Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що в період з 14 липня 1990 року по 29 жовтня 2008 року вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] За час перебування у шлюбі вони придбали у спільну часткову власність квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Словянськ, вул. Вольна, 4/52, яка складається з двох житлових кімнат загальною площею 44,8 кв.м та належить їй, [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. До 2008 року вони з відповідачем проживали у зазначеній квартирі та після розірвання шлюбу він виїхав із квартири та перестав проживати в належній їм квартирі, не дбав про неї, не утримував і не вчиняв будь-яких дій по відшкодуванню понесених нею збитків. Вона зі свого боку постійно та своєчасно сплачувала комунальні послуги (експлуатація житлового будинку, опалення, вивіз негабаритного сміття тощо), за дану квартиру, що підтверджується копіями квитанцій з 2012 року по липень 2015 року. Сума понесених нею витрат за трирічний період складає 22 113.05 грн., а саме: комунальні витрати по споживанню газу на загальну суму 1378.40 грн., за послуги по обслуговуванню прибудинкової території 3221.91 грн.; за теплопостачання 7499.06 грн., за вивіз сміття 805.94 грн. та ремонтні роботи 9207.74 грн. Тобто, вартість витрат, які повинен був понести відповідач складає 1/3 його частину, а саме 7371 грн. Просила стягнути з [PERSON] на її користь на відшкодування витрат, повязаних з утриманням спільної часткової власності, а саме квартири [ADDRESS] грошові кошти в розмірі 7 371 грн. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 16 вересня 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування витрат на утримання майна, що перебуває у спільній частковій власності квартири [ADDRESS] 6542 грн. 31 коп. та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з нього суми понесених витрат за ремонтні роботи у розмірі 3069.25 грн. і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог. В обгрунтування апеляційної скарги [PERSON] посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права і зокрема ст. 358 ЦК України; судом першої інстанції не взято до уваги та не надано належним чином оцінки тому, що саме через провину позивачки він не проживає у спірній квартирі, оскільки [PERSON] змінила двері, замки та не надавала йому можливості проживати у спірній квартирі і крім того не погоджувала з ним свої витрати на утримання квартири; апелянт посилається також на те, що незрозумілим та суперечливим залишається висновок суду, який визначає придбані позивачкою речі та будівельні матеріали необхідні для підтримання належного стану та збереження квартири, що є у спільній частковій власності, не звертаючи жодної уваги на його заперечення щодо задовільного стану квартири та не отримання його згоди. У судове засідання апеляційного суду сторони не зявились; про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином телефонограмами, які зареєстровані у журналі телефонограм №1 за №№ 1572 та 1573 від 9 грудня 2015 року. Від позивачки [PERSON] надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких вина просить залишити без задоволення апеляційну скаргу [PERSON] Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача 6 542 грн. 31 коп. суд першої інстанції виходив з того, що витрати на ремонтні роботи, проведені в квартирі, що є спільною частковою власністю, є витратами на утримання цього майна; суд дійшов також висновку про те, що відповідач повинен компенсувати позивачці 1/3 частину вартості будівельних матеріалів та проведених нею ремонтних робіт, оскільки, на думку суду, придбані позивачкою речі та будівельні матеріали є необхідними для підтримання належного стану та збереження квартири, що є у спільній частковій власності, відокремити зроблені позивачкою поліпшення спільного майна не має можливості, тому зроблені поліпшення не можуть бути власністю лише позивача в розумінні ч.5 ст. 357 ЦК України. Проте з такими висновками суду погодитися неможливо виходячи з наступного. Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат на утримання майна в сумі 7 371 грн. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на невиконання відповідачем, як співвласником майна, яке перебуває у сторін в спільній частковій власності обовязку компенсувати позивачу здійснені останнім щомісячні витрати за надані комунальні послуги за трирічний період та проведені в квартирі ремонтні роботи. Нормативно позов обґрунтовано посиланням на приписи ст.ст. 66, 68, 78 ЖК УРСР, які регулюють зобовязання наймача, а також на приписи ст. 360 ЦК України, яка закріплює обовязок співвласників відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності брати участь у витратах на управління, утримання і збереження майна. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном (ст. 360 ЦК України). З наведеного вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобовязаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обовязку, особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч.2 ст. 16 ЦК України). Під предметом позову розуміють матеріально-правову вимогу, яка подається в суд до відповідача відносно усунення допущеного відповідачем порушення субєктивного права позивача. Підставу ж позову складають вказані позивачем обставини, з якими позивач повязує свою матеріально-правову вимогу або правовідношення, яке в цілому складає предмет позову. Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч.ч. 1-3 ст. 11 ЦК України). Після зясування фактичних обставин суд може зробити висновок щодо відповідності заявленої матеріально-правової вимоги захисту права і про порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача. Розглядаючи спір суд першої інстанції не зясував дійсної матеріально-правової природи вимог позивача про відшкодування витрат на проведений ремонт квартири. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не заперечував проти сплати понесених позивачкою витрат на комунальні послуги. Разом з тим матеріали справи не містять доказів наявності договірної домовленості сторін про участь в управлінні і збереженні їх спільного майна, проте така домовленість є правом (ч.2 ст. 358 ЦК України), а не обовязком співвласників спільного майна, що не виключає права особи, яка зазнала втрат у звязку з неправомірними діями іншої особи (а позивачка зазначає про незаконне самоусунення відповідача від участі в управлінні і збереженні спільного майна, а саме квартири), звернутися до суду із відповідним позовом в деліктних правовідносинах (ст. 1166 ЦК України). При розгляді даної справи суд першої інстанції не врахував, що проведені позивачкою в квартирі ремонтні роботи не є витратами на утримання майна (квартири), яке знаходиться у спільній частковій власності, в розумінні положень Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства України від 17 травня 2005 року №76. Виходячи з викладеного рішення суду в частині стягнення з відповідача витрат на ремонтні роботи в сумі 3069.25 грн. (9207.74 грн.:3), проведені в квартирі, що є спільною частковою власністю є незаконним, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині у звязку з тим, що позивачкою обраний неналежний спосіб захисту права на відшкодування витрат на ремонтні роботи. Враховуючи, що судом першої інстанції в резолютивній частині стягнута загальна сума витрат на утримання майна, тобто 6542 .31 грн., то за мінусом 3069.25 грн. остаточному стягненню підлягає сума 3473.06 грн.

Outcome: approved