Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

В обґрунтування позову, позивачі вказали, що вони є рідними братами. [PERSON] є інвалідом й рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 02.07.2015 року визнаний недієздатним, [PERSON] є його опікуном. [INFO] матір позивачів [PERSON] була смертельно травмована в дорожньо-транспортній пригоді. Цього дня, водій [PERSON], приблизно у 22 годині 05 хв., управляючи транспортним засобом «ВАЗ-21101» держномерний знак [NUMBER] на автошляху в районі ВП «Старобільське управління» ОКП «Компанія «Луганськвода» по вул. Повітрянофлотській у с. Чмирівка Старобільського району, скоїв наїзд на [PERSON], яка в результаті отриманих травм померла на місці ДТП. 08.07.2015 року старшим слідчим СВ Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області Коротуном К.А., була винесена постанова про закриття кримінального провадження № 12015130580000342 від 17.03.2015 року, згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України по факту ДТП, в якій була смертельно травмована [PERSON], за відсутністю в діях водія [PERSON], який керував транспортним засобом, складу злочину. Між водієм [PERSON], та відповідачем - Страховою Компанією ПрАТ «СК»ПРОВІДНА» був укладений договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на строк від 07.12.2014 року до 06.12.2015 року включно, відповідно до якого у разі заподіяння шкоди життю і здоров'ю сума відшкодування складає 100 000 грн. на одного потерпілого, шкода заподіяна майну відшкодовується в сумі 50 000 грн. на одного потерпілого, сума франшизи 500 грн. Письмовою відповіддю від 18.09.2015 року ПрАТ «СК»ПРОВІДНА» відмовила у відшкодуванні шкоди позивачам, що вимусило їх звернутися до суду. Позивачі вважають, що вони мають отримати від відповідача страховий платіж по 100 000 грн. кожному згідно із ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та за договором страхування між водієм [PERSON] та відповідачем ПрАТ «СК»ПРОВІДНА», оскільки вони є потерпілими у зв'язку із смертю їх матері [PERSON] Обґрунтовуючи свої вимоги положеннями ст. 1187 ЦК України, позивачі просять стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 131 538,05 грн., яка складається з: витрат на поховання в 5 565 грн.; поминальний обід 3 473 грн.; встановлення пам'ятника 22 500 грн., по 50 000 грн. моральної шкоди кожному позивачу (всього 100 000 грн. моральної шкоди). Моральну шкоду позивачі обґрунтовують порушенням нормальних соціальних зв'язків, погіршенням психічного стану недієздатного [PERSON], втратою роботи [PERSON], який вимушений доглядати за недієздатним братом. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивачів, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача - ПрАТ «СК»ПРОВІДНА» в судове засідання не з'явився, просив провести судове засідання у відсутності відповідача, просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 48-51). Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином (а.с. 35, 47). Неявка третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, з'ясував позицію сторін, дослідив матеріали справи й дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково за слідуючих підстав: Правовідносини між сторонами регулюються положеннями ст.ст. 1166, 1167, 1168, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.04 р. № 1961-ІV. За ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, що таку діяльність здійснює, та інших осіб. У відповідності до ч. 5 статті 1187 ЦК України особа, що здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. «Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди: наявність цієї шкоди у потерпілого та причинний зв'язок між ними. При цьому слід враховувати, що особливі правила ст. 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду заподіяно тими властивостями об'єкта, через які діяльність із ним визначається джерелом підвищеної небезпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є те, що володільця небезпечного об'єкту буде зобов'язано відшкодувати шкоду, незалежно від вини цієї особи, перед потерпілим несуть однаковий обов'язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так й невинні володільці об'єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом з цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. Межа відповідальності визначає сферу дії обставин, які виключають відповідальність. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. (Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних й кримінальних справ). За п. 4 Постанови № 4 від 01.03.2013 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що: «Відповідно до ч. 4 статі 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої укладений вирок або постанова суду, з питань чи мали місце ці дії і чи вчинені вони цією особою. У зв'язку з цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження по справі, відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, її закриття, не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Судом встановлено, що дійсно, [INFO] [PERSON] була смертельно травмована внаслідок ДТП. 08.07.2015 року старшим слідчим СВ Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області Коротуном К.А. була винесена постанова про закриття кримінального провадження № 12015130580000342 від 17.03.2015 року згідно до ст. 284 ч. 1 п. 2 КПК України по факту ДТП, в якій була смертельно травмована [PERSON], за відсутністю в діях водія [PERSON], який керував транспортним засобом, складу злочину (а.с. 20-25). Позивачі є синами загиблої [PERSON] що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 8-9). [PERSON] є інвалідом дитинства (а.с. 14), визнаний судом недієздатним, його опікуном є [PERSON] (а.с.12). Між водієм [PERSON] та відповідачем Страховою Компанією ПрАТ «СК»Провідна» був укладений договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на строк від 07.12.2014 року до 06.12.2015 року включно, відповідно до якого у разі заподіяння шкоди життю й здоров'ю сума відшкодування складає 100 000 грн. на одного потерпілого, шкода заподіяна майну відшкодовується в 50 000 грн. на одного потерпілого, сума франшизи 500 грн. (а.с. 17). Та обставина, що потерпілий [PERSON] звертався до ПрАТ «СК»Провідна» з заявою про сплату страхових відшкодувань підтверджено відповіддю відповідача (а.с. 7), яким у страхових виплатах позивачу відмовлено. Суд вважає таку позицію відповідача неправомірною, оскільки вона проти ричить встановленій юридичній природі спірних взаємовідносин, зокрема ч. 5 ст. 1187 ЦПК України. З матеріалів справи не вбачається й судом не встановлена наявність непереборної сили або умислу потерпілого. За таких обставин, шкода, завдана позивачам смертю їх матері внаслідок ДТП підлягає відшкодуванню. Позивачі поховали матір, спорудили пам'ятник. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Щодо суми у розмірі 100 000 грн., яку просять стягнути позивачі у рахунок відшкодування шкоди, пов'язаної зі смертю матері позивачів. З договору страхування встановлений ліміт відповідальності в 100 000 грн. на одного потерпілого. Суд вважає, що в разумінні положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» одним потерпілим є смертельно травмована [PERSON], й тому на користь позивачів підлягає стягненню сума в 100 000 грн. в рівних частках кожному синам загиблої. Моральна шкода є обґрунтованою, оскільки [PERSON] втратив нормальні життєві зв'язки, був змушений взяти на себе обов'язки по догляду за недієздатним братом. Відсутність матері погіршує психічний стан недієздатного [PERSON] За таких обставин моральна шкода підлягає стягненню з відповідача по 30 000 грн. кожному. Витрати на поховання, що складають матеріальну шкоду підтверджені документально: - накладною № 16 від 19.03.2015 року (а.с. 14а), в яких вказана вартість речей до поховання в 1530 грн., накладною без номеру від 18.03.2015 року на суму 4035 грн.; - квитанцією від 18.03.2015 року (а.с. 15) в якій вказана вартість поминального обіду в розмірі 3 370 грн.; - накладною від 23.07.2015 року (а.с. 16) згідно до якої вартість пам'ятника й його встановлення складає 22500 грн. Суд не вважає обґрунтованими стягнення 103,05 грн. витрат на кондитерські вироби (а.с. 15), як необхідні для поминального обіду. Суд не може погодитися з позицією відповідача щодо необхідності розрахунку виготовлення й встановленням пам'ятника згідно до Постанови Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві від 03.10.2008 року № 45 «Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», виходячи із середньої суми вартості пам'ятників по Луганській області. Суд вважає доведеним реальні витрати на виготовлення й встановлення пам'ятника загиблій [PERSON] позивачами, що підтверджені документально, й стягненню підлягає саме ця сума витрат, що понесли позивачі. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода в 131 425 грн., 100 000 грн. виплат, внаслідок смерті потерпілої, по 50 000 грн. кожному позивачу; моральну шкоду в 60 000 грн., по 30 000 грн. кожному позивачу. За ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати враховуючи розмір задоволення позову на 39%, всього 165, 36 грн.

Outcome: partial