Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON], предявила позов до Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON], яка померла 28 вересня 2004 року в с. Киселі Старокостянтинівського району Хмельницької області. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що за життя померла склала заповіт, де усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і на що за законом має право заповіла їй. Після смерті тітки вона фактично вступила в управління і розпорядження майном, однак юридично не оформила свої спадкові права, оскільки немала коштів для оформлення спадщини, так як всі кошти витратила на похорони померлої. До спадкової маси входить, зокрема, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0280595, що належав [PERSON], виданного Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 03 квітня 1997 року на підставі рішення Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 18 березня 1997 року за № 74-р. Позивачка в судове засідання не зявилася, хоч про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, однак подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не зявився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, однак подав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги та просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України\~ спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, що 28 вересня 2004 року померла [PERSON], про що складено відповідний запис № 38 згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 250368, виданого Сахновецькою сільською радою Старокостянтинівського району 28 вересня 2004 року. Зі змісту заповіту, від імені [PERSON], посвідченого секретарем Сахнівецької сільської ради Старокостянтинівського району 29 лютого 2000 року за № 78, остання усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і на що за законом має право заповіла позивачці [PERSON] Листом відмовою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 11 лютого 2016 року за № 475/01-16 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у звязку з неприйняттям спадщини у встановленому законом порядку та строки. За інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 43098255 від 27 лютого 2016 року та листа Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 27 лютого 2016 року № 691/01-16 спадкова справа щодо померлої [PERSON] не заводилась. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить, зокрема, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0280595, що належав [PERSON], виданного Старокостянтинівською державною адміністрацією 03 квітня 1997 року на підставі рішення Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 18 березня 1997 року за № 74-р. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України закріплено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази, кожний окремо і у їх сукупності, на підставі досліджених обставин справи, суд приходить до переконання, що оскільки позивачка, юридично не була обізнана з вимогами закону щодо порядку та строків прийняття спадщини, мала матеріальні труднощі, організувала похорони померлої, враховуючи те, що позов визнається представником відповідача, ці обставини не можуть розцінюватись судом, як зневажливе ставлення до своїх прав чи як відмова від спадщини, тому з врахуванням норм законності, моралі, справедливості, поваги до людини та її законних прав та інтересів, суд визнає поважними причини пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, в звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved