Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

В квітні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опіки. В обґрунтування позову зазначила, що її донька [PERSON] , 11 листопада 2006 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] у них народився син [PERSON] . 15 червня 2011 року шлюб між ними було розірвано. З 2010 року її донька [PERSON] почала проживати з [PERSON] , від спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] . [PERSON] , помер [INFO] . З 2013 року [PERSON] почала вживати наркотичні засоби, після проходження курсу лікування від наркотичної залежності, проживала в неї разом з дітьми. Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 вересня 2013 року вона засуджена за ч.1 ст. 309 КК України за незаконне придбання наркотичних засобів до 1 року позбавлення волі з випробуванням. 28 березня 2018 року [PERSON] пішла з дому, місце її знаходження не відомо. Відповідач [PERSON] вихованням дітей не займається, не працює, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, веде аморальний спосіб життя. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, вихованням та утриманням сина не займається, має заборгованість зі сплати аліментів. Онуки проживають разом з позивачкою, вона піклується про них, займається їх вихованням, забезпечує всім необхідним, постійно турбується про їх фізичний, психічний та духовний розвиток, тому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та стягувати щомісячно з неї аліменти на її користь у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання синів. Позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , стягувати щомісячно з нього аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання сина. Просила визнати її опікуном над онуками. Ухвалою суду від 28 травня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження з призначенням справи в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що він сплачує аліменти. Зазначив, що син [PERSON] , його боїться, не бажає залишатися на одинці, уникає зустрічав та спілкування. З жовтня 2019 року взагалі з сином не зустрічався та не дзвонив йому, не вітав зі святами та не цікавився його життям та здоров`ям. Додав, що він не працює, перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра. Аліменти на утримання сина, сплачує його мама, яка отримує пенсію, періодично, несвоєчасно та в меншому розмірі ніж потрібно. Про свою колишню дружину [PERSON] , знає, що вона вживає наркотичні речовини, проходила лікування у лікаря нарколога, до своїх дітей взагалі не приходить та не спілкується з ними, аліменти не сплачує. Представник третьої особи Відділу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної в місті ради м. Кривого Рогу в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 11.11.2006 року про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 11.11.2006 року (а.с.11). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано 15 червня 2011 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15.06.2011 року (а.с.15). [INFO] , народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.01.2014 року. Батьками в свідоцтві про народження дитини записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.13). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.08.2011 року, відомості про батька зазначені згідно до ст.. 126 СК України записано: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.12, 14). Згідно повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.01.2019 року, [PERSON] , помер [INFO] (а.с.16). Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2013 року, [PERSON] засуджена до 1 року позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України за ч.1 ст. 309 КК України за незаконне придбання наркотичних засобів (а.с.17,18). Згідно рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2008 року, з [PERSON] , стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу), але не менш ніж 30 % відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , до повноліття дитини (а.с.81). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №2-6276 від 30.07.2008 року, виданого на підставі вказаного рішення суду, заборгованість [PERSON] станом на 01 квітня 2019 року становить 51329,00 грн. (а.с.19,93). Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради №353 від 17.09.2014 року [PERSON] визначено наступну участь у вихованні та спілкуванні з сином, [PERSON] , [INFO] , а саме: кожної суботи з 10:00 год. до 17:00 год. з обов`язковим поверненням до постійного місця проживання.(а.с.91). Згідно довідки №620 від 27 січня 2020 року, виданої Комунальним підприємством «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської обласної ради», [PERSON] та [PERSON] зверталися за медичною допомогою до лікаря-нарколога, [PERSON] звертався за медичною допомогою до лікаря-психіатра (а.с.85,86). Виконавчим комітетом Покровської районної в місті ради, надано висновок за № 7/01-29/3259 від 12.08.2019 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що остання належним чином не виконує батьківських обов`язків, не піклується про фізичний стан і духовний розвиток дітей, не готує їх до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування дітей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. (а.с.87,88). Відповідно до актів обстеження умов проживання від 12 липня 2019 року та 15 листопада 2019 року, проведених за адресою місця проживання та реєстрації [PERSON] , для підготовки висновку про можливість призначення опіки, умови проживання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в сім`ї їх бабусі [PERSON] задовільні. В квартирі чисто, прибрано, є необхідні меблі для нормального життя, у наявності побутова техніка, є водо - та електропостачання, на момент обстеження є необхідний запас продуктів харчування, для дітей виділено ліжка та дивани для сну та відпочинку, є куточок для навчання, речі відповідно віку дітей та сезону, гігієнічні засоби. (а.с.89,90). Із змісту ст.150 СК України слідує, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Передбачене п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 пункту 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до роз`яснень пункту 15 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та з`ясовувати позицію й обґрунтування відповідача. З аналізу вищезазначених норм слідує, що для позбавлення батьківських прав мало упевнитися в невиконанні обов`язків щодо виховання дитини, необхідно також установити, що батьки свідомо ухиляються від їх виконання, адже ухилення від виконання обов`язку по вихованню неповнолітньої дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, коли особа має реальну можливість виконати покладені на неї обов`язки, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити, а це значить, що батьки наполегливо, систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки; чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Практикою Європейського суду з прав людини визначені два обов`язкові критерії, які мають бути враховані національним судами при вирішенні будь-якого спору відносно дітей: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», п. 100). Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами першою, другою і шостою ст.12 вказаного Закону, встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батька, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). У підсумку слід зробити висновок, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли суд встановить факт винної поведінки батьків, а також відсутність перспективи зміни поведінки батьків у кращу сторону. Основним доводом позивача є твердження про те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, його винна поведінка проявляється у тому, що він матеріально не забезпечує сина, не бере участі у житті своєї дитини, не турбується про його стан здоров`я, та умови проживання. При цьому позивач підкреслює, що вона створила належні умови для утримання і виховання онука [PERSON] . Згідно наявних у справі доказів [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю, станом на 2014 рік, у квартирі проведений поточний ремонт і маються нормальні побутові умови (а.с.91), звертався за медичною допомогою до лікаря нарколога та психіатра, не працює, власного доходу не має. Інших даних, щодо його характеристики, поважності невиконання батьківських обов`язків, чи спростування доказів позивача [PERSON] , щодо підстав для позбавлення батьківських прав, відповідачем [PERSON] суду не надано. Згідно наявних у справі доказів [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, раніше була судима за злочин у сфері обігу наркотичних засобів, зверталась за медичною допомогою до лікаря нарколога, не працює, доходу не має, життям синів не цікавиться, не спілкується, не утримує їх. Доказів поважності невиконання батьківських обов`язків, чи спростування доказів позивача [PERSON] щодо підстав для позбавлення батьківських прав, відповідачем [PERSON] суду не надано. При цьому позивач вказує, що вона створила належні умови для утримання і виховання онуків, [PERSON] та [PERSON] . Проаналізувавши фактичні обставини, встановлені у цій справі, суд доходить висновку про доведеність винної поведінки відповідачів - умисного нехтування батьківськими обов`язками щодо дітей. Як Суд зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Так, під час судового розгляду встановлено факт невиконання батьківських обов`язків [PERSON] щодо її малолітніх дітей синів [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] відносно його сина [PERSON] , з підстав вказаних вище, а тому суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог та необхідність позбавлення їх батьківських прав, оскільки цього вимагають насамперед інтереси дітей. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд вважає, що з [PERSON] , підлягають стягненню аліменти на користь майбутнього опікуна у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу) на утримання синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до досягнення ними повноліття. З [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь майбутнього опікуна у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення повноліття. В частині позовних вимог призначення позивача опікуном над малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , потрібно відмовити оскільки, ст. 243 СК України, опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Питання по судових витратах вирішити, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнувши з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі по 1152, 60 грн. з кожного на користь держави та по 384,20 гривень з кожного на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 164, 166, 180-182, 243 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial