Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання недійсним нікчемного договору. Вказував, що 16.01.2014 року між ПАТ «Комерційний банк «Даніель» та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42663, відповідно до умов якого було розміщено вклад з 16.01.2014 року по 15.02.2014 року в сумі 190 000 грн., однак в цей день постановою Правління Національного банку України від 16.01.2014 року № 14 ПАТ «Комерційний банк «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних та розпочато процедуру його ліквідації. Зазначав, що спірний договір від 16.01.2014 року укладено після призначення уповноваженої особи Фонду, в зв'язку з цим цей договір є недійсним в силу вимог ч. 3 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому позивач просив суд визнати недійсним нікчемний договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» Т-42663 від 16.01.2014 року, укладеного між ПАТ «КБ «Даніель» в особі заступника голови правління Богданової Олени Володимирівни та [PERSON], а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що вбачається з наявного в матеріалах справи зворотного поштового повідомлення, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 16.01.2014 року між ПАТ «Комерційний банк «Даніель» та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42663, відповідно до умов якого розміщено грошовий вклад з 16.01.2014 року по 15.02.2014 року в сумі 190 000 грн. Разом з цим, 16.01.2014 року постановою Правління Національного банку України № 14 ПАТ «Комерційний банк «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.01.2014 року № 1 розпочато процедуру здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Комерційний банк «Даніель» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Ожга Євгенія Вікторовича. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI, який є спеціальним до цих правовідносини. Згідно п. 6 ст. 2 Закону № 4452-VI, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 36 вказаного Закону з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними (ч. 3 ст. 36 Закону). Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 46 Закону № 4452-VI визначено, що з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси. Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, зокрема, здійснює повноваження органів управління банку, приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку, вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України). Положеннями ч. 5 ст. 216 ЦК України закріплено, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Будь-яких доказів або заперечень на спростування викладених в позовній заяві обставин відповідач суду не надав. Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні в матеріалах докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки 16.01.2014 року ПАТ «КБ «Даніель» було віднесено до категорії неплатоспроможних, а тому укладений в цей день договір є недійсним. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 1 600 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved