Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

В липні 2017 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просила встановити факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що остання народилася за час спільного проживання [PERSON] та [PERSON]. Однак, оскільки сторони проживали без укладення шлюбу відомості про батька дитини в книзі записів народжень проведено за вказівкою матері органом реєстрації актів цивільного стану. [INFO] батько дитини [PERSON] помер, а дитина у віці 9 років переїхала проживати до заявника, оскільки вона є її бабусею та матір'ю померлого [PERSON]На даний час дитина, [PERSON] продовжує проживати з бабусею та перебуває на повному її утриманні, а її мати, [PERSON], проходить курс лікування в реабілітаційному центрі «Нове життя». Встановлення факту має значення для захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини [PERSON] В судове засідання заявник не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без неї, просила вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи, Обухівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду лист, в якому просив винести рішення відповідно до вимог діючого законодавства за його відсутності. Заінтересована особа, [PERSON], в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без неї, проти заяви не заперечила. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. З огляду на те, що [PERSON] [INFO], суд при вирішенні питання про встановлення батьківства застосовує норми КпШС України. Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини. Або спільне виховання чи утримання ними дитини. Або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно із ст. 55 КпШС України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері. А запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у запис у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка утримує та виховує дитину. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON], згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 55 КпШС України батьком записаний [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження заявниця, [PERSON] є матір'ю померлого [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] [INFO] [PERSON] помер. На даний час [PERSON], [INFO], проживає зі своєю бабусею за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідними довідками та актами (а.с. 8-13). Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п.13 вказаної постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Крім цього, Пленум Верховного Суду України в абз.3-5 п.7 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вказав, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Оскільки за життя померлий [PERSON] визнавав своє батьківство щодо [PERSON], суд вважає за необхідне встановити факт батьківства. Таким чином, судом отримані достатні докази, які достовірно підтверджують факт походження [PERSON] від [PERSON], що також підтверджено наявними у матеріалах справи документами. Встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне для захисту та реалізації прав та інтересів неповнолітньої онуки [PERSON]. В іншому порядку встановити факт батьківства неможливо, тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved