Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

В липні 2014р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача громадянина Індії [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 14 червня 2012р. було зареєстровано шлюб у Генеральному консульстві Індії в Дубаї, відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], посвідченого Консулом і Реєстратором шлюбів А.К. Бхардвадж (A.K. Bhardwaj) 14 червня 2012р. Крім того, позивачка також просила суд змінити прізвище на дошлюбне - «[PERSON]». Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних суперечок та сварок при вирішенні кожного побутового питання, в результаті чого між ними втрачені почуття любові та поваги. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують з березня 2013р. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. Представник позивача, у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, та, з підстав викладених у ньому, просила позов задовольнити. Відповідач про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку через визначені друковані засоби масової інформації, у судові засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2012р. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин з березня 2013р., при цьому вони намагались зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки за її клопотанням змінюється на дошлюбне - «[PERSON]», відповідача залишається незмінним - [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 243,6 грн. та витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача до суду у розмірі 1068,9 грн.

Outcome: approved