Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

В листопаді 2020 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення та примусово зняти її з реєстраційного обліку вище вказаного будинку. В позові посилається на те, що є власником житлового будинку, розташованого за адресо: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.1989 року. За даною адресою зареєстрована та періодично мешкає донька позивача - відповідач [PERSON] . Вказує, що на протязі тривалого часу відповідач веде аморальний спосіб життя, випиває, вчиняє сварки, п?яні дебоші, погрожує фізичною розправою, вчиняє насильницькі дії стосовно позивача, завдаючи тілесні ушкодження та моральні страждання. Зазначає, що [PERSON] систематично руйнує житло - вибиває вікна, двері, меблі, кухонне приладдя. В утриманні житлового будинку відповідач жодної участі не приймає, комунальні послуги не сплачує. Посилається на те, що проживання з відповідачем є нестерпним, позивач хвилюється за своє життя та стан будинку в звязку з чим просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення та примусово зняти її з реєстраційного обліку вище вказаного будинку. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, суду пояснила, що неодноразово зверталася до поліції із заявами на дії відповідача та її було притягнуто адміністративної відповідпльності. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , шляхом виселення на підставі ст.ст. 116, 157 ЖК України у зв?язку із системитачним руйнуванням та псуванням жилого приміщення та сварками, погрозами фізичною розправою з боку відповідача. Суду додатково пояснила, що з часу звільнення дочки з місць позбавлення волі - 2013 р. вона проживає в данному будинку в літній період зі своїм співмешканцем та сином. Останній раз вона проживала за адресою [ADDRESS] у вересні 2019 р. Представник позивача адвокат Жук А.М. в судовому засіданні просив задовольнити заявлені [PERSON] позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, суду пояснила, що проживає окремо від позивача, проте виселятися з будинку матері не має наміру та не вбачає підстав для задоволення позову. Іншого житла ні у власності, ані в користуванні вона не має. З позивачем в неї напружені відносини на протязі тривалого часу. Пояснила, що дійсно в літній період часу на протязі приблизно 7 років вона з чоловіком та дитиною проживає з матір`ю, коли її родина обдаровує її, претензій матір не має. Умовою того, щоб вона з родиною проживала в цьому будинку матір зазначила відповідну грошову суму. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.1989 року № 1-8237 належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією договору (а.с. 41-42). Згідно довідки вуличного комітету № 20 м. Бердянська від 10.12.2019 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (донька), [PERSON] (онук) (а.с. 63). Також з матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися конфліктні відносини, про що свідчать копії висновків про результати звернення до Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області (а.с. 43-47), копії висновків Бердянського міжрайонного відділення Запорізького обласного бюро СМЕ (а.с. 48-49), довідки Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області про результати розгляду звернень [PERSON] (а.с. 52-57). Статтею 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, з якими позивач може звернутися до суду. Обраний позивачем спосіб захисту про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщення шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення містить в собі дві різні вимоги, які є різними способами захисту порушеного права. Про вищезазначене позивачу неодноразово було роз`яснено судом, також було роз`яснено ст. ст.12,13 ЦПК України щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Відповідно до ст. 116 ЖК України виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення. Якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно ст. 157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Однак в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності підстав, передбачених ст. 116 ЖК України для виселення відповідача, а надані докази підтверджують лише наявність конфлікту між сторонами. Таким чином, суд знаходить позов [PERSON] необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed