Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

В інтересах заявника [PERSON] до суду звернувся його представник - адвокат Хомяков М.В. із заявою про встановлення факту прийняття спадщини, в обґрунтування якої зазначив, що [INFO] , у віці 83 років померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Сватівського районного управління юстиції в Луганській області 24.06.2020 року, актовий запис № 280. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями розташованого, за адресою [ADDRESS] . Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця - м. Сватове Луганської області, про що свідчать данні домової книги, про реєстрацію місця проживання спадкодавця. Оскільки на час відкриття спадщини спадкодавець не мала сім`ї та близьких родичів, то спадкоємців за законом першої і другої черги, визначених ст.529, ст.530 ЦК України в редакції 1963 року, не існувало. Проте, спадкодавець [PERSON] за життя посвідчила у приватного нотаріуса Сватівського районного нотаріального округу Курило Є.С свій заповіт від 27 січня 1999 року, реєстр № 60, відповідно до якого все своє майно вона заповіла [PERSON] . Зазначений заповіт не змінювався та не відмінявся, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) за № 61520386 від 03.09.2020. У встановлений ст. 549 ЦК України в ред. 1963 р. ЦК України, шестимісячний строк, заявник не подавав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , оскільки вважав, що вона була прийнята їм фактично - шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадщиною. У встановленому законом порядку шляхом подачі заяви до нотаріальної контори заявник не відмовлявся від прийняття спадщини, що підтверджується відсутністю даних про відкриття спадкової справи у Інформаційній довідці зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 61520352 від 03.09.2020 р. Таким чином, заявник є єдиним спадкоємцем за заповітом. З норм ст. 548 ЦК України 1963 року і ст.1268 ЦК України вбачається, що незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини. З цього випливає, що після смерті спадкодавця спадщина належить [PERSON] . На даний час оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом заявник не може, оскільки відповідно до ст. 1269 ЦК України прийняття спадщини здійснюється виключно шляхом подачі заяви про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Другої Сватівської державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за відсутністю документальних доказів, які посвідчують факт прийняття спадщини. З вище зазначеного випливає, що для визнання за заявником права спадкування за заповітом, необхідно встановити юридичний факт - факт прийняття спадщини [PERSON] після померлої [INFO] [PERSON] . Просить суд встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Сватове Луганської області, шляхом фактичного вступу у володіння і управління спадковим майном. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] заяву підтримали з підстав, зазначених у ній. Просять її задовольнити. Заінтересована особа Сватівська міська рада Луганської області уповноваженого представника до суду не направили, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення заявлених вимог не заперечують (а.с.36). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає на [ADDRESS] років. Переїхала проживати на цю вулицю, коли [PERSON] вже там проживала разом зі своїм батьком. Через своє віросповідання родина [PERSON] ні з ким не спілкувалась. Однак, у неї (свідка) був телефон і інколи її телефоном користувався батько [PERSON] - [PERSON] . Тому вона інколи з спілкувалась з цією родиною. Після смерті батька [PERSON] залишилась проживати сама, у неї не було паспорта, жодних документів, ні пенсії, ні якоїсь допомоги. Через раду ветеранів вона (свідок) допомогла оформити [PERSON] документи та соціальну допомогу. Спочатку сусіди допомагали [PERSON] , носили їжу. А потім її під свою опіку взяла родина заявника [PERSON] . Він разом із дружиною постійно допомагали [PERSON] , носили їжу, допомагали садити город, вирощували там картоплю, гарбузи та інше. [PERSON] померла влітку 2002 року, вона була присутня на похоронах. Похованням також займалась родина заявника [PERSON] . Після її смерті, протягом шести місяців та по цей час родина [PERSON] постійно там саджає город, присадибну ділянку утримують в належному стані, прибирають територію. В будинку, який належав [PERSON] було небагато речей: ліжко, піч та було багато ікон. Майном також розпоряджалась родина заявника [PERSON] . Одну ікону вони подарували їй (свідку), деякі ікони передали до музею, деякі залишили собі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає через дві хати від родини заявника. Коли переїхала на вулицю Садово - Набережну, її доньці було п`ять років і вони часто з нею гуляли по вулиці. Так і познайомились з родиною [PERSON] . [PERSON] їй розповідала, що вона залишилась сама, нікого у неї з родичів не було. Потім на цю вулицю переїхала родина [PERSON] і почали допомагати [PERSON] . Кожного ранку вона бачила, як [PERSON] - дружина заявника носить [PERSON] сніданок. Вони її доглядали до самої смерті, саджали у неї город, робили поточний ремонт, дах ремонтували, огорожу підправляли. Коли [PERSON] хворіла, вони викликали швидку, купували ліки. [PERSON] влітку 2002 року, поховання займались [PERSON] , справляли помини. В будинку, який належав [PERSON] вона не була, але від самої смерті та зі спливом шести місяців після її смерті та і по цей час, Овраменки доглядають могилу [PERSON] , саджають на город, доглядають подвір`я та прибудинкову територію. Суд, заслухавши заявника, його представника, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Сватівського районного управління юстиції в Луганській області 24 липня 2002 року (а.с.4). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями розташованого, за адресою [ADDRESS] , який належав [PERSON] , про що свідчить довідка Сватівського РБТІ (а.с.11), копія домової книги (а.с.6-7), копія технічного паспорта на будинок (а.с.12-14), копія рішення виконавчого комітету Сватівської міської ради народних депутатів (а.с.15), копія свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.16). 27 січня 1999 року [PERSON] було складено заповіт, у відповідності до якого вона заповідала все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право [PERSON] (а.с.5), який було посвідчено приватним нотаріусом Сватівського районного нотаріального округу Курило Є.С., що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.8). Як зазначив заявник у своїй заяві та у судовому засіданні підтвердили свідки, [PERSON] проживала одна, родичів, сім`ї або дітей у неї не було. Отже, єдиним спадкоємцем за заповітом є [PERSON] . Відповідно до копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 61520352 від 03.09.2020 року, виданої державним нотаріусом Другої Сватівської державної нотаріальної контори Кривошеєю А.В., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] за вказаними параметрами запиту інформація відсутня (а.с.9). Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, наданих в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям (ч.1 ст.534 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Відповідно до рекомендацій листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. При вирішенні питання про встановлення факту прийняття спадщини суд має виходити з положень ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963р.), за якою діями, що свідчать про прийняття спадщини є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Під час розгляду справи було встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном в період строку прийняття спадщини, що підтверджується поясненнями заявника, а також свідків, але не оформив спадкових прав. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.09.2020 № 229/02-31, виданої державним нотаріусом Другої Сватівської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Луганській області, заявнику [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки заявником не були надані документи, що посвідчують факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] (а.с.10). З урахуванням вищевказаного, оцінивши встановлені по справі обставини у всій їх сукупності, суд вважає що заява [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved