Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

В липні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та інтернет ресурсу суспільно-політичного видання «Буковинська правда» про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що [INFO] [PERSON] в мережі інтернет на сайті видання «Буковинська правда» оприлюднив інформацію у статті під назвою «[INFO]», в якій у виді звернення до начальника ГУНП у Чернівецькій області неодноразово згадується [PERSON], як підприємець та власник ресторану «[INFO]», який викупив дане приміщення та влаштував ресторан, в якому здійснює продаж сумнівних алкогольних напоїв, створює неприйнятні умови для проживання сусідніх мешканців, а саме музикою, салютами та феєрверками. Розповсюджена відповідачем інформація є недостовірною і необґрунтованою, її поширення ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, дискредитує його особу, а тому є наклепом, що призвело до того, що менше людей стали відвідувати даний заклад. Просив визнати недостовірною вказану оприлюднену інформацію, тобто такою, що не відповідає дійсності, ганьбить його честь, гідність, ділову репутацію, стягнути з відповідача завдану моральну шкоду в розмірі 10000 гривень та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та пояснив, що власником ресторану «[INFO]» є дружина позивача [PERSON]. Позивач працює разом з нею та повсякденно допомагає їй у роботі ресторану, на території якого вони проживають. Дружина позивача після звернення відповідача до поліції була притягнута до адміністративної відповідальності за порушення, виявлені в роботі ресторану. Разом з тим, вважає, що розповсюджена відповідачем інформація дискредитує позивача. А тому просив задовольнити позов. Відповідач позов не визнав та пояснив, що в травні-червні на території ресторану «[INFO]» було проведено ряд весільних заходів, під час яких голосно грала музика вночі, були запущені салюти та феєрверки. Оскільки, ресторан знаходиться по сусідству з його господарством в межах населеного пункту міста, йому та його сім'ї були здійснені незручності, що привело до порушення спокою та нормального режиму відпочинку, ускладнення стану його малолітнього сина, який є інвалідом дитинства. З метою з'ясування ситуації та попередження аналогічних фактів, він звернувся до місцевого відділення поліції. Проте, коли такі факти продовжились, він звернувся до керівника обласного управління поліції через інтернет ресурсу суспільно-політичного видання «Буковинська правда», де фактично оприлюднив ті факти та події, які мали місце насправді та виклав свої судження про те, що в діях власників ресторану є порушення вимог чинного законодавства. Власником ресторану він вважав позивача, який постійно щоденно працює на території ресторану та не знав, що фактичним власником є дружина позивача. Оскільки, викладені в статті «на Буковині люди скаржаться на підприємця, який влаштував «казантип» факти були підтверджені процесуальними документами працівників поліції, вважає позов безпідставним, у зв'язку із чим просив відмовити у його задоволенні. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] відповідач [PERSON] в мережі інтернет на сайті видання «Буковинська правда» оприлюднив інформацію у статті під назвою «[INFO]», в якій у виді звернення до начальника ГУНП у Чернівецькій області зазначає, що в ресторані «[INFO]», в якому проводить свою діяльність позивач [PERSON], порушується вимоги законодавства щодо додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, а саме в травні-червні 2017 року мали місце випадки гри музики вночі, здійснення салютів та феєрверків. Звертаючись до суду, позивач зазначає, що розповсюджена відповідачем інформація є недостовірною і необґрунтованою, її поширення ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, дискредитує його особу, а тому є наклепом, що призвело до того, що менше людей стали відвідувати даний заклад. Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. У ст. 1 Закону України «Про інформацію», поняття інформації визначено як документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі і навколишньому природному середовищі. Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснив, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких дій і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Пунктом 19 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суд при вирішенні даної справи враховує баланс, який повинен бути між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте й сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що у своїй статті відповідач розповсюджує оціночні судження про те, що у ресторані «[INFO]» порушується вимоги законодавства щодо додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях та у вигляді заяви до начальника ГУНП у Чернівецькій області просить перевірити вказані факти. Також, відповідачем зазначається, що власником ресторану є позивач [PERSON], який проводить в даному приміщенні свою діяльність. З пояснень відповідача слідує, що останній зробив висновок про те, що [PERSON] є власником ресторану виходячи з того, що останній там проживає та щоденно проводить свою діяльність на території закладу, що також було підтверджено в судовому засіданні його представником. Тобто, відповідач робить фактичні твердження про те, що в ресторані голосно грає музика та оціночні судження про те, що тим самим порушується вимоги чинного законодавства. У вказаній статті увага приділена саме фактам порушення чинного законодавства та робиться обґрунтоване припущення, що дане порушення могло бути вчинено [PERSON]. Матеріалами справи встановлено, що власником нежитлової будівлі міні-кафе з автостанцією по [ADDRESS] є дружина позивача [PERSON]. В той же час, позивач посилається на те, що він також проводить свою діяльність у вказаному закладі та йому нанесена моральна шкода у виді дискредитації його ділової репутації, що призвело до того, що менше людей стали відвідувати ресторан. Зважаючи на те, що відповідач не мав доступу до інформації про право власності ресторану «[INFO]», а позивач [PERSON] фактично проживає разом із сім'єю на території закладу, де щоденно допомагає своїй дружині у підприємницькій діяльності, то суд приходить до висновку, що відповідач у своїй статті виклав обґрунтоване судження про власника закладу, яке мало бути перевірено працівниками поліції. В свою чергу, перевіркою органами поліції заяви відповідача були підтверджені викладені в ній факти та постановою начальника СП Новоселицького ВП ГУНП в Чернівецькій області від 19 червня 2017 року власник ресторану «[INFO]» [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 182 ч.1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 85 гривень за порушення допущені нею 29 травня 2017 року у вигляді голосної гри музики в нічний час та порушення прав сусідів на відпочинок. З наявних у справі про адміністративне правопорушення пояснень [PERSON] вбачається, що остання визнала факт порушення та недодержання режиму тиші в нічний час. Тим самим, викладена відповідачем у статті під назвою «[INFO]» інформація щодо порушення в ресторані «[INFO]» вимог законодавства про додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях відповідає дійсності, а тому суд приходить до висновку, що особисте немайнове право позивача відповідачем не порушено, у зв'язку із чим у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. На підставі ст. 32 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 23, 275, 1167 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про інформацію», суд

Outcome: dismissed