Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

В квітні 2019 року ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу від 22.02.2018 року №МІ 2202 у розмірі 5225 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що за умовами вказаного договору продавець зобов`язався надати покупцеві (відповідачу) комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а покупець зобов`язався прийняти цей комплекс згідно акту приймання-передачі та сплатити за нього визначену Договором грошову суму (ціну). Позивач вказує, що незважаючи на належне виконання позивачем своїх зобов`язань та лояльне відношення з боку останнього, відповідач не вчиняє жодних дій щодо повернення боргу, а тому така бездіяльність відповідача є протиправною та такою, що порушує законні інтереси позивача. Свої зобов`язання відповідачка виконала частково, сплативши 10 687 грн. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного Договору виконав в повному обсязі, що вбачається із Акту приймання-передачі від 22.02.2018 року. Відповідач комплекс по догляду отримала, претензій щодо отриманого набору по догляду та щодо виконання продавцем своїх обов`язків за Договором відповідачка не мала, про що свідчить підпис останньої. З урахуванням зазначеного, позивач просить стягнути з відповідачки суму заборгованості у розмірі 5225 грн. та судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, 15.10.2019 року надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.51). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частинами 2, 4 ст.692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Згідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. В судовому засіданні встановлено, що 22.02.2018 року був укладений договір між ФОП [PERSON] та [PERSON] №МІ 2202 про надання клієнту комплексу товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а клієнт зобов`язався прийняти цей комплекс по догляду згідно Акту приймання-передачі від 22.02.2018 року (а.с.8). Зі змісту даного договору вбачається, зокрема, з п.п. 2.1., 2.2., що при передачі комплексу по догляду сторони складають та підписують Акт приймання-передачі згідно переліку №1 (специфікації). Пунктом 5.1 Договору передбачено, що загальна вартість комплексу по догляду складає 42100 грн. (п.5.1). Сторони домовилися, що при оплаті комплексу клієнт сплачує перший платіж у розмірі 15 000 гривень (п. 5.3). Залишок вартості у розмірі 27100 грн. покупець сплачує рівними частинами щомісячно у розмірі 2710 грн. протягом 10 місяців, при цьому остаточно розраховується за товар не пізніше 22 грудня 2018 року. З Акту приймання-передачі від 22.02.2018 (а.с.9) вбачається, що відповідачка отримала комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, про що свідчить її підпис. Претензій щодо отриманого комплексу по догляду і по виконанню умов договору не мала. 22.02.2018 року на адресу відповідачки ФОП [PERSON] було направлено претензію про наявність заборгованості зі сплати щомісячних платежів за договором №МІ 2202 від 23.02.2018 року, згідно якого відповідачка придбала комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя (а.с.16). Відповідачкою [PERSON] у добровільному порядку сплачено за надані товари та послуги 18 000 грн., що підтверджується товарними чеками №134 від 22.02.2018 року, №225 від 20.03.2018 (а.с.14). Згідно наданого позивачем розрахунку (довідки) станом на 20.01.2019 сума боргу відповідачки становить 5 225 грн. зі сплати вартості товару (а.с.7). Враховуючи викладене вище та диспозитивність судового процесу, беручи до уваги невиконання відповідачкою умов укладеного договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості у розмірі 5225 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, а тому суд вбачає підстави для їх задоволення. За правилами ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved