Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

в листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позову позивач вказує, що він є власником квартири [ADDRESS]. Разом з ним в квартирі зареєстровані його мати - [PERSON], та його брат - [PERSON] З 2004 року відповідач у вказаній квартирі не проживає, сплачувати рахунки за комунальні послуги не допомагає, тривалий час проживає за межами України. Факт не проживання відповідача [PERSON] підтверджується відповідними актами та показаннями сусідів. Факт реєстрації [PERSON] в квартирі, яка належить позивачу на праві власності, створює для нього перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні майном. Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце його проведення повідомлена належним чином. Третя особа Відділ реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальної громади Голосіївської районної державної адміністрації міста Києва явку свого представника в судове засідання не забезпечив, повідомлений належним чином. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 08.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М., зареєстровано в реєстрі за №3643у, зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, записаний у реєстрову книгу №д.324-287, за реєстровим №3731, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.39). Відповідно до довідки №1858 від 09.08.2017 року у спірній квартирі зареєстровано три особи: [PERSON] - власник особового рахунку, його мати - [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON], [INFO] (а.с.14). Факт відсутності [PERSON] у квартирі [ADDRESS] підтверджується актами від 12.05.2017 року та від 18.07.2017 року (а.с. 18, 22). Факт реєстрації відповідача в квартирі, яка належить позивачу на праві власності, створює для нього перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні майном. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ч.4 статті 311 ЦК України гарантовано, що фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Розподіл судових витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved