Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 9 червня 2017 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого відповідач взяв у нього в борг грошові кошти в сумі 9000 грн., на підтвердження чого видав розписку, в якій кінцевий строк повернення грошових коштів до 13.06.2017р. 12 червня 2017 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого відповідач взяв у нього в борг грошові кошти в сумі 7500 грн., на підтвердження чого видав розписку, в якій кінцевий строк повернення грошових коштів до 16.06.2017р. Проте в порушення умов договорів у строки, обумовлені договорами та розпискою, відповідач не повернув йому грошові кошти, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 16500 грн. Він неодноразово звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору, однак він ігнорував його вимоги. На підставі наведеного, позивач просив стягнути з відповідача борг за договором позики з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми на загальну суму 16678 грн. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не зявились, надали заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просили справу розглянути за їх відсутність, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзив не подав. Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносини. 9 червня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, згідно умов якого [PERSON] взяв в борг у [PERSON] гроші в сумі 9000 грн., які зобовязувався повернути в строк до 13 червня 2017 року. 12 червня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, згідно умов якого [PERSON] взяв в борг у [PERSON] гроші в сумі 750 грн., які зобовязувався повернути в строк до 16 червня 2017 року. Передбачена статтею 1047 ЦК України письмова форма договору позики сторонами додержана не була, однак на підтвердження укладання договору позики та його умов позивачем представлені до суду розписки позичальника, які підтверджують передачу ним відповідачу зазначених грошових сум. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У встановлений в договорі строк відповідач гроші позивачу не повернув, чим порушуються цивільні права позивача, у зв'язку з чим сума заборгованості за договорами позики підлягає стягненню з нього на користь позивача в судовому порядку. Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачені наслідки порушення договору позичальником. Так, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У звязку з тим, що договором позики, укладеним між сторонами, інший розмір процентів не встановлений договором, відповідач зобовязаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми з наступного розрахунку. Три проценти річних від простроченої суми, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становитиме: за договором позики від 09.06.2017р. 170,88 грн. (9000 грн. х 3% : 100 : 365 днів х 231 день), де 9000 грн. сума боргу за договором позики, 3% - три проценти річних, 365 днів кількість днів у році, 231 день - кількість прострочених боржником днів за договором позики; за договором позики від 12.06.2017р. 140,55 грн. (7500 грн. х 3% : 100 : 365 днів х 228 день), де 7500 грн. сума боргу за договором позики, 3% - три проценти річних, 365 днів кількість днів у році, 228 день - кількість прострочених боржником днів за договором позики. Всього борг за договорами позики з урахуванням трьох процентів річних складає 16811,43 грн. Враховуючи принцип диспозитивної цивільного судочинства, що міститься в ч.1 ст.13 ЦПК України, згідно якого суд розглядає справи н інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 16678 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позовних вимог судовий збір покладається на відповідача. Відповідно до ст. ст.625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved