Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

в лютому 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить суд виключити відомості про його батьківство з актового запису № 366 від 23.05.2019 року про народження [PERSON] , вчиненого Голосіївським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, а також зобов`язати Голосіївський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві внести зміни в зазначений актовий запис. В обґрунтування позову зазначено, що на початку 2018 року [PERSON] познайомився із [PERSON] та 29.08.2018 року вони зареєстрували шлюб, про що було зроблено актовий запис Приморським районним у м. Одеса відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Позивач вказує, що з моменту знайомства та після укладення шлюбу вони із відповідачем не мали інтимних стосунків, як чоловіка і жінки, та їх сімейні стосунки фактично не склались, а тому 15.11.2018 року Приморським районним у м. Одеса відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області шлюб між ними було розірвано. На час розірвання шлюбу відповідач не повідомила позивача про те, що перебуває в стані вагітності, та [INFO] у відповідача народилась донька [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, батьком [PERSON] , [INFO] зазначено позивача, оскільки, дитина народилась до збігу десятимісячного терміну після розірвання шлюбу [PERSON] із ним. Позивач вказує, що він не є батьком дитини, та звернувшись до відділу про внесення змін до актового запису йому було в цьому відмовлено. З огляду на викладене, а також те, що виключити відомості про батьківство з актового запису про народження дитини можливо лише за рішенням суду, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.02.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився. До суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась. Суду подала письмові пояснення, відповідно до яких позовні вимоги визнала та вказала, що позивач дійсно не є батьком її доньки, яка народилась [INFO] . Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши, оцінивши та проаналізувавши матеріали і докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 29.08.2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Приморським районним у м. Одеса відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було складено актовий запис № 2000. 15.11.2018 року шлюб між сторонами було розірвано, про що Приморським районним у м. Одеса відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було складено актовий запис № 339. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Голосіївським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, позивач і відповідач зазначені батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] . Позивач вказує, що не є батьком [PERSON] , яка народилась [INFO] , та відповідачем було підтверджено те, що батьком дитини є інший чоловік, а тому сумнів позивача щодо його батьківства відносно дитини знайшов своє підтвердження. Слід зазначити, що підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу батьківства, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства. Так, відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно із ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст. ст. 122,124,126 та 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття. Позивачем подано позов до суду в лютому 2020 року, тобто станом на цю дату дитина не досягла повноліття, і позивач мав право на звернення до суду з даним позовом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно із п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Із зазначених положень цивільного законодавства вбачається, що позивач у відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України записаний батьком [PERSON] , [INFO] , позивач вказує, що він не є батьком даної дитини, та це підтверджується відповідачем у справі, а тому позивач вправі ініціювати питання про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису в судовому порядку. Слід зазнчити, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону та змісту правовідносин, та при вирішенні спору суд врахуває справедливий баланс інтересів сторін та останнє відповідатиме загальноприйнятим нормам та духу сімейно правових відносин. Згідно із вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позову знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та позивачем визнано позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved