Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

В лютому 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом з урахуванням уточнення до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що 30.08.2006р. банк та відповідач уклали договір № б/н про надання кредиту у розмірі 3000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач порушує умови договору, внаслідок чого станом на 31.12.2013р. утворилась заборгованість 14877,02 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, подав до суду письмову заяву в якій просить справу слухати без участі представника, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, позов не визнає, просить в задоволенні позову відмовити через сплив строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 30.08.2006р. відповідач підписав заяву на отримання кредитної картки, що разом з пам'яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг а також Тарифами становлять договір про надання банківських послуг. Відповідно до вказаної зави відповідачу затверджено кредитний ліміт в сумі 3000грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік, зі щомісячною сплатою мінімального платежу в погашення кредиту. Згідно п. 3.2, п. 3.3 Умов і правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підписав свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач зобов'язався відповідно до заяви про на пунктів 6.5, 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, погашати кредит щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості, сплачувати проценти за його використання, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором, а у випадку невиконання своїх обов'язків за Договором на вимогу Банку виконати обов'язок по поверненню кредиту та сплатити винагороду Банку. Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов»язаний, сплатити банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Однак відповідач порушує умови договору, внаслідок чого станом на 31.12.2013р. утворилась заборгованість 14877,02 гривень, яка складається з 2855,49грн. - заборгованість за кредитом, 12021,53грн.- проценти за користування кредитом за період з 19.09.2006р. по 31.12.2013р., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн.- штраф (фіксована частина), 571,37грн.- штраф (процентна складова). Відповідно до судового наказу Хмельницького міськрайонного суду від 25.01.2008р. № 2н-107/08р. з відповідача стягнуто заборгованість за кредитом в сумі 2855,49грн. та проценти за користування коштами за період з 20.09.2006р. по 10.12.2007р. в сумі 594,13грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події /ч. 1 ст. 530 ЦК України/. Відповідно до змісту ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України , які передбачають відповідальність боржника. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлено у три роки, якщо інше не передбачено договором сторін. Строки позовної давності застосовуються та розраховуються до кожного платежу, якщо повернення кредиту передбачено сторонами шляхом щомісячних платежів. [PERSON] до цього часу користується кредитними коштами, тому ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» нараховані проценти станом на грудень 2013 року включно. Проте із позовом до суду позивач звернувся в лютому 2014 року, у зв'язку з чим проценти за користування коштами підлягають стягненню за період з 31.12.2010р. по 31.12.2013р. в сумі 6555,89грн. Розмір штрафу, який є одноразовою виплатою, визначений позивачем відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг із суми невиконаного відповідачем основного зобов'язання на час звернення банком до суду з позовом. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню частково, а саме підлягають стягненню проценти за користування коштами підлягають стягненню за період з 31.12.2010р. по 31.12.2013р. в сумі 6078,65грн. та 500,00грн.- штраф (фіксована частина), 571,37грн.- штраф (процентна складова), а всього 7150,02грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 243,60грн., з урахуванням часткового задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 139,34грн.

Outcome: approved