Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що є власником квартири [ADDRESS]. В серпні 2014 року через порив труби зливної каналізації у квартирі [ADDRESS], що належить на праві власності відповідачу відбулося залиття її квартири. 15 січня 2015 року в результаті зриву шлангу на пральній машині, яка знаходилась в квартирі відповідача повторно була залита її квартира. З урахування уточнених позовних вимог просить суд відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 8\~489 гривень за неодноразове залиття квартири; матеріальну шкоду спричинену її здоровю (за придбання ліків); моральну шкоду за всі переживання і образливу поведінку в її адресу в розмірі 25\~000 гривень, виселити мешканців, які не є власником квартири № 5 та вжити заходів до того, щоб в подальшому дана квартира не використовувалась власником для отримання прибутку, за рахунок спокою мешканців будинку. Крім цього просить суд стягнути з відповідачів судові витрати. Відповідачі, [PERSON], [PERSON], позов визнали частково, не заперечують факту залиття квартири позивачки в серпні 2014 року і в січні 2015 року. Вважають розмір відшкодування шкоди необґрунтованим. Крім цього позивачка не надала суду доказів спричинення їй моральної шкоди і шкоди заподіяної її здоровю залиттям квартири. Квартира була застраховані і позивачі отримали компенсацію за залиття квартири. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08 квітня 2015 року був залучений в якості співвідповідача [PERSON] і в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватне підприємство « Ізюмжитлосервіс» (а.с.50). Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 жовтня 2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору була залучена страхова компанія ХОД НАСК « Оранта» ( а.с.128). Судовим розглядом встановлено, що позивачка по справі [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 вересня 1993 року , виданого бюро по приватизації житла Ізюмського тепловозоремонтного заводу ( а.с.47 т. 1). Квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності ( а.с.46 т. 1). 10 листопада 2014 року між [PERSON] і [PERSON] укладено договір найму жилого приміщення квартири [ADDRESS], терміном на три роки.( а.с.31 т. 1), де наймач зобовязується, щомісячно у встановлені для цього строки і в порядку , який визначається сторонами, оплачувати комунальні послуги та послуги звязку. Відповідно до акту про залиття квартири [ADDRESS], який складений 13 серпня 2014 року за участю працівників ПП «Ізюмжитлосервіс» в якому зазначено, що відбулося: -залиття туалету: стіна ( побілка) 1 кв.м.; -залиття стелі ( побілка) 1кв.м ( а.с.7). Залиття відбулося в результаті пориву на трубі в квартирі № 5 по вулиці Київській,23. 15 січня 2015 року відбулося залиття квартири позивачки. залито кухня стеля 2 кв.м. шпалери; туалет -0,2 кв.м. побілка. Залиття відбулося в результаті зриву гибкого шланга пральної машини в квартирі 5 по вулиці Київська,23 в м. Ізюмі Харківської області ( а.с.8). Квартира позивачки була застрахована на підставі договору добровільного страхування майна та відповідальності власника ( користувача) житлового приміщення від 10 жовтня 2014 року ( а.с.70 т. 1). Згідно висновку судової будівлеьно технічної експертизи № 6238 від 30 вересня 2015 року вірогідна вартість ремонтно будівельних робіт, виконання яких необхідно для усунення пошкоджень внаслідок залиття квартири [ADDRESS] 10 серпня 2014 року і 15 січня 2015 року на момент проведення експертизи становить 8\~489,00 гривень ( а.с.79-89 т. 1). Відповідно до статей 1168,1167 ЦК України шкоду, заподіяну майну фізичної або юридичної особи, відшкодовує в повному обсязі особа, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільно процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обовязок доведення відсутності його вини в завданні шкоди. Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не буде спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно зі ст. 10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підсіві доказів наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Оскільки відповідачі заперечували проти розміру майнової шкоди, тому суд виходячи з положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України розяснив відповідачу [PERSON] його право заявити клопотання про призначення експертизи з метою визначення розміру майнової шкоди залиття квартири позивача, як в серпні 2014 року та і в січні 2015 року. За заявою відповідача, [PERSON], ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02 грудня 2015 року ( а.с.244 т. 1) була призначена повторна судова будівельно технічна експертиза, оплата за яку покладена на відповідачів по справі [PERSON] і [PERSON] Л, [PERSON] НДІСЕ повідомлено суд про неможливість надати висновок, оскільки оплата за проведення експертизи не надійшла ( а.с.10 т. 2). Оскільки з вини відповідачів не була проведена судова будівельно технічна експертиза, а тому неможливо визначити вартість ремонтно будівельних робіт, виконання яких необхідно для усунення пошкоджень залиття квартири в серпні 2014 року і в січні 2015 року. Частино 1 ст. 780 ЦК України передбачено, що шкода завдана третім особам у звязку з користуванням річчю, переданою в найм, відшкодовується наймачем на загальних підставах. Шкода завдана у звязку з користуванням річчю, відшкодовується, якщо буде встановлено, що це сталося внаслідок особливих властивостей або недоліків речі, про наявність яких наймач не був попереджений наймодавцем і про які він не знав і не міг знати ( ч. 2 ст. 780 ЦК України). Таким чином згідно зі ст. 780 ЦК України шкода завдана третім особам у звязку з користуванням річчю, переданою в найм відшкодовується наймачем на загальних підставах. Шкода завдана у звязку з користуванням річчю, відшкодовується наймодавцем, якщо буде встановлено, що це сталося внаслідок особливих властивостей або недоліків речі, про наявність яких наймач не був попереджений наймодавцем і про які він не знав і не міг знати. При таких даних, суд приходить до висновку про те, що відповідальність за залиття квартири позивачки в серпні 2014 року повинен нести [PERSON], як власник квартири. За залиття квартири позивачки в січні 2015 року відповідальність повинен нести [PERSON] Частиною 1 статті 1190 ЦК України передбачено, що особи спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоду несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. При таких даних [PERSON] і [PERSON] несуть солідарну відповідальність перед позивачкою. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній абр юридичній особі неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною 2 цієї статті. Частина 1 статті 1167 ЦК України визначає загальні умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди за наявності яких виникає відповідне зобовязання. До таких належить наявність моральної (немайнової) шкоди протиправна дія (бездіяльність) причинний зв'язок між діями (бездіяльністю) та моральною шкодою вина заподіювача шкоди. Оскільки позивачем не надано доказів того що його здоровю завдана моральна шкода в звязку з залиттям квартири, тому в цій частині позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. В судовому засіданні відповідачі по справі пояснили, що спілкувались з позивачкою тактовно без проявів хамства та у належній формі. Довідки (медичні),які надавались позивачкою, ( а.с. 17 т. 1) від 19 липня 2008 року і 27 лютого 2015 року не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки відсутній причинний зв'язок між залиттям квартири і зверненням за медичною допомогою. Не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення з відповідачів вартості медичних препаратів згідно чеків на суму 908,54 гривні, оскільки відсутній причинний зв'язок між придбанням ліків і залиттям квартири позивачки. Оскільки позивачкою і її представником не надано доказів того, що її здоровю завдано моральна шкода в звязку з залиттям квартири, тому в цій частині позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 147 ЦПК України висновок експерта є одним з видів доказів в цивільній справі, який згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні. Висновок судової будівельно технічної експертизи № 6238 від 30 вересня 2015 року суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки було додержано вимог законодавства про призначення та проведення експертизи, відсутні обставини, які вимагають участь експерта у справі і експерт не вийшов за межі своїх повноважень, достатність наведених експертові обєктів дослідження, повнота відповіді на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним, узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експерта, обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. При таких даних суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення вартості ремонтно відновлювальних робіт підлягають задоволенню за мінусом страхового відшкодування. На виконання умов договору добровільного страхування майна та відповідальності власника ( користувача) житлового приміщення № 450986751 укладеного 11 жовтня 2013 року між НАСК «Оранта» та [PERSON] Р, Д. страховиком за страховим випадком, що мав місце 10 серпня 2014 року, а саме пошкодження оздоблення в туалеті квартири внаслідок залиття, на підставі заяви страхувальника, [PERSON], про виплату страхового відшкодування та складеного страхового акту, було виплачене страхове відшкодування в сумі 95 гривень. У відповідності до договору добровільного страхування майна та відповідальності власника ( користувача) житлового приміщення № УБ 0986845 укладеного 10 жовтня 2014 року між НАСК «Оранта» та [PERSON], страховиком за подією, що мала ознаки страхового випадку, за результатами розгляду заяви страхувальника про страхову виплату страховиком було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування (а.с.189-201 т. 1). Оскільки страхове відшкодування менше ніж розмір фактичної (реальної) шкоди спричиненої позивачці, тому суд стягує різницю між фактичним ( реальним) розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання,проживання членів його сім»ї, інших осіб і розпоряджатися майном на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав передбачених законом. Оскільки договір оренди, який укладено 10 листопада 2014 року між [PERSON] і [PERSON] відповідає вимогам глави 59 ЦК України і ст. 158 ЖК України , тому позовні вимоги позивачки і її представника в частині виселення мешканців, які не є власниками квартири [ADDRESS] та вжиття заходів до того, щоб в майбутньому дана квартира не використовувалась господарями для отримання матеріального прибутку за рахунок спокою мешканців будинку задоволенню не підлягають, в звязку з їх безпідставністю. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. До судових витрат, повязаних з розглядом справи належать: -витрати на правову допомогу; -витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; -витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, та проведення судових експертиз. При таких даних підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідачів вартості судової експертизи в сумі 3\~072 гривні ( а.с.154); сума в розмірі 30 гривень 72 копійки згідно квитанції № 13967248 є оплата комісії за послуги банку. Не підлягають задоволенню вимоги позивача і його представника про стягнення з відповідачів витрат за виготовлення технічного паспорту в розмірі 492,24 гривні, оскільки ці витрати не входять до судових ( а.с.155 т. 1). Підлягають задоволенню вимоги позивача і його представника про стягнення з відповідачів витрат на оплату із забезпечення прибуття експерта для проведення експертизи в розмірі 148,44 гривні (а.с.156 т. 1). Таким чином підлягають стягнення з відповідачів [PERSON] і [PERSON] витрати повязані з розглядом справи в сумі 3\~220,44 гривні.

Outcome: partial