Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. В позові вказувала, що проживала спільно із відповідачем по справі, 19 червня 2008 року у сторін народилась донька [PERSON], яка проживає з позивачем і знаходиться на її повному утриманні.Батьком дочки є відповідач [PERSON]. Відповідач не проживає з позивачем разом, але кошти на утримання дитини надає, починаючи з червня 2008 року. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просила суд стягнути з МолочніковаОлександра Олексійовича, [INFO], аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.. На підставі ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 181 Сімейного кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той з батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 N З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст. 184) і виплачуються щомісячно. Відповідно до п. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України: стану здоров'я і матеріального становища одержувача аліментів і платника аліментів: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. Аліменти на дитину та дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову на підставі ч. 1 ст. 191 СК України. Судом достовірно встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не проживає з позивачем разом, але кошти на утримання дитини надає, починаючи з червня 2008 року, що підтверджується відповідними світлокопіями товарних чеків на купівлю одягу та інших речей для дитини. Тому виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що немає необхідності допускати негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць, так як цей платіж фактично сплачений відповідачем, що не оспорюється стороною позивача. Позивачем до матеріалів справи було долучено копію квитанції про отримання правової допомоги, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на правову допомогу. За вказаних обставин ,суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved