Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 07 травня 2014 року між кредитною спілкою Союз-Дніпро та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1100/14 на суму 19170 грн. 00 коп. строком на 24 місяці починаючи з 07 травня 2014 року по 06 травня 2016 року. В забезпечення виконання зобовязання був укладений Договір поруки № 1100/14 від 07 травня 2014 року між позивачем та [PERSON] відповідно до якого [PERSON] прийняла на себе зобовязання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобовязанням [PERSON], визначеним кредитним договором. Стверджує, що в порушення умов договору відповідачі зобовязання за вказаним договором належним чином не виконали, тому позичальник кредитна спілка Союз-Дніпро вимушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою та просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по зазначеному договору в сумі 40330 грн. 93 коп., яка виникла станом на 25 серпня 2015 року та складається з: - 15976 грн. 44 коп. - залишку по кредиту; - 24354 грн. 49 коп. - відсотків, нарахованих за прострочення платежів, а також судові витрати по справі. Представник позивача надала до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] надав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав частково, в сумі залишку по кредиту, посилається на скрутне матеріальне становище через погіршення стану його здоровя та здоровя доньки та дружини, просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] надала до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнала частково, в сумі залишку по кредиту, посилається на скрутне матеріальне становище через погіршення стану її здоровя та здоровя чоловіка та доньки, просить розглядати справу за її відсутності. У зв'язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.526, 610 Цивільного Кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Частина 3 ст. 551 ЦК України надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність із розміром основного зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно постанови №5 пленуму ВССУ від 30.03.2012 р. Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. В судовому засіданні встановлено, що 07 травня 2014 року між кредитною спілкою Союз-Дніпро та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1100/14 на суму 19170 грн. 00 коп. строком на 24 місяці починаючи з 07 травня 2014 року по 06 травня 2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,3 % на залишок заборгованості за кредитом (а.с.13-14). 07 травня 2014 року між кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 1100/14, відповідно до умов якого [PERSON] прийняла на себе зобовязання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобовязанням [PERSON], визначених кредитним договором. (а.с.15). В порушення умов договору відповідачі зобовязання за вказаним договором належним чином не виконали, у звязку з чим станом на 25 серпня 2015 року мається заборгованість відповідачів перед позивачем в сумі 40330 грн. 93 коп., яка складається з: - 15976 грн. 44 коп. - залишку по кредиту; - 24354 грн. 49 коп. - відсотків, нарахованих за прострочення платежів (2220,03 + 23804,90 1670,44 = 24354,49). Тобто в розрахунку позивача щодо заборгованості за кредитним договором № 1100/14 від 07 травня 2014 року допущена помилка щодо загальної суми заборгованості, яка зазначена як 40330 грн. 92 коп. (а.с. 12). Відповідно до копій квитанцій до прибуткового касового ордеру відповідачем [PERSON] погашення кредиту відбувалося 06 червня 2014 року в сумі 1240 грн., 07 липня 2014 року в сумі 1250 грн., 16 вересня 2014 року в сумі 2374 грн. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 23127/581 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» з 03 листопада 2014 року по 17 листопада 2014 року. Відповідно до виписного епікризу, наданого КЗ «Павлоградська міська лікарня №4» Дніпропетровської обласної ради», [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні КЗ «Павлоградська міська лікарня №4» з 02 грудня 2014 року по 15 грудня 2014 року. Згідно до консультативного висновку кардіолога КЗ «Дніпропетровський обласний клінічний центр кардіології і кардіохірургії ДОР» від 10 березня 2015 року [PERSON] має діагноз (мовою оригіналу): ИБС. Стабильная стенокардия напряжения ІІ ФК. Постинфарктный кардиосклероз (01.12.2014 год). Гипокинезия средне-верхушечного отд. МЖП и веверхушки ЛЖ. Недостаточность АВ 2 ст. СН ІІ-А ст. сохраненной систолической функцией ЛЖ. Суд не бере до уваги виписку із медичної карти амбулаторної хворої № 21507 [PERSON], оскільки відповідачі не надали доказів, що [PERSON] є їхньою донькою. Отже, враховуючи що розмір відсотків, нарахованих за прострочення платежів, значно перевищує розмір заборгованості по кредиту, а відповідачами заявлені клопотання про зменшення розміру відсотків, а також суду надані заяви, відповідно до яких відповідач [PERSON] через вади серця не працює, отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2059 грн., на роботу його не приймають, в сім`ї працює лише відповідач [PERSON], крім того, у відповідачів на утриманні дві доньки, які навчаються, суд вважає за необхідне зменшити розмір стягнення відсотків, нарахованих за прострочення платежів, до розміру основного зобовязання, тобто до 15976 грн. 44 коп., з урахуванням матеріального становища відповідачів та враховуючи аналогію права. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про необхідність стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 1100/14 від 07 травня 2014 року в сумі 31952 грн. 88 коп., яка складається з: - 15976 грн. 44 коп. - залишку по кредиту; - 15976 грн. 44 коп. - відсотків, нарахованих за прострочення платежів. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.39,42 постанови №10 пленуму ВССУ від 17.10.2014 р. Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах, у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Тому з відповідачів на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, понесені останнім по справі, у розмірі по 201 грн. 66 коп. з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial