Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS] за договором купівлі-продажу, посвідченого 16 червня 2017 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] Означена квартира належала [PERSON] на праві власності та набута у власність товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» 31.05.2017 року. Відповідач [PERSON] не проживає у зазначеній квартирі з квітня 2016 року, що підтверджується довідкою № 90 від 21.06.2017 року. Просить визнати її такою, що втратила право користування квартирою №1 по вулиці Молодіжній, 5 у м. Хмельницькому. До початку судового розгляду справи по суті представник позивача позовні вимоги змінив та просив усунути перешкоди у користуванні квартирою власнику житла, шляхом визнання її такою, що втратила право користування нею. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлялась в установленому законом порядку. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, в судове засідання не зявився без поважних причини і від якого не надійшов відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи доказами, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно установлено, що [PERSON] є власником квартири № 1, що розташована в м. Хмельницькому по вулиці Молодіжній, 5, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу 16.06.2017 року придбаної у товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», що належала останньому на підставі свідоцтва зареєстрованого державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу 31.05.2017 року за реєстровим № 976. 10.05.2007 року у вказаній квартирі зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON], що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання за № 2926 від 27.06.2017 року. Відповідач [PERSON], була колишнім власником вказаної квартири, і відповідно не була членом сім'ї теперішнього власника квартири [PERSON], так як не проживала разом із нею, не вела з нею спільного господарства, не мала спільного сімейного бюджету, і не була пов'язана спільним побутом та взаємними сімейними правами та обов'язками. З квітня 2016 року [PERSON] забрала особисті речі та майно та покинула житло, однак залишилась зареєстрованою у квартирі. Означені обставини підтверджуються довідкою управляючої муніципальної компанії «Південно-Західна» від 10.07.2017 року, що узгоджується з показаннями допитаних судом свідків [PERSON] та [PERSON], котрі підтвердили факт не проживання відповідача у квартирі [ADDRESS], оскільки квартира на час її придбання [PERSON] була пустою, без меблів та будь-яких речей. Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» на момент її продажу позивачеві дійсно була власником квартири на підставі свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу 31.05.2017 року на підставі акта про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу та таке право власності зареєстроване у державному реєстрі прав на нерухоме майно за реєстровим № 976. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частина перша статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до положень статей 391 та 405 ЦК України [PERSON] як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У статті першій першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 640,0 грн., який в силу ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved