Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

В листопаді 2015 року обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Волновахаміжрайтепломережа» (далі ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Волновахаміжрайтепломережа») звернулось з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути заборгованість за послуги теплопостачання квартири [ADDRESS] , яка виникла за період з 08 жовтня 2010 року по 14 квітня 2015 року у розмірі 16 467,19 грн., витрати по оплаті судового збору в розмірі 1218 грн., збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 5815,10 грн. та 3% річних у розмірі 431,96 грн. Посилалось на те, що позивач виробляє теплову енергію, а відповідач не належним чином виконує свої зобов'язання по сплаті послуг з постачання теплової енергії ,у зв*язку з чим за особовим рахунком відповідача [NUMBER] утворилась заборгованість. Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 15 березня 2016 року позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Волновахаміжрайтепломережа» задоволено частково : стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 9562,79 грн., борг з урахуванням індексу інфляції у розмірі 5605,73 грн.,3% річних у розмірі 396,92 грн.,судовий збір 778,27 грн., а всього 16343,71 грн.В іншій частині позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Волновахаміжрайтепломережа», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати,ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування вимог посилалося на те, що строк позовної давності пропущено не було, оскільки подання ними 31 травня 2012 року заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги теплопостачання на загальну суму 5624,07 грн. за період з 01 жовтня 2010 року по 01 квітня 2012 року перериває перебіг строку позовної давності. Крім того,застосування строку позовної давності до позовних вимог здійснюється лише на підставі заяви . У судовому засіданні апеляційного суду представник ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Волновахаміжрайтепломережа»,що діє за довіреністю Шпак О.М. підтримала доводи апеляційної скарги . У судове засідання апеляційного суду [PERSON] та її представник [PERSON] не з*явилися,належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи шляхом особистого отримання 07 квітня 2016 року [PERSON] телефонограми, зареєстрованої в журналі телефонограм № 1 за № 927 (а.с.92,93 ). Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи , не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю - доповідача,пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Волновахаміжрайтепломережа» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] зареєстрована та мешкає у квартирі [ADDRESS] . Позивач надає до вказаного будинку теплову енергію, що підтверджується актами на підключення будинку [ADDRESS] на отоплюючи періоди та на відключення з 2010 року по 2014 рік . Квартира [PERSON] була відключена від системи централізованого опалення самовільно,що підтверджується протоколом про накладення на відповідача адміністративного стягнення за самовільне відключення від системи централізованого опалення ,в якому відповідач власноручно зазначила, що самовільно відключилась від системи централізованого опалення. З особового рахунку відповідача [NUMBER] вбачається, що заборгованість за період з 08 жовтня 2010 року по 14 квітня 2015 року становить 16467 грн. 19 коп. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ,суд першої інстанції виходив з того ,що позивачем надавалось теплопостачання у будинок,де знаходиться квартира відповідача,проте відповідачем оплата за надані послуги не здійснювалась ,тому із застосуванням ст.267 ЦК України, суд стягнув з [PERSON] заборгованість за послуги теплопостачання за період з 19 листопада 2012 року по 14 квітня 2015 року у розмірі 9562 грн.79 коп.,суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 5605,73 грн.,3% річних у розмірі 396,92 грн. Проте з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна,оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам норм матеріального права. Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов*язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок). Зазначеним Порядком встановлено, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Рішення Комісії оформляється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання повинен відповідати вимогам чинних нормативних документів. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. По закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Для виконання робіт з підготовки внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП до опалювального сезону після відключення приміщення від мереж його власник, наймач (орендар) зобов'язаний надавати представнику виконавця послуг з ЦО і ГВП можливість доступу до транзитних трубопроводів відповідно до порядку їх технічного огляду, установленого Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджено центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Пунктами 25, 26 цих Правил передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води регламентується Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, і здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Таким чином, єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який має бути затверджений відповідною Комісією, а при відсутності зазначеного акта, відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним. Матеріали справи акту про відключення, складеного у відповідності з п.2.6 Порядку, який би був затверджений відповідною Комісією, не містять.Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що квартира відповідача була відключена від мереж централізованого теплопостачання у відповідності з Порядком та за умови технічної можливості такого відключення з забезпеченням безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки та ін. З довідки ПП « Володимирівське будинкоуправління № 1» № 884 від 28 грудня 2015 року вбачається, що квартира [ADDRESS] 07 жовтня 2010 року була відключена від централізованого опалення в зв*язку з непридатністю радіаторів опалення (а.с.42).Згідно письмових пояснень [PERSON] радіатори опалення обрізані самовільно (а.с.43). Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що відключення приладів опалення у квартирі відповідачем проведено без дотримання встановленого Порядку, а тому він не звільняється від сплати заборгованості за послуги з теплопостачання у належній йому квартирі. Актами на підключення житлового будинку ( а.с.21-25) підтверджується підключення будинку [ADDRESS] до централізованої мережі опалення в період з 2010 року по 2014 року, а отже і квартири відповідача. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, передбачено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Також ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено основні обов'язки споживача теплової енергії, зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Згідно ч.2 ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема , є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відсутність відповідного договору не є підставою для не стягнення заборгованості за послуги опалення, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем. Отже,апеляційним судом встановлено, що позивач надає послуги з теплопостачання згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», що повністю підтверджено актами про включення та особовим рахунком [NUMBER], складеним на відповідача за адресою : [ADDRESS]. На ім*я відповідача відкрито особовий рахунок для обліку послуг з теплопостачання та розрахунку по ним. Між тим , як встановлено судом відповідач неналежним чином виконував свої обов*язки в частині своєчасної оплати послуг з теплопостачання унаслідок чого утворилась заборгованість. З розрахунку заборгованості та особового рахунку відповідача вбачається, що дійсно нею не проводилась оплата за надані позивачем послуги, за період з 08 жовтня 2010 року по 14 квітня 2015 року внаслідок чого утворилась заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 16 467,19 грн. Звертаючись до суду з даним позовом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Волновахаміжрайтепломережа», просило стягнути з [PERSON] заборгованість за теплову енергію, яка виникла за період з 08 жовтня 2010 року по 14 квітня 2015 року у розмірі 16 467,19 грн., а також збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 5815,10 грн. та 3% річних у розмірі 431,96 грн. (а.с. 5-7). На підтвердження заявлених вимог, позивачем наданий розрахунок заборгованості по особовому рахунку [NUMBER] на ім*я [PERSON] ,який перевірено у судовому засіданні апеляційним судом (а.с.19-20). Тарифи застосовані позивачем в розрахунку при визначенні розміру заборгованості за теплову енергію затверджені в установленому порядку (а.с.26-29). Однак, позов підприємством про стягнення суми боргу заявлено за межами трирічного строку позовної давності і представник відповідача в судовому засіданні заявив суду клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності та просив задовольнити позов частково в межах строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, на яку має право позивач. У ч. 1 ст. 95 ЦПК України зазначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів чи витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист позивача на стягнення заборгованості за надані послуги може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року № 6-214цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. З досліджених матеріалів справи вбачається,що позивач 31 травня 2012 року звертався з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за період з 01 жовтня 2010 року по 01 квітня 2012 року у розмірі 5624,07 грн. Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 27 липня 2012 року судовий наказ від 06 липня 2012 року ,виданий Волноваським районним судом за заявою ОКП « Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО « Волновахаміжрайтепломережа « до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію централізованого опалення у розмірі 5624,07 грн. та в дохід держави судового збору у розмірі 107,30 грн.-скасовано. 13 листопада 2012 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення вказаної суми заборгованості. Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 27 грудня 2012 року позовна заява повернута позивачу (а.с. 10,11,75,77). 27 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 10762,69 грн. за період з 18 жовтня 2012 року по 14 квітня 2015 року ,суми збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 5815,10 грн.,3% річних у розмірі 431,96 грн. та судових витрат у розмірі 121,80 грн.Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 25 вересня 2015 року судовий наказ ,виданий 04 вересня 2015 року Волноваським районним судом Донецької області за заявою ОКП « Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО « Волновахаміжрайтепломережа « до [PERSON] 10762,69 грн. заборгованості ,судового збору 121,80 грн.,суми збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції 5815,10 грн та 3 % річних в сумі 431,96 грн. -скасовано ( 16,76). Суд першої інстанції зазначене не врахував, доводам позивача про переривання перебігу позовної давності оцінки не надав,належним чином не визначився з початком перебігу позовної давності, його перериванням та не перевірив наявність правових підстав для стягнення заборгованості за спірний період в межах строку позовної давності з урахуванням подання 31 травня 2012 року позивачем заяви про видачу судового наказу. Таким чином, суд дійшов передчасного висновку щодо вирішення справи по суті без з*ясування всіх обставин справи.Доводи апеляційної скарги у вказаній частині обґрунтовані. Доводи апеляційної скарги позивача про відсутність заяви про застосування строку позовної давності спростовуються матеріалами справи . Так,апеляційним судом встановлено ,що представник відповідача ,що діє за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні заявив клопотання про застосування позовної давності до позовних вимог ,що також підтверджується технічним записом судового засідання, та журналом судового засідання від 15 березня 2016 року (а.с.66).Зауважень щодо технічного запису судового засідання,журналу судового засідання позивачем не надавалось. Позивачем клопотання про поновлення строку позовної давності з доведенням причин його пропуску не заявлялось. Тобто,аналізуючи досліджені докази,апеляційний суд вважає,що є усі правові підстави для стягнення заборгованості за послуги теплопостачання з відповідача саме за період з 31 травня 2012 року по 14 квітня 2015 у розмірі 10 762 грн. 69 коп. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно перевіреного у судовому засіданні розрахунку позивача інфляційне збільшення суми боргу, який виник у відповідача , з жовтня 2012 року по липень 2015 року , становить 5815 грн.10 коп. Три відсотки річних за період з жовтня 2012 року по серпень 2015 року становить 431грн. 96 коп. Враховуючи положення ст.625 ЦК України інфляційне збільшення заборгованості в сумі 5815 грн.10 коп. та три відсотки річних в сумі 431 грн.96 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи зазначене та вимоги закону,апеляційний суд вважає, що рішення суду, як таке, що не відповідає вимогам ст.ст.10,11,60,213,214 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково,судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог,а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог,у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, у зв*язку з частковим задоволенням позовних вимог та скарги позивача, на його користь з відповідача у відшкодування витрат по оплаті судового збору, понесених позивачем при подачі позову 1218 грн. (а.с.1-4) та апеляційної скарги 1339 грн.80 коп. (а.с.74), підлягає стягненню понесені витрати в сумі 1915 грн.28 коп.(912,04 грн. + 1003,24 грн. = 1915,28 грн.) .

Outcome: partial