Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову позивач з урахуванням уточнень вказувала, що за адресою: [ADDRESS] , в 1958 році був розташований житловий будинок літ. «А-1», який належав на праві приватної власності в 1/2 частині її батькові [PERSON] та в 1/2 частині її тітці [PERSON] .. В подальшому [PERSON] була дозволена перебудова належної йому 1/2 частини вказаного житлового будинку, а тому батько позивача збудував новий житловий будинок літ. «Б-1». [INFO] [PERSON] помер, а спадщину після його смерті прийняла його дружина та мама позивача по справі [PERSON] .. На підставі рішення Харківського районного суду Харківської області були перерозподілені частки в домоволодінні і [PERSON] стало належати 18/25 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Частка співвласника [PERSON] перерозподілена не була і за нею право власності на 7/25 частин домоволодіння замість 1/2 частини визнано не було. Після смерті [PERSON] позивачу [PERSON] державним нотаріусом було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Таким чином [PERSON] стала власником 18/25 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, а спадщину після її смерті прийняла її рідна сестра та тітка позивача по справі [PERSON] , але право власності на спадкове майно за життя вона так і не оформила. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON] , але право власності на вказану частину домоволодіння він також не оформив. [INFO] [PERSON] помер, внаслідок чого відкрилася спадщина, яку прийняла його дружина [PERSON] .. Але від тоді усім домоволодінням опікується [PERSON] , доглядає його та використовує за призначенням проти чого [PERSON] не заперечувала. Та оскільки домоволодінням в цілому безперервно володіє позивач понад десять років вона вважає себе повноцінним власником. Саме тому позивач була змушена звернутися з позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але її представник [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву про визнання позову в повному обсязі та проведення розгляду справи за її відсутності. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. На земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , в 1958 році був розташований житловий будинок літ. «А-1», який відповідно до копії свідоцтв про право особистої власності на будівлю, виданих 22 серпня 1958 року виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області, належав [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному. В позовній заяві позивач зазначає, що її батько [PERSON] в 1964 році збудував новий житловий будинок літ. «Б-1», але право власності на нього за життя він так і не зареєстрував, а належну йому 1/2 частину житлового будинку літ. «А-1» в подальшому було знесено. Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» на замовлення [PERSON] станом на 04 липня 2019 року, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , були побудовані: житловий будинок літ. «А-1», з верандою літ. «а», загальною площею 32,80 кв.м., житловою площею 23,70 кв.м., житловий будинок літ. «Б-1», з прибудовою літ. «Б1-1», тамбуром літ. «б1», загальною площею 71,20 кв.м., житловою 39,50 кв.м., підсобною площею 28,90 кв.м., холодною площею 2,80 кв.м., а також погріб літ. «Г», літня кухня літ. «Д», вбиральня літ. «Е», сарай літ. «Ж», з погребом літ. «жп», альтанка літ. «Л», душ літ. «М», вбиральня літ. «І», огорожа 1, 2, 7, 8, 9, вигрібна яма літ. «Я», водопровід літ. «К». [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 09 грудня 1975 року, актовий запис про смерть №383. З метою оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно дружина спадкодавця [PERSON] в 1978 році звернулася до суду та як вбачається із копії рішення Народного суду Харківського району по справі №2-354-78 за нею було визнано право приватної власності на житловий будинок літ. «Б-1» з надвірними будівлями та спорудами, що складало 18/25 частин вказаного домоволодіння. Таким чином суд приходить до висновку, що домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , та яке складається з житлових будинків літ. «А-1», літ. «Б-1» з надвірними будівлями та спорудами стало належати в 18/25 частинах [PERSON] та в 7/25 частинах [PERSON] .. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 05 липня 1991 року, актовий запис про смерть №305. Спадщину після смерті [PERSON] у виді 18/25 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , прийняла її донька [PERSON] , оскільки отримала у Другій Харківського району державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія АЕК № 530503 від 01 червня 2002 року та зареєструвала його в КП «Люботинське БТІ» 20 серпня 2002 року за реєстровим №5334. Тобто власником 18/25 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , з 01 червня 2002 року є позивач по справі [PERSON] , що також підтверджується копією довідки КП «Люботинське БТІ» №124 від 04 липня 2019 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Люботинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області 20 травня 1994 року, актовий запис про смерть №271. Враховуючи, що [PERSON] померла [INFO] , тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв`язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з 7/25 частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] . Згідно ст. 549 ЦК УРСР (редакції 1963 року) визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та вчинив зазначені дії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємцем на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є її сестра [PERSON] , що відповідає ст. 530 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями другої черги є брати та сестри померлого, а також дід та бабка померлого, як з боку батька, так і з боку матері. Згідно із повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №4996/01-16 від 29 листопада 2019 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини звернулася сестра померлої [PERSON] , інших заяв про прийняття або про відмову від спадщини в нотаріальній конторі не зареєстровано. Тобто спадщину у виді 7/25 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] прийняла її сестра [PERSON] , оскільки подала до нотаріальної контори в шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини, але за життя право власності на зазначене спадкове майно так і не оформила. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00023538510 від 31 липня 2019 року. Спадкоємцем на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є її син - [PERSON] , що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя котрий залишився, батьки померлого. Згідно із повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №4996/01-16 від 29 листопада 2019 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка на день смерті постійно мешкала в [ADDRESS] , до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався. 12 вересня 1997 року до нотаріальної контори звернувся [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на фактично прийняте спадкове майно після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі вказаної заяви йому було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] . Таким чином спадщину у виді 7/25 домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] , оскільки він вступив в управління спадковим майном, але за життя право власності на зазначену частину житлового будинку він так і не зареєстрував. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області 18 листопада 2003 року, актовий запис про смерть №535. Спадкоємцем на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є його дружина - [PERSON] , що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя котрий залишився, батьки померлого. Згідно із повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №4996/01-16 від 29 листопада 2019 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини звернулася дружина спадкодавця [PERSON] .. Також до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини на користь дружини спадкодавця звернулася донька померлого [PERSON] , інших заяв про прийняття або про відмову від спадщини в нотаріальній конторі не зареєстровано. Тобто спадщину у виді 7/25 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , оскільки подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Отже, на теперішній час спірна частина домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , успадкована відповідачем [PERSON] , але право власності на яку на своє ім`я вона так і не зареєструвала. Згідно із актом квартального комітету №38 від 21 грудня 2019 року позивач [PERSON] на даний момент фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , спочатку вона проживала із своїми батьками, доглядала за ними, коли вони хворіли та коли вони померли вона здійснила їхнє поховання за власний рахунок. В подальшому з 2002 року [PERSON] стала власником 18/25 частин вказаного домоволодіння, але доглядає за ним повністю сама, здійснює ремонти, сплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Враховуючи те, що [PERSON] користується домоволодінням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , в цілому та земельною ділянкою, має вільний доступ до нього, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном протягом останніх десяти років, а також те, що відповідач [PERSON] в своїй заяві визнала позовні вимоги, та не заперечує проти їх задоволення, суд задовольняє позов повністю та визнає право власності за [PERSON] на 7/25 частин вказаного домоволодіння за набувальною давністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved