Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

В лютому 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно та визначення частки в майні колишнього колгоспного двору, посилаючись на те, що 05 березня 2010 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. Гагаріна, № 179 в с. Бояни Новоселицького району. Спадщину після його смерті, як спадкоємець за законом першої черги своєчасно прийняла його дружина позивач [PERSON] Однак, оскільки при житті спадкодавець не отримав правовстановлюючих документів на домоволодіння, він не може оформити на себе право власності на вказане спадкове майно. Просив суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування по закону на 1/2 частку спадкового домоволодіння та визначити за [PERSON] частку в майні колишнього колгоспного двору. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району Чернівецької області звернувся до суду із заявою, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 3536 від 30 листопада 2017 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Гагаріна, № 179 в с. Бояни Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали подружжя [PERSON] та [PERSON], в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/2 частці домоволодіння. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння побудовані до 1982 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в [PERSON] сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 05 березня 2010 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії ЯР № 233881 від 08 травня 1958 року спадкодавець [PERSON] був чоловіком позивачки [PERSON] Позивач [PERSON] своєчасно прийняв спадщину після смерті свого чоловіка як спадкоємець за законом 1 черги, так як на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 210 від 22 січня 2018 року та матеріалами спадкової справи. Однак, у звязку із смертю спадкодавця та відсутністю за ним правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом 1 черги після смерті свого чоловіка та своєчасно прийняв спадщину, інших спадкоємців не має, то суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у звязку із чим позов слід задовольнити та визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частку вказаного домоволодіння в порядку спадкування. Окрім цього, позивачу не визначена частка в майні колишнього колгоспного двору, що збереглися на теперішній час, що унеможливлює отримання ним свідоцтва про право власності на дане нерухоме майно та має значення для визначення частки спадкодавця у спільному сумісному майні. При вирішенні даної позовної вимоги суд виходить з того, що згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про визначення за позивачем 1/2 частці у вказаному домоволодінні, як його частку в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося на теперішній час. На підставі ст.ст. 16, 328, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, суд

Outcome: approved