Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що сторони є батьками двох дітей, одна з яких на даний час є неповнолітньою. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 15.06.2009 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання дітей в розмірі: доньки Юлії 280 грн. на місяць та доньки [PERSON] 350 грн. на місяць, до досягнення дітьми повноліття. Однак відповідач аліменти не сплачує, хоча має змогу це робити. Також зазначає, що розмір визначених судом аліментів не забезпечує можливість утримувати дитину. Зважаючи на наведене звернулася до суду з даним позовом; та просить суд задоволити позов про зміну розміру аліментів, визначивши їх розмір - по 600 грн. на дитину, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, визначеного законодавством України для дитини відповідного віку. Також просить суд постановити рішення про стягнення заборгованості з аліментів в сумі 50\~085 грн., та пеню в сумі 14\~305 грн. Позивачка позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Додала, що позивач працює неофіційно, має хороші доходи, може сплачувати аліменти, але протягом тривалого часу їх не сплачує. Просить задоволити заявлений позов. Відповідач позов визнав частково. Згідний сплачувати аліменти в розмірі 600 грн. на утримання дитини. Визнає, що в нього є заборгованість зі сплати аліментів. Проте вважає, що її не існує, оскільки при поділі майна позивачка отримала (з урахуванням того, що на її утриманні залишилися неповнолітні діти та що у відповідача була заборгованість зі сплати аліментів) 3/4 частини квартири, а відповідач отримав при поділі майна 1/4 частину квартири. Тому відповідач вважає, що збільшенням частки у майні позивачка отримала компенсацію за несплату аліментів, а отже, немає підстав для стягнення з відповідача заборгованості та пені. Тому в задоволенні решти заявлених позовних вимог просить відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до рішення Рівненського районного суду від 15.06.2009 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання дітей в розмірі: доньки Юлії 280 грн. на місяць та доньки [PERSON] 350 грн. на місяць, до досягнення дітьми повноліття. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. На даний час у сторін змінився матеріальний стан. Хоча відповідач й не надав суду відомостей про своє працевлаштування та відомостей про отримувані ним доходи, проте він виявив готовність сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 600 грн. Тобто відповідач не заперечує проти позову про збільшення розміру аліментів. В судовому засіданні встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про зміну розміру аліментів; та про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в сумі 600 грн. на утримання доньки [PERSON]. В судове засідання не були надані докази того, що відповідач має незадовільний стан здоров'я, має важкий майновий стан, має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, або є в наявності інші обставини, що унеможливлюють відповідача надавати допомогу дитині. В даному випадку враховується, що обовязок з утримання дітей покладається на обох батьків. На думку суду, за вказаних умов визначений розмір аліментів є компромісним, та враховуватиме баланс інтересів сторін. Тому позов про зміну розміру аліментів (збільшення розміру аліментів) підлягає до задоволення. Щодо решти заявлених позовних вимог. Позивачка зазначила, а відповідач не заперечував проти тих обставин, що має заборгованість зі сплати аліментів. Згідно довідки державного виконавця відділу ДВС Рівненського районного управління юстиції (від 10.12.2015 р. № 10325/13), починаючи з 15.02.2009 року по 11.2015 року загальна заборгованість зі сплати аліментів складає 48\~585 грн. У звязку з цим позивачка просить суд задоволити позовні вимоги про стягнення заборгованості зі сплати аліментів. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», і відповідно до ч. 8 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. \~ Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. В судовому засіданні сторони не оспорювали розмір наявної заборгованості зі сплати аліментів. \~ Тому позов про стягнення заборгованості зі сплати аліментів не підлягає до задоволення. Щодо позовних вимог про стягнення пені (ст. 196 СК України). За положеннями ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно положень ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Так, правова позиція Верховного Суду України від 11.09.2013 року, справа 6-81цс13) визначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. В судовому засіданні не були встановлені обставини, які б надавали суду підстави для зменшення пені. Доводи відповідача про те, що при поділі майна позивачка отримала (з урахуванням того, що на її утриманні залишилися неповнолітні діти та що у відповідача була заборгованість зі сплати аліментів) 3/4 частини квартири, а відповідач отримав при поділі майна лише 1/4 частину квартири (а міг би отримати половину), а тому збільшенням частки у майні позивачка отримала компенсацію за несплату аліментів - не заслуговують на увагу. Адже відповідач не оскаржував рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04.04.2013 року (справа № 1716/3734/2012), на підставі якого було поділене майно подружжя. Окрім того, в рішенні суду не зазначено про те, що частка позивачки була збільшена саме в рахунок погашення існуючої на той час заборгованості зі сплати аліментів; чи в рахунок здійснення майбутніх платежів. Приймаючи рішення про задоволення позову щодо решти заявлених позовних вимог суд виходить з приписів статті 11 ЦПК України. Розрахунок пені наводиться нижче в межах заявлених позивачкою позовних вимог. період сума боргу сума сплачених аліментів розмір неустойки кількість прострочених днів сума пені з 15.01.2009630 грн.01%1650,40 грн. 02.2009630 грн.01%28176,40 грн. 03.2009630 грн.01%31195,30 грн. 04.2009630 грн.01%30189,00 грн. 05.2009630 грн.01%31195,30 грн. 06.2009630 грн.01%30189,00 грн. 07.2009630 грн.01%31195,30 грн. 08.2009630 грн.01%31195,30 грн. 09.2009630 грн.01%30189,00 грн. 10.2009630 грн.01%31195,30 грн. 11.2009630 грн.01%30189,00 грн. 12.2009630 грн.01%31195,30 грн. 01.2010630 грн.01%31195,30 грн. 02.2010630 грн.01%28176,40 грн. 03.2010630 грн.01%31195,30 грн. 04.2010630 грн.01%30189,00 грн. 05.2010630 грн.01%31195,30 грн. 06.2010630 грн.01%30189,00 грн. 07.2010630 грн.01%31195,30 грн. 08.2010630 грн.01%31195,30 грн. 09.2010630 грн.01%30189,00 грн. 10.2010630 грн.01%31195,30 грн. 11.2010630 грн.01%30189,00 грн. 12.2010630 грн.01%31195,30 грн. 01.2011630 грн.01%31195,30 грн. 02.2011630 грн.01%28176,40 грн. 03.2011630 грн.01%31195,30 грн. 04.2011630 грн.01%30189,00 грн. 05.2011630 грн.01%31195,30 грн. 06.2011630 грн.01%30189,00 грн. 07.2011630 грн.01%31195,30 грн. 08.2011630 грн.01%31195,30 грн. 09.2011630 грн.01%30189,00 грн. 10.2011630 грн.01%31195,30 грн. 11.2011630 грн.01%30189,00 грн. 12.2011630 грн.01%31195,30 грн. 01.2012630 грн.01%31195,30 грн. 02.2012630 грн.01%28176,40 грн. 03.2012630 грн.01%31195,30 грн. 04.2012630 грн.01%30189,00 грн. 05.2012630 грн.01%31195,30 грн. 06.2012630 грн.01%30189,00 грн. 07.2012630 грн.01%31195,30 грн. 08.2012630 грн.01%31195,30 грн. 09.2012630 грн.01%30189,00 грн. 10.2012630 грн.01%31195,30 грн. 11.2012630 грн.01%30189,00 грн. 12.2012630 грн.01%31195,30 грн. 01.2013630 грн.01%31195,30 грн. 02.2013630 грн.01%28176,40 грн. 03.2013630 грн.01%31195,30 грн. 04.2013630 грн.01%30189,00 грн. 05.2013630 грн.01%31195,30 грн. 06.2013630 грн.01%30189,00 грн. 07.2013630 грн.01%31195,30 грн. 08.2013630 грн.01%31195,30 грн. 09.2013630 грн.01%30189,00 грн. 10.2013630 грн.01%31195,30 грн. 11.2013630 грн.01%30189,00 грн. 12.2013630 грн.01%31195,30 грн. 01.2014630 грн.01%31195,30 грн. 02.2014630 грн.01%28176,40 грн. 03.2014630 грн.01%31195,30 грн. 04.2014630 грн.01%30189,00 грн. 05.2014630 грн.01%31195,30 грн. 06.2014630 грн.01%30189,00 грн. 07.2014350 грн. 01%31108,50 грн. 08.2014350 грн.01%31108,50 грн. 09.2014350 грн. 01%30105,00 грн. 10.2014350 грн.01%31108,50 грн. 11.2014350 грн. 01%30105,00 грн. 12.2014350 грн.01%31108,50 грн. 01.2015350 грн. 01%31108,50 грн. 02.2015350 грн.01%2898, 00 грн. 03.2015350 грн. 01%31108,50 грн. 04.2015350 грн.01%30105,00 грн. 05.2015350 грн. 01%31108,50 грн. 06.2015350 грн.01%30105,00 грн. 07.2015350 грн. 01%31108,50 грн. 08.2015350 грн.01%31108,50 грн. 09.2015350 грн. 01%30105,00 грн. 10.2015350 грн.01%31108,50 грн. 11.2015350 грн.01%30105,00 грн. всього 14\~305,90 грн. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved