Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

В листопаді 2015 р. [PERSON]звернулась до суду з позовом до Ленінського ВДВС ММУЮ про зняття арешту з нерухомого майна. Вказувала на те, що в Ленінському ВДВС ММУЮ перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/4486/2008 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль». Для забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем було накладено арешт на нерухоме майно позивачки, а саме квартиру № 53 в буд. № 4 по вул. 28-ї Армії в м. Миколаєві. Проте на теперішній час заборгованість за виконавчими документами у [PERSON] відсутня, а тому на її переконання квартира, належна їй на праві спільної сумісної власності, підлягає звільненню з-під арешту. Посилаючись на вищевикладене позивачка просить суд зняти арешт з квартири № 53 у буд. № 4 по вул. 28-ї Армії в м. Миколаєві, належної їй на праві власності, накладений постановою старшого державного виконавця Ленінського ВДВС ММУЮ [PERSON] від 18.06.2009 р., та вилучити запис про обтяження № 10126216 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внесеного 18.06.2009 р. на підставі вказаної постанови. В судовому засіданні позивачка та представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача не заперечував щодо задоволення позову. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на обєкти нерухомого майна в порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.10.2015 р. квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Як вбачається з матеріалів справи, 18.06.2009 р. Постановою старшого державного виконавця Ленінського ВДВС ММУЮ [PERSON] в рамках виконавчого провадження накладено арешт на нерухоме майно [PERSON], а саме квартиру № 53 у буд. № 4 по вул. 28-ї Армії в м. Миколаєві. Разом з тим, згідно [PERSON] № 05/388 станом на 01.10.2015 р. заборгованість за теплову енергію, яка постачається до квартири [ADDRESS] відсутня. Відповідно до Повідомлення Ленінського ВДВС ММУЮ м. Миколаєва від 28.10.2015 р. згідно відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень у Ленінському ВДВС ММУЮ не перебувають відкриті виконавчі провадження стосовно [PERSON] Виконавчі провадження стосовно [PERSON] були завершені у 2008 та 2009 роках. Строк зберігання виконавчих проваджень становить 3 роки (сплинув в 2012 р.). [PERSON] ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на час завершення виконавчого провадження) у разі закінчення виконавчого провадження згідно з цим Законом, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження , повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Таким чином,оскільки строк зберігання звершених виконавчих проваджень сплинув, матеріали виконавчого провадження знищені, арешт, накладений на квартиру позивачки, яка належить їй на праві приватної спільної сумісної власності та накладений в 2009 році, зняти в межах виконавчого провадження неможливо. Щодо вимог позивачки про вилучення запису про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд вважає, в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація відноситься до компетенції та проводиться органом державної реєстрації прав та суду не надано доказів, які б свідчили про відмову вказаного органу в вилученні запису про обтяження. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що виконавче провадження завершено, строк зберігання завершених виконавчих проваджень сплинув та матеріали виконавчого провадження знищені, арешт, накладений на квартиру позивачки в 2009 році, зняти в позасудовому порядку неможливо, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, однак підлягають задоволенню частково. На підставі ст. 10,11,60,212-215 ЦПК України, ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» суд

Outcome: partial