Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з 12 травня 1985 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від сумісного проживання неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося у звязку з різними характерами та поглядами на життя, втратою взаєморозуміння. Протягом тривалого періоду відповідач поводить себе в сімї негідно, безпричинно вчиняє сварки, звинувачує та дорікає її в усіх невирішених справах, ображає негідними словами, зневажає як жінку і людину. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають. Розірвати шлюб через органи ДРАЦС відповідач відмовляється. Спільне життя та збереження сімї неможливе, суперечить її інтересам, тому просить задовольнити її вимоги. Позивачка до суду подала заяву, якою підтримала позовні вимоги та заявлені обставини, на їх обґрунтування. Крім цього, просила розглянути справу без її участі, на підставі наявних в справі доказів та її заяви. Відповідач також подав до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги заперечує. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони 12 травня 1985 року в Борщагівській сільській раді Погребищенського району Вінницької області зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 4, це підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії ІІ-АМ № 259883. Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально. Причинами розпаду сімї стало несприйняття способу життя один одного, різні характери сторін та погляди на життя, відсутність між ними взаєморозуміння. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. На час розгляду справи про розірвання шлюбу майновий спір між сторонами відсутній. За змістом ст. 51 Конституції України, ст. 24, ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ ч. 2 ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, внаслідок чого склались неприязні відносини, подружні стосунки вони не підтримують, жити однією сімєю не бажають, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим та буде суперечити їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При розподілі судових витрат суд виходить із ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved