Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до Кредитної спілки «Фінансові традиції» про стягнення грошових коштів. У позові посилалась на те, що являється вкладником Кредитної спілки «Фінансові традиції», так як 19 серпня 2009 року уклала з відповідачем договір №0819 про внесення вкладу члена кредитної спілки на депозитний рахунок. За умовами договору вона внесла на депозитний рахунок спілки 200 грн. Однак в подальшому нею укладалися додаткові договори та вносилися кошти. Всього нею було внесено на депозитний рахунок Кредитної спілки коштів на загальну суму 634 000 грн. 02 листопада 2009 року відповідач виплатив їй грошові кошти в сумі 34 000 грн. Таким чином, сума заборгованості кредитної спілки перед нею становить 600 000 грн. 24 січня 2014 року вироком Першотравневого районного суду голову правління Кредитної спілки «Фінансові традиції» [PERSON] та [PERSON] було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.2 ст.364-1, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366, ч.1 ст.70 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі. В межах вказаного кримінального провадження нею заявлявся цивільний позов на суму 1 000000 грн., однак вироком суду позов задоволено лише частково на суму 61 700 грн. Обґрунтовуючи рішення про часткове задоволення позову, судом зазначено, що органом досудового розслідування сума збитків, нанесених їй діями [PERSON] та [PERSON] не вмотивована в обвинувальному акті, в межах якого суд зобов'язаний проводити судовий розгляд. З метою захисту своїх прав та стягнення на свою користь коштів, внесених на депозитний рахунок спілки, вона звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], вважаючи, що саме діями вказаних осіб їй завдано шкоди. Однак рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30 жовтня 2014 року їй було відмовлено у задоволенні позову, у зв'язку із зверненням до суду з позовом до неналежного відповідача. Зокрема, у своєму рішенні суд вказав, що належним відповідачем повинна бути Кредитна спілка «Фінансові традиції», оскільки за невиконання взятих на себе за договором від 19.08.2009 року несе відповідальність саме кредитна спілка, а не її службові особи. Таким чином, просила стягнути з відповідача Кредитної спілки «Фінансові традиції» на її користь грошові кошти в сумі 600 000 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та підтвердила викладені у ньому обставини. Просила задовольнити його у повному обсязі. Справа слухалась у відсутність представника відповідача Кредитної спілки «Фінансові традиції», який в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду. Причину своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивачка не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Крім того, розгляд справи відбувався у відсутність третіх осіб [PERSON] та [PERSON], які відбувають покарання у вигляді позбавлення волі за вироком суду. Судом надсилалася третім особам позовна заява з додатками та було запропоновано надати свої письмові пояснення на неї. Однак до суду такі пояснення не надходили. Заслухавши пояснення в судовому засіданні позивачки [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи №725/4400/14-ц, а також письмові докази по справі, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований, втім підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Організаційні засади діяльності кредитної спілки регламентуються Законом України «Про кредитні спілки». Так, відповідно до вимог ст.1 та абзацу 3 ч.1 ст.21 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на корпоративних засадах з метою задоволення потреб їх членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднання грошових внесків членів кредитної спілки та відповідно до свого статуту залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій формі, так і в безготівковій. Частиною1 ст.3 цього ж Закону передбачено, що кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону, іншим нормативно-правовим актам та статуту кредитної спілки, набувати майнові та немайнові права, мати обов'язки, що випливають із законодавства України та укладених кредитною спілкою угод, бути позивачем і відповідачем у судах. Згідно з п. 5 ч. 1 ст.11 цього Закону члени кредитної спілки мають право, зокрема, одержувати дохід на свій пайовий внесок, якщо інше не передбачено статутом кредитної спілки. Пунктом 3 ч. 1 ст.21 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що кредитна спілка відповідно до свого статуту в процесі господарської діяльності вправі залучати на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі. Внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності (ч.1 ст. 23 Закону). Судом встановлено, що 19 серпня 2009 року позивачка [PERSON] уклала з Кредитною спілкою «Фінансові традиції» договір №0819 про внесення вкладу члена кредитної спілки на депозитний рахунок. За умовами договору [PERSON] внесла на депозитний рахунок спілки 200 грн. Однак в подальшому нею укладалися додаткові договори та вносилися кошти. Всього позивачкою було внесено на депозитний рахунок Кредитної спілки коштів на загальну суму 634 000 грн. (а.с.12-60). Згідно з ч.7 ст.10 Закону України «Про кредитні спілки» повернення вкладів проводиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. Як передбачено ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.23 зазначеного раніше Закону кожен член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в ч. 1 цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до ч.7 ст.10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. З матеріалів справи вбачається, що 06 лютого 2012 року позивачка [PERSON] звернулася до голови спостережної ради Кредитної спілки «Фінансові традиції» із заявою про надання розрахунку заборгованості спілки перед нею та вимогою повернення коштів з депозитного рахунку (а.с.61). Згідно довідки №184 від 08.08.2012 року, виданої головою правління Кредитної спілки «Фінансові традиції» [PERSON], сума активів [PERSON] в спілці станом на 25.06.2012 року складає 600 000 грн. (а.с.62). Таким чином, суд приходить до висновку, що Кредитною спілкою «Фінансові ініціативи» не було виконано взятих на себе зобов'язань перед [PERSON] за договором №0819 про внесення вкладу члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 19.08.2009 року. Положеннями ч.1 ст.1177 ЦК визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Як було встановлено судом, 24 січня 2014 року вироком Першотравневого районного суду голову правління Кредитної спілки «Фінансові традиції» [PERSON] та [PERSON] було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.2 ст.364-1, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366, ч.1 ст.70 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі. В межах вказаного кримінального провадження, у якому [PERSON] була визнана потерпілою, нею заявлявся цивільний позов на суму 1 000000 грн., однак вироком суду її позов задоволено лише частково на суму 61 700 грн. Обґрунтовуючи рішення про часткове задоволення позову, судом зазначено, що органом досудового розслідування сума збитків, нанесених позивачці діями [PERSON] та [PERSON] не вмотивована в обвинувальному акті, в межах якого суд зобов'язаний проводити судовий розгляд. Отже, враховуючи те, що за вироком суду позов [PERSON] було задоволено частково та стягнуто на її користь кошти в сумі 61700 грн., суд вважає, що з відповідача Кредитної спілки «Фінансові традиції» підлягають стягненню кошти в сумі 538300 грн.

Outcome: partial