Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

В листопаді 2019 року адвокат Панасюк І.І. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив: стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 7000 гривень, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі в період якого у них народилась [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Батько дитини, кошти на утримання доньки не надає, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 18.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Враховуючи неявку відповідача, який був належно повідомлений про місце, дату та час судового засідання та не повідомив про причини неявки, відсутність відзиву, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у ньому та просив суд задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народилась [PERSON] , [INFO] (на 10-12 а.с.). Дитина проживає разом із матір`ю (на 13 а.с.). На теперішній час позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] в період якого у них народилась [PERSON] , [INFO] (на 14-15 а.с.). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (ч. 1 ст. 185 СК України). Виписки з медичних карток та результати обстежень дитини (на 17-18, 20-34 а.с.) та відвідування нею школи англійської моли (на 37-39 а.с.) не можуть братись до уваги при визначенні звичайного розміру аліментів, оскільки такі витрати відповідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України відносяться до додаткових, стягнення яких позивач не заявляла. За встановлених в ході судового розгляду обставин, з урахуванням рівного обов`язку батьків щодо утримання дитини, обставин передбачених ст. 182 СК України, суд дійшов висновку, що відповідач спроможний надавати утримання своїй дитині щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі, яка підлягає щорічній індексації відповідно до закону в розмірі 2500 грн, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме обов`язку батька щодо надання утримання дитині відповідно до її віку, при цьому суд враховує такий обов`язок і матері, що дозволить створити умови життя необхідні для розвитку їх дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави 274,40 грн судового збору розрахованого пропорційно до задоволених вимог, так як позивач була звільнена від його сплати. На підставі викладеного та

Outcome: partial