Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

В листопаді 2019 року Акціонерне товариство (далі АТ) «Альфа-Банк» звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 2 жовтня 2008 року акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] було укладено договір кредиту № 834/18-27/35/8256. В забезпечення належного виконання [PERSON] умов кредитного договору 2 жовтня 2008 року між АКСР «Укрсоцбанк» та ПП «Віталія - Плюс» було укладено договір іпотеки, за умовами якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно: нежитлові приміщення першого поверху № 1-7, 9-21 площею 443,4 кв.м., другого поверху № 1-11 площею 435,5 кв.м. загальною площею 1314,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належать ПП «Віталія - Плюс». В зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] кредитних зобов`язань, позивач змушений розпочати процедуру звернення стягнення на іпотечне майно. Однак позивачу стало відомо, що звернути стягнення на іпотечне майно наразі неможливо, оскільки постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції від 20 листопада 2015 року та ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2013 року на вказане нерухоме майно ПП «Віталія - Плюс» накладено арешт, який є чинним та не скасований. Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги ст. 589 ЦК України позивач просив звільнити з-під арешту майно, яке належить АТ «Укрсоцбанк», а саме: нежитлові приміщення першого поверху № 1-7, 9-21 площею 443,4 кв.м., другого поверху № 1-11 площею 435,5 кв.м. загальною площею 1314,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладений постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції від 20 листопада 2015 року та ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2013 року, а також вирішити питання про відшкодування судових витрат зі сплати судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача ПП «Віталія-Плюс» Федосенко Н.А. позов визнала в повному обсязі. Аналогічна заява про визнання позову надійшла за підписом директора ПП «Віталія-Плюс» Гончарова О.М. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, а також зазначила про відсутність у неї заперечень щодо позовних вимог. Представник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. В своїх письмових поясненнях посилався на те, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження серія та номер: 48702930 від 20 листопада 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.Є. накладено арешт на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення першого поверху № 1-7, 9-21 площею 443,4 кв.м., другого поверху № 1-11 площею 435,5 кв.м. загальною площею 1314,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 2 березня 2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.Є. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 48702930, в межах якого було накладено арешт у зв`язку з тим, що виконавчий напис, вчинений 23 червня 2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І.О., зареєстрованим за № 2000 визнано таким, що не підлягає виконанню. Чинність арешту припинена. Зазначав, що відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником майна є ПП «Віталія-Плюс» (а.с. 11-12). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заявником є орган державної влади, його посадова особа, якими встановлено, змінено або припинено обтяження; особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення обтяження речових прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження серія та номер: 48702930 від 20 листопада 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.Є. накладено арешт на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення першого поверху № 1-7, 9-21 площею 443,4 кв.м., другого поверху № 1-11 площею 435,5 кв.м. загальною площею 1314,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 2 березня 2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.Є. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 48702930, в межах якого було накладено арешт у зв`язку з тим, що виконавчий напис, вчинений 23 червня 2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І.О., зареєстрованим за № 2000 визнано таким, що не підлягає виконанню. Чинність арешту припинена. Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Крім цього, ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2013 року в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - ПП «Віталія-Плюс» про поділ спільного майна подружжя накладено арешт на вказані нежитлові приміщення. Відповідно до ч.ч. 7-9 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Зі змісту ухвали суду вбачається, що арешт накладено в інтересах [PERSON] , яка до участі у вказаній справі не залучена. Доказів того, що відсутні підстави для подальшого застосування заходів забезпечення позову [PERSON] до суду також не надано. Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2013 року можуть бути скасовані судом, яким вони були застосовані в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - ПП «Віталія-Плюс» про поділ спільного майна подружжя за клопотанням учасника справи. За таких обставин, суд не приймає визнання позову відповідачем ПП «Віталія-Плюс», оскільки таке визнання порушує права та інтереси інших осіб. З огляду на вищезазначене, підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed