Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

В Нововодолазький районний суд Харківської області звернулись [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Агролатінвест,, про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки , в якому зазначили, що вони є власниками земельної ділянки по ? частині , кадастровий № [NUMBER] площею 6,5727 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , розташованої на території Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, реєстраційний № 1818, виданого 20.12.2012 року державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області . після смерті матері, [PERSON], яка померла [INFO] року. Відповідно до п.12.5 договору оренди землі від 23 листопада 2006 року, укладеного між [PERSON], спадкодавцем позивачів по справі, та ТОВ ,,Агролатінвест,, , зареєстрованого в Нововодолазькому районному відділі Харківської регіональної філії ДП ,,Центр державного земельного кадастру,, при Деркомземлі України , перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи / орендаря/ є підставою для зміни умов або розірвання договору. Не маючи наміру продовжувати орендні відносини, стосовно земельної ділянки, яка належить позивачам на права власності по 1/2 частині кожній, відповідно до умов договору , позивачі звернулися до відповідача по справі з заявою від 16 червня 2016 року про розірвання договору оренди з 01 серпня 2016 року та повернення земельної ділянки. Листом № 130 від 16 червня 2016 року відповідач по справі, ТОВ ,,Агролатінвест,, відмовив позивачам в задоволенні заяви про розірвання договору оренди землі від 23 листопада 2006 року та поверненні земельної ділянки, посилаючись на положення ст.31 Закону України ,,Про оренду землі,,. Відповідно до частини четвертої статті 32 Закону України ,,Про оренду землі,, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. З зазначених підстав позивачі звернулися до суду за захистом порушеного права. Позивач по справі, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи без її участі, підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON], позов підтримала в повному обсязі просила його задовольнити, надала додаткові пояснення стосовно підстав звернення до суду з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки. Пояснила, що сторонами за договором оренди, [PERSON], яка померла [INFO] року, та ТОВ ,,Агролатінвест,,, відповідачем по справі були погоджені умови договору, в тому числі в пункті 12.5 договору оренди землі від 23 листопада 2006 року, сторони зазначили , що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи / орендаря/ є підставою для зміни умов або розірвання договору. Нормами ст.32 ЗУ ,, Про оренду землі,, передбачено, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відмова відповідача по справі в виконанні умов договору порушує права позивачів по справі, є безпідставною та такою, що не ґрунтується на нормах закону та не відповідає умовам укладеного договору оренди землі. Представник відповідача по справі надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги позивачів є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. В судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог . Представник відповідача пояснив, що смерть орендодавця не є підставою для припинення договору оренди землі, оскільки із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обов'язки за договором оренди, якщо інше прямо не передбачено в самому договорі. Пунктами 12.2, 2.3 договору не передбачено припинення договору внаслідок смерті орендодавця. Також умовами договору не передбачено автоматичного розірвання або припинення його дії у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи. Суд, заслухав представників позивача та відповідача по справі, перевірив матеріали справи, надані докази, , прийшов до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог та про задоволення позову в повному обсязі. В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, позивачі по справі, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є власниками земельної ділянки кадастровий № [NUMBER] площею 6,5727 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , розташованої на території Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, реєстраційний № 1818, виданого 20.12.2012 року державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області . після смерті нашої матері, [PERSON], яка померла [INFO] року. Право власності на зазначену земельну ділянку підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 60711114 від 06.06.2016 року, реєстраційний № об'єкта нерухомого майна 905152163242, номер запису про право власності 14218092, дата державної реєстрації права власності 08 квітня 2016 року. 23 листопада 2006 року був укладений договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та ТОВ ,,Агролатінвест,, , зареєстрований в Нововодолазькому районному відділі Харківської регіональної філії ДП ,,Центр державного земельного кадастру,, при Держкомземлі України , про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.11.2007 року за № 040770000224. Відповідно до п.12.5 договору оренди землі від 23 листопада 2006 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи / орендаря/ є підставою для зміни умов або розірвання договору. Позивачі по справі відповідно до умов договору оренди земельної ділянки звернулися до відповідача по справі з заявою від 16 червня 2016 року про розірвання договору оренди з 01 серпня 2016 року та повернення земельної ділянки .Відповідач по справі листом № 130 від 16 червня 2016 року відмовив позивачам по справі в задоволенні заяви про розірвання договору оренди землі від 23 листопада 2006 року та поверненні земельної ділянки, посилаючись на положення ст.31 Закону України ,,Про оренду землі,,. Розглядаючи даний спір , суд керується положеннями частини четвертої статті 32 Закону України ,,Про оренду землі,,, відповідно до якої , перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Судом встановлено, що п.12.5 Договору оренди сторонами узгоджено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи / орендаря/ є підставою для зміни умов або розірвання договору. Позивачі, як нові власники земельної ділянки мають право скористатися своїм правом на розірвання договору оренди, передбаченим п.12.5 Договору оренди . Положення п. 12.2, 12.3, 12.4 Договори оренди за наявності п.12.5 Договору оренди до спірних правовідносин застосовуватися не можуть. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV. За змістом ст. 1 вказаного Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об'єктами оренди землі є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності .Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Підстави для зміни або розірвання договору визначені законодавцем у ст. 651 ЦК України. Ст.651 ЦК України передбачає, що договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Зазначені положення ЦК України повністю відповідають захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Згідно з вимогами ч.2 ст.90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку , встановленому законом. Невиконання відповідачем п.12.5 договору оренди землі, укладеного 23 листопада 2006 року, між [PERSON], яка померла [INFO] року, та ТОВ ,,Агролатінвест,, , яким передбачена підстава розірвання договору оренди - перехід права власності на земельну ділянку до іншої особи, порушує майнові права та охоронювані законом інтереси позивачів по справі. Саме такою є правова позиція Верховного суду України , викладена в Ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 04 березня 2016 року по справі618/302/15-ц, в якій зазначено, ,,оскільки позивач не бажає змінювати умови договору, а наполягає на його розірванні відповідно до умов договору, то суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку щодо задоволення позовних вимог,,. Суд, на підставі належним чином оцінених доказів , поданих сторонами по справі, з урахуванням встановлених обставин , з дотриманням вимог ст.10,60 ЦПК України , приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та [PERSON] , оскільки сторони спірного договору оренди землі дійшли згоди щодо усіх його істотних умов, зокрема п.12.5 передбачено можливість розірвання цього договору у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, при цьому п.12.5 узгоджується із положеннями ЦК України та ст.32 ЗУ ,,Про оренду землі,,. Позивачі, які набули право власності на орендовану земельну ділянку після смерті орендодавця, як нові власники, мають право в односторонньому порядку розірвати договір оренди з підстав, визначених договором. Судом встановлено, порушення умов договору оренди землі з боку відповідача по справі призвело до спричинення матеріальної шкоди позивачу по справі, а саме, позивач по справі [PERSON] понесла матеріальні витрати на правову допомогу в розмірі 3500,00 гривень. Згідно ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідачем по справі не було надано суду доказів на підтвердження того, що відмова в розірванні договору оренди землі на вимогу власників земельною ділянкою є законною та обґрунтованою. Враховуючи, що позивач по справі не є фахівцем у сфері права , що позивач самостійно, без отримання належної правової допомоги не мала можливості захистити свої порушені права, що позивачем надані докази щодо понесення матеріальних витрат на правову допомогу, в сумі 3500,00 гривень, які відповідно до ст.84,88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між сторонами за договором відповідно до вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» . Ст.526,527,530 ЦК України передбачають , що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved