Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

В листопаді 2015р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позов в якому просив суд: -визнати відмову відповідача в поверненні позивачу суми вкладів та процентів по них такою, що не відповідає вимогам закону; -зобов`язати відповідача повернути позивачу суму вкладу згідно умов договорів №10-2389139 від 29 вересня 2015р., №10-1389148 від 29 вересня 2015р., №10-1390199 від 01 жовтня 2015р. у розмірі 94 649,31 грн. та 5 594,67 доларів США, повністю. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Сіромашенко Н.В. від 12 листопада 2015р. позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Сіромашенко Н.В. від 26 листопада 2015р. позовну заяву повернуто позивачу. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016р., ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015р. залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2017р. скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015р. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016р., матеріали справи передано до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 15 червня 2017р. позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 28 листопада 2017р. відкрито провадження по справі. 20 квітня 2018р. позивачем подано заяву про зміну предмету позову (а.с. 106), в якій останній просив суд: -стягнути з відповідача за період з 01 жовтня 2015р. по 12 листопада 2016р. пеню у розмірі три відсотки за кожен день прострочки та штраф у розмірі три відсотки від суми депозитного вкладу позивача на відсоток інфляції за цей час на день фактичної видачі коштів у розмірі 15 316,79 доларів США. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він являється вкладником відповідача. Станом на 01 жовтня 2015р. борг банку перед позивачем складав 94 649,31 грн. та 5 594,67 доларів США. В період з 12 листопада 2015р. по 22 грудня 2015р. банком було повернуто позивачу 9000,0 грн. та 400,0 доларів США. 12 лютого 2016р. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу було повернуто гарантовану суму вкладу у розмірі 200 000,0 грн. Таким чином, позивач вважає, що за час затримки виплати відповідачем коштів по його вкладам, з відповідача підлягає стягненню пеня та інфляційні втрати. 25 травня 2018р. відповідачем подано відзив на позов. Ухвалою суду від 21 серпня 2018р. повернуто позивачу заяву про зміну предмету позову. Ухвалою суду від 21 січня 2020р. повернуто позивачу заяву про зміну предмету позову. 25 червня 2020р. стороною відповідача надіслано до суду письмові пояснення. Ухвалою суду від 07 грудня 2020р. повернуто позивачу заяву про уточнення позовних вимог. Ухвалою суду від 07 грудня 2020р. відмолено в задоволені заяви відповідача про залуження правонаступника. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, зазначив, що саме ПАТ «Укр/ін/ком» порушує його права, відповідач свого представника до суду не направив, поважності причин неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що між позивачем та відповідачем було укладено договори про розміщення банківських вкладів за №10-2389139 від 29 вересня 2015р. (безстроковий), №10-1389148 від 29 вересня 2015р. з датою повернення 02 листопада 2015р., №10-1390199 від 01 жовтня 2015р. з датою повернення 04 листопада 2015р. Загальна сума вкладів за гривнею складає 94 649,31 грн., сума вкладів за доларами США 5 594,67. 05 жовтня 2015р. позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення належних позивачу коштів з виплатою відсотків за банківськими вкладами. Однак, відповіді не отримав. Як зазначає позивач, з 12 листопада 2015р. по 22 грудня 2015р. відповідачем було повернуто йому кошти за банківським вкладом у розмірі 9 000,0 грн. та 400,0 доларів США. 12 лютого 2016р. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було виплачено позивачу гарантовану суму вкладів у розмірі 200 000,0 грн. 22 березня 2016р. Правлінням НБУ прийнята постанова №180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український Інноваційний Банк». Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/1162/16 від 16 березня 2016р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2016р., визнано незаконним та скасовано постанову Правління НБУ №934 від 24 грудня 2015 р. та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24 грудня 2015 р. «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 серпня 2016р. вищевказані судові рішення залишені без змін. Постановою Верховного Суду України від 24 жовтня 2017р. зазначені судові рішення скасовані, в задоволені позову відмовлено. Висновки Верховного Суду України про необхідність скасування попередніх судових рішень мотивовані тим, що позов був пред`явлений неналежним позивачем. У зв`язку з наведеним, ПАТ «Українська Інноваційна Компанія» звернулась до суду із позовом до Національного Банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними та скасування рішень. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2017р. у справі №826/14033/17 визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного Банку України від 24 грудня 2015р. №934 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних», визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 грудня 2015р. №239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування тимчасового адміністратора банку». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018р. постанова Окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 р. залишена без змін. Постанова Правління НБУ №180 від 22 березня 2016р. «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» з моменту її прийняття скасована постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2016 року по справі №826/5325/16. Цим же рішенням визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 березня 2016р. № 385 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Український Інноваційний Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» з моменту його прийняття. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 р. та ухвалою Вищого адміністративного Суду від 23 листопада 2016 р. вказана постанова залишена без змін. 13 липня 2016р. згідно рішення Загальних зборів акціонерів змінено назву та види діяльності Банку, а саме: з ПАТ «Укрінбанк» на ПАТ «Укр/ін/ком», про що внесені відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців (ЄДР). Крім того, змінено також юридичну адресу місцезнаходження товариства. Рішенням Загальних зборів акціонерів ПАТ «Укр/ін/ком» від 28 березня 2017р. змінено найменування товариства як юридичної особи з «Публічного акціонерного товариства «Укр/ін/ком» на «Публічне акціонерне товариство «Українська Інноваційна Компанія». Відповідні зміни зареєстровані в ЄДР. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 грудня 2019р. в справі №925/698/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо переходу прав та обов`язків ПАТ «Український інноваційний банк» до ПАТ «Українська інноваційна компанія», зробила висновок, що зміна назви акціонерного товариства (банку) без зміни його організаційно-правової форми, виключення з його назви слова «банк», виключення з видів його діяльності «діяльності комерційних банків» (КВЕД: 64.19) не є ані перетворенням цієї юридичної особи в розумінні статті 108 ЦК України (статті 87 Закону про акціонерні товариства), ані виділом в розумінні статті 109 ЦК України (статті 86 Закону про акціонерні товариства), ані припиненням шляхом злиття, приєднання або поділу в розумінні статті 106 ЦК України (статей 83-85 Закону про акціонерні товариства). Попри те, що правовий висновок щодо застосування норм права у справі № 914/3587/14 (постанова від 24 квітня 2019р.) Велика Палата Верховного Суду зробила стосовно зміни найменування (типу) акціонерних товариств з відкритого або закритого на публічне або приватне, Велика Палата Верховного Суду не бачить підстав відходити від правового висновку, зробленого у мотивувальній частині зазначеного судового рішення (пункт 50), відповідно до якого сама лише зміна найменування (типу) юридичної особи не означає її реорганізації, зокрема, перетворення, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма такої особи. Отже, в результаті організаційних змін банку від 13 липня 2016р. та від 28 березня 2017р. нова банківська установа відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність», не утворилась. ПАТ «Український інноваційний банк» не було припинено чи змінено у встановленому законом порядку на ПАТ «Укр/ін/ком», а відтак й ПАТ «Укр/ін/ком» не набуло прав банку. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 березня 2020 р. № 616 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк» на один рік з 23 березня 2020р. до 22 березня 2021р. включно. Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що унормовує дані правовідносини. У п. 8) Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. Згідно з п. 16) ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим законом. Відповідно до п. 6) ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку, як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з п.п. 1, 2) ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. У п. 1) ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що обмеження, встановлене п. 1) ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Згідно із ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Так, задоволення вимог окремих кредиторів поза межами процедури ліквідації банку порушує в цілому баланс інтересів кредиторів банку та не узгоджується з положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якими передбачено, що під час ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку визначається загальна сума його заборгованості перед кредиторами (пасив), формується ліквідаційна маса банку (актив) та здійснюється її реалізація з подальшим спрямуванням коштів, одержаних від продажу майна банку, на погашення акцептованих (визнаних) вимог кредиторів в порядку черговості відповідно до ст. 52 цього Закону. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 07 червня 2017р. у справі № 490/4542/15-ц (провадження № 6-1809цс16). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, оскільки ПАТ «Укрінбанк» розпочата процедура ліквідації, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», крім того, такі дії можуть призвести до порушення черговості задоволення вимог кредиторів, визначених у ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed