Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

В квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитором спадкодавця, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 21 жовтня 2010 року укладеним між банком та [PERSON] у розмірі 12689 грн. 40 коп., а також судові витрати по справі. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.138). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до ст. 130 ЦПК України, що підтверджується поштовим відправленням, що повернулося за закінченням терміну зберігання (а.с.136-137), відзиву на позов не подав, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Такий підхід відповідає правовій позиції, яка сформульована Великою палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року (справа за №522/407/15-ц). Встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 21 жовтня 2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується актовим записом про смерть №145 від 17 липня 2017 року (а.с.52). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS] ; грошових внесків в АТ КБ «ПриватБанк»; житлового будинку та земельної ділянки в [ADDRESS] . Заповітів [PERSON] не складала. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син [PERSON] . У встановленому чинним законодавством порядку та строки, [PERSON] звернувся до Дніпровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . (а.с.98), внаслідок чого державним нотаріусом було відкрито спадкову справу №394/2017 (а.с.98-118). З матеріалів справи вбачається, що позивачем була направлена претензія кредитора від 19 січня 2018 року до Дніпровської районної державної нотаріальної контори (а.с.56), в якій позивач просив повідомити йому чи заводилась спадкова справа після померлого боржника [PERSON] , включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити спадкоємців про наявність заборгованості, повідомити інформацію щодо видачі свідоцтва про право на спадщину та стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину. Відповідно до листа Дніпровської районної державної нотаріальної контори №117/02-14 від 19 січня 2018 року зазначену претензію кредитора було приєднано до матеріалів спадкової справи. 22 жовтня 2018 року на адресу відповідача [PERSON] було направлено лист-претензію із вимогою сплатити заборгованість позичальника за спірним кредитним договором (а.с.58), але [PERSON] заборгованість не погасив. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). При цьому за правилами ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Заборгованість до стягнення за Кредитним договором №б/н від 21 жовтня 2010 року станом на дату смерті [PERSON] становить в розмірі 12689 грн. 40 коп., яка складається з тіла кредиту у розмірі 12689 грн. 40 коп. Відповідач прийняв спадщину в розумінні ст. 1268 ЦК України, до складу якої в тому числі входять кредитні зобов`язання, однак свідоцтво про право на спадщину не отримував. Інші спадкоємці у [PERSON] відсутні. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми (висновок ВСУ викладений у постанові у справі № 6-2962цс16 від 12 квітня 2017 року). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року в справі №441/1647/15-ц (провадження №61-5610св18). Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України, відповідно до положень якої спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідач не надав суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст. 77-79 ЦПК України щодо заперечень проти позову. Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини, враховуючи, що відповідач прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , а отже є таким, що має відповідати за зобов`язаннями спадкодавиці, приймаючи до уваги об`єм спадкової маси та суму заборгованості (12689,40 грн.), суд прийшов до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню, а тому необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму заборгованість за Кредитним договором №б/н від 21 жовтня 2010 року укладеним між Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» та спадкодавцем [PERSON] в розмірі 12689 грн. 40 коп. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 1921 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved