Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

В лютому 2017 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, який обґрунтували наступним чином. Вони є членами спілки громадян-співвласників Родина (далі СГС Родина або Спілка), рішенням членів якої в 2002 році майно, яке перебуває в їх спільній частковій власності, було передано в оренду приватному сільськогосподарському підприємству Родіна (далі ПСП Родіна). Час дії договору оренди вже закінчився, однак майно не повернуто. До того ж, як було встановлено під час розслідування кримінального провадження відносно колишнього голови спілки, майно, яке було передано в оренду, в теперішній час незаконно перебуває у володінні та користуванні товариства з обмеженою відповідальність Родіна-агро (далі ТОВ Родіна-агро), засновниками якого є ті ж самі особи що й заснували ПСП Родіна. В той же час рішенням Комітету СГС Родина від 27 січня 2017 року позивачам було виділено майно зі спільної власності на суму 74 189 грн., а саме: - адміністративне приміщення вартістю 54186 грн. по вул. Леніна 152 (тепер вул. Грушевського) в с. Пересадівка Вітовського району Миколаївської області; - топочну центральну за інв. № 82, яка розміщена в середині зазначеного адміністративного приміщення, вартістю 2686 грн.; - пошту-готель по вул. Леніна 150 (тепер вул. Грушевського) в тому ж селі, вартістю 1500 грн.; - комбайн марки ДОН 1500 інв. № 259 вартістю 7061 грн.; - комбайн марки ДОН 1500 інв. № 262 вартістю 8756 грн. Однак на неодноразові звернення до засновників та керівників ПСП Родіна і ТОВ Родіна-агро про повернення майна, відповіді вони не тримали. Вказуючи, що ПСП Родіна та ТОВ Родіна-агро незаконно заволоділи їх зазначеним майном, та посилаючись на положення ст.ст. 317, 321, 387 ЦК України, просили витребувати у відповідачів вказане майно та повернути його їм. Під час розгляду справи ТОВ Родіна-агро подало зустрічний позов до позивачів за первісним позовом та ПСП Родіна і до СГС Родина про визнання недійсним та скасування рішення комітету Спілки щодо передачі майна позивачам за первісним позовом. Однак ухвалою суду від 7 серпня 2017 року зустрічний позов був залишений без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідно до наданих ним пояснень вважав, що майно, яке необхідно витребувати, з більшою вірогідністю перебуває у володінні ТОВ Родіна-агро, що було встановлено під час кримінального провадження відносно колишніх керівників СГС Родина. Однак вимог змінено не було, тому суд розглянув справу за поданим позовом до обох відповідачів. Представники відповідачів до судового засідання не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали та надані письмові докази, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. В с. Пересадівка Вітовського (раніше Жовтневого) району Миколаївської області існував СГВК Родіна, створений в процесі реорганізації закритого акціонерного товариства Родіна шляхом добровільного об'єднання 1188 колишніх акціонерів цього товариства на засадах членства, об'єднання пайових внесків, участі у спільній сільськогосподарській виробничій діяльності та обслуговуванні переважно членів кооперативу. Позивачі були його членами, а в теперішній час є членами спілки громадян - співвласників Родина (далі - СГС Родина). 21 грудня 2002 року загальними зборами СГС Родина їх спільне сумісне майно було передано в оренду до ПСП Родіна. Загальна вартість майна 5187218 грн. В подальшому договір оренди майна був продовжений до 15 грудня 2009 року, однак майно після закінчення дії договору повернуто назад не було. В той же час, позивачі звернулися до Комітету СГС Родина (орган управління Спілки) із заявами про виділення їм в натурі майна відповідно до вартості їх майнових сертифікатів. Рішенням комітету СГС Родина від 27 січня 2017 року їм було виділено майно на загальну суму 74 189 грн., а саме: - адміністративне приміщення вартістю 54186 грн. по вул. Леніна 152 (тепер вул. Грушевського) в с. Пересадівка Вітовського району Миколаївської області; - топочна центральна за інв. № 82, яка розміщена в середині цього адміністративного приміщення, вартістю 2686 грн.; - пошта-готель по вул. Леніна 150 (тепер вул. Грушевського) в тому ж селі, вартістю 1500 грн.; - комбайн марки ДОН 1500 інв. № 259 вартістю 7061 грн.; - комбайн марки ДОН 1500 інв. № 262 вартістю 8756 грн. В подальшому це рішення Комітету було 11 лютого 2017 року затверджено на загальних зборах Спілки. Позивачі, відповідно до своїх вимог, просили витребувати зазначене майно з чужого незаконного володіння у ПСП Родіна та ТОВ Родіна-агро, вказуючи, що засновниками цих підприємств є одні й ті ж особи, а ПСП Родіна в теперішній час перебуває на стадії ліквідації і все майно Спілки, яке було передано в оренду, перебуває у незаконному володінні та користуванні ТОВ Родіна-агро, що було підтверджено під час допиту посадових осіб цього підприємства у кримінальному провадженні №12012160230000101. В той же час, суд не знаходить вимоги позивачів такими, що ґрунтуються на нормах закону через наступне. Відповідно до статей 316 та 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 Кодексу (в тому числі фізичні та юридичні особи) (ст. 318 ЦК України). Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом (ст. 320 УК України). При цьому право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 ЦК України). Відповідно до статті 325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими (ч. 2 цієї статті). Цим же Цивільним кодексом України визначені загальні принципи, підстави та порядок набуття права власності. Так, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. (ст. 328 цього кодексу). В тому числі за ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. При цьому, згідно положень ст. 331, ст. 333 ЦК України, а також Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності на нерухоме майно у особи (осіб) виникає з моменту його державної реєстрації. Це ж саме стосується і транспортних засобів, які підлягають реєстрації органами МВС України згідно з відомчими нормативними актами. Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Тобто в даній нормі закону закріплено загальне правило власника про необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. В той же час, позивачі, відповідно до прийнятого рішення Спілки про виділення їм в натурі майна зі спільної власності, не набули в повній мірі статусу власника майна: воно їм не було передано, вони його не прийняли, не зареєстрували його за собою відповідно до норм закону, не володіли ним та не користувалися. Не набувши прав власника майна вони не мали його в своєму володінні та користуванні, а тому немає підстав вважати, що майно вибуло з їх незаконного володіння, оскільки у власності та володінні цих осіб воно і не перебувало. Таким чином в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати з відповідача (відповідачів) на користь позивачів не стягуються. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed