Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

В липні 2015 р. позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 4 617,02 грн., мотивуючи тим, що 18.03.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 002-28044-180311, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відкриває картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та випускає платіжну картку. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 30 000,00 грн. та на день укладення договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 1 100,00 грн. В свою чергу, відповідач зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором. У судове засідання представник позивач не з'явився, направив заяву, де позов підтримав з тих же підстав, просив розглядати справу у його відсутність та не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 18 березня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений Кредитний договір № 002-28044-180311, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відкриває картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та випускає платіжну картку. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 30 000,00 грн. та на день укладення договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 1 100,00 грн. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 23.06.2015 р. виникла заборгованість у розмірі 4617,02 грн. яка складається з: тіло кредиту -1 545,25 грн., прострочене тіло кредиту-1 336,59 грн., заборгованість за відсотками -1 735,18 грн. У відповідності до п. 2.1 кредитного договору моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору договір набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобов'язань за цим договором Статтею 526 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України) передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплаті процентів у разі прострочення повернення чергової частини позики. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за вищевказаним кредитним договором відповідає вимогам закону. Відповідно ст. 257 ЦП України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 р. (справа № 6-14 цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі, погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж був зроблений відповідачем 31.10.2012 р. Тому позов заявлений позивачем в межах строку позовної давності. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі постанови Правління НБУ від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою лирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про впровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», згідно з яким з 03 березня 2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк», код ЄДРПОУ 34047020, Кадирова В.В. З дня свого призначення уповноважена особа Фонду гарантування набула всі повноваження органів управління та органів контролю банку і розпочала здійснювати заходи для забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна, захисту інтересів вкладників і кредиторів банку. На час подачі позову позивач, відповідно до п.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір», що діяла в редакції до 01.09.2015 р., був звільнений від сплати судового збору. В зв'язку з чим, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід бюджету підлягає стягненню судовий збір у встановленому законом в розмірі 243,6 грн., який діяв на час подання позивачем позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved