Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-30 00:00:00

В листопаді 2014 р.[PERSON]звернувся до суду з позовом,уточненим в процесі розгляду справи,в якому зазначає,що він та відповідач [PERSON].є співвласниками по 1/2 частині кожен житлового будинку [ADDRESS] в м.Запоріжжі,який розташований на земельній ділянці площею 554 кв.м.,що на праві власності належить Запорізькій міській раді і знаходиться у спільному користуванні сторін. Фактично позивач займає у житловому будинку літера А кімнату 2-1 площею 7,2 кв.м., кімнату 2-2 площею 9,9 кв.м., кімнату 2-3 площею 6,4 кв.м., кімнату 2-4 площею 6,9 кв.м., кімнату 2-5 площею 15,1 кв.м.,загальною площею 45,5 кв.м.,що більше належного на 1/2 частину на 7,15 кв.м. Порядок користування земельною ділянкою між сторонами не визначений. На час звернення до суду сторони не дійшли згоди про порядок користування житловим будинком та господарськими будівлями і спорудами,земельною ділянкою. Посилаючись на те,що через неприязні відносини спільне користування житловим будинком та земельною ділянкою неможливе,відповідач заперечує проти визначення порядку користування земельною ділянкою та поділу житлового будинку між сторонами у добровільному порядку,позивач просить суд поділити в натурі житловий будинок та виділити йому на 1/2 частину ,яка за варіантом,запропонованим у висновку експерта від 16.10.2013 р.№ 1880,складається з квартири № 2 та відповідних надвірних споруд із сплатою на користь відповідача грошової компенсації,виділити відповідачу на 1/2 частину квартиру № 1 та відповідні надвірні споруди,виділити у користування кожній із сторін земельну ділянку відповідно до варіанту,визначеного вказаним вище висновком експерта. В судовому засіданні позивач [PERSON]заявлені вимоги підтримав та пояснив,що йому на праві власності в цілому належав житловий будинок по [ADDRESS] в м.Запоріжжі з надвірними спорудами,1/2 частину якого він подарував своєму сину відповідачу [PERSON].В останні роки між ним та відповідачем виникли неприязні відносини,відповідач та його дружина застосовують до позивача насильство,не оплачують комунальні послуги,через що він не може нормально користуватись своєю власністю спільно з відповідачем. Для укладання окремих договорів з постачальниками комунальних послуг необхідний поділ житлового будинку в натурі,добровільно поділити будинок відповідач заперечує. Крім того,спільне користування земельною ділянкою, з урахуванням складних відносин з відповідачем та членами його сім*ї,призводить до конфліктів,які мають наслідком побиття позивача.За висновком експерта №1880 від 16.10.2013 р.запропонований варіант поділу спірного будинку в натурі,за яким позивач на 1/2 частину просить виділити квартиру № 2 з відповідними надвірними спорудами,відповідачу виділити квартиру № 1 з відповідними надвірними спорудами та сплатою на його користь грошової компенсації зменшення частки у спільній власності,визначити порядок користування земельною ділянкою за запропонованим експертом варіантом,що дасть можливість не мати з відповідачем спільного житла та землі і не провокувати конфліктів. Прокурор прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя Калиниченко Г.О.,яка брала участь у справі в порядку ст.45 ЦПК України,підтримала позов в інтересах [PERSON]та просила його задовольнити ,поклавши в основу судового рішення висновок експерта № 1880 від 16.10.2013 р. Представник відповідача за довіреністю [PERSON].в судовому засіданні позов не визнала та пояснила,що заперечує проти поділу в натурі спірного будинку,який є спільною власністю сторін ,за варіантом висновку експерта № 1880 від 16.10.2013 р.із виділенням відповідачу квартири № 1,оскільки за цим варіантом зменшується належна відповідачу на 1/2 частину житлова площа,на земельній ділянці,що її запропоновано виділити в користування позивача,залишаються комунікації,до яких відповідач не матиме доступу. Крім того вважає висновок експерта таким,що не може бути покладеним в обґрунтування судового рішення як такий,що складений експертом з порушенням вимог чинного законодавства. Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши пояснення сторін,дослідивши надані письмові докази в сукупності,суд дійшов до висновку про те,що позов заявлений не обгрунтовано та не підлягає задоволенню, виходячи з встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено,що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом,виданого 03.02.1993 р.П*ятою Запорізькою державною нот конторою № 1-186,[PERSON]на праві власності в цілому належав житловий будинок по [ADDRESS] в м.Запоріжжі(а.с.11) 24.12.2004 р.[PERSON]подарував 1/2 частину спірного будинку відповідачу [PERSON].(а.с.5,13) Свої вимоги про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою позивач обґрунтував з посиланням на норми ст. 358,364,368 ЦК України,за змістом яких співвласники мають право на виділ в натурі їх частки з майна,що знаходиться в спільній власності. Оскільки добровільно поділ спільного майна між сторонами не відбувся, позивач звернувся з позовом до суду. Як роз*яснив Верховний Суд України в п.6 Постанови № 7 від 4.10.1991 р.(із змінами)»Про практику застосування судами законодавства,що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»,при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку,що є спільною частковою власністю,судам належить мати на увазі,що це можливо,якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом(квартиру).Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Позивач заявив про поділ спірного будинку за варіантом, запропонованим у висновку експерта від 16.10.2013 р.№ 1880,та виділення йому на 1/2 частини житлового будинку,яка складається з квартири № 2 та відповідних надвірних споруд із сплатою на користь відповідача грошової компенсації у розмірі 4949 гр.,виділення відповідачу на 1/2 частину квартири № 1 та відповідних надвірних споруд,виділення у користування кожній із сторін земельної ділянки відповідно до варіанту,визначеного вказаним вище висновком експерта(а.с.14-36). Неможливість спільного з відповідачем користування житловим будинком позивач мотивує тим,що між сторонами тривалий час існують неприязні відносини,які мають наслідком побиття позивача,а спільне користування спірним майном лише створює приводи для конфліктів(а.с.84-100). Представник відповідача,заперечуючи проти позову,посилався на те,що висновок експерта № 1880 від 16.10.2013 р.є неповним, протирічить фактичним обставинам справи та не містить варіантів реального поділу будинку,а лише пропонує закріпити фактичний порядок користування ним,який склався між сторонами. Як роз*яснив Верховний Суд України в п.17 Постанови № 8 від 30.05.1997 р.(із змінами)»Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах»,при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен ,зокрема,з*ясувати,повноту відповідей на порушенні питання та їх відповідність іншим фактичним даним,обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Виходячи з наведено,суд ,з урахуванням всіх досліджених у судовому засіданні доказів,прийшов до переконання,що висновок експерта № 1880 від 16.10.2013 р.вказаним вище вимогам закону не відповідає,та не може бути покладений в основу судового рішення як належний доказ,виходячи з наступного. Так,при проведенні експертного дослідження за результатами візуального огляду об*єкту нерухомості та вивчення технічного паспорту ОП ЗМБТІ станом на 02.11.2004 р.,експерт встановив,що на земельній ділянці по [ADDRESS] в м.Запоріжжі знаходиться водопровід №8,який пропонується разом з іншими надвірними будівлями виділити відповідачу [PERSON],з урахуванням його вартості 601 гр. розрахована грошова вартість частки відповідача у спірній нерухомості. Разом з тим,згідно плану земельної ділянки та за відомостями технічного паспорту,20.02.2012 р.було проведено контрольне обстеження водопровідного колодязя № 2,який при поділі будинку експертом не враховувався,а зазначений у висновку експерта водопровід №8 у технічному паспорті житлового будинку та на плані земельної ділянки відсутній(а.с.102-106) Крім того,з матеріалів справи встановлено,що газопостачання житлового будинку по [ADDRESS] в м.Запоріжжі виконане з встановленням трьох газових плит,газового поточного водонагрівача та газового котла в приміщеннях житлового будинку та літньої кухні(а.с.113-114). У указаному вище висновку експерта не визначено,як,з урахуванням загальної системи опалення будинку та літньої кухні,пропонується переобладнати існуючу систему у дві окремі та чи є це технічно можливим. Крім того,експерт запропонував виділити позивачу вбиральню літ.Г,яка є єдиним місцем загального користування для сторін як співвласників житлового будинку,при цьому не визначивши місця для вбиральні для відповідача в існуючих приміщеннях та не вказав,чи є технічно можливим організувати інше місце загального користування на земельній ділянці і де саме. При вирішенні питання про визначення порядку користування земельною ділянкою,експерт виходив з того,що площа земельної ділянки домоволодіння та її забудова не дають можливості виділити сторонам ізольовані земельні ділянки,тому запропонував земельну ділянку площею 21,6 кв.м.,позначену у висновку експерта S-1 ,залишити у спільному користуванні сторін. В судовому засіданні сам позивач наполягав на тому,що такий варіант не відповідає його інтересам,оскільки передбачає прохід відповідача до його частини будинку повз частину будинку позивача,та пропонував в інший,ніж вказав експерт,спосіб визначити порядок користування земельною ділянкою,утворивши земельну ділянку S-6,яка висновком експерта не передбачена(а.с.77-78) За змістом заперечень відповідача ,у разі поділу будинку за варіантом,вказаним у висновку експерта № 1880,відповідач не матиме доступу до систем водо,електропостачання,оскільки вони знаходяться на земельній ділянці ,що пропонується в користування позивачу. Доказами позивача такі твердження відповідача не спростовуються,а у висновку експерта не міститься висновків про технічну можливість переобладнати загальну систему постачання до будинку води та електрики у дві окремі. Відповідно до роз*яснень Верховного Суду України в п.7 Постанови № 7 від 4.10.1991 р.(із змінами) )» Про практику застосування судами законодавства,що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», в спорах про поділ в будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку,яка відповідає розміру їх часток у праві власності;якщо виділ технічно можливий,але з відхиленням від розміру часток кожного власника,суд з врахуванням конкретних обставин може провести його із зміною у зв*язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності,частка якого змінюється. Відповідач не погодився на зміну його ідеальної частки у спільній власності з 1/2 до 46/100,а його представник у суді вказала,що відповідачу пропонується на 1/2 частину лише одна житлова кімната площею 15,7 кв.м.,тоді як позивачу-три кімнати загальною площею 28,3 кв.м.,хоча кожній із сторін належить по 1/2 частині у житловому будинку. При цьому розмір грошової компенсації за зменшення ідеальної частки 4949 гр.не дозволяє придбати інше житло або поліпшити існуюче. Враховуючи,що відповідач,який є інвалідом 1 групи,не має іншого житла,з ним проживає інша особа,виділення відповідачу лише однієї житлової кімнати не достатньо для забезпечення йому нормальних житлових умов, права відповідача при цьому як співвласника 1/2 частини будинку порушуються. Від проведення додаткової або повторної експертизи учасники справи відмовились. З урахуванням наведеного суд критично оцінює висновок експерта № 1880 від 16.10.2013 р.та не приймає його до уваги при прийнятті рішення. Інших доказів на підтвердження заявлених вимог про можливі варіанти поділу будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою позивачем не надано. Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право у встановленому цим Кодексом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилами статті 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин. Тобто, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Право вибору способу захисту порушеного або оспорюваного права належить позивачеві відповідно до вимог ст.ст. 3,11,31 ЦПК України, тоді як перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду є обов'язком суду ( статті 4 ЦПК України ). Аналізучи наведене суд дійшов до висновку,що доказами позивача заявлені ним вимоги не знайшли свого підтвердження,тому заявлений позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.88 ч.2 ЦПК України, оскільки обидві сторони справи звільнені від оплати судових витрат,вони компенсуються за рахунок держави. На підставі ст.358,364,368 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4.10.1991 р.»Про практику застосування судами законодавства,що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»(із змінами),ст.3,10,11,57,60,88,212-215,218 ЦПК України,суд-

Outcome: dismissed