Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

В квітні 2016 року позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування зазначили, що в січні 2016р. [PERSON], який є батьком [PERSON] та дідусем [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про визнання його та його дітей такими, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та при зборі доказів по даній справі позивачі випадково дізналися про те, що вони були співвласниками зазначеної квартири і були позбавлені своєї власності незаконно. Так, у відповідь на адвокатський запит представника [PERSON] та [PERSON] адвоката Воронкова В.О., Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація відповіла, що квартира [ADDRESS] згідно з розпорядженням органу приватизації від 11.04.1994 р. №9935 була приватизована на ім'я: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] На зазначену квартиру було видано свідоцтво про право власності на житло за № [NUMBER] від 14.04.1994р. Про ці обставини позивачі не знали, оскільки приватизацією займались їх родичі - [PERSON] та [PERSON], які є батьками позивача 1 та дідусем та бабусею позивача 2. Однак в подальшому Відділ житлово-комунального господарства та приватизації державного житлового фонду Ватутінської районної адміністрації м. Києва своїм розпорядженням №9935А від 20.12.1996 р. скасував попереднє розпорядження органу приватизації про передачу у власність вищевказаної квартири, в зв'язку з тим, що приватизаційні документи не були запитані з 1994р. Вважає, що розпорядження №9935А від 20.12.1996 р. порушило діюче на той момент законодавство України, ст. 19, ст. 41 Конституції України. Позивачі зазначають, що станом на даний час померла одна з осіб, визначена в приватизаційний документах як співвласник квартири - [PERSON] (померла [INFO]) та її частку на об'єкт нерухомості (житло) спадкував її син - [PERSON], як особа, яка фактично прийняла спадщину, продовжуючи проживати в квартирі, частина прав на яку належала спадкодавцю. Таким чином, частка [PERSON] на спірну квартиру складає 2/5 частини. [INFO] померла [PERSON], яка була третьою особою по справі, а також матір'ю позивача 1 по справі та дружиною іншої третьої особи. На підставі зазначено, посилаючись на ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України, ст. 55 Конституції України, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 24.02.2017р., просили суд визнати незаконним розпорядження Відділу житлово-комунального господарства та приватизації державного житлового фонду Ватутінської районної адміністрації м. Києва № 9935А від 20.12.1996р.; визнати право власності на 3/10 частини квартири [ADDRESS] за [PERSON] та на 1/5 частини квартири за [PERSON] Залишити у власності [PERSON] ? частини вищезазначеної квартири. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд про їх задоволення. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав за викладеними в позовній заяві обставинами, просив суд їх задовольнити. Додатково зазначив, що з моменту приватизації спірної квартири у 1994р., позивачам про це нічого не було відомо. Позивач 2 на той момент був малолітньою дитиною і реалізовувати своє волевиявлення щодо своєї приватної власності міг тільки через своїх законних представників - батьків, які мали діяти в інтересах дитини. Позивач 1 на той момент знаходився у неприязних стосунках з батьками, оскільки одружувався без їх згоди. В зв'язку із цим позивач 1 звертався до органу приватизації з метою не допустити продаж квартири [ADDRESS] без його відома і можливо підписував якісь документи та заяви з цього приводу. Однак ніхто з працівників Ватутінської райдержадміністрації не повідомив його, що він та його малолітній син є співвласниками вищевказаної квартири. Зазначив, що позивач 1 не пам'ятає чи писав він заяву від 20.12.1996р. щодо роз приватизації квартири, та взагалі наявність волевиявлення одного із п'яти осіб, які приймали участь у приватизації не може бути підставою для скасування наслідків приватизації. Представник відповідача - Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. В наданих суду поясненнях зазначили, що рішенням Київської міської ради від 09.09.2010р. № 7/4819 «Про питання організації управління районами в місті Києві», з 31.10.2010р. припинені шляхом ліквідації районні в м. Києві ради та їх виконавчі органи (районні у м. Києві державні адміністрації). Разом з тим, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.09.2010 № 787 «Про організаційно-правові заходи, пов'язані з виконанням рішення Київської міської ради від 09.09.2010 №7/4819 «Про питання організації управління районами в місті Києві», з 31.10.2010 р. у районах міста Києва утворені районні в м. Києві державні адміністрації, підпорядковані Київській міській державній адміністрації. Отже, Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація є новоутвореною юридичною особою, і не є правонаступником Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації. Також Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація не є правонаступником Ватутінської районної державної адміністрації м. Києва, ліквідованої розпорядженням Ватутінської районної державної адміністрації м. Києва від 08.08.01 №821 «Про ліквідацію Ватутінської районної у м. Києві державної адміністрації». Також зазначили, що враховуючи відсутність у м. Києві районних рад, власником будинку [ADDRESS]. З огляду