Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

в обґрунтування своїх вимог, які він змінив в судовому засіданні, позивач посилається на те, що 01.06.2011 року між ним і відповідачем був укладений договір позики на загальну суму 90000 гривень, яку останній зобов'язався повернути до 01.03.2012 року, але в обумовлений в розписці строк не повернув. Просив стягнути з [PERSON] борг в вказаній сумі з урахуванням індексу інфляції в сумі 15930 грн., 3% річних з простроченої суми в розмірі 7434,36 грн., пеню в сумі 15677,36 грн. і понесені ним судові витрати у справі. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити повністю з викладених у ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги щодо стягнення з нього пені не визнає, інші позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що [PERSON] 01.06.2011 року уклав з [PERSON] договір позики і отримав від останнього 90000 гривень на обумовлений в розписці строк до 01.03.2012 року, але по даний час не повернув. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається із ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він згідно ч.1 ст.1050 ЦК України зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, яка передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг в вказаній сумі з урахуванням індексу інфляції в сумі 15930 грн. і 3% річних з простроченої суми в розмірі 7434,36 грн.. Оскільки ні ч.2 ст. 625 ЦПК України, ні сторонами в договорі позики не передбачено стягнення пені, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь пені в сумі 15677,36 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1133,64 грн., що підтверджується квитанцією банку №145 від 02.12.2014, та витрати в сумі 424,20 грн. по сплаті коштів за оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» виклику до суду [PERSON], що підтверджується квитанціями за №3, №4 від 11.02.2015. На підставі викладеного,

Outcome: partial