Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фортечний відділ Державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, по якій просить зняти арешт та заборону відчуження з рухомого майна, а саме: автомобіль СНЕVROLЕТ Аvео SF60Y ЗНГ, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 06.12.2008 р., що належить [PERSON] на яке постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження 21.09.2009 року ВП АЕ 383218 державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції - Луньовим М.М. накладено арешт. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в листопаді 2017 року позивач звернувся до регіонального сервісного центру МВС в Кіровоградській області територіальний сервісний центр 3541 з метою здіснення перереєстрації транспортного засобу, що належить йому на праві приватної власності. Однак, йому було повідомлено, що постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 21.09.2009 р. накладено арешт на його автомобіль СНЕVROLЕТ Аvео [NUMBER], 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 06.12.2008 р. та оголошено заборону на його відчуження. Згідно відповіді Фортечного ВДВС м. Кропивницького ГТУЮ вбачається, що на виконанні перебували виконавчі провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь держави штрафів в сумі 8,50 гр. та 255 грн., які повернуті в зв»язку з відсутністю у боржника майна рівноцінного сумі боргу. Повідомлено, що відносно арешту накладеного на автомобіль, який належить на праві власності [PERSON], згідно постанови АЕ 383218 винесена при примусовому виконанні виконавчого документа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 10395 грн. інформація в реєстрі відсутня. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.12.2017 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання /а.с. 18-19/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.03.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с. 44-45/. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, якою просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечив проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що згідно відповіді від 09.11.2017 року № 31/11/3541-4-118 Регіонального сервісного центру МВС в Кіровоградській області територіальний сервісний центр 3541 вбачається, що згідно з Єдиним державним реєстром МВС НАІС, станом на 09.11.2017 року на автомобіль СНЕVROLЕТ Аvео SF69Y ЗНГ, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 06.12.2008 року накладено арешт, а саме: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.09.2009 року ВП АЕ 383218, винесена державним виконавцем Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ Луньовим М.М., стягнення на користь [PERSON] в сумі 10395 грн. /а.с.13/. Згідно відповіді від 15.11.2017 року № 40329/13-23-35 Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області вбачається, що згідно інформації з Автоматизованого реєстру виконавчих проваджень на виконанні відсутні відкриті провадження щодо стягнення з [PERSON] боргу. Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, на виконанні перебували виконавчі провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь держави штрафів в сумі 8.50 грн. та 255 грн., які повернуті в зв»язку з відсутністю у боржника майна рівноцінного сумі боргу. Щодо арешту накладеного на автомобіль, який належить на праві власності [PERSON], згідно постанови АЕ 383218 винесена при примусовому виконанні виконавчого документа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 10395 грн., інформація в реєстрі відсутня. Строк зберігання виконавчих проваджень, згідно з Інструкцією діловодства та документообігу в органах виконавчої служби, становить три роки /а.с.14/. Як вбачається з копії ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 24.02.2009 року, залишено без змін рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.12.2018 року, яким позов [PERSON] було задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 10 305, 40 грн. боргу та 60,30 грн. сплаченого судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також 42,75 грн. на користь держави, в решті позову - відмовлено. Отже, судом встановлено, що власність позивача на час розгляду справи перебуває під арештом. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно положень ч.ч. 1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Отже, накладення арешту на майно позивача обмежує його законні права як власника, щодо вільного користування та розпорядження своїм майном. Вирішуючи питання щодо зняття арешту, суд керується Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року №1404-VIII), що є чинним на час розгляду справи. Порядок зняття арешту визначений ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду. Згідно з ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Суду не надано доказів на підтвердження того, що на день розгляду справи і ухвалення рішення судом наявна заборгованість позивача перед відповідачем [PERSON] Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту. Згідно статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, враховуючи викладене, подальше збереження арешту, буде порушувати права позивача, тому арешт має бути знято.

Outcome: approved