Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

В липні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача, з урахуванням уточнень посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № DNМ0GА00005444 від 09 жовтня 2007 р. третя особа - [PERSON] отримав кредит у розмірі 600 000 грн. на строк до 09.10.2027р. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15 % річних. Згідно умов зазначеного договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися щомісячно в період сплати, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, за відсотками, за комісією, а також інші витрати. В порушення умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 28.05.2013 року має заборгованість 2 209 270 грн. 29 коп. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 09.10.2007 року між позивачем та відповідачем - [PERSON] укладено іпотечний договір, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить відповідачеві на праві власності. У зв`язку із виникненням заборгованості за кредитним договором позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом його продажу на прилюдних торгах, виселити відповідача та інших осіб із вказаного житлового будинку, стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, раніше в судовому засіданні заперечила проти позову зазначивши, що предметом іпотеки за договором є житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із чим неможливо звернути стягнення на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . Представник третьої особи в судовому засіданні заперечила проти позову, зазначила, що 09 жовтня 2007 року між сторонами укладено договір про задоволення вимог іпотеко держателя, в якому визначено позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку із чим вважає необґрунтованим звернення АТ КБ «Приватбанк» до суду з даним позовом. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що 09 жовтня 2007 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNМ0GА00005443, відповідно до якого останньому був наданий кредит у розмірі 600 000 грн. до 09.10.2007р. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15 % річних та зобов`язався здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами (т. 1 а. с. 22-27). За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закону) іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. В забезпечення зобов`язань, 09.10.2007 року між сторонами укладено договір іпотеки домоволодіння № DNМ0GА00005444, згідно п. 35.3 якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а. с. 36-40). Однак, третя особа - [PERSON] не виконує в повному обсязі, в результаті цього виникла заборгованість за кредитним договором станом на 28.05.2013 року склала 2 209 270,29 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом в розмірі 618 573,68 грн.; заборгованості за процентами в сумі 620 851,16 грн., заборгованість по комісії - 60 000 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань - 804 404 грн. 01 коп.; штраф (фіксована частина) - 250 грн.; штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком банку (т. 1 а. с. 13-16). Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів на підставі статті 38 Закону України «Про іпотеку». У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 12 Закону). Згідно з частиною першою статті 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Судом встановлено, що сторони погодили іпотечне застереження, а саме визначили у договорі іпотеки передбачений частиною третьою статті 36 Закону спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, а саме звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем на публічних торгах (пункт 24 договору іпотеки). На відміну від такого різновиду позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки як звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (що може передбачати способи задоволення вимог іпотекодержателя, визначені у частині третій статті 36 Закону), судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 39 Закону передбачає, що суд у резолютивній частині відповідного рішення обов`язково визначає спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 вказаного Закону (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1243цс16). Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду висловленої у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, процедура продажу предмета іпотеки, передбачена статтею 38 Закону, може бути застосована як спосіб задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки і в судовому порядку (про що суд згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 39 Закону має вказати у судовому рішенні про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки), і у позасудовому порядку (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Проте звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя продати предмет іпотеки на прилюдних торгах у порядку, визначеному статтею 39 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту. Згідно з частиною першою статті 35 Закону у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону). З огляду на наведені висновки, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки позивач обрав неналежний спосіб захисту його прав іпотекодержателя, оскільки сторони передбачили у договорі іпотеки застереження, згідно з яким позивач має можливість самостійно звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах. Крім того, між сторонами укладено договір про задоволення вимог іпотеко держателя, яким визначено порядок позасудового порядку звернення стягнення на нерухоме майно.

Outcome: dismissed