на те, що Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація не є власником будинку, до неї не може пред'являтись позовна вимоги про визнання права власності на житлове приміщення. Також щодо підстав та обставин прийняття оскаржуваного в межах заявленого позову розпорядження, зазначили наступне. Так, маючи на меті здійснити приватизацію квартири [ADDRESS], [PERSON], [PERSON], [PERSON], який діяв від свого імені та від імені малолітнього сина [PERSON], [INFO], звернулись до Ватутінської районної державної адміністрації м. Києваз відповідною заявою від 25.03.1994, до якої додали всі необхідні документи. За результатами розгляду заяви Ватутінською районною державною адміністрацією м. Києва було прийняте розпорядження від 11.04.1994 №9935 та виготовлене відповідне свідоцтво про право власності на житло. Однак протягом 1994-1995 років, з невідомих причин, заявники не звернулись до Ватутінської районної державної адміністрації м. Києва за отриманням витягу з розпорядження від 11.04.1994 №9935 про приватизацію квартири та свідоцтва про право власності на житло. Також, 20.12.1996 до Ватутінської районної державної адміністрації м. Києва звернувся позивач - [PERSON] з заявою, у якій просив роз приватизувати квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що приватизаційні документи на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не були отримані протягом більш ніж два роки, враховуючи звернення [PERSON] та на підставі розпорядження Представника Президента у Ватутінському районі м. Києва від 30.05.1994р. № 576 «Про скасування рішень про приватизацію житла» Ватутінською районною державною адміністрацією м. Києва було прийняте розпорядження від 20.12.1996 № 9935А «Про скасування розпорядження органу приватизації № 9935 від 11.04.1994». Зазначає, що в матеріалах справи наявна копія заяви [PERSON] від 20.12.1996 щодо розприватизації квартири [ADDRESS], а також запис про те, що 20.01.1997 саме [PERSON] отримав розпорядження від 20.12.1996 №9935А «Про скасування розпорядження органу приватизації» №9935 від 11.04.1994», що засвідчується його підписом. Таким чином, вже з 20.01.1997 позивач [PERSON] знав про скасування розпорядження органу приватизації, проте не оскаржив його, до суду звернувся лише в квітні 2016р., в зв'язку з чим, представник відповідача вважає, що строк позовної давності сплив, доказів поважності причин його пропуску позивачем не надано та просив відмовити в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності. Представник відповідача - Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. В наданих суду письмових запереченнях зазначив, щодо позовної вимоги про визнання незаконним розпорядження відділу житлово-комунального господарства та приватизації державного житлового фонду Ватутінської районної ум. Києві державної адміністрації від 20.12.1996р. №9935А просили прийняти рішення на підставі наданих стороною доказів та згідно норм чинного законодавства України. Щодо позовної вимоги про визнання права власності по 1/5 частини квартири в будинку [ADDRESS] за позивачам, вважають дану вимогу передчасною та такою, що задоволенню не підлягає. Таким чином, Київська міська рада заперечує проти задоволення позовних вимог про визнання права власності та просила суд слухати справу у відсутність її представника. Третя особа - [PERSON], його представник в проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі, зважаючи на їх безпідставність та необґрунтованість. В ході розгляду справи третя особа [PERSON] пояснив, що позов не визнає з огляду на наступне. Так, згідно ордеру на жиле приміщення від 1.12.1990р. спірна квартири була надана на сім'ю з чотирьох осіб, на його дружину - [PERSON], нього, позивачів по справі та його матір [PERSON] [INFO] [PERSON], його онук, який також був прописаний у квартирі. На початку 1994р. його дружина запропонувала приватизувати квартиру, з її пропозицією всі погодилися. Він, [PERSON], його дружина та його мати підписали заяву про приватизацію, син заяву не підписав і в березні 1994 повідомив, що він передумав приймати участь в приватизації. Восени 1994 позивач з сім'єю добровільно залишили спірну квартиру і переїхали проживати за місцем реєстрації дружини сина, де вони проживають по теперішній час. Після їх від'їзду [PERSON] помітили, що папери стосовно приватизації зникли. Пізніше син повідомив, що він їх забрав, поставив свій підпис і відніс на приватизацію, але в 1996р. написав заяву і приватизацію скасували. [PERSON], його дружина в подальшому не ходили до відділу приватизації, ні до БТІ, свідоцтва про право власності не отримували, з приводу приватизації не зверталися. Про те, що згідно розпорядження органу приватизації Ватутінського району № 9935 від 11.04.1994 їхня квартира була приватизована, він дізнався коли отримав позовну заяву у 2016р. За весь минулий час ні він, ні його дружина, ні його матір під час життя, ні позивачі не висловлювали наміру оспорювати скасування приватизації, або поновити оформлення приватизації квартири. Також вважає, що крім вищевказаних обставин, позивач пропустили строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, в зв'язку із чим просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до копії свідоцтва про смерть виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві, [PERSON] померла [INFO] Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed