Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

В липні 2017 р. позивач [PERSON] (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, посилаючись на те, що водій [PERSON], 24 листопада 2012 року близько 17:15 год., рухаючись на 154 км. а/д Київ-Чоп, поблизу с. Садки Житомирського району, керуючи транспортним засобом «LAND ROVER», д.н.з. [NUMBER], здійснив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON], які знаходились на проїзній частині. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 11 квітня 2014 р. В результаті зазначеної ДТП пішоходи [PERSON] та [PERSON] загинули. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. МТСБУ 10 червня 2014 року здійснило виплату відшкодування по життю потерпілій особі [PERSON] в розмірі 13545,00 грн., що підтверджується копією наказу МТСБУ № 2937 від 03.06.2014 р. про сплату та копією платіжного доручення № 1/21743 від 05.04.2014 року. Також, МТСБУ додатково понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн. 27.06.2014 року № 3/1-05/1750 МТСБУ звернулось до [PERSON], з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку, який залишено без задоволення. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь, грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 13545,00 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату,час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 24 листопада 2012 року водій [PERSON], близько 17:15 год., рухаючись на 154 км. а/д Київ-Чоп, поблизу с. Садки Житомирського району, керуючи транспортним засобом «LAND ROVER», д.н.з. [NUMBER], здійснив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON], які знаходились на проїзній частині. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 11 квітня 2014 р. В результаті зазначеної ДТП пішоходи [PERSON] та [PERSON] загинули. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. МТСБУ 10 червня 2014 року здійснило виплату відшкодування по життю потерпілій особі [PERSON] в розмірі 13545,00 грн., що підтверджується копією наказу МТСБУ № 2937 від 03.06.2014 р. про сплату та копією платіжного доручення № 1/21743 від 05.04.2014 року. Також, МТСБУ додатково понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн. 27.06.2014 року № 3/1-05/1750 МТСБУ звернулось до [PERSON], з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку, який залишено без задоволення. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За правилами ст.ст. 990, 1194 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором і страхового акту (аварійного комісара). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком, або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України, п.38.2.1 ст.38 Закону, встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи наведене, заявлені до [PERSON] позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню, виплачене позивачем на користь потерпілій особі страхове відшкодування підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, відповідно понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1 600,00 грн. підлягають відшкодуванню відповідачем за правилами ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved