Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

В лютому 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому вказувала, що рішенням сесії Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області № 37 від 19.09.2007 року було передано у власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,1764 га за адресою вул. Бібкова 53 в смт. Олександрівка Вознесенського району. 16 січня 2008 року вона отримала Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЕ № 914835, в якому площа земельної ділянки зазначена 1794 кв.м. В листопаді 2016 року року позивач звернулася до нотаріальної контори з метою відчужити житловий будинок та земельну ділянку, однак нотаріусом було відмовлено в оформленні угоди, посилаючись на те, що державний кадастровий реєстратор відмови у наданні відомостей з Державного земельного кадастру. Згідно повідомлення державного кадастрового реєстратора відмова була обґрунтована тим, що правовостановлюючий документ на земельну ділянку не відповідає вимогам встановленим законом. Виходячи з цих обставин, позивачка просила про визнання протиправним та скасувати рішення Олександрівської селищної ради, а також визнати недійсним виданого на його підставі Державного акта на права приватної власності на землю. В судове засідання представник позивача [PERSON] надала заяву, про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі та повне визнання позову. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим проводити розгляд справи без участі осіб, що не зявилися в судове засідання. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування передбачених положеннями ст. 174 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Судом встановлено, що відповідно до рішення Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області № 37 від 19 вересня 2007 року [PERSON] була передана безоплатно у власність земельна ділянка по фактичному користуванню для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд за рахунок земель запасу площею 0,1764 га в смт. Олександрівка по вул. Бібкова 53. На підставі рішення 16 січня 2008 року було видано державний акт, що був зареєстрований в Книзі реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю за №010801100002. 14 листопада 2016 року Державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області позивачу було відмовлено у наданні відомостей з Державного земельного кадастру, оскільки правовстановлюючі документи не відповідають вимогам, встановленим законом. Відповідно до ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у селах не більше 0,25 гектара, в селищах не більше 0,15 гектара, в містах не більше 0,10 гектара. Відповідно до Державного акту на право власності на землю серії ЯЕ № 914835 виданого 16 січня 2008 року позивачу була передана у власність земельна ділянка площею 0,1764 га, що не відповідає діючому законодавству, а саме ст.121 ЗК України. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ч.3 статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Зі змісту ч. 2 ст. 144 Конституції України та ч.ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом, тобто в судовому порядку. Це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України). Проте згідно ст. 74 Закону органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичним и і фізичними особами, а тому не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. (рішення Конституційного суду України № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року). Враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що рішення Олександрівської селищної ради № 37 від 19.09.2007 року є протиправним та підлягає скасуванню в судовому порядку. За встановлених обставин не може бути визнаний таким, що відповідає вимогам закону та підлягає визнанню недійсним й виданий на підставі оскаржуваного рішення Державний акт на право приватної власності на землю.

Outcome: approved