Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Вінницька міська рада звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивований тим, що відповідач у порушення встановленого законом порядку, самовільно займає земельну ділянку по [ADDRESS], на якій розміщено його металевий гараж, що позначений на схемі під №22. Міським комунальним підприємством «Архітектурно будівельний сервіс» неодноразово попереджався відповідач про необхідність звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення металевої споруди, однак при перевірці виявлено, що встановлений металевий гараж не знесено. Рішення про надання відповідачу земельної ділянки Вінницькою міською радою не приймалося. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, на підставах викладених в позовній заяві, просив його задовольнити. При цьому, додатково пояснив, що відповідач неодноразово, в тому числі і під час розгляду справи в суді, цікавився питанням укладення договору, однак до цього часу договір не уклав, в останнє - він просив укласти договір не з ним, а з сторонньою особою. Відповідач у судовому засідання пояснив, що він звертався до Вінницької міської ради з зазначеного питання, однак договір не уклав, оскільки досить висока плата за такі послуги, мав намір продати гараж, а також сам мав бажання знести гараж, однак погодні умови цьому завадили. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, які врегульовані нормами Земельного Кодексу України стосовно права користування земельною ділянкою. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 24.12.2007 року №3286 «Про впорядкування тимчасового встановлених конструкцій для господарських потреб (гаражів), визнання конструкцій для господарських потреб (гаражів) безхазяйними» металева конструкція для господарських потреб (гараж), що позначена на схемі під №22 (промаркована під №Ж-3-22-Б) та розміщена біля будинку [ADDRESS] була взята на облік як така, що немає власника або власник її невідомий. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.06.2013 року №1447 «Про визнання безхазяйними тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів) та надання МКП «АСБ» повноважень на їх демонтаж, оцінку та реалізацію» вищезгадана металева конструкція (гараж) визнана безхазяйною. 30.07.2013 року на адресу позивача надійшла заява від [PERSON], в якій останній повідомив про належність йому вказаного гаражу, що не заперечується відповідачем і в судовому засіданні. Як вбачається з комісійного Акту МКП «Архітектурно будівельний сервіс» від 13.09.2013 року, гр. [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], без відповідних дозволів самовільно зайнято земельну ділянку біля будинку [ADDRESS] та встановлено на ній металеву споруду (конструкцію). Згідно зі схемою, зайнята земельна ділянка та встановлений на ній гараж позначені під №22. Дозволи на розміщення відповідачем металевої конструкції відсутні, земельна ділянка під розміщення ним гаража не виділялась, що також не заперечується і самим відповідачем. Суд звертає увагу, що судом неодноразово відкладався розгляд справи за клопотання відповідача для врегулювання спору між сторонами та надання доказів щодо правомірного користування земельною ділянкою. Однак, відповідач жодних доказів щодо цього суду не надав. Відповідно до ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю; у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. Згідно ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав; право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки; повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Отже, оскільки рішенням Вінницької міської ради спірна земельна ділянка у власність або користування відповідачу не надавалась, він користується самовільно захопленою земельною ділянкою біля будинку [ADDRESS], яка належить територіальній громаді м. Вінниці, встановивши на ній гараж без належного на те дозволу, доказів щодо правомірного користування земельною ділянкою відповідач суду не надав, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та знесення гаражу є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, тому є всі підстави стягнути з відповідача судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved