Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] звернувся до Голопристанського районного суду Херсонської області з позовом до [PERSON] про поділ майна. Позов обґрунтовано тим, що позивач є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , іншим співвласником будинку є відповідачка [PERSON] . Посилаючись на те, що відповідачка чинить перешкоди у користуванні належною йому частиною житлового будинку, домовленості щодо поділу цього майна в натурі між ними не досягнуто, позивач просив поділити вказане домоволодіння між співвласниками в натурі згідно з першим варіантом проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заявлені вимоги і просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідачки [PERSON] позов не визнала, категорично заперечувала проти його задоволення, оскільки спірний будинок не можливо поділити на два окремих об`єкта нерухомого майна, що відповідали б всім вимогам технічних норм. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Судами встановлено, що сторонам належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з частинами першою, другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі такої частки власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вхід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Статтею 152 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Перепланування (переобладнання) квартир та нежитлових приміщень повинно відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам, Державним будівельним нормам України «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» та виконуватися згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків. Згідно з цими Правилами до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Переобладнання - улаштування в окремих жилих будинках, квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. Водночас, при поділі нерухомого майна в натурі в разі необхідності його переобладнання та перепланування до ухвалення рішення суду повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки. Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання. Отже, отримання відповідних документів на переобладнання та перепланування будинку необхідне лише у випадку втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, в іншому випадку дозвільна документація не є необхідною. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція № 55). Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції № 55 поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Наведені висновки щодо застосування статей 181, 183, 364, 367 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 20 травня 2020 року у справі №442/6356/16, та відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Розроблені експертом варіанти виділу (поділу) не відповідають вимогам наведених вище норм матеріального права та кожна запропонована ним для виділу сторонам частина будинку не має окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо). Суд також враховує, що визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників з дотриманням чинних будівельних норм і правил. Викликаний в порядку, визначеному частиною п`ятою статті 102 ЦПК України, судовий експерт [PERSON] пояснила, що питання щодо технічної можливості виділити сторонам частки із окремою системою життєзабезпечення, зокрема газопостачання, нею не досліджувалося, оскільки вказані питання не були поставлені на вирішення експертизи. Висновком судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 16 лютого 2018 року № 91/17, складеним судовим експертом [PERSON] , визначено три варіанти поділу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Так, за першим варіантом, який не передбачає відхилення від розміру ідеальних часток співвласників,експертом запропоновано виділити: - І співвласнику зі складу житлового будинку приміщення: 1-1 (коридор) площею 7,6 кв. м; 1-2 (коридор) площею 2,7 кв. м; 1-3 (санвузол) площею 3,1 кв. м; 1-4 (житлова кімната) площею 21,5 кв. м, а також ганок і козирок; зі складу господарських будівель та споруд: гараж літ. «Б», кухню літ. «В», сарай літ. «Ж», хвіртку 1, ворота № 2, частину металевої огорожі № 3; - ІІ співвласнику зі складу житлового будинку приміщення: 1-5 (житлова кімната) площею 11,3 кв. м; 1-6 (житлова кімната) площею 12,0 кв. м; 1-7 (житлова кімната) площею 16,3 кв. м; зі складу господарських будівель та споруд: підвал під гаражем літ. «Б», вхід літ. «Г», сарай літ. «Е», частину металевої огорожі № 3, огорожу № 3 із сітки, ворота № 4. При цьому, необхідно провести роботи із перепланування, а саме: а) закласти дверний проріз цеглою з приміщення № 1-1 в приміщення № 1-7, з приміщення № 1-4 в приміщення № 1-5 та № 1-6 (вартість перепланування складає 8 211 грн); б) влаштувати вхідний дверний проріз в капітальній стіні з демонтажем віконного блоку з встановленням нового дверного блоку в приміщення № 1-5 (вартість перепланування складає 2 810 грн); в) влаштувати дверний проріз в перегородці з становленням б/в дверного блоку між приміщеннями № 1-5 та № 1-6, між приміщеннями № 1-6 та № 1-7 (вартість перепланування складає 2 124 грн). В загальному користуванні сторін залишено помпу під № 5. У висновку також зазначено, що для відокремлення системи опалення та інших інженерних мереж необхідно розроблення відповідних проектів та погодження їх у встановленому порядку, що не входить до компетенції експерта. Тому визначити вартість робіт з відокремлення цих систем і мереж не вбачається можливим. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене та враховуючи, що жодна із сторін, в тому числі позивач, висновки відповідних господарюючих суб`єктів щодо технічної можливості поділу (виділу) спірного будинку з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси суду не надали, оформлення дозвільної та проектної документації щодо перепланування та реконструкції будинку не здійснили, висновки відповідних органів про допустимість пов`язаних з поділом будинку переобладнань і перепланувань, а також дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування житлового будинку (у випадку втручання в несучі конструкції або інженерні системи загального користування) не надали, а тому суд відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed