Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що 12.08.2001 між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано у відділі актів громадянського стану, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію шлюбу. Сторони є батьками двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказувала, що шлюб виявився невдалим, кожен із сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Зазначила, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Посилаючись на викладене, просила суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сплачений позивачем судовий збір просила стягнути з відповідача на її користь. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, наполягала на розірванні шлюбу, оскільки уже близько двох років вони з відповідачем спільно не проживають і не підтримують сімейних стосунків. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Судове повідомлення про розгляд справи разом з матеріалами позовної заяви надсилалось за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, поштове відправлення повернулося з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, із слів позивача, вона повідомила відповідача про розгляд справи під час особистої зустрічі. Зважаючи на норми пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. У судовому засіданні позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Встановивши наявність умов для проведення заочного розгляду справи, які передбачені частиною 1 статті 280 ЦПК України, суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про здійснення заочного розгляду справи, яка занесена до протоколу судового засідання. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких мотивів. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Стаття 24 СК України передбачає засаду добровільності шлюбу: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлені такі обставини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 12.08.2001, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , одружились 12.08.2001, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 7. Прізвища після одруження чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] ». Місце реєстрації - виконком Івановецької сільської ради Барського району Вінницької області. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.07.2003, [PERSON] народилась [INFO] в селі Іванівці Барського району, батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.01.2012, [PERSON] народився [INFO] в селі Іванівці Барського району, батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що сторони у справі не підтримують подружніх стосунків і разом не проживають. З урахуванням позиції позивача, яка не бажає примирення, збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам позивача. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.11.2018 у справі № 761/33261/16-ц, підстав для відступу від якої у цій справі суд не вбачає. Оскільки збереження шлюбних відносин проти волі хоча б одного із подружжя суперечитиме вищезазначеним нормам законодавства і основоположним правам позивача на свободу та особисту недоторканість, з огляду на те, що суд визнав недоцільним вживати заходи для примирення подружжя, - позов про розірвання шлюбу слід задовольнити. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Отже, судовий збір в сумі 840,80 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved