Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

В липні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. На обґрунтування позову позивач вказав, що 17 березня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого являється публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 3000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевими терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов'язань за договором станом на 30.06.2015 року утворилась заборгованість в сумі 13821 грн.30 коп., яка складається із: 2324,76 грн. заборгованості за кредитом, 8060,29 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 2540 грн. заборгованість за пенею та комісією 250 грн. штрафу (фіксована частина), 646,25 грн. штрафу процентна складова. Поскільки відповідачка після внесення останнього внеску 01.10.2012 року ухиляється від погашення заборгованості по кредиту та відсотках, позивач посилаючись на вищенаведені обставини просить задовольнити заявлені вимоги та стягнути судові витрати 243,60 грн. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечуючи про отримання відповідачкою [PERSON] кредиту в сумі 3000 грн. та наявності заборгованості, позов визнав частково та заявив, що позивачем пропущений строк позовної давності для стягнення штрафу та пені. Посилаючись на ці обставини, представник відповідача просив застосувати позовну давність до вимоги про стягнення штрафу і пені та у цій частині в позові відмовити. Заслухавши пояснення представника відповідачки, перевіривши та дослідивши матеріали справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17 березня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», і [PERSON] був укладений договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та Правилами про надання банківських послуг, тарифами складає між заявником та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов договору [PERSON] 17.03.2008 року отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевими терміном повернення, що відповідає строку дії картки ( № [NUMBER] до 30.11.2015 року). Згідно з положеннями п.9.12 вищезазначених Умов та Правил про надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такій же термін, що відповідає ч. 1 ст. 259 ЦК України (а.с.13). З урахуванням цього та згідно з п.3.1.3 Правил користування платіжною карткою у зв'язку із закінченням строку дії платіжної картки виданої 17.03.2008 року [PERSON] з її згоди було продовжено строк дії платіжної картки та видано нові картки з продовженим строком їх дії 30.11.2015 року (а.с.48). У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за договором станом на 31.06.2015 року утворилась заборгованість в сумі 13821 грн.30 коп., яка складається із: 2324,76 грн. заборгованості за кредитом, 8060,29 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 2540 грн. заборгованість за пенею та комісією 250 грн. штрафу (фіксована частина), 646,25 грн. штрафу процентна складова. Щодо наявної даної заборгованості та її розміру, не заперечувалось і представником відповідачки. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема тривалість позовної давності. З цього приводу у справі доведено, що 17.03.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач і [PERSON] було укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами надання банківських послуг Правилами користування платіжною карткою, Тарифами складає між ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який був продовжений за згодою відповідачки. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. В силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Пунктом 2 розділу 1 Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів наданих банком клієнту на строк визначений в договорі на умовах платності та зворотності. Відповідно до п.3.1.1,5.4 Розділу 2 Умов та Правил надання банківських послуг строк дії картки вказаний на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів по кредиту визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на платіжній картці (у полі «MONTH»). Із заяви від 17.03.2008 року, яка є невід'ємною частиною договору, укладеного ЗАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] вбачається, що строк дії картки, виданої останній, по її закінченню був продовжений за її згодою та видано нові картки. ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом за захистом свого порушеного права в липні 2015 року. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі,є підставою для відмови у позові (ст.267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальне і спеціальне. загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідно календарної дати або настання події з якої пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання(ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони право на позов. З огляду на викладене, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до Умов договору визначена періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналіз умов укладеного між сторонами договору та зміст зазначених правових норм, дають суду підстави дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у встановленого кревного ліміту на платіжні картки), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі, не після закінчення соку дії договору, а після кінцевого строку повного погашення кредиту. Як зазначалось вище до позовів про стягнення штрафу та пені застосовується спеціальна скорочена позовна давність тривалістю один рік. Поскільки останній внесок по поверненню кредиту відповідачкою сплачено 01 жовтня 2012 року, тому у позивача з даного часу виникло право звернутися до суду з вимогою про захист свого інтересу. Таким чином позивачем пропущений строк давності в частині вимог стягнення штрафів та пені, тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. Така ж правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 18 червня 2014, справа № 6-61цс14, а також у постановах від 22.10.2014, 19.11.2014 року, справа № 6-127цс14 та 6-160цс14. З огляду на викладене з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі в сумі 10385 грн.05 коп., яка складається із: 2324,76 грн. заборгованості за кредитом та 8060,29 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, Документально підтверджені судові витрати Банку у сумі 200 грн. підлягають стягненню з [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial