Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій послався на те, що наказом начальника Головного управління МНС України в Одеській області № 291 від 14.05.2007 року [PERSON], зараховано в кадри Міністерства України з надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і присвоєно спеціальне звання молодшого начальницького складу - рядовий внутрішньої служби. При прийомі на службу відповідач був забезпечений форменим одягом. Наказом начальника Головного управління ДСНС України в Одеській області № 747 від 13.12.2013 року сержанта служби цивільного захисту [PERSON], який перебував на посаді старшого пожежного-рятувальника 4 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління ДСНС України в Одеській області, звільнено у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) на підставі пункту 176 підпункту 6 (у зв'язку із систематичним не виконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу), виключено з кадрів ДСНС України і знято з усіх видів забезпечення, а також утримано вартість речового майна, строки носіння яких не закінчилися у сумі 295,82 гривень. На момент звільнення [PERSON] при остаточному розрахунку з нього було утримано 45,71 гривень вартості речового майна. На підставі того, що [PERSON], добровільно не сплатив залишок вартості речового майна, строки носіння якого не закінчилися у сумі 250,11 гривень, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача за довіреністю Євстаф`єва О.О. позов підтримала і просила його задовольнити по підставам викладеним у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином /а. с. 19/, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим, суд зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 101 Кодексу цивільного захисту України служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період. Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 25 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ № 593 від 11.07.2013 року, особи рядового і начальницького складу забезпечуються форменим та спеціальним одягом, знаками розрізнення, спорядженням і засобами індивідуального захисту. Судом установлено, що наказом начальника Головного управління МНС України в Одеській області № 291о/с від 14.05.2007 року [PERSON], зарахований в кадри Міністерства України з надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і йому присвоєно спеціальне звання молодшого начальницького складу - рядовий внутрішньої служби /а. с. 21-22/. Наказом начальника ГУ МНС України в Одеській області № 59 о/с від 08.01.2008 року, [PERSON] в порядку переатестації присвоєно спеціальне звання - молодшого сержанта служби цивільного захисту, а згідно наказу начальника ГУ МНС України в Одеській області № 445 о/с від 12.06.2009 року йому присвоєно звання - сержанта служби цивільного захисту, що підтверджується копією полужного списку/ а. с. 20/. Статтею 111 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що особи рядового і начальницького складу служби цивільного захисту забезпечуються форменим одягом і відповідними знаками розрізнення за рахунок коштів Державного бюджету України. Опис та зразки форменого одягу і відповідних знаків розрізнення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту та норми забезпечення форменим одягом затверджуються Кабінетом Міністрів України. Наказом начальника Головного управління ДСНС України в Одеській області № 747 від 13.12.2013 року сержанта служби цивільного захисту [PERSON], що перебував на посаді старшого пожежного-рятувальника 4 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління ДСНС України в Одеській області, звільнено у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) на підставі пункту 176 підпункту 6 (у зв'язку із систематичним не виконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу), а також виключено з кадрів ДСНС України і знято з усіх видів забезпечення та утримано вартість речового майна, строки носіння яких не закінчилися у сумі 295,82 гривень /а. с. 6/. Підпунктом 5 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 795 від 23.08.2005 року «Про затвердження опису та зразків форменого одягу і відповідних знаків розрізнення особового складу органів і підрозділів цивільного захисту і норм забезпечення форменим одягом» установлено, що особам рядового та начальницького складу, звільненим за службовою невідповідністю, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту зазначеними особами, недоотриманий на момент звільнення формений одяг не видається і грошова компенсація не нараховується. Вартість виданих таким особам предметів, строки носіння яких не закінчилися, утримується з них з урахуванням зносу. Згідно наданих позивачем доказів встановлено, що [PERSON] на момент звільнення не сплатив вартість форменого одягу, строк носіння якого не закінчився у розмірі 250,11 (двісті п'ятдесят) 11 копійок /а. с .25, 26, 27/. Відповідачем не надано суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві. Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності і враховуючи те, що відповідач [PERSON] добровільно не сплатив повну вартість речового майна, суд вважає, що пред'явлені позовні вимоги щодо стягнення залишку вартості речового майна, строк носіння якого не закінчився у розмірі 250,11 (двісті п'ятдесят) 11 копійок є правомірними і підлягають задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення № 341 від 11.02.2014 року вбачається, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 243,60 гривень /а. с. 4/. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved