Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

В липні 2013 року [PERSON] звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про припинення договору поруки від 11 червня 2008 року укладеного між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством банк «Надра». Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 червня 2008 року між [PERSON] та відділенням № 12 філії ВАТ КБ «Надра» Івано-Франківського регіонального управління юстиції був укладений кредитний договір № 1269/2008, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 170 610 доларів США в порядку і на умовах, визначених кредитним договором за програмою «Житлові рішення» Перше Житло». Цього ж дня для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір поруки. Позивачка вважає, що договір поруки припинив свою дію, оскільки кредитний договір діє до 11 червня 2028 року, однак позичальник перестав платити щомісячні платежі за даним кредитним договором у вересні 2008 року. Банк звернувся з позовом про солідарне стягнення заборгованості 08 квітня 2013 року при цьому зазначав, що 18 лютого 2013 року направляв поручителю вимогу про виконання грошових зобов'язань за договором поруки від 11 червня 2008 року. Однак вона такої вимоги не отримувала, банком не надано доказів її пред'явлення, тому договір поруки є припиненим. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2014 року (т. 1 а.с.191-192), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 червня 2014 року (т. 1, а.с.242-244), в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ 10 грудня 2014 року (т. 2 а.с.28-29) ухвалив рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 червня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Представник позивачки в судових засіданнях позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Третя особа [PERSON] в судових засіданнях вважав, що позов [PERSON] підлягає до задоволення та вимоги є обґрунтованими. Представник відповідача в судові засідання не зявлявся, про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (т. 2 а.с.34, 54, 70), причини неявки суд не повідомив, жодних заперечень чи доказів на спростування вимог позивачки суду не надав. Заслухавши пояснення представника позивачки та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. 11 червня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та [PERSON] укладено кредитний договір № 1269/2008, відповідно до якого банк надав, а позичальник [PERSON] отримав кредит у розмірі 170 610 доларів США зі сплатою 14,19% річних з кінцевим терміном погашення кредиту 09 червня 2028 року (т. 1 а.с.5-10). З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання, що виникло на підставі кредитного договору № 1269/2008 від 11 червня 2008 року, між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та [PERSON] 11 червня 2008 року укладено договір поруки, згідно якого поручитель взяла на себе зобов'язання відповідати перед ВАТ КБ «Надра» за виконання позичальником [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором як солідарний боржник (т.1 а.с.11-12). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). З позовної заяви ПАТ КБ «Надра» від 08 квітня 2013 року про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 21 січня 2013 року розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 1269/2008 складає 2 398 678 грн. 84 коп. (т. 1 а.с.39-41). Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до абз. 2 п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. З кредитного договору та договору поруки вбачається, що строк виконання основного зобов'язання встановлено до 09 червня 2028 року. Проте позивачка зазначає, що 09 квітня 2009 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] вчинив виконавчий напис № 535 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» 1 440 237 грн. 33 коп. заборгованості, в тому числі 1 306 622 грн. 70 коп. по тілу кредиту, 125 158 грн. 57 коп. заборгованість по відсотках, 8 456 грн. 06 коп. пені, а також витрат пов'язаних з вчиненням виконавчого напису. Судом витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] належним чином завірену копію виконавчого напису № 535 та документів які були підставою для його вчинення (т. 2 а.с.55-65). Як вбачається із копії виконавчого напису Банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки та за рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки задовольнити вимоги Банку у розмірі 187 043, 81 доларів США, тобто повністю заборгованість по кредиту. Внаслідок вчинення виконавчого напису Банком було заявлено вимоги до боржника про дострокове повернення кредиту. З урахуванням наведеного суд прийшов до висновку, що таким чином Банк змінив строк виконання зобовязання, а тому порука за договором поруки від 11 червня 2008 року укладеним між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством банк «Надра» є припиненою, оскільки Банк не звернувся до поручителя із вимогою про стягнення заборгованості протягом шести місяців. Представник відповідача жодних доказів на спростування вимог позивачки суду не надав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 243,60 гривень судового збору в дохід держави. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 526, 553, 554, 559 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved