Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

В листопаді 2020 року комунальне підприємство виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач-1) та [PERSON] (далі по тексту - відповідач-2) про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за адресою: [ADDRESS] , за якою КП «Київтеплоенерго», яке є правонаступником ПАТ «Київенерго», здійснює надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води до вказаного помешкання, яке належить відповідачам по Ѕ кожному, проте останні не проводять оплату за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого станом на 01.09.2020 року утворилась заборгованість, яка становить 57757,81 грн. Таким чином, оскільки відповідачі у добровільному порядку заборгованість не погашають, позивач вимушений був звернутись до суду за її примусовим стягненням, а також просив суд стягнути судові витрати. Окрім того, позивач також зазначав, що на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11.10.2018 року, укладеним між позивачем та ПАТ «Київенерго», позивач набув право вимоги до відповідачів в сумі 24174,01 грн., яку також просив суд стягнути. Посилаючись на викладене позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення та водопостачання у розмірі 24174,01 грн., інфляційні втрати в сумі 1837,22 грн. та 1269,63 грн. трьох процентів річних, а також заборгованість за спожиті після 01.05.2018 року послуги в сумі 57757,81 грн., інфляційні втрати в сумі 258,87 грн. грн. та 1237,71 грн. трьох процентів річних. Ухвалою від 11.01.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті на 21.05.2021 року. 19.04.2021 року від представника відповідача-2 надішли письмові пояснення по справі, в яких останній заперечував проти задоволення позову з огляду на відсутність в приміщенні опалення та гарячого водопостачання. Зазначав, що ще до набуття відповідачем-2 у власність вказаного приміщення, попередній власник вчинив усі необхідні дії задля від`єднання приміщення від централізованого опалення та гарячого водопостачання. Окрім того, просив суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача. 18.05.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на пояснення, в яких останній зазначав, що відповідачами не було належним чином вчинено дії щодо від`єднання від централізованого опалення та гарячого водопостачання, а отже таке від`єднання є самовільним, що не звільняє відповідачів від обов`язку сплачувати заборгованість. 21.05.2021 року розгляд справи було вкладено на 31.08.2021 року за клопотанням представника позивача. Представник позивача в судовому засіданні 31.08.2021 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд про їх задоволення. Відповідач-1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Представник відповідача-2 в судовому засіданні проти позову заперечувала, у його задоволенні просила відмовити. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] по Ѕ частині. У відповідача [PERSON] власність приватна в Ѕ частині, а у [PERSON] спільна часткова в Ѕ частині. КП «Київтеплоенерго», яке є правонаступником ПАТ «Київенерго», визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України № 1198-VІІ від 10.04.2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01.07.2014 року. 11.10.2018 р. між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №602-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до боржника з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01.08.2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору. Відповідно до додатку № 1 та/або додатку № 2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до додатку 1 та 2 до вказаного договору, зокрема було відступлено право вимоги за особовим рахунком [NUMBER] в сумі 6733,46 грн. та 17440,55 грн., що разом становить 24174,01 грн. Згідно із розрахунком заборгованості за особовим рахунком [NUMBER] за період з травня 2015 року по серпень 2020 року, заборгованість складає 24174,01 грн. Згідно із Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] набула право власності на Ѕ вказаної квартири 20.02.2017 року та [PERSON] набула право власності на Ѕ вказаної квартири 18.02.2016 року, а отже саме із вказано часу у відповідачів з`явився обов`язок щодо утримання належного їм майна. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 21 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго Святошинського району м. Києва». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, а отже з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Згідно із розрахунком заборгованості за особовим рахунком [NUMBER] за період з травня 2018 року по серпень 2020 року, заборгованість складає 57757,81 грн. Правовідносини з постачання фізичним особами централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення ( з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання). На виконання вимог ПАТ «Київенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року № 111 (4511). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона може запропонувати свої умови. Відповідно до норм Цивільного Кодексу України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних пропозицій умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей, тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, договір вважається укладеним. Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила) у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Згідно з п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Відповідно до п. 18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з п. 30 Правил, споживач зобов`язаний:1) оплачувати послуги в установлені договором строки;2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору;3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг;4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу;5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі;6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, у відповідності до положень п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи, а саме з наданих розрахунків заборгованості, вбачається, що станом на серпень 2020 року у відповідачів утворилась заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення та водопостачання у розмірі 24174,01 грн., інфляційні втрати в сумі 1837,22 грн. та 1269,63 грн. трьох процентів річних, а також заборгованість за спожиті після 01.05.2018 року послуги в сумі 57757,81 грн., інфляційні втрати в сумі 258,87 грн. грн. та 1237,71 грн. трьох процентів річних. Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них також поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Щодо посилань представника відповідача-2 щодо вчинення всіх необхідних дій попереднім власником задля відключення вказаного приміщення від опалення та гарячого водопостачання судом встановлено наступне. На підтвердження законності від`єднання квартири відповідачів суду було надано витяг з протоколу Міжвідомчої комісії Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації № 5 від 27.12.2007 року про надання дозволу на відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання при умові отримання технічних умов та погодження в установленому порядку проектно-дозвільної документації на проведення вказаного типу робіт. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, згідно з якими споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Окрім того, Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 №169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому. Матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідача від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання йому послуг з постачання тепла. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення також не може слугувати підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі №6-1192цс15). Таким чином, оскільки позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1706цс15, від 11.11.2015 у справи № 6-1192цс15 та Верховного Суду від 24 вересня 2019 року у справі № 904/6293/17. Таким чином, відповідачі зобов`язані оплачувати надані їм послуги. Щодо застосування позовної давності до вимог позивача за даним позовом, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З даним позовом позивач звернувся 29.10.2020 року засобами поштового зв`язку. При цьому, заборгованість нарахована за період з травня 2015 року, атому суд вважає за можливе застосувати позовну давність до вимог позивача, які заявлені до 28.10.2017 року. Позивач просив суд стягнути заборгованість з відповідачів солідарно. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пункті 52 постанови від 30 червня 2020 року в справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19) Велика Палата Верховного Суду вважає слушними доводи Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в ухвалі від 13 листопада 2019 року щодо змісту статті 541 ЦК України, який свідчить про те, що солідарне зобов`язання виникає лише у випадках, встановлених договором або законом. Тобто солідарні зобов`язання виникають лише у випадках, передбачених договором чи актом чинного законодавства. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги Ї регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18). Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки позивачем не доведено того, що відповідачі проживають та зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами, вказану заборгованість, в межах позовної давності, слід стягнути з кожного з відповідачів окремо. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими частково та такими, що підлягають задоволенню в межах позовної давності, тобто з 29.10.2017 року, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню за надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.05.2018 року по 01.09.2020 року в сумі 57757,81 грн., 1237,71 трьох процентів річних та 258,87 грн. інфляційних втрат та за надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.11.2017 року по 01.09.2020 року в сумі 3557,96 грн., 303.00 грн. трьох процентів річних та 633,38грн. інфляційних втрат. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1548, 49 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial