Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

В листопаді 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати за ними по ? частині права власності в порядку спадкування за законом на гараж № 118 в Гаражному кооперативі «Колос-2» в с. Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, площею 43,4 кв.м, який належав [PERSON], померлого 25 січня 2007 року року. В обґрунтування позову зазначили, що вони є спадкоємцями першої черги, незважаючи на те, що їх право на спадкове майно, яке відкрилося після смерті батька, ніхто не оспорює, вони не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, в звязку з неможливістю надання ними правовстановлюючого документу на гараж, який би був зареєстрований в встановленому законом порядку на імя померлого. Тому, вони звернулися до суду для визнання за ними пправа власності по ? частині на гараж в порядку спадкування за законом. Представник позивачів за довіреністю у судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові. Представники гаражного Кооперативу «Колос-2» та Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори надали заяви про розгляд справи без їх участі, тому вважаю можливим розгляд справи у їх відсутність за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 січня 2007 року помер батько позивачів [PERSON], про що видано свідоцтво про смерть серія 1-КИ № 129864 від 26 січня 20107 року та відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області в Книзі реєстрації смертей 26 січня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 818. Після його смерті відкрилася спадщина на гараж № 118 в Гаражному кооперативі «Колос-2» в с. Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, площею 43,4 кв.м. Заповіту [PERSON] не залишив. Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавці та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. На підставі\~ст. 1261 ЦК України\~позивачі є спадкоємцями першої черги та відповідно до вимог\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У встановлений законом порядку спадкодавці звернулися до\~першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори де відкрита спадкова справа № 575/2016 після померлого [PERSON] з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий гараж позивачам було відмовлено, оскільки спадкове майно не було оформлено належним чином. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація права власності на яке не була проведена, питання визначення належності майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 4 7 Закону України «Про нотаріат». Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом також встановлено, що спадкодавець був членом гаражного кооперативу «Колос-2», де побудував у 1988 році гараж № 118 та повністю виплатив пайовий внесок і користувався вказаним гаражем до смерті. Згідно довідки № 16 від 30.10.2016 року виданої ГК «Колос-2», [PERSON] являвся членом гаражного кооперативу «Колос -2» в с. Дослідному Дніпропетровського району Дніпропетровської області на підставі рішення виконкому Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 79-р від 25.05.1988 року та пайовий внесок сплачено повністю. Також матеріали справи містять довідку КП Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» з якої вбачається, що право власності на гараж № 118 у Дніпропетровській області Дніпропетровському районі с. Дослідне, гаражному кооперативі «Колос-2» станом на 31.12.2012 року в інвентаризаційній справі відсутні відомості щодо реєстрації права власності на вищевказаний гараж, який не був оформлений належним чином. Не зважаючи на те, позивачі є єдиними спадкоємцями, інших спадкоємців не має, осіб, які б мали право на обовязкову долю в спадковому майні не має, ніхто не оскаржує їх право на спадщину, але вони не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на гараж, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на гараж на імя спадкодавця, а тому і звернулися до суду з даним позовом.\~ Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю їх між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та визнати за [PERSON] та [PERSON], право власності по 1/2 частині кожному на гараж № 118 в Гаражному кооперативі «Колос-2» в с. Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, площею 43,4 кв.м. Таким чином позовні вимоги визнання права власності на гараж знайшли своє об'єктивне підтвердження в ході судового засідання, вони є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved