Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

В квітні 2015р. заявники: [PERSON], [PERSON] звернулися до Шевченківського районного суду м.Києва із спільною заявою про розірвання шлюбу. Свою заяву, заявники обґрунтовували тим, що 08 серпня 2013 року між ними було зареєстровано шлюб в Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ у м.Києві, в шлюбі народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних скандалів при вирішенні кожного побутового питання, в результаті чого між ними втрачені почуття любові та поваги. Спільне господарство сторонами не ведеться з грудня 2014 року, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам, на примирення не згодні. До судового засідання, від заявників надійшла заява про проведення судового розгляду за їх відсутністю, подану заяву підтримали в повному обсязі та просили суд її задовольнити. Суд, розглянувши подані сторонами документи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2013 року (а.с.6), в шлюбі у сторін народилась [INFO] донька - [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч.3 ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. У відповідності з ч.1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Частиною 3 цієї статті передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають на заявників. З грудня 2014 року заявники не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте звертали увагу суду, що збереження шлюбу неможливо. Спір між сторонами з приводу утримання їх спільної дитини, а також майновий спір відсутні та сторони домовилися, що після розірвання шлюбу, їх спільна дитина: [PERSON], [INFO] буде постійно проживати разом з матір'ю. Згідно з ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Сторони вирішили, що після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] залишається незмінним, прізвище [PERSON] - змінити на дошлюбне «[PERSON]».

Outcome: approved