Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

В лютому 2020 року [PERSON] звернулася до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб укладений з [PERSON] , зареєстрований 17 листопада 2011 року виконкомом Казначеївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 05. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане виконкомом Казначеївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області 16.02.2012). В обґрунтування позову позивач вказала на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося з причини несумісності характерів та різних поглядів на життя. З листопада 2017 року шлюбні відносини припинені, відповідач вже тривалий час проживає з іншою жінкою за новим місцем проживання. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 лютого 2020 року, справу передано на розгляд судді Ковальчук Т.А. Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2020 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої просила здійснити розгляд цивільної справи без її участі, заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Поважні причини неможливості прибуття до суду не повідомив, відзиву не надав. Оскільки учасники справи на судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, дослідивши матеріали справи, суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного розгляду та дійшов такого висновку. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 17 листопада 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконкомом Казначеївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 05.(а.с.3). Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане виконкомом Казначеївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області 16.02.2012). (а.с.4). Позивач в судове засідання не з`явилась, однак через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої просила здійснити розгляд цивільної справи без її участі, заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. ( а.с.15). Відповідач в судове засідання також не з`явився, хоча про дату слухання справи був повідомлений належним чином. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав судову повістку про виклик до суду 22 лютого 2020 року. (а.с.14). Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки вже понад два роки. Разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Примирення між сторонами неможливе. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторона строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та протилежні погляди на життя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню на її користь з відповідача. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище, тому вимога позивача змінити прізвище на дошлюбне відповідає вимогам закону та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved