Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

В лютому 2019 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 08.12.2004 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції між нею\~та відповідачем\~було зареєстровано\~шлюб, актовий\~запис №2061. За час спільного проживання виявилося, що у них з відповідачем різні інтереси та погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, внаслідок чого\~вони з\~листопада 2017\~року спільно\~не проживають,\~не підтримують\~подружніх відносин\~та не\~ведуть спільного\~господарства. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Ухвалою судді від 13.02.2019 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просить суд задовольнити їх в повному обсязі, вказавши, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про слухання справи. Разом із цим, будучи присутнім у підготовчому засіданні 18.03.2019 року, він позовні вимоги визнав, не заперечуючи проти розірвання шлюбу та підтвердивши наведені позивачем в обґрунтування позову обставини. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.\~ Згідно із ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України та п. 12\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №11\~від 21.12.2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України \~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 08.12.2004 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, про що складено актовий запис №2061, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №018409, виданим вказаним відділом ДРАЦСу. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. В обґрунтування\~позову позивач\~стверджує,\~що подружнє\~життя у\~неї з\~відповідачем не\~склалося,\~у них\~різні інтереси\~та погляди\~на життя,\~між ними\~відсутнє взаєморозуміння\~та взаємоповага, внаслідок чого вони з листопада 2017 року спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Судом приймаються до уваги такі її доводи, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем не подано, а також відповідач визнав такі обставини у підготовчому засіданні, у звязку з чим суд не вбачає підстав для вжиття заходів щодо примирення сторін. З огляду на наведене, з'ясувавши взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, приймаючи до уваги наявність у сторін двох неповнолітніх дітей, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved