Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Бережанської міської ради про визнання недійсними рішень Бережанської міської ради. В наступному до участі в справі судом була залучена третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON]. В позовній заяві позивач, посилаючись на те, що їй у 1990-х роках для ведення особистого селянського господарства, було надано у користування земельну ділянку площею 0,10 га в урочищі «Під горою» с. Лісники Бережанського району. В кінці 2016 року її дочка, діючи в її інтересах, звернулася до Бережанської міської ради за дозволом на складання технічної документації на вказану земельну ділянку. 06 січня 2017 року Бережанською міською радою було надано рішення Бережанської міської ради від 21 серпня 2008 року № 622, яким припинено право користування земельною ділянкою площею 0,10 га в с. Лісники в урочищі «Під горою» та рішення від 23 грудня 2016 року № 451, яким відмовлено їй у наданні дозволу на складання технічної документації із землеустрою, для встановлення меж земельної ділянки в натурі та посвідчення права власності земельної ділянки площею 1000 кв. м. для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Під горою», в с. Лісники у звязку з тим, щ згідно рішення сесії міської ради № 622 від 21 серпня 2008 року припинено право користування даною земельною ділянкою. Вважає такі рішення Бережанської міської ради незаконними, оскільки з якої конкретно підстави скасовано її право користування земельною ділянкою в рішенні не вказано. Посилання посадових осіб Бережанської міської ради на те, що вона добровільно відмовилася від права користування земельною ділянкою, не відповідає дійсності, оскільки такої заяви вона не писала, а вимоги надати копію такого документу відповідачем проігноровані. У звязку з цим позивач просить визнати недійсними рішення Бережанської міської ради № 622 від 21 серпня 2008 року та п.18 рішення Бережанської міської ради № 451 від 23 грудня 2016 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні позовній заяві, просила позов задовольнити. Окрім цього, пояснила, що її матір [PERSON] близько 10 років вказаною земельною ділянкою не користувалася. Інших документів, аніж ті, що є в матеріалах справи, на спірну земельну ділянку у позивача немає. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову [PERSON] заперечила, посилаючись на те, що в 2008 році до Бережанської міської ради з заявою звернулася позивач [PERSON], відповідно до якої остання відмовилась від користування земельною ділянкою площею 0,10 га в урочищі «Під горою» с. Лісники, після розгляду вказаної заяви комісіями Бережанської міської ради 21 серпня 2008 року міською радою було прийнято оскаржуване рішення № 622 яким було припинено право користування цією земельною ділянкою позивача та надано [PERSON], а в наступному [PERSON], дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду спірної ділянки. Заява про відмову від земельної ділянки в розмірі 0,10 га в урочищі «Під горою» та журнал реєстрації заяв за 2008 рік Бережанської міської ради відсутні, оскільки закінчилися строки зберігання таких документів. Окрім цього, спірну земельну ділянку позивачу було надано у тимчасове користування, на час прийняття 21 серпня 2008 року оскаржуваного рішення № 622 строк користування спірною земельною закінчився, а тому позивач хоч і написала заяву про відмову від цієї землі, на момент прийняття оскаржуваного рішення права користування цією земельною ділянкою не мала, таким чином рішення № 622 від 21 серпня 2008 року не порушує прав позивача. Що стосується п.18 рішення № 451 від 23 грудня 2016 року, то таким рішенням права позивача не порушуються, оскільки на час його прийняття на спірну земельну ділянку було надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою [PERSON] Зважаючи на викладене, просили в задоволенні позову відмовити. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] пояснила, що в 2007 році вона з чоловіком [PERSON] придбала будинок по вул. Шепети, 7, с. Лісники Бережанського району. Оскільки їм була потрібна земельна ділянка для городу, то її чоловік [PERSON], який помер 29 березня 2015 року, домовився з позивачем, щоб та віддала їм свій город. Внаслідок чого позивач написала заяву про відмову від спірної земельної ділянки, а її чоловік написав заяву і йому було дано дозвіл на виготовлення документації на землю. Наскільки їй відомо, [PERSON] заплатив [PERSON] якісь гроші. Після смерті чоловіка рішенням № 249 від 16 червня 2016 року їй було дано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність спірної земельної ділянки. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних мотивів. П.2 рішення Бережанської міської ради ХХІІ скликання 15сесії № 206 від 29 листопада 1996 року «Про затвердження матеріалів інвентаризації землі с. Лісники та с. Рай» Бережанська міська рада закріпила за жителями с. Лісники земельні ділянки в тимчасове користування терміном на 3 роки в урочищі «Під горою» в розмірі згідно додатку І. Відповідно до списку землекористувачів по урочищах в с. Лісники за позивачем в урочищі «Під горою» було закріплено земельну ділянку 0,10. Виходячи з наведеного Рішенням Бережанської міської ради ХХІІ скликання 15сесії № 206 від 29 листопада 1996 року «Про затвердження матеріалів інвентаризації землі с. Лісники та с. Рай» за позивачем строком на три роки було закріплено в тимчасове користування земельну ділянку площею 0,10 га в урочищі «Під горою». Відповідно до п.2 ч.1 ст.27 Земельного кодексу України (18.12.1990) право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі закінчення строку, на який було надано земельну ділянку. Згідно з ст. 22 Земельного кодексу України (18.12.1990) право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право користування землею, забороняється. Відповідно до ч.1 ст.23 Земельного кодексу України (18.12.1990) право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. З наведеного суд приходить до висновку, що у позивача право на тимчасове користування спірною земельною ділянкою терміном 3 роки, згідно рішення Бережанської міської ради № 206 від 29 листопада 1996 року не виникло, оскільки у позивача відсутній державний акт на право користування спірною земельною ділянкою. Трирічний строк тимчасового користування спірною земельною ділянкою, встановлений рішенням Бережанської міської ради № 206 від 29 листопада 1996 року, закінчився 26 листопада 1999 року та Бережанською міською радою не продовжувався. Рішенням Бережанської міської ради V скликання XVIII сесії № 622 від 21 серпня 2008 року «Про припинення права користування та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки» Бережанська міська рада вирішила припинити право користування земельною ділянкою площею 0,10 га в с. Лісники в урочищі «Під горою» гр. [PERSON], наданої для ведення особистого селянського господарства. Дану земельну ділянку перевести до земель запасу міської ради. Надано гр. [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду, терміном на три роки, земельної ділянки площею 0,10 га в урочищі «Під горою» для ведення особистого селянського господарства із земель запасу міської ради (згідно відмови гр. [PERSON]В.). Виходячи з наведеного, Бережанська міська рада рішенням № 622 від 21 серпня 2008 року припинила право тимчасового користування [PERSON] земельною ділянкою площею 0,10 га в урочищі «Під горою» с. Лісники, яке, як встановлено судом вище, у позивача не виникло. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зважаючи на наведене позивач, оскаржуючи рішення Бережанської міської ради № 622 від 21 серпня 2008 року, звернулася до суду з позовною вимогою про захист права, якого у неї немає. Оцінюючи посилання позивача у позовній заяві на те, що заяви про відмову від земельної ділянки в урочищі «Під горою» вона не писала і відповідач копії такої не надає, та посилання відповідача на те, що така відсутня через закінчення строку зберігання такої заяви, суд виходить з того, що: - згідно довідки Бережанської міської ради № 661/03-12 від 26.04.2017 року номенклатурою справ Бережанської міської ради на 2006 рік, затвердженої міським головою 07.07.2006 року термін зберігання заява та звернень громадян та відповідей становить 3 роки; журналу реєстрації заяв на виділення земельних ділянок для городництва 5 років. - відповідно до пунктів 72 та 73 протоколу № 28 засідання постійної депутатської комісії із земельних відносин, по підготовці питань на розгляд сесії Бережанської міської ради за 5-6 серпня 2008 року, вказаною комісією розглядалися заява [PERSON], жительки вул. Шепети, 12, про відмову від городу в с. Лісники в урочищі «Під горою» площею 1000 м2 на користь сусіда [PERSON] по якій було прийнято рішення «погодити» та заява [PERSON] про прийняття городу по якій було прийнято рішення «Надати»; - відповідно до протоколу засідання колегії ради Бережанської міської ради від 20.08.2008 року щодо розгляду проектів рішень, які виносяться на розгляд XVIII сесії міської ради 21.08.2008 року голова постійної комісії із земельних відносин [PERSON] доповідав питання «Про припинення дії права користування земельної ділянки затвердження технічної документації щодо надання в оренду земельної ділянки» за яке усі одноголосно проголосували «За». З вказаних документів суд приходить до висновку про те, що позивач подавала до Бережанської міської ради заяву про відмову від права на земельну ділянку площею 0,10 га в урочищі «Під горою» с. Лісники Бережанського району і саме на підставі такої заяви, було прийнято оскаржуване рішення № 622 від 21 серпня 2008 року, а тому жодного підтвердження посиланню [PERSON] у позовній заяві на те, що вона такої заяви в міську раду не подавала, судом не отримано. Зважаючи на усе наведене вище позовна вимога позивача про визнання недійсним рішення Бережанської міської ради № 622 від 21 серпня 2008 року «Про припинення права користування та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки» задоволенню не підлягає. П. 18 рішення Бережанської міської ради VІІ скликання VI сесії (ІІ засідання) № 451 від 23 грудня 2016 року «Про надання дозволу на складання технічних документацій» Бережанська міська рада відмовила гр. [PERSON], жительці с. Лісники, вул. Шепети, 12, у наданні дозволу на складання технічної документації із землеустрою, для встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та посвідчення права власності земельної ділянки площею 1000 кв. м. для ведення особистого селянського господарства в урочищі «під горою» в с. Лісники у звязку з тим, що згідно рішення сесії міської ради № 622 від 21 серпня 2008 року припинено право користування даною земельною ділянкою. Відповідно до ч.3 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (25.10.2001) безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Ч.1 та 2 ст. 118 ЗК України встановлено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідно до ст. 118 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності. Згідно з ч.1 ст. 122 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. З клопотанням про передачу безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації до Бережанської міської ради, як це передбачено ч.6 ст. 118 ЗК України, позивач не зверталася. Як вбачається з п. 18 рішення Бережанської міської ради № 451 від 23 грудня 2016 року позивачу було відмовлено реалізації права передбаченого ст. 118 ЗК України у звязку з припиненням права користування позивача спірною земельною ділянкою. Окрім цього, на вказану земельну ділянку п.2 рішенням Бережанської міської ради № 249 від 16 червня 2016 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою» надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1000 кв. м. для ведення особистого селянського господарства в с. Лісники в урочищі «Під горою» із земель, не наданих у власність чи користування. Зважаючи на те, що спірна земельна ділянка на момент прийняття 23 грудня 2016 року Бережанською міською радою рішення № 451, не знаходилась у користуванні [PERSON], відповідачем правомірно було відмовлено у наданні дозволу на складання технічної документації із землеустрою, для встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та посвідчення права власності земельної ділянки площею 1000 кв. м. для ведення особистого селянського господарства в урочищі «під горою» в с. Лісники, а тому суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог позивача в цій частині. Підсумовуючи наведене, у суду немає підстав для задоволення позовних вимог позивача, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Бережанської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed