Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

В липні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-лайф» (далі по тексту - відповідач) про захист прав споживачів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.07.2009 року між позивачем як страхувальником та ЗАТ «УСК «Дженералі Гарант Страхування Життя», правонаступником якого є відповідач було укладено Договір добровільного страхування життя (Поліс) № 0012840 строком на 10 років, погодивши при цьому в умовах останнього можливість його дострокового розірвання. При цьому, позивач зазначає, що він належним чином виконував свої обов`язки та сплатив усі страхові платежі за 2018 рік включно. 19.06.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про дострокове розірвання договору та повернення йому викупної суми за договором в розмірі 7896,00 Євро. Разом з тим, позивач вказує, що страхова компанія залишила поза увагою вказану заяву та станом на день звернення до суду з цим позовом не повернула вищенаведену суму боргу, чим, в свою чергу, порушила умови договору страхування та його права, як страхувальника. Посилаючись на викладене, а також вимоги ст.. 28 Закону України «Про страхування», позивач просив суд стягнути з відповідача 232221,36 грн. викупної суми (7896,00 Євро*29,41 грн. за курсом НБУ станом на 04.07.2019 року). Ухвалою суду від 15.07.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті на 09.09.2019 року. В судовому засіданні 09.09.2019 року судом було відкладено розгляд справи на 22.10.2019 року у зв`язку із неявкою учасників судового процесу на підставі ст.. 223 ЦПК України. 22.10.2019 року розгляд справи будо відкладено на 12.12.2019 року у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному. Позивач в судове засідання 12.12.2019 року не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Від представника позивача адвоката Конюшко Д.Б. надійшло клопотання про розгляду справи за відсутності позивача та його представника. В судове засідання 12.12.2019 року відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Відзиву або заперечень на позов не надавав. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. У відповідності до приписів ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. При цьому, відповідно до 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплати у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Судом встановлено, що 17.07.2009 року між [PERSON] та ЗАТ «УСК «Дженералі Гарант Страхування Життя», правонаступником якого є ПрАТ «УСК «Гарант-Лайф» було укладено Поліс страхування життя № 0012840 зі строком дії до 10.07.2019 року, предметом якого є майнові інтереси, пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю страхувальника. Страховими випадками є дожиття до закінчення договору, смерть в період дії договору, смерть від нещасного випадку, смерть внаслідок нещасного випадку на транспорті. Розмір страхового внеску 1005,34 Євро. Викупна сума за результатами дев`яти років складає 7896,00 Євро. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем в повному обсязі та належним чином виконувалися зобов`язання перед відповідачем в частині сплати страхових внесків, що, серед іншого, підтверджується наявними в матеріалах справи документами в їх сукупності, а саме квитанціями про сплату щорічних внесків. При цьому, будь-які докази щодо порушення умов Договору страхування життя з боку позивачки в матеріалах справи відсутні і відповідачем надані не були. В свою чергу, як передбачено умовами Договору, у разі його припинення страхувальник має право на отримання викупної суми, яка зазначена в таблиці, а саме за 9 повних років - 7896,00 Євро. Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 28 Закону України «Про страхування» дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування. Дія договору особистого страхування не може бути припинена страховиком достроково, якщо на це немає згоди страхувальника, який виконує всі умови договору страхування, та якщо інше не передбачено умовами договору та законодавством України. Про намір достроково припинити дію договору страхування будь-яка сторона зобов`язана повідомити іншу не пізніш як за 30 календарних днів до дати припинення дії договору страхування, якщо інше ним не передбачено. Згідно із ч. 6 ст. 28 Закону України «Про страхування» у разі дострокового припинення дії договору страхування життя страховик виплачує страхувальнику викупну суму, яка є майновим правом страхувальника за договором страхування життя. 19.06.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про дострокове припинення дії договору добровільного страхування життя. Разом із тим, вказана заява була залишена відповідачем поза увагою, доказів зворотного суду надано не було. В свою чергу, приписами ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Разом з тим, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Таким чином, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які позивач посилалась в своєму позові, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а доказів на їх спростування суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми у якості викупної суми в розмірі 232221,36 грн., що станом на день подання позовної заяви становить 7896,00 Євро (7896,00 Євро*29,41 грн. за курсом НБУ станом на 04.07.2019 року), є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2322,21 грн., оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору як споживач.

Outcome: approved