Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

В квітні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] трьох процентів річних за використання грошових коштів за період з травня 2016 року по січень 2019 року у розмірі 214173 грн. 49 коп. Адвокат позивача Вагабов В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 01 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів підтверджений розпискою (а.с.6), за яким відповідач взяв в борг у позивача грошові кошти у розмірі 100 000 доларів США та зобов`язався повернути в строк до 01 травня 2015 року. Вищевказаний договір позики (розписка) підписаний відповідачем, отже між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики, що свідчать про укладення такого договору відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. В обумовлений між сторонами строк, [PERSON] не повернув грошовий борг, у зв`язку з чим [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу. Так, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року стягнуто з [PERSON] суму боргу за договором позики від 01.09.2014 року у розмірі 2693905,10 грн., яка складається з суму боргу з урахуванням 3% річних з простроченої суми за період прострочення в одинадцять місяців починаючи з травня 2015 по квітень 2016 року, в розмірі 72099,50 грн., та основної суми заборгованості 2621805,60 грн. згідно з курсом долара відповідно 2621,8056 грн. за 100 доларів США. Відповідач відмовився від добровільного повернення грошових коштів, тому [PERSON] звернувся до державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання виконавчого листа Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області виданого судом 29 листопада 2016 року на підставі вищевказаного рішення суду, внаслідок чого було відкрито виконавче провадження ВП №57019188. Згідно листа Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №7906 від 08 квітня 2019 року, грошові кошти від примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року були зараховані на депозитний рахунок ДВС у наступному порядку: 10.09.2018 року - 1292,24 грн., 10.10.2018 року - 1354,96 грн., 12.11.2018 року - 1354,96 грн., 06.12.2018 року - 233175,90 грн., 06.12.2018 року - 2179 грн., 25.01.2019 року - 2463617,04 грн., 25.01.2019 року - 5803 грн. (а.с.8-9). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, відповідач своїми діями щодо не повернення грошових коштів порушив як умови розписки так і застереження визначенні цивільним кодексом щодо належного та добросовісного виконання зобов`язання по договору, що є результатом неотримання коштів в сумі 100000 доларів США, що на день подачі первісного позову становить 2621805,60 грн. згідно курсу 2621,8056 грн. за 100 доларів США. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума 3% річних за період з травня 2016 року по серпень 2018 року складає 183813,67 грн. з розрахунку: 2621805,6 грн. х 3% х 853/365 = 183813,67 грн.; сума 3% річних за вересень 2018 року складає 6461,53 грн. з розрахунку: 2620513,36 грн. х 3% х 30/365 % = 6461,53 грн.; сума 3% річних за жовтень 2018 року складає 6673,47 грн. з розрахунку: 2619158,40 грн. х 3% х 31/365 % = 6673,47 грн.; сума 3% річних за листопад 2018 року складає 6454,85 грн. з розрахунку: 2617803,44 грн. х 3% х 30/365 % = 6454,85 грн.; сума 3% річних за період з грудня 2018 року по січень 2019 року складає 10769,97 грн. з розрахунку: 2382448,54 грн. х 3% х 55/365 % = 10769,97 грн., а всього загальний розмірі 3% річних за період з травня 2016 року по січень 2019 року складає 214173,49 грн. Аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, таким чином, загальна сума 3% річних за використання грошових коштів за період з травня 2016 року по січень 2019 року складає 214173 грн. 49 коп., яка належить до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави повинно бути стягнено судовий збір в сумі 2141 грн. 73 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved