Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 березня 2008 року вона передала відповідачу в борг суму в розмірі 16150 доларів США, що за курсом НБУ на той час становило 129039,00 грн., яку відповідач зобов`язався повернути в строк до 07.06.2008 року. Однак взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, у зв`язку з чим позивач звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою про стягнення суми боргу. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26 травня 2011 року у цивільній справі №2п-1972/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу, позовну заяву - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу згідно розписки від 07 березня 2008 року у розмірі 128936,76 грн., що згідно курсу НБУ станом на день ухвалення рішення - 26.05.2011 року, виходячи з розрахунку 100 доларів США = 798,37 грн., еквівалентно 16150 доларів США. Станом на 03.02.2017 р. залишок суми заборгованості становить 108346,13 грн. і на теперішній час не сплачений. Вказує, що відповідно до ст.625 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача 13543,00 доларів США або 357535,00 грн. або по курсу НБУ н день винесення судового рішення. 26.12.2019 року позивачем подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача нарахування за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 201589,25 гривень, що складається із суми 3% річних в розмірі 27910,40 грн. та суми інфляційних втрат у розмірі 173678,85 грн. за період прострочки з 27.05.2011 року по 26.12.2019 року. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено згідно матеріалів справи, 07 березня 2008 року [PERSON] надала [PERSON] позику в розмірі 16150 доларів США, які останній зобов`язався повернути через три місяців, тобто до 07 червня 2008 року, про що надав відповідну письмову розписку. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов згідно ч.2 ст.1048 ЦК України може бути пред`явлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Взяті на себе зобов`язання [PERSON] не виконав, суму боргу в розмірі 16150 доларів США позивачці не повернув. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2011 року у цивільній справі №2п-1972/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу, позовну заяву - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу згідно розписки від 07 березня 2008 року у розмірі 128936,76 грн., що згідно курсу НБУ станом на день ухвалення рішення - 26.05.2011 року, виходячи з розрахунку 100 доларів США = 798,37 грн., еквівалентно 16150 доларів США. Вищевказане рішення суду набрало законної сили 06.06.2011 року. У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно листа Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 03.02.2017 року №699 залишок заборгованості по виконавчому листу №2п-1972/11, виданого 14.06.2011 року Ужгородським міськрайонним судом у цивільній справі №2п-1972/11, станом на 03.02.2017 року становить 108346,13 грн. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 524, 533-535 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вказана позиція висловлена Великою Палатою Верховного суду у постанові від 16.05.2018 року з розгляду справи № 686/21962/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Як встановлено судом, відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.05.2011 року у цивільній справі №2п-1972/11, яке набрало законної сили 06.06.2011 року, про стягнення з відповідача на користь позивачки суму боргу згідно розписки від 07 березня 2008 року у розмірі 128936,76 грн., що згідно курсу НБУ станом на день ухвалення рішення еквівалентно 16150 доларів США. Залишок заборгованості станом на 26.12.2019 року згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог становить 108346,13 грн., що не спростовано відповідачем. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Суд погоджується із наданими позивачем розрахунками суми 3% річних в розмірі 27910,40 грн. та суми інфляційних втрат в розмірі 173678,85 грн. за прострочку виконання грошового зобов`язання в розмірі 108346,13 грн. за період з 27.05.2011 року по 26.12.2019 року. Із вказаними розрахунками відповідач та його представник - адвокат Радь І.І. ознайомленні, що убачається із заяви про зменшення розміру позовних вимог яка надійшла на адресу суду 26.12.2019 року на якій міститься розписка представника відповідача адвоката Радь І.І. про отримання копії зазначеної заяви. Відповідачем та його представником будь-яких заперечень щодо розрахунку розміру заборгованості суду не надано. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача нарахування за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 201589,25 грн., з яких нарахування 3% річних від простроченої суми за період з 27.05.2011 року по 26.12.2019 року становить 27910,40 грн., нарахування суми інфляційних втрат за період з 27.05.2011 року по 26.12.2019 року становить 173678,85 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 2015,89 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved