Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

В липні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення частки в спільній сумісній власності подружжя, посилаючись на те, що під час подружнього життя за спільні кошти вона з відповідачем придбали спільне сумісне рухоме майно, а саме транспортні засоби автомобіль АЗЛК 2140, державний номерний знак [NUMBER], 1987 року випуску та трактор колісний UNIVERSAL 445-V 1987 року випуску, заводський номер 45039211, № двигуна 283835, свідоцтво АС 046105, номерний знак [NUMBER] , які були зареєстровані за відповідачем. Оскільки вказані транспортні засоби є неподільними та не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаних транспортних засобів та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~та ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони 09 вересня 1979 року зареєстрували свій шлюб, під час якого придбали транспортні засоби, автомобіль АЗЛК 2140, державний номерний знак [NUMBER], 1987 року випуску та трактор колісний UNIVERSAL 445-V 1987 року випуску, заводський номер 45039211, № двигуна 283835, свідоцтво АС 046105, номерний знак [NUMBER]. Відповідно до довідки державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області № 10-11/360 від 06 липня 2016 року за [PERSON] в Єдиному реєстрі для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів по Чернівецькій області зареєстровано трактор колісний UNIVERSAL 445-V 1987 року випуску, заводський номер 45039211, № двигуна 283835, свідоцтво АС 046105, номерний знак [NUMBER], дата реєстрації 08 червня 2010 року. Згідно довідки центра надання послуг повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Герцаївського та Новоселицького районів № 7304 № 11/33 від 22 червня 2016 року вбачається, що автомобіль АЗЛК 2140, державний номерний знак [NUMBER], 1987 року випуску, зареєстрований за [PERSON]. З вимог ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог\~ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1\~ст.70 СК України\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно ч.ч. 4-5\~ст. 71 СК України\~присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Як роз'яснено у п. 25\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.ч. 4, 5\~ст. 71 СК України\~щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що за змістом ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Зважаючи на ту обставину, що вказані транспортні засоби належали подружжю [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя, то кожен з них мав рівні частки у вказаному майні, тобто по ? частці. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що вказані транспортні засоби є речами неподільними та не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, то суд вважає обґрунтованими позовні вимоги, у звязку із чим позов підлягає задоволенню. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені останньою судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору. На підставі ст. 55 Конституції України, ст.ст. 3, 11, 15, 357, 365, 368, 375 ЦК України, ст.ст. 60, 69, 70, 71 СК України, суд

Outcome: approved