поновлення позивачу строку звернення до суду, заявив про застосування строків позовної давності. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] 30.12.1997 р. та зареєстрований на Південній товарній біржі, недійсним, як укладений внаслідок обману задоволенню не підлягають через пропуск строку позовної давності, з підстав, наведених вище. Позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на вказану квартиру; виселення [PERSON], як особу, яка самоправно зайняла житлове приміщення не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від визнання договору недійсним.

Outcome: dismissed