Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

В квітні 2021 року до суду надійшов позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весна» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] , користуються всіма послугами, проте не сплачують плату за такі послуги. Станом на 01.03.2021 за відповідачами наявна заборгованість за послуги водопостачання, водовідведення, теплопостачання, послуги утримання будинку і прибудинкової території, за сплати встановлених загальними зборами ОСББ внесків та платежів у розмірі 95 219,70 грн. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 151 273,91 грн, що складається з суми основного боргу - 95219,70 грн, індексу інфляції -7916,66 грн, 3% річних - 4833,06 грн, та пені 43304,49 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.04.2021 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представником відповідача [PERSON] подано відзив, в якому він заперечував проти позовних вимог, вказуючи, що [PERSON] є одноосібним власником квартири, шлюб між відповідачами було розірвано на підставі рішення суду від 12.01.2017, відтак, у позивача відсутні підстави для звернення з позовними вимогами до [PERSON] . Також заперечує щодо нарахування пені в розмірі 43304,49 грн, оскільки зазначене не відповідає вимогам ст. 258 ЦК України. Вказував, що визнає суму основної заборгованості в розмірі 85 715,25 грн, тобто борг в розмірі 95219,70 мінус платіж від 19.02.2021 у сумі 9504,45 грн. Відтак, просив стягнути з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весна» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 85 715,25 грн, індексу інфляції -7916,66 грн, 3% річних - 4833,06 грн, а всього - 98464,97 грн. У відповіді на відзив, представник позивача зазначила, що вони отримували платіж від 19.02.2021 у сумі 9504,45 грн, проте, вказані кошти були спрямовані на погашення попередньої заборгованості відповідачів. Також позивач наголошує на солідарному стягненні, оскільки фактично [PERSON] проживає у вказані квартирі. При цьому, заперечує проти аргументів відносно стягнення пені, оскільки такі вимоги ґрунтуються на законі. В судовому засіданні представники сторін наголошували на змістовності позицій, викладених у позові та відзиві. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . За інформацією відділу з питань реєстрації проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 17.11.2005 по теперішній час. [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 12.04.2011 по теперішній час. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Згідно з ч. 2 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника. Згідно Протоколу № 31 від 18.07.2000 року установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Київ, створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весна» та затверджено статут об`єднання. Встановлено, що відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи державна реєстрація ОСББ «Весна» проведено 18.09.2000. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до п. 5.2 Статуту ОСББ «Весна» співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Відповідно до п. 4.2 Статуту ОСББ «Весна», сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебуває у його власності. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного фондів, встановлюється загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та цього статуту. Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Відповідно до протоколу № 01/1/2018 загальних зборів співвласників ОСББ «Весна» від 25.02.2018 затверджено внески на утримання будинку, споруд та прибудинкових територій з лютого 2018 - 6,00 грн за м2. Відповідно до протоколів від 26.03.2017,7.02.2016 затверджувались внески на утримання будинку, споруд та прибудинкових територій на 2016 та 2017р.р. Встановлено, що 01.09.2001 між позивачем та АЕК «Київенерго» укладено договір №1411219 на постачання теплової енергії у гарячій воді. Також, 03.08.2001 між позивачем та «Київводоканал» укладено договір на надання послуг з водопостачання та водовідведення № 9644/4-11. 17.10.2018 між позивачем та КП виконавчого органу Київради (Київської місткої державної адміністрації) «Київтеплоенерго» укладено договір про надання послуги з централізованого постачання гарячої води. Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01 червня 2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Вказаний Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках). Відповідно до п. 2 Порядку, тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг. Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є договором приєднання відповідно до норм ст. 634 Цивільного кодексу України та вважається акцептованим усіма споживачами, які встановленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору. Відповідно, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідачів коштів за надані житлово-комунальні послуги. Згідно з ч. 1 ст. 32 «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Позивач стверджує, що станом на 01.03.2021 за відповідачами наявна заборгованість за послуги водопостачання, водовідведення, теплопостачання, послуги утримання будинку і прибудинкової території, за сплати встановлених загальними зборами ОСББ внесків та платежів у розмірі 95 219,70 грн. Відповідно до ст.541 Цивільного кодексу України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою КМУ України від 08 жовтня 1992 року № 572, п. 18 зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги, тому враховуючи положення ст. 541 ЦК України зобов`язання з оплати комунальних послуг мають солідарний характер, а тому особи, що проживають в квартирі позивача несуть солідарні зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг. Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачами не доведено, що [PERSON] не користувалась заборгованістю у спірний період та не проживала в квартирі за адресою: [ADDRESS] , відтак заперечення щодо відсутності підстав для солідарного стягнення заборгованості спростовуються матеріалами справи. З приводу основної суми боргу спірне питання сторони мають відносно платежу в розмірі 9504,45 грн, сплаченого 19.02.2021. Разом з цим, суд бере до уваги, що підтверджень щодо сплати вказаного платежу за спірний період заборгованості суду не надано, окрім того, розрахунок заборгованості, наданий позивачем зроблено вже з урахуванням сплати даного платежу, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для вирахування платежу з суми основної заборгованості. Системний аналіз положень ст. ст. 2, 9, 10, 189, 190 ЖК Української PCP дає підстави для висновку про те, що правовідносини, пов`язані з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, за своєю правовою природою не є житловими. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Натомість, щодо позовних вимог про стягнення пені, слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином. Так як оплата послуг, яка є предметом позову проводиться щомісячними платежами, загальний розмір суми пені повинен обраховуватися з розміру несплаченого платежу за кожний місяць на кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. При цьому, ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Проте, позовна заява, так само як і додатки не містить детального розрахунку розміру пені з дотриманням вищезазначених вимог законодавства, що позбавляє суд можливості перевірити правильність розрахунку та свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Відтак, позов підлягає частковому задоволенню З урахуванням положень ст.. 141 ЦПК України, відповідно до задоволених позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 805,53 грн з кожного відповідача.

Outcome: partial