Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

В лютому 2020 року [PERSON] звернулась до Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що фактично належав її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а також на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» с. Огіївці Старокостянтинівського району Хмельницької області розміром 3,56 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, право на яке було у останньої за заповітом після смерті дядька [PERSON] , спадщину якого її мати прийняла, проте не встигла оформити спадкових прав. Зазначила, що прийняла спадщину, проте нотаріус відмовив видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки право власності на заявлене нерухоме спадкове майно не зареєстроване за спадкодавцем, а відносно права на земельну частку (пай) - через недоведеність родинних відносин. Позивачка подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування та просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, при цьому визнав позов, просив розглянути справу в підготовчому судовому засіданні на підставі письмових доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Позов підлягає задоволенню в порядку, визначеному ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно положень ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своє смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Губин Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що складено відповідний запис № 20 згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 15 листопада 2018 року. Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2019 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була матір`ю [PERSON] . Зі змісту копій матеріалів даної спадкової справи № 46/2019, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 31 січня 2019 року вбачається, що позивачка являється єдиним спадкоємцем до майна померлої. Інших спадкоємців, а також передбачених законом та ст. 1241 ЦК України, малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Частково вже оформила спадкові права на інше спадкове майно. [PERSON] склала на ім`я [PERSON] заповіт, посвідчений секретарем Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району 04 вересня 2012 року за р. № 49, яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла позивачці. Даний заповіт (номер у спадковому реєстрі № 53531058) згідно даних інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою за № 54941217 від 31 січня 2019 року є чинним. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належав померлій на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 14 червня 1995 року за р. № 2-2023. За змістом довідки Старокостянтинівського бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації за № 615 від 03 червня 2019 року право власності на вищевказане домоволодіння не зареєстроване. Листом державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори за № 3215/02-14 від 12 грудня 2019 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане домоволодіння після смерті [PERSON] в зв`язку з відсутністю реєстрації права власності за спадкодавцем. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Частиною 3 наведеної статті передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 4 цієї статті також встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] також увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» с. Огіївці Старокостянтинівського району Хмельницької області розміром 3,56 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, яке згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0322702, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією Хмельницької області 10 червня 1997 року на підставі рішення від 06 травня 1996 року за № 386-р, належало її дядькові [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого по заповіту була [PERSON] , яка прийняла дану спадщину, проте не встигла оформити спадкових прав. [PERSON] помер [INFO] в с. Губин Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 березня 2002 року Ладигівською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області. [PERSON] склав на ім`я племінниці [PERSON] заповіт, посвідчений головою Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району 02 квітня 1993 року за р. № 13, яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів племінниці [PERSON] . Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч.1 та ч.2 ст.549 цього Кодексу спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. За змістом довідки виконавчого комітету Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району за № 36 від 16 січня 2020 року [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав в с. Губин Старокостянтинівського району Хмельницької області. Після його смерті в управління та розпорядження спадковим майном вступила спадкоємець за заповітом його племінниця [PERSON] , яка доглядала, проводила похорон, але не встигла оформити своїх спадкових прав померла [INFO] . В управління і розпорядження спадковим майном вступила дочка останньої, яка проживала разом із матір`ю на день смерті та продовжує там проживати. Відповідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 59582964, виданої Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 25 лютого 2020 року спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась. Аналогічна інформація стосовно померлого [PERSON] надана Хмельницьким обласним державним нотаріальним архівом (архівна довідка за № 148/02-14 від 23 січня 2020 року, інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 59607921 від 27 лютого 2020 року). Листом державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори за № 3215/02-14 від 12 грудня 2019 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на заявлене право на земельну частку (пай) оскільки [PERSON] згідно заповіту заповів все свої майно для племінниці [PERSON] , проте дані родинні відносини юридично не підтвердженні. Відповідно до роз`яснень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На час розгляду справи в суді вищезазначені договір купівлі-продажу та заповіт, посвідчений головою Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району 02 квітня 1993 року за р. № 13, є чинними і у встановленому законом порядку не скасовані. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на вищевказане домоволодіння, а спадкодавець [PERSON] склав заповіт на ім`я племінниці [PERSON] . Приймаючи до уваги те, що позивачка є єдиним спадкоємцем заявленої спадщини та прийняла спадщину, однак не може оформити спадкові права на вказане спадкове майно у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності за спадкодавцем [PERSON] , а також неможливістю документально підтвердити родинні відносини із спадкодавцем [PERSON] , тому права позивачки підлягають захисту, а вищевказані обставини не можуть бути підставою для відмови у захисті права позивачки. З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved