Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

В липні 2017 року ТОВ «Перша Українська Хімічна Компанія» (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.12.2016 року на вулиці Січових Стрільців, 28/2-А в місті Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП), за участю транспортних засобів «Вольво», д/н [NUMBER] , який належав позивачу, «Мазда», д/н [NUMBER] , під керуванням відповідача та «Вольво», д/н [NUMBER] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 23.03.2017 року у справі № 761/1131/17, водія транспортного засобу «Мазда», д/н [NUMBER] [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, що спричинило пошкодження транспортного засобу, належного позивачу. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника транспортного засобу «Мазда», д/н [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО», яка здійснила виплату страхового відшкодування в межах полісу в сумі 100000,00 грн. Позивачем було замовлено проведення автотоварознавчої експертизи, згідно з висновками якої вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Вольво», д/н [NUMBER] склала 200032,32 грн. та 24425,83 грн. втрати товарної вартості, а всього 224458,15 грн. Оскільки суми страхового відшкодування виявилось недостатньо для відшкодування завданої позивачу шкоди, останній просив стягнути з відповідача різницю між сумою завданих збитків та страховим відшкодуванням в сумі 124458,15 грн., 2100,00 грн. витрат на проведення експертизи та 1866,89 грн. судового збору. Ухвалою суду від 11.09.2017 року було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 28.11.2017 року. В подальшому, за клопотанням відповідача, ухвалою суду від 10.04.2018 року у справі було призначено судову авто технічну та автотоварознавчу експертизу. 04.04.2019 року матеріали справи повернулись з експертної установи з висновком експерта. Ухвалою суду від 08.04.2019 року було вирішено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін для розгляду справи по суті на 21.05.2019 року. Розгляд справи в судовому засіданні 21.05.2019 року було відкладено на 02.07.2019 року за клопотанням відповідача. 27.05.2019 року від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача 115383,87 грн. різниці між сумою виплаченого страхового відшкодування та сумою вартості відновлювального ремонту згідно із висновком судової експертизи від 25.03.2019 року. В судовому засіданні 14.06.2019 року представник позивача позов підтримав та просив суд про його задоволення. В судовому засіданні відповідач та її представник проти задоволення позову заперечували, зазначаючи, що автомобіль, належний позивачу мав і інші пошкодження, які не були результатом зіткнення із автомобілем відповідача. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] 21.12.2016 року о 15 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «Mazda» д.н.з. [NUMBER] , по вулиці Січових Стрільців, 58/2-А в м. Києві, під час перестроювання з правої смуги руху в ліву, не дала дорогу автомобілю марки «Volvo» д.н.з. [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого здійснив зіткнення, після чого автомобіль «Mazda» д.н.з. [NUMBER] відкинуло в сторону у припаркований автомобіль марки «Volvo» д.н.з. [NUMBER] та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 березня 2017 року [PERSON] , [INFO] , було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Провадження в справі про адміністративне правопорушення [PERSON] , [INFO] , за ст.124 КпАП України було закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Із матеріалів справи вбачається та визнано сторонами, що ПрАТ «СК «ВУСО» здійснила виплату страхового відшкодування в межах полісу на користь позивача в сумі 100000,00 грн. Згідно із висновком експертів за результатами проведення комплексної судової транспортно-трасологічної експертизи від 25.03.2019 року № 10490/18-52/10491/18-54, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volvo» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21.12.2016 року станом на дату ДТП склала 215383,87 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volvo» д.н.з. [NUMBER] , станом на час ДТП 21.12.2016 року склала 149730,12 грн. Відповідно п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. У відповідності до положень цього Закону майном, яке може оцінюватися, вважаються об`єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід`ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об`єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності. Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 9 цього ж Закону, Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Оцінка майна проводиться на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції країни та Фондом державного майна України № 1074/8395 від 24.11.2003 року. Пунктом 8.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 24.11.2003. № 142/52092, передбачено, що вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу. З урахуванням викладеного, проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395). Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992р., коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Так, в процесі судового розгляду позивачем не було надано суду доказів, що ним було понесено фактичні витрати, пов`язані із відновленням автомобіля, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на корить позивача 49730,12 грн. матеріального збитку, що є різницею між вартістю матеріального збитку в розмірі 149730,12 грн. згідно із висновком судової експертизи та сумою виплаченого страхового відшкодування в розмірі 100000,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заперечення відповідача з приводу того, що автомобіль, належний позивачу мав і інші пошкодження, які не були результатом зіткнення із автомобілем відповідача, на встановлені судом обставини не впливають, оскільки під час визначення вартості матеріального збитку експертом такі пошкодження не враховувались. За встановлених обставин суд вважає доведеним факт заподіяння шкоди майну позивача з боку відповідача, як особи відповідальної за спричинену шкоду, в силу вимог чинного законодавства та меж відповідальності відповідача, при вирішенні спору щодо визначення розміру заподіяних збитків, які мають бути компенсовані відповідачем, суд враховує, що на час звернення з цим позовом до суду позивачем не проведено відновлювальний ремонт транспортного засобу з використанням нових вузлів, деталей та комплектуючих, тому відсутні підстави для відшкодування шкоди в розмірі, визначеному позивачем, та присуджує до стягнення за рахунок відповідача матеріальної шкоди, яка складає вартість матеріального збитку в розмірі 49730,12 грн., тобто з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, як про це зазначено у вищевказаній Постанові Пленуму Верховного Суду України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 768,40 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір, а також витрати на оплату судової експертизи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача також підлягає до стягнення сума витрат, понесених останнім на оплату проведення експертного дослідження в розмірі 2100,00 грн., оскільки вказані витрати є судовими та понесені позивачем з метою доведення його вимог за даним позовом.

Outcome: partial