Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що з 01.07.2001 року перебував у шлюбі з [PERSON] . Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06.02.2015 року №559/154/15-ц шлюб між ними розірвано, стягнуто з нього аліменти на користь дружини на утримання дітей. Він сплачує аліменти на утримання дітей в повному обсязі, заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Питання про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу не вирішувалося. Спочатку діти проживали з матір`ю за місцем реєстрації у [ADDRESS] , проте він постійно приймав і приймає активну участь у їх вихованні та утриманні, спілкується з ними. З даного приводу з колишньою дружиною у них немає непорозумінь і ними спільно вирішуються усі питання, які стосуються дітей. Протягом останнього часу, а саме з вересня 2018 року діти спочатку поступово, а на даний час постійно стали проживати з ним, за його місцем проживання в [ADDRESS] . Мати дітей не заперечує цьому, оскільки це є їх рішення, на вихідні вони часто їздять до неї, проводять час на свята, часто спілкуються з молодшими братами (мати створила нову сім`ю і має двох маленьких дітей [INFO] і [INFO] ), ніяких суперечок і конфліктів з цього приводу між ними не виникає. Діти бажають і надалі залишитися проживати з батьком, оскільки вже там звикли жити, в них сформувалися сталі соціальні зв`язки, там живуть їхні друзі, їм зручно ходити до школи, а також відвідувати музичну школу. Він та відповідачка підтримують таке бажання дітей, оскільки він має можливість надати їм усе необхідне для навчання, розвитку та зростання, мати з свого боку також допомагає та бере активну участь у вихованні дітей. Він працевлаштований, працює у Вербській дитячій музичній школі викладачем, також є депутатом сільської ради восьмого скликання, має самостійний стабільний дохід та можливість утримувати дітей самостійно. Будинок, в якому вони на даний час проживають належить його мамі [PERSON] . По місцю проживання характеризується з позитивної сторони, відповідальний, врівноважений, за характером спокійний, не конфліктний, хороший сім`янин. Як батько, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дітей, створення для них належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку вважає за можливе визначити місце проживання дитини з ним, оскільки це відповідатиме їхнім інтересам. Він має можливість забезпечити належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дітей. Разом з тим, він не чинив та не чинить жодних перешкод для спілкування матері з дітьми. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, який просили задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала та показала, що не заперечує проти того, щоб діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживали з батьком. Представник третьої особи: органу опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області Романова В.В. не заперечує проти задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши учасників, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дітей зазначена [PERSON] , про що свідчать свідоцтва про народження (а.с. 9, 10). Діти проживають за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка №1976 видана 11.12.2020 Вербською сільською радою Дубенського району Рівненської області (а.с. 13). Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.07.2001, який розірвано 06 лютого 2015 року рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області (а.с. 11). Згідно довідок КЗ «Вербська санаторна школа І-ІІІ ступенів» Рівненської обласної ради діти [PERSON] та [PERSON] навчаються у 6-му класі (а.с. 14, 15). Як свідчить довідка Вербської дитячої музичної школи діти [PERSON] та [PERSON] навчаються в третьому класі у Вербській дитячій музичній школі по класу духовних та ударних інструментів, фортепіано з 03.09.2018 року (а.с. 16). Позивач працює у Вербській дитячій музичній школі викладачем по класу духових та ударних інструментів (а.с. 17). Як свідчить довідка Вербської амбулаторії загальної практики сімейної медицини №357 від 15.12.2020, [PERSON] завжди супроводжує своїх дітей на медичні огляди та при хворобі (а.с. 18). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №29 від 21.12.2020 від 21.12.2020 зазначено, що [PERSON] проживає разом мамою та двома дітьми в будинку своєї мами за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання задовільні. Будинок опалюється природним газом, є всі комунальні зручності, необхідні речі домашнього вжитку. Дитячі кімнати облаштовані всім необхідним для навчання, є необхідна побутова техніка, в наявності достатній запас продуктів, в будинку чисто, прибрано, діти проживають в належних умовах (а.с.19). Власником житлового будинку по [ADDRESS] зазначена [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28.08.2004 та витяг про реєстрацію права власності (а.с. 20, 21). За місцем проживання позивач характеризується з позитивної сторони, про що свідчить характеристика надана Вербською сільською радою Дубенського району Рівненської області за №842/02-25 від 15.12.2020 (а.с. 22). Згідно довідки №34652 виданій Дубенським МРВ ДВС 22.12.2020, [PERSON] сплачує на користь відповідачки аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , заборгованість по сплаті аліментів відсутня (а.с. 23). Згідно письмового висновку органу опіки та піклування Дубенської РДА про визначення місця проживання малолітніх дітей № 1304/02-13/21 від 26.04.2021, вважають за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] (а.с. 36-41). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 150 Сімейного кодексу України одним із основних батьківських обов`язків є обов`язок належного виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані піклуватися, зокрема, про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Зазначена норма встановлює заборону фізичних покарань дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Частиною 3 ст. 151 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 1, 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного житі я та праці. Частиною 3 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Частиною 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні спору між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, необхідно виходити з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, ухвалене рішення повинно відповідати інтересам неповнолітніх. При цьому, повинно бути ураховано, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. За змістом викладеного в ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 9 Конвенції про права дитини, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ч. 3 статті 160 Сімейного Кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи викладене, суд вважає доцільним визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , оскільки це відповідає інтересам дітей.

Outcome: approved