Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

В лютому 2014 року позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 22 липня 1998 року [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, уклали договір № 2370 купівлі-продажу 69100 часток домоволодіння з господарськими та побутовими спорудами і будівлями за адресою: [ADDRESS], яке складається із житлового будинку літ. А, загальною площею 84.60 кв.м, житловою площею 59.6кв.м.; житлового будинку літ. Б, загальною площею 43.10 кв.м.; житловою площею 37.00 кв.м.; літньої кухні літ. И; вбиралень літ. М,Ф; сараїв літ Р,С,У,Ц; погріба літ Ппд; душу літ. Т; господарської будівлі літ Х; огорож 3,5,8,14,15; та споруди літ №6. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений на Товарній біржі Нерухомість Південь, та 23 липня 1998 року право власності за позивачем було зареєстровано в КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації за № 172. Дана угода була виконана сторонами повністю, однак від нотаріального посвідчення договору сторони ухилились. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України Про товарну біржу, відповідно до якої, угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивач вважала, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач просила розглядати справу у її відсутності, вимоги викладені у позові підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та її представник надали заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги визнають. Третя особа Товарній біржі Нерухомість Південь була належним чином та своєчасно повідомлена про час та місце судового засідання, заяв від неї не надходило, причина її неявки суду не відома. Суд, дослідивши надані сторонами письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 22 липня 1998 року [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, уклали договір № 2370 купівлі-продажу 69100 часток домоволодіння з господарськими та побутовими спорудами і будівлями за адресою [ADDRESS], яке складається із житлового будинку літ. А, загальною площею 84.60 кв.м, житловою площею 59.6кв.м.; житлового будинку літ. Б, загальною площею 43.10 кв.м.; житловою площею 37.00 кв.м.; літньої кухні літ. И; вбиралень літ. М,Ф; сараїв літ Р,С,У,Ц; погріба літ Ппд; душу літ. Т; господарської будівлі літ Х; огорож 3,5,8,14,15; та споруди літ №6. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений на Товарній біржі Нерухомість Південь, та 23 липня 1998 року право власності за позивачем було зареєстровано в КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації за № 72. На теперішній час у позивача виникла необхідність провести відчуження вказаного будинку, однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлена можливості провести відчуження належної їй нерухомості. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч.2 ст.47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved