Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

В липні 2019 року [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позов мотивований тим, що відповідач за договором позики від 10 жовтня 2018 року отримав від позивача в борг грошові кошти в розмірі 1200 доларів США на строк до березня-квітня 2019 року, однак борг у встановлені строки не повернув, тому просив стягнути з відповідача борг, який з урахуванням курсу валют станом на день подання позову, складає 31 404 грн, а також судові витрати. Ухвалами Хмільницького міськрайонного суду від 19 липня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, розглянуто заяву про забезпечення позову. В судове засідання сторони не з`явились, позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач , будучи належним чином згідно п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань, відзиву у встановлений судом строк не надав. За наявності умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оригінал розписки від 10 жовтня 2018 року, та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно розписки від 10 жовтня 2018 року [PERSON] отримав в борг від [PERSON] 1200 доларів США, які зобов`язався повернути в березні-квітні 2019 року (оригінал розписки оглянутий в судовому засіданні, копія а. с. 10). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи вищевикладене, те, що оригінал боргової розписки знаходиться в позивача, відтак станом на серпень 2019 року борг не повернуто, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать серед іншого витрати на професійну правничу допомогу. У п. 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу [PERSON] надано договір про надання правничої допомоги № 22/19, додаткову угоду № 1, акт здачі-приймання виконаних робіт № 1 з розрахунком виконаної роботи, квитанцію до прибуткового касового ордера на суму 10 500 грн, що являється належними доказами отриманої правової допомоги та підставою для задоволення вимоги про стягнення даної суми з відповідача. На підставі ст. ст.192, 524, 526, 530, 610, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved