Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], відповідно до вимог якого просив суд стягнути на свою користь з відповідача суму боргу за договорами позики від 18.07.2016р. та 19.07.2016р. у розмірі 200 000, 00 грн. та судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.07.2016р. між ним та Відповідачем укладено Договір безвідсоткової позики, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Чорноног Л.В. за реєстраційним номером 519. Відповідно до умов вказаного договору Позивач надав Відповідачу в короткострокову зворотну безпроцентну позику кошти у сумі 100 000,00 грн. із зобов'язанням повернути таку суму в строк до 18.08.2016р. Крім того, 19.07.2016р. між ним та Відповідачем укладено Договір безвідсоткової позики, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Чорноног Л.В. за реєстраційним номером 520. Відповідно до умов вказаного договору Позивач надав Відповідачу в короткострокову зворотну безпроцентну позику кошти у сумі 100 000,00 грн. із зобов'язанням повернути таку суму в строк до 19.08.2016р. Як вказує Позивач, 07.09.2016р. ним під розписку вручено Відповідачу вимогу про повернення коштів за вказаними Договорами позики на загальну суму 200 000,00 грн. В розписці Відповідач власноручно написав, що свої зобов'язання з повернення коштів за договорами позики від 18.07.2016р. та 19.07.2016 виконає не пізніше 16.09.2016р. Разом з тим, оскільки Відповідач 16.09.2016р. кошти не повернув, 26.10.2016р. Позивач на адресу Відповідача рекомендованим листом направив Вимогу про повернення коштів договорами позики від 18.07.2016р. та 19.07.2016р. Проте, відповідач не виконав зобов'язань за договором позики, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні подав заяву про визнання позовних вимог та зазначив, що його довірителька визнає позов, проте через фінансові труднощі не має змоги повернути борг. Вислухавши сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із положеннями ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 18.07.2016р. між ним та вВідповідачем укладено Договір безвідсоткової позики, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Чорноног Л.В. за реєстраційним номером 519. Відповідно до умов вказаного договору позивач надав відповідачу в короткострокову зворотну безпроцентну позику кошти у сумі 100 000,00 грн. із зобов'язанням повернути таку суму в строк до 18.08.2016р. Крім того, 19.07.2016р. між ним та відповідачем укладено Договір безвідсоткової позики, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Чорноног Л.В. за реєстраційним номером 520. Відповідно до умов вказаного договору Позивач надав Відповідачу в короткострокову зворотну безпроцентну позику кошти у сумі 100 000,00 грн. із зобов'язанням повернути таку суму в строк до 19.08.2016р. Як вказує позивач, 07.09.2016р. ним під розписку вручено Відповідачу вимогу про повернення коштів за вказаними Договорами позики на загальну суму 200 000,00 грн. В розписці Відповідач власноручно написав, що свої зобов'язання з повернення коштів за договорами позики від 18.07.2016р. та 19.07.2016 виконає не пізніше 16.09.2016р. Разом з тим, оскільки Відповідач 16.09.2016р. кошти не повернув, 26.10.2016р. Позивач на адресу Відповідача рекомендованим листом направив Вимогу про повернення коштів договорами позики від 18.07.2016 р. та 19.07.2016р., яка залишилася поза увагою відповідачем. Крім того, як вбачається із заяви поданої представником відповідача, [PERSON] не заперечує, що вказана сума боргу нею не поверталася, у зв'язку з чим остання визнає позовні вимоги [PERSON] Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачем зобов'язання за договорами позики не були виконані, а тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики у розмірі 200 000,00 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, судовий збір у розмірі 2000,00 грн.

Outcome: approved