Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

В лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «ІМЕКСБАНК» про захист прав споживача. В обґрунтування позову вказує, що 22.07.2013 року позивач уклав з відповідачем договір банківського вкладу №550014191. У той же день на виконання пункту 2.2.2. Договору Позивач готівкою вніс у касу відповідача суму депозиту, а саме 700000 гривень на депозитний рахунок [NUMBER], про що отримав від відповідача квитанцію № 18749. Згідно пункту 2.4.4. договору, відповідач мав на першу вимогу позивача, після закінчення терміну дії договору, повернути йому готівкою суму депозиту з нарахованими відсотками. Відповідно пункту 1.1 Договору - «Дата повернення коштів 22 серпня 2014 року». 14.08.2014 року відповідач, отримав письмову заяву позивача з вимогою 22 серпня 2014 року повернути йому готівкою, суму депозиту з нарахованими відсотками. 18.08.2014 року позивач особисто у офісі відповідача подав заяву з вимогою 22 серпня 2014 року повернути йому готівкою, суму депозиту з нарахованими відсотками. Відповіді на свою заяву позивач не отримав. 22.08.2014 року позивач у головному офісі відповідача звернувся до виконуючого обов'язки начальника Центрального відділення відповідача - [PERSON] з вимогою 22 серпня 2014 року повернути йому готівкою, суму депозиту з нарахованими відсотками, на що йому повідомили, що відповідач не має наміру відповідно до договору, цього дня повернути йому, суму депозиту з нарахованими відсотками, тому, що правління відповідача вирішило повертати депозити та нараховувати відсотки вкладникам, які зареєстровані у Автономній республіці Крим, після 15 лютого 2015 року за умов, викладених на офіційному сайті відповідача. Таким чином Відповідач, порушив вимоги пункту 2.4.4. Договору, внаслідок, чого заборгував Позивачу 700000 гривень - суму його депозиту. З 01.04 по 22.08. 2014 року, відповідач, порушуючи пункт 2.4.2 та 2.4.3 договору не нарахував банківські відсотки на депозит позивача, та не перерахував їх на його поточний рахунок. В наслідок чого, на 22 серпня 2014 року відповідач заборгував позивачу 60756 гривень банківських відсотків на його депозит за 144 календарних днів користування коштами за ставкою 22% річних (700000 грн * 22% : 365 днів/календар.рік 144 днів). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, якийпередує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Таким чином, з 23. 08. 2014 року до 16. 02. 2015 року, відповідач, зобов'язаний сплатити позивачу проценти за його депозитом - 75101 гривень за 178 календарних днів користування коштами за ставкою 22% річних (700000 грн * 22% : 365 днів/календар.рік* 178 днів). Загальна сума процентів за депозитом, які підлягають виплаті позивачу складає - 135857 гривень (60756 гривень + 75101 гривень). Розрахунок 3 % річних від суми боргу Відповідача за період з 22. 08. 2014 року по 16. 02. 2015 року складає - 22122 гривень. Сума процентів = С * 3 *Д : 365:100, де С - сума заборгованості по депозиту і нарахованим процентам, Д - кількість днів прострочення, 835857 гривень *3 * 322 днів: 365:100 = 22122 гривень. Розрахунок індексу інфляції за час прострочення сплати суми боргу відповідачем: І = sі * s, І - сума інфляційних втрат; sі - відсоток місячних інфляційних втрат (сума здешевлення); s - сума заборгованості. Загальна сума втрат позивача від інфляції складає: - 6086 грн + 24239 грн + 20060 грн + 15881 грн + 25076 грн + 25076 грн = 132299 гривень. Згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» суд при задоволенн вимог споживача одночасно вирішує питання щодо відшкодування морально (немайнової) шкоди. Позивач вважає, що він чесно виконував і виконує обов'язки громадянина України не заслужив такого приниження своєї честі та гідності з боку відповідача. На сьогодні ні один Закон України або інший державний нормативний акт не да відповідачу права встановлювати такий порядок роботи з владниками Автономно республіки Крим. Позивач вважає, що нанесена йому моральна (немайнова) шкода відповідачем складає - 132299 гривень, і є такою, що дорівнює сумі нанесених їй збитків в наслідок дії інфляції. На підставі вищевикладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 700000 грн. - суму депозиту за договором банківського вкладу № 550014191 від 22 липня 2013 року, 135857 грн. - суму несплачених банківських відсотків за договором банківського вкладу, 22122 грн. - 3 % річних від нарахованої суми боргу за депозитом та процентами, 132299 грн. - загальну суму втрат позивача від інфляції, 132299 - відшкодування моральної шкоди. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився про час, день та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу без участі відповідача, провівши заочний розгляд справи за згодою представника позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.07.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Імексбанк» укладено договір № 550014191 банківського вкладу у гривні. Відповідно до умов якого банк приймає кошти вкладника в сумі 700000,00 грн. строком на 396 днів, на депозитний рахунок [NUMBER]//2635711005124, зі сплатою 22 відсотків річних. Дата зарахування коштів на рахунок 22.07.2013 року, дата повернення коштів 22.08.2014 року. Позивач вніс на рахунок відповідача кошти в сумі 700000, 00 грн., що підтверджується квитанцією № 18749. Пунктом 2.4.4 договору передбачено, що банк зобов'язується повернути вкладнику суму депозиту з нарахованими відсотками після закінчення терміну дії договору, на першу вимогу вкладника, готівкою або в безготівковій формі за заявою вкладника, шляхом перерахування на поточний або інший депозитний рахунок, вказаний вкладником. 08.08.2014 року позивач направив на адресу відповідача заяву з вимогою 22.08.2014 року повернути йому готівкою суму депозиту з нарахованими відсотками, яка була отримана відповідачем 14.08.2014 року. 18.08.2014 року позивач подав до банку заяву з вимогою 22.08.2014 року повернути йому готівкою суму депозиту з нарахованими відсотками, проте відповідач його заяву залишив без відповіді та виконання. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частинами 1, 2 статті 1060 Цивільного кодексу України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, суд приходить до висновку, що слід стягнути з ПАТ «ІМЕКСБАНК» на користь позивача 700000 грн. банківського вкладу, 13587 грн. - суму несплачених банківських відсотків ( 60756 грн. за період з 1.04.2014 р. по 22.08.2014 року, тобто за 144 календарних днів користування коштами за ставкою 22% річних ( 7000000 грн. * 22% : 365 днів *144 дні) та 75101 грн. в період з 23.08.2014 року по 16.02.2015 року, тобто за 178 днів користування коштами за ставкою 22 % річних ( 700000 грн. *22% : 365 днів * 178 днів). Відповідно до ст.625 ЦК України слід стягнути 22122 грн. 3% річних. ( 835857 сума заборгованості по депозиту та нарахованим процентам, період нарахування з 22.08.2014 року по 16.02.2015 року, кількість днів прострочення - 322.; 835857 * 3 * 322 : 365 : 100 = 22122 грн. Загальну суму втрат позивача від інфляції - 132299 грн. станом на 16.02.2015 року ( 6086 грн. +24239 грн. +20060 грн. +15881 грн. + 25076 грн. + 25076 грн. = 132299 грн.). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд вважає, що вимога щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 132299 грн. підлягає задоволенню.

Outcome: approved