Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 24.06.2000 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки з квітня 2016 року вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, зникли почуття любові та поваги, примирення вважає неможливим, оскільки це суперечить його інтересам та призводить до моральних страждань, просив шлюб розірвати. В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали заявлений позов та просили його задовольнити, в подальшому позивач звернувся до суду із заявою від 28.02.2017 року, в якій позов підтримав в повному обсязі, а розгляд справи просив проводити без його участі. В судовому засіданні відповідач заперечувала відносно задоволення позову, зазначила, що коли закінчаться бойові дії на сході України можливо позивач поверниться в сім'ю, однак здоров'я у меншого сина погіршилось саме від його дій, але вона як матір може переступити через себе, хоча позивач не достойний цього. Заслухавши пояснення відповідача, а також дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 24.06.2000 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано віллілом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області з відповідним актовим записом № 441. Від спільного життя сторони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 18.07.2011 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України в звязку з примиренням з потерпілим. З копії постанови вбачається, що [PERSON] предявлено обвинувачення в тому, що 20.05.2011 року вона перебуваючи в квартирі за місцем свого проживання під час сварки зі своїм чоловіком [PERSON] необережно ножем завдала останньому тяжкі тілесні ушкодження (а.с. 37). З копії акту судово-медичного обстеження № 277 від 26.06.2007 року вбачається, що [PERSON] отримала тілесні ушкодження, а саме: розрив лівої барабанної перетинки; синець на лівій вушній раковині; синці на руках. Вказані ушкодження заподіяні тупими предметами та спричинили короткочасний розлад здоров`я. Зі слів [PERSON] 20.05.2007 року вдома чоловік [PERSON] бив її руками та ногами по голові та тілу (а.с.38). З копій довідок виданих травматологічним пунктом Білоцерківської міської лікарні № 2 на ім`я [PERSON] від 21.05.2007 року та від 12.04.2009 року вбачається, що останній поставили діагнози: струс головного мозку, розрив барабанної перетинки зліва, забій м/т правої кисті; обставини травмування: побив чоловік (а.с. 39). Відповідач в судовому засіданні підтвердила, що її чоловік завдавав їй тілесні ушкодження, але це було в минулому. В силу положень ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу (СК) України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що з моменту предявлення позову, тобто з 26.07.2016 року позивач не змінив своєї думки про необхідність розірвання шлюбу, а призначений ухвалою суду від 19.10.2016 року трьохмісячний строк на примирення сторін, будь-яких позитивних результатів не дав. На підставі викладеного,

Outcome: approved