Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що 13 червня 2013 року померла її матір [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовується в Бориспільському районі, с. Велика Олександрівка, вул. Леніна, буд.114. За час свого життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно наскладалось, заповіла своїй дочці [PERSON] Крім позивача, право на обовязкову частку у спадщині як непрацездатна особа має також її брат [PERSON] Позивач звернулась до Бориспільського районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. В свою чергу, [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини. Проте в отриманні свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок позивачу було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовується в Бориспільському районі, с. Велика Олександрівка, вул. Леніна, буд.114. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 13 червня 2013 року померла [PERSON] Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на її ім'я, серії 1-ОК №276840 (а.с.7). За час свого життя, а саме: 25 жовтня 2007 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №310, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та все те, що буде їй належати на день смерті, заповіла своїй дочці [PERSON] (а.с.8). У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії спадкової справи №247/2013, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальної конторою, вбачається, що [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.28). Таким чином вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] У відповідності до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В свою чергу, [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с.28-а). Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не може, у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок. Про що отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 грудня 2015 року (а.с.13). Як вбачається з довідки №2-14/01/118 від 25 лютого 2015 року, виданої виконавчим комітетом Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району, житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Велика Олександрівка, вул. Київський Шлях (колишня назва Леніна), 114, належав [PERSON], згідно з записом в погосподарській книзі №1 за №6079, був побудований у 1990 році (а.с.55). Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 . Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на вказаний будинок. Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON], проте оформити своє право на спадщину не може у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок №114 з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується по вул. Київський Шлях (колишня назва Леніна) в с. Велика Олександрівка Бориспільського району Київської області. На підставі викладеного та

Outcome: approved