Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

в обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що їй\~на праві\~приватної власності\~належить будинковолодіння,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~У вказаному\~будинку зареєстроване\~місце проживання\~відповідача. \~Однак,\~останній\~більше року за вказаною адресою не проживає та не бажає добровільно зняти з реєстрації своє місце проживання. Позивач зазначає, що вони з відповідачем проживали спільно без реєстрації шлюбу з 2018 року, і в зв`язку із чим відповідач зареєстрував у вказаному житловому будинку своє місце проживання. Однак, з травня 2019 року сторони спільно не проживають, відповідач повідомив, що має намір виїхати на роботу за кордон. З того часу він не проживає за вказаною адресою, в будинку відсутні його особисті речі, участі в утримання житла та сплаті комунальних послуг він не бере. Тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним будинком. \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач\~в судове\~засідання не\~з`явилася,\~31.08.2020\~року подала\~до суду\~ письмову\~заяву,\~в якій\~зазначає,\~що позовні\~вимоги підтримує\~ та\~ просить\~справу розглядати\~ в\~її відсутності\~(а.с. 17). Відповідач в судове засідання не з`явився, 10.07.2020 року подав на електронну адресу суду заяву, в якій зазначив, що з позовними вимогами згідний, розгляд справи просить проводити в його відсутності (а.с. 15). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.05.2014 року належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.05.2014 року (а.с. 4, 5). Довідкою № 344, виданою 17.06.2020 року Підгайчиківською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, стверджується, що місце проживання відповідача зареєстроване в зазначеному будинку (а.с. 6). Судом встановлено, що відповідач з травня 2019 року не проживає у спірному житловому будинку, не бере участі в його утриманні, там відсутні його особисті речі. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з вимогами ч.1 ст.6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. \~ \~ \~ \~\~На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням, оскільки він більше року там не проживає. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому позовні вимоги про визнання підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~На підставі наведеного, ст.ст. 317, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні та,

Outcome: approved