Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просив зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод в участі та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO] року, та малолітньою донькою [PERSON], [INFO]; визначити спосіб його участі у спілкуванні з дітьми, а саме: побачення, вівторок в 13.00 год. до 8:30 год середи; четвер з 13:00 год. до 08:30 год. п'ятниці без присутності матері з дотриманням розкладу занять у шкільному навчальному закладі, з розрахунком відвідування позашкільних закладів та розкладу дня дітей без присутності матері; побачення у святкові дні: 1 січня - Новий рік, 7 січня - Різдво Христове, 1 і 2 травня - День міжнародної солідарності трудящих, 9 травня - День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні (День перемоги), 28 червня - День Конституції України, 24 серпня - День Незалежності України, 14 жовтня - День захисника України - без присутності матері; Релігійні свята: один день (неділя) - Пасха (Великдень), один день (неділя) - Трійця - без присутності матері; та стягнути з відповідачки судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] року, та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти проживали за домовленістю батьків частину тижня з матір'ю, а частину тижня з батьком. Позивач забирав дітей до себе для більш тісного спілкування з ними. На момент подачі даного позову діти мешкають разом з матір'ю та її співмешканцем у їхній спільній квартирі. На теперішній час позивач вимушений проживати в іншому місті з причин виниклих між ними неприязних стосунків, в результаті чого шлюб між ними й був розірваний. Він в добровільному порядку надає відповідачці матеріальну допомогу на утримання дітей та зі свого боку всіляко піклується про них, зокрема сплачує необхідні платежі за дитячий садок для доньки та несе витрати, пов'язані з навчанням сина та позашкільне виховання сина та доньки. Після того, як позивач запропонував відповідачці у добровільному порядку поділити спільну сумісну власність, їхні стосунки з нею погіршилися. Відповідачка повідомила, що дітей він більше не побачить, заборонила зустрічатися з дітьми, телефони у дітей відключені. Син перестав ходити до гуртку авіамоделізму. куди ходив три роки до цього часу, 25.06.2014 року син пропустив виступ в цирковій студії, де діти займаються протягом трьох років. 04 липня 2016 року позивач навідався до дитячого садка, куди ходить його донька, але вихователька повідомила, що [PERSON] до садка не привели. На даний час у нього з відповідачкою виникли непорозуміння та сварки щодо його участі у спілкуванні та вихованні їхніх дітей. Позивач позбавлений можливості вільно зустрічатися з дітьми, спілкуватися та забирати дітей до себе до дому. Кожного разу це супроводжується сварками, відповідачка не бажає віддавати дітей, налаштовує їх проти нього. Для позивача дуже важливими є зустрічі з дітьми і вони самі виявляють бажання зустрічатися з ним частіше. На теперішній час позивач будує будинок, зараз проживає в добрих умовах, де вже є усі необхідні умови для розвитку дітей. За місцем проживання характеризується позитивно, має стабільний дохід та можливість матеріально забезпечувати дітей. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали уточнені позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення вимог позивача та просили йому відмовити, оскільки відповідачка ніколи не чинила позивачу перешкод у спілкуванні з дітьми. Представник третьої особи Цуцкова О.В. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, але з урахуванням висновку органу опіки, яким запропонований графік побачень батька з дітьми. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження: Серії [NUMBER], виданим 16.05.2006 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 356 від 16.05.2006 року (а.с.8); Серії [NUMBER], виданим 25.11.2008 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1136 від 25.11.2008 року (а.с.7). Батьки малолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2002 року, який був розірваний рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2014 року по цивільній справі № 204/4617/2014-ц (а.с.9). Після розірвання шлюбу діти зареєстровані та проживають разом з матір'ю. На теперішній час між батьками дітей виник спір стосовно участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми, оскільки відповідачка чинить батьку перешкоди в його участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми. При цьому, позивач вказав, що він є хорошим та дбайливим батьком і бажає приймати участь у вихованні та житті своїх дітей. При цьому, відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного Кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як встановлено у судовому засіданні, позивач має бажання спілкуватися з дітьми, брати участь у їхньому вихованні, оздоровленні. Інтереси дітей захищаються передусім і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так згідно положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Батько малолітніх дітей добре характеризується, надає матеріальну допомогу дітям, займається всебічним розвитком дітей. Вказані обставини підтвердили й допитані в судовому засіданні свідки: Свідок [PERSON], який є керівником авіагуртку, який відвідує дитина, і який вказав, що [PERSON], [INFO], відвідує його гурток вже понад чотири роки і має певний хист до цього, вони їздять на змагання, де [PERSON] неодноразово здобував призові місця. Також, зазначив, що на гурток дитину привозить батько та інколи його співмешканка [PERSON]. При цьому, вказав, що йому не відомо про перешкоди батькові у спілкуванні з дітьми з боку матері. Свідок [PERSON], який є тренером дитини з мотокросу, і який вказав, що на тренування дитину привозить батько, він же оплачує тренування. Позивача може охарактеризувати тільки з позитивної сторони. Мати дитини він (свідок) також знає. Стосовно спору щодо виховання дітей він знає зі слів позивача та відповідачки. А також, в судовому засіданні були допитані свідки: Свідок [PERSON], яка є знайомою сторін і працювала у них нянею, і яка вказала, що відповідачка ніколи не чинила перешкод позивачу у спілкуванні з дітьми. Коли вони ще перебували у шлюбі, то дітьми більше займалася мати, оскільки позивач допізна був на роботі. Але позивач приїжджає за дітьми до відповідачки, бере їх та проводить з ними час. Свідок [PERSON], яка є сусідкою відповідачки, і яка вказала, що сім'ю [PERSON] знає з доброї сторони, нічого поганого про них сказати не може, відповідачку може охарактеризувати як гарну матір. Позивача бачить не часто, оскільки він тепер в їхньому будинку не живе. Але до дітей він приходить. Зазначила, що дітей батько привозить пізно, приблизно опівночі. У відповідності до ст. 159 Сімейного Кодексу України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З матеріалів справи вбачається, що відсутні обставини для обмеження спілкування батька з його малолітніми дітьми. При цьому, відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. В свою чергу, висновок в даному випадку не є рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а носить рекомендаційний характер для прийняття судового рішення у спорі, який виник між сторонами та є одними із доказів у цивільній справі, оцінка якому має бути надана під час розгляду цивільної справи про позбавлення батьківських прав. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, згідно висновку органа опіки та піклування від 10.11.2016 року за вих. № 1420, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити наступний графік побачень [PERSON] з [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без присутності мазері, а саме: кожний вівторок та четвер тижня з 13:00 до 20:00 години, кожна неділя тижня з 09:00 години до 9:00 години понеділка. Під час свят, а саме: 19 січня, 22 січня, 01 травня, 09 травня, 19 червня, 28 червня, 24 серпня, 14 жовтня. У канікулярний період влітку два тижня, взимку 5 днів за домовленістю батьків. Суд погоджується з висновком органа опіки та вважає його таким, що повністю відповідає інтересам, як позивача, так й інтересам, що найголовніше, самих малолітніх дітей. Такий графік запропонований з урахуванням віку дітей, прихильності до кожного з батьків та розпорядку їхнього дня. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши усі докази по справі та урахувавши інтереси малолітніх дітей, враховуючи їхній вік, суд дійшов висновку задовольнити частково позовні вимоги позивача та зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в участі та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO] року, та малолітньою донькою [PERSON], [INFO]; а також визначити спосіб участі [PERSON] у спілкуванні з малолітніми дітьми: [PERSON], [INFO] року, та [PERSON], [INFO], шляхом встановлення наступного графіку побачень, без присутності матері, а саме: кожний вівторок та четвер тижня з 13:00 до 20:00 години, кожна неділя тижня з 09:00 години до 9:00 години понеділка з дотриманням режиму дня дитини; під час свят з 09:00 години до 20:00 години, а саме: 19 січня, 22 січня, 01 травня, 09 травня, 28 червня, 24 серпня, 14 жовтня, а також релігійне свято - один день (неділя) на Трійцю; у канікулярний період влітку два тижня, взимку 5 днів за домовленістю батьків. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, оскільки позивачу частково задоволені його позовні вимоги, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі викладеного і

Outcome: partial