Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Вказуючи на те, що після смерті матері позивачки [PERSON], залишилося спадкове майно у вигляді автомобіля марки ВАЗ-21093420, номер шасі Y6D21093480024282, реєстраційний номер ВІ 1645АР, який взятий на облік РЕП 8-го МРВ ДАІ смт. Опішня ВДАІ УМВС у Полтавській області від 04. 12. 2007 року, який останній належав синові померлої [PERSON], який також помер. Однак, 30. 05. 2017 року під час оформлення спадщини на вказане рухоме майно позивач довідалася, що на цей автомобіль 28. 01. 2009 року відповідачем, Диканським районним відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі по тексту Диканський РВ ДВС) накладено арешт, у зв'язку із здійсненням заходів примусового стягнення штрафів за порушення правил дорожнього руху. В подальшому після звернення позивачки до відповідача, останній була надана відповідь про те, що зазначена заборгованість є погашеною, а саме виконавче провадження закінчене. Посилаючись на те що позивач не має можливості оформити право власності на автомобіль після смерті матері, тому як є обтяження на це майно, просить суд скасувати арешт автомобіля марки ВАЗ-21093420, реєстраційний номер ВІ 1645АР, який було накладено Диканським РВ ДВС. Ухвалою судді від 18 квітня 2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З наявного у матеріалах справи письмового клопотання позивача вбачається, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задоволити. З реєстру отримання рекомендованої поштової кореспонденції вбачається, що відповідач копію позовної заяви разом з копіями доданих до неї документами отримав заздалегідь, однак у визначений йому строк відзиву на позов або якихось клопотань суду не подав, що в свою чергу вважає суд свідчить про байдуже ставлення відповідача як до вимог позивача, так і до розгляду справи стосовно нього. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Як було встановлено в судовому засіданні, що матері позивачки належало рухоме майно у вигляді автомобіля марки ВАЗ-21093420, реєстраційний номер ВІ 1645АР, яким померла володіла після смерті свого сина [PERSON], але право власності на це майно оформити не встигла так як і сама померла 09. 01. 2015 року. В подальшому під час оформлення права власності на цей автомобіль 30. 05. 2017 року позивачці стало відомо, що на цей автомобіль 28. 01. 2009 року накладено арешт Диканським РВ ДВС у зв'язку із проведенням заходів примусового стягнення адміністративних штрафів за порушення правил дорожнього руху, накладених інспектором Диканського відділення поліції Головного управління національної поліції у Полтавській області. Згідно з наданого повідомлення від 02. 11. 2017 року вбачається, що всі виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] на користь держави завершені. Також, відповідно до довідки виданої третьою особою Диканським ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, заборгованості по сплаті адміністративних штрафів за порушення правил дорожнього руху на [PERSON] відсутні. Згідно частин 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що арешт майна був заходом виконання постанови суду, а строк зберігання виконавчого провадження на цей час закінчився, однак державним виконавцем не вчинено дій щодо скасування даних заходів, що обмежує права позивача як власника даного майна на володіння, користування та розпорядження ним, суд вважає вірним здійснити захист прав позивача як власника майна шляхом зняття з нього арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved