Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

в квітні 2015 року представник позивача ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 45 955,75 доларів США та в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] В обґрунтування позову зазначено, що 05.06.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL 4608 та Додаткову угоду № 4608/К-1 до вказаного договору, відповідно до умов яких останній отримав кредит в сумі 100 000 доларів США, строком користування до 01.06.2028 року зі сплатою 14% річних. За користування кредитом понад встановлений кредитним договором строк встановлюється підвищена процентна ставка на рівні 28% річних. З 26.08.2008 року процентна ставка змінена, а саме 15,25% річних. Для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вищевказаним кредитним договором між позивачем та [PERSON] укладено договір іпотеки від 05.06.2008 року, відповідно до умов якого, остання, передала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] не виконує свої зобов'язання визначені вказаним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 45 955.75 доларів США, яка складається із: заборгованості по кредиту - 41697,81 доларів США, відсотки - 4203,68 доларів США, підвищені відсотки - 54,26 доларів США. В зв»язку з неналежним виконанням кредитних зобов»язань відповідачем [PERSON], позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав з даним позовом. В ході розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL4608 від 05.06.2008 року в розмірі 45955,75 доларів США, яка складається із: заборгованості по кредиту - 41697,81 доларів США, відсотки - 4203,68 доларів США, підвищені відсотки - 54,26 доларів США, а також в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL4608 від 05.06.2008 року в розмірі 45955,75 доларів США перед позивачем звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що складається із двох житлових кімнат, загальною площею 44,7 кв.м, житловою площею 28,9 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський (проспект 40-річчя Жовтня), будинок 128, і належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В. 14.04.2004 року, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів № 1406, - шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною 1102000,00 грн., яка визначена суб»єктом оціночної діяльності. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав. Представник відповідачів в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив в їх задоволенні відмовити, посилаючись на підстави, які викладені в письмовому відзиві. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 05 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL4608, предметом якого є надання, останньому, кредитні послуги у валютах, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 109 860 доларів США на строк до 01.06.2028 року. Крім того, 05 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № 4608 від 05.06.2008 року, відповідно до умов якого умов якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 100 000 доларів США, а, останній, зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах зазначених у даній угоді. Пунктом 3.1 даної угоди визначено, що за користування кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування встановлюється процентна ставка у розмірі 14% річних. Відповідно до п. 3.2 угоди, за користування кредитними коштами понад строк встановлений Генеральним договором або додатковою угодою, процентна ставка встановлюється в розмірі 28% річних. Крім того, 05 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі під № 1713, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку банку квартиру [ADDRESS], яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 14.04.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1406. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України, за порушення зобов'язання наступають правові наслідки, передбачені ст. ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов'язань боржник повинен сплатити кредитору борг, та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, а стороною позивача доведено, що відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 25.03.2015 року у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 45 955,75 доларів США, яка складається з заборгованості по кредиту у розмірі 41 697,81 доларів США, відсотків у розмірі 4 203,68 доларів США та підвищених відсотків у розмірі 54,26 доларів США, що підтверджується довідкою-розрахунком. В ході розгляду справи представником відповідача [PERSON] розмір заборгованості не спростовано, як і не надано суду доказів на підтвердження належного виконання [PERSON] взятих на себе зобов»язань. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна вимога про стягнення із відповідача [PERSON] заборгованості є обґрунтованою та підлягає задоволенню. В частині позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Доводи сторони відповідача про те, що банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку по кредитному договору з 14% до 15,25% річних без згоди [PERSON], і як внаслідок збільшився обсяг її відповідальності, суд відкидає за наступних підстав. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 28 постанові № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Відповідно до п. 1.3.1 Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL4608 від 05.06.2008 року, сторони погодили, що згідно умов Індивідуальних угод, укладених між сторонами може встановлюватися підвищений розмір процентної ставки за користування кредитом за цим договором. Також, п. 1.3.2 даного договору визначено, що сторони домовились про те, що за умовами Індивідуальної угоди може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом. Розділом 5 Генерального договору визначений порядок зміни процентної ставки. Пунктом 5.2 вказаного договору визначено порядок зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення, а саме: про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру позичальник повідомляється шляхом направлення йому Банком поштою відповідного рекомендованого листа (повідомлення) за адресою позичальника; така нова процентна ставка починає діяти через 45 календарних днів з дати відправлення Банком позичальнику повідомлення, при цьому Банк застосовує таку процентну ставку без укладання сторонами відповідної угоди про внесення змін до договору. У разі незгоди з таким новим розміром процентної ставки позичальник має право протягом 45 календарних днів з дати направлення йому Банком повідомлення достроково повернути банку всю суму заборгованості за договором, сплати в повному обсязі сплату за кредит, розмір яких визначається відповідною діючою ставкою за цим договором, а також здійснити інші платежі за договором, при цьому позичальник не звільняється від обов'язків щодо сплати можливих комісій Банку за дострокове повернення коштів. В матералах справи наявний лист-повідомлення про те, що починаючи з 26 серпня 2008 року за користування кредитними коштами встановлюються нові процентні ставки: базова процентна становить 15,25 % річних, підвищена процентна ставка 30,50% річних, яке [PERSON] було отримано 17 липня 2008 року, а також стороною позивача доведено, що після отримання повідомлення про збільшення відсоткової ставки, відповідач [PERSON] до 15 грудня 2014 року продовжував сплачувати кредитні кошти вже за новою процентною ставкою, що свідчить про те, що він погодився з новим розміром процентної ставки. Пунктом 1.3 договору іпотеки від 05 червня 2008 року визначено, що іпотекодавець та іпотекодержатель ознайомлені з усіма умовами основного договору, що обумовлюють зобов'язання, в тому числі стосовно можливості зміни розміру зобов'язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку виконання забезпеченого цим договором. Сторони досягли згоди відносно розміру, строку і порядку виконання зобов'язання, що забезпечуються іпотекою відповідно до цього договору, розуміючи при цьому можливість зміни розміру таких зобов'язань у більшу/або меншу сторону, строку і порядку його виконання у випадках, передбачених умовами договору, що обумовлюють основне зобов'язання. Сторони підтверджують, що іпотекою за цим договором забезпечуються також і розмір зобов'язання, строк і порядок його виконання, який може бути змінено відповідно до умов вищевказаного основного договору, що обумовлюють основне зобов'язання. Також, п. 2.1.4 договору іпотеки визначено, що сторони погодили, що протягом строку дії договору у випадку зміни розміру зобов'язань та/або зміни термінів виконання зобов'язання, якщо такі зміни вчинені відповідно до умов договору, що обумовлюють основне зобов'язання, відповідні зміни будуть вноситись лише в такий договір, що обумовлюють основне зобов'язання та не потребують внесення змін до цього договору шляхом укладення додаткової угоди до нього. За змістом ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Аналізуючи викладене, твердження сторони відповідача про те, що має місце припинення майнової поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, судом до уваги не приймаються, оскільки з урахуванням змісту ст. ст. 553, 554, 572 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку», - іпотека й порука є різними видами забезпечення зобов'язань, а тому норми, які регулюють поруку (ст. ст. 553-559 ЦК України), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки, він відповідає перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета іпотеки. Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України № 6-58цс від 27 травня 2015 року, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. З огляду на статтю 3 вказаний Закон носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. За своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права. З копії паспорта [PERSON] вбачається, що, остання, має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS], а саме в квартирі на яку позивач просить звернути стягнення. Відповідно до висновку ТОВ «Агентства незалежної оцінки «Ваш експерт» про вартість майна, судом було встановлено, що ринкова вартість квартири [ADDRESS], яка складається із двох житлових кімнат, загально площею 44,7 кв.м, житловою площею 28,9 кв.м, та знаходиться за адресою: [ADDRESS], складає суму в розмірі 1102000,00 грн. Суд вважає даний висновок належним доказом на підтвердження вартості квартири, та доказів, які б спростовували цей висновок, поданий суду позивачем, з боку сторони відповідачів надано не було. Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на те, що в ході розгляду справи стороною позивача поза розумним сумнівом доведені позовні вимоги, а стороною відповідача належними та допустимими доказами вони не спростовані, а також приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі, на яку позивач просить звернути стягнення, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими, однак, виконання рішення в частині часткового погашення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки слід відстрочити до закінчення дії мараторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», в зв»язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути содідарно з відповідачів на користь позивача суму судового збору в розмірі 3654 грн., сплаченого позивачем при подачі позову.

Outcome: partial