Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

В липні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та встановлення порядку спілкування з дитиною. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ті обставини, що він є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. З липня 2012 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано та вони почали проживати окремо. Малолітній син спочатку проживав з відповідачкою, а потім з [INFO] року до 16 червня 2014 року проживав разом з ним за його адресою проживання. Під час спільного проживання з дитиною, він піклувався за сина, утримував його матеріально, водив до дитячого садочка, забезпечував дозвілля, піклувався за його духовний розвиток. В червні 2014 року він звернувся до суду з позовом до відповідачки про розподіл спільно нажитого майна подружжя і після цього відповідачка самовільно забрала сина з дитячого садочка і не дозволяє йому з ним бачитися. Оскільки він дуже любить свого сина, бажає спілкуватися з ним та проводити більше часу разом, позивач [PERSON] просить суд усунути перешкоди в спілкуванні з сином [PERSON] [INFO], та встановити порядок спілкування з дитиною. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав свої позовні вимоги, та просить суд надати йому можливість бачитися з сином три рази на тиждень в будні дні в період з 17 години до 20 години, а також кожні перші та треті вихідні з суботи до неділі за місцем проживання батька. Також просить суд дозволити бачитися з сином під час днів народження дитини, його та його батьків. Представник позивача [PERSON] повністю підтримала пояснення позивача [PERSON] та доповнила, що позивач працює, позитивно характеризується за місцем роботи, має всі умови для спілкування та проживання дитини, бажає брати участь у вихованні в фізичному та моральному розвитку. Просить суд задовольнити позовні вимоги з урахуванням висновків Органу опіки та піклування. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково та пояснила, що дійсно після розлучення між нею та позивачем була домовленість щодо спілкування з дитиною. При цьому згідно цієї домовленості вона не заперечували проти того щоб син проживав разом з батьком але за умови, що батько не буде претендувати на квартиру яка була придбана в період шлюбу. Однак в червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розподіл спільно нажитого майна подружжя, а тому вона не бажає щоб син спілкувався з батьком який не тримає своє слово. Також вважає, що позивач негативно впливає на дитину. Пояснила, що в 2014 році син [PERSON] піде до школи а тому у нього не буде вільного часу для спілкування з батьком. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] повністю підтримав пояснення відповідача, але вважає за можливе встановити порядок спілкування з дитиною визначений Органом опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації міста Маріуполя після дослідження всіх доказів. Представник третьої особи органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що батько має право на відвідування дитини, на спілкування з нею, не залежно від бажання матері. Під час прийняття рішення просить суд врахувати висновок органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, та максимально врахувати інтереси дитини. Суд вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи надійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження виданого 13 грудня 2007 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO] року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 965. Батьками було записано [PERSON] та [PERSON]. ( а.с.5) Згідно довідки з місця проживання виданої ПП «Ваш двір» 5 липня 2014 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з сином [PERSON], [INFO] року,який проживає там з 1 грудня 2013 року. Цей факт підтверджується актом складеним ПП «Ваш двір» від 5 липня 2014 року. ( а.с.18,20) Згідно характеристики за місцем роботи, [PERSON] працює начальником цеху ЧАО «Азовелектросталь», під час роботи зарекомендував себе досить позитивно, користується повагою та довірою колег по роботі, грамотний, працелюбний, професіональний керівник. ( а.с.22) Згідно висновку Органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області від 25 грудня 2014 року про визначення порядку участі батька [PERSON] з дитиною [PERSON], [INFO], Орган опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації вважає за можливе клопотати перед судом про встановлення наступного графіку спілкування батька з сином: 2 рази на тиждень; у понеділок та середу з 15.00 години до 17.00 години на території матері або на території батька; у першу та третю суботу з 10.00 години до 19.00 години на території батька; в день народження [PERSON], [INFO], в день народження батька, 29 вересня , в день народження бабусі, 16 жовтня, та в день народження дідуся 21 серпня з 10.00 години до 16.00 години. Також можливо дозволити спільний відпочинок тривалістю до 14 днів разом з батьком за згодою малолітньої дитини. Частина 8 статті 7 Сімейного Кодексу України встановлює, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Стаття 153 СК України передбачає право матері, батька та дитини на безперервне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини, Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Вирішуючи цей спір, суд виходить з того, що мати і батько як власники права на виховання дитини, не мають будь яких переваг один перед одним і під час розгляду спорів та розбіжностей, що виникають між ними з приводу виховання дитини, виступають як рівні суб'єкти права. Це положення закріплено в ст. 51 Конституції України, відповідно до якої «Кожен з подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття». У ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» чітко визначені задачі та напрямки у вихованні неповнолітніх дітей їх батьками - «Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного із батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки та особи, що їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Таким чином суд приходить до висновку, що не дивлячись на неприязні стосунки між сторонами, фактів негативного впливу батька на фізичний та психічний стан дитини під час судового розгляду встановлено не було. Всебічно враховуючи інтереси дитини, яка має право та повинна спілкуватися з обома батьками суд вважає за можливе встановити [PERSON] наступні дні для спілкування: понеділок та середу з 15 години по 20 годину на території матері або на території батька; у першу та третю суботу з 10.00 години до 19.00 години на території батька; в день народження [PERSON], [INFO], в день народження батька, 29 вересня , в день народження бабусі 16 жовтня, та в день народження дідуся 21 серпня з 10.00 години до 16.00 години. Також дозволити спільний відпочинок тривалістю до 14 днів разом з батьком за згодою малолітньої дитини, за межами міста без присутності матері. Визначення такого порядку спілкування з дитиною не є обмеженням права батька або матері у спілкуванні зі своїм сином оскільки зміни обставин, як то збільшення віку дитини, час навчання, тощо, дають сторонам право на перегляд часу та місця відвідування дитини. На підставі ст.141, 151, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial