Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

В листопаді 2017 року моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 травня 2015 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої автомобіль Nissan Qashqai державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , зазнав механічних пошкоджень. Винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON] , який, керуючи автомобілем УАЗ державний номерний знак [NUMBER] , при випередженні не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з вищевказаним автомобілем. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб Nissan Qashqai відповідно до висновку експерта складав 30570,59 грн., які були виплачені власникові. Оскільки відповідач добровільно не сплатив відшкодування за завдану матеріальну шкоду, тому просить стягнути її в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, а також понесені витрати на аварійного комісара у розмірі 942,98 грн. Представник позивача підтримав позовні вимоги за обставин на їх обгрунтування. Крім того заявив про відсутність даних про власника автомобіля УАЗ державний номерний знак [NUMBER] в Єдиному державному реєстрі. Відповідач заперечив проти задоволення позову, при цьому підтвердив обставини ДТП, а також відсутність на момент вчинення ДТП страхового полісу, статусу учасника бойових дій та сплату шрафу, визначеного постановою суду, якою його визнано винуватим в вчиненні аварії. Вказав, що під час ДТП він проходив службу у військовій частині [NUMBER] і здійснював керування автомобілем УАЗ державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є дана військова частина. Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 25 лютого 2019 року до участі в справі в якості третьої особи було залучено військову частину [NUMBER] м. Золочів Львівської області. Представник якої підтримала позов та повідомила, що наказом командира військової частини від 15 травня 2015 року рядового [PERSON] з 16 травня 2015 року було відряджено у військову частину [NUMBER] м. Чугуїв Харківської області для відновлення несправного озброєння та військової техніки. В зв`язку з чим заперечила відповідальність військової частини [NUMBER] за дії відповідача на період відрядження в іншу військову частину, не підтвердила належність автомобіля УАЗ д.н.з. [NUMBER] даній військовій частині. Заслухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків про наступне. Судом встановлено, що згідно постанови Ленінського районного суду міста Харкова від 22 червня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Даним судовим рішенням встановлено, що 21 травня 2015 року о 18 год. 20 хв. по вул. Червоноармійській в районі буд. 2 м. Харкова [PERSON] , керуючи автомобілем УАЗ-3962 д.н. [NUMBER] , при випередженні не дотримався безпечного бокового інтервалу з автомобілем Nissan Qashqai державний номерний знак [NUMBER] та допустив з ним зіткнення, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 13.3 ПДР України. [PERSON] надав до суду письмові пояснення, в яких визнав свою вину повністю, просив справу розглянути без його участі та призначити покарання у вигляді штрафу. На момент ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до звіту № 26836 дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля Nissan Qashqai держномер [NUMBER] від 25 червня 2015 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіціенту фізичного зносу складових КТЗ склав 30570,59 грн. 13 липня 2015 року [PERSON] 01 вересня 2010 року подала до МТСБУ відповідну заяву на отримання страхового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем. 19 серпня 2015 року МТСБУ на підставі наказу про страхове відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих від 17 серпня 2015 року платіжним дорученням перерахувало на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 30570,59 грн., крім того, позивачем понесені витрати на оплату послуг аварійного комісара у розмірі 942,98 грн., а всього 31513,57 грн. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами. Згідно із частинами першою та другою статті 1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192\~ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22\~ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до статті 993\~ЦК України та статті 27\~Закону України\~«Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191\~ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993\~ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993\~ЦК України та 27 Закону України\~«Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються правилами статті 993\~ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до нього (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації. За приписами частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідач, заперечуючи проти позову, доводів у частині незгоди із розміром нарахованої позивачем заборгованості не наводив, розмір відшкодування матеріального збитку у розмірі 3570,59 грн. та оплату послуг аварійного комісара у сумі 943,98 грн. не спростовував, а посилався виключно на безпідставність позовних вимог до нього, як учасника бойових дій, та необхідність стягнення заявленої матеріальної шкоди із власника автомобіля, якого судом не встановлено. Так у відповідності до довідки військової частини [NUMBER] від 10.09.2015 року за № 1474 солдат [PERSON] в період з 13.06.2015 року по 03.08.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Ця довідка слугувала підставою для надання статусу учасника бойових дій. Посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] видане відповідачу Хмельницьким обласним військовим комісаріатом 12 грудня 2017 року. Таким чином на момент ДТП (21 травня 2015 року) у відповідача не було статусу учасника бойових дій, а отже відсутні підстави для звільнення від заявленого відшкодування. У відповідності до змісту інформації з Єдиного державного реєстру МВС та регіональної інформаційно-пошукової системи «Автомобіль» номерний знак « [NUMBER] » не присвоєний за будь-яким з транспортних засобів (лист Територіального сервісного центру РСЦ МВС в Хмельницькій області № 6844 від 06.12.2018 року за вих. № 31/22/4-1252). Довідкою військової частини [NUMBER] від 11 грудня 2018 року за № 9070 підтверджується лише факт знаходження санітарного автомобіля УАЗ-3962, військовий номер [NUMBER] , в медичній роті даної військової частини. Оскільки право\~власності на\~вищевказаний автомобіль\~за будь-якою\~юридичною чи\~фізичною особою\~не зареєстровано,\~тому належним\~відповідачем по\~даній справі\~являється [PERSON] . Враховуючи вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1600 грн.

Outcome: approved