Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . На момент набуття права власності на вказане житло у вказаному житловому будинку були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вони є сином, внуком та внучкою бувшого власника житлового будинку - [PERSON] . Починаючи з 2015 року всі вони виїхали за кордон та не проживали у цьому будинку, їх особисті речі там з того часу відсутні. Ні попередньому власнику, ні позивачу точна адреса місця їх проживання не відома. Попереднім власником [PERSON] збиралися відповідні акти про не проживання вказаних осіб за місцем їх реєстрації для того, щоб здійснити їх зняття з реєстраційного обліку в судовому порядку. Оскільки на даний час позивач є власником будинку, то право такого звернення перейшло до нього. Просить усунути йому перешкоди у користуванні жилим приміщенням шляхом визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування ним, а також стягнути з відповідачів на його користь сплачений судовий збір. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11 січня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Лопухович А.О. подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримують повністю. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилися, на адресу суду повернулися конверти з відміткою пошти «За вказаною адресою не проживають». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Крім того, про час та місце розгляду справи були повідомленні шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надали, відзиву не надіслали, про причини неявки не повідомили, тому суд визнає їх неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачами відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування від 05.11.2020 року та витягм з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №231198179 від. 05.11.2020 року (а.с.5,6). Даний факт також підтверджується довідкою Тараканівської сільської ради №662 від 09.11.2020 року (а.с.9). Згідно довідки Тараканівської сільської ради №664 від 09.11.2020 року у будинку [ADDRESS] зареєстровані такі особи: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Як зазначено в актах №238 від 29.11.2019 року, №75 від. 14.0.2020 року, №195 від 14.08.2020 року, №166 від 10.10.2019 року та №227 від 13.10.2020 року, громадянин [PERSON] , [INFO] , його син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] по місцю їх реєстрації в [ADDRESS] не проживають з 2015 року (а.с.11-15). Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі. Непорушність права власності задекларована також статтею 321 Цивільного кодексу України. Суд враховує, що будинок [ADDRESS] перебуває у власності позивача [PERSON] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у зазначеному будинку не проживають, спільного господарства з позивачем не ведуть, а тому мають бути позбавлені права користування житлом позивача.

Outcome: approved