overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

В квітні 2015р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 30 січня 1999р. було зареєстровано шлюб Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, про що було зроблено актовий запис № 39. В шлюбі у сторін народилася донька: [PERSON], [INFO]. народження. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, проживають окремо. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання, сторонами були подані на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому сторони повідомили, що збереження шлюбу неможливе, просили суд розірвати, укладений між сторонами шлюб. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 січня 1999р. В шлюбі у сторін народилася [INFO]. донька - [PERSON], [INFO]. народження. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача, які не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін не змінні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

В квітні 2015 р. позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що сторони від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Хоча сторони і проживають разом, але відповідач не надає достатнього матеріального утримання дітям. Крім того, позивачка зазначила, що вона перебуває на 8-му місяці вагітності. Тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 2/6 часток доходу відповідача щомісяця до досягнення дітьми повноліття. А також аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки доходу відповідача. Сторони подали на адресу суду письмові заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності. Позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав. У відповідності із ст. 174 ЦПК України, при визнанні позову, при наявності для того законних підстав, ухвалюється судове рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в суду є підстави для задоволення позову. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про розміри аліментів, що належать стягненню з відповідача, на підставі ст.ст. 182, 183 СК України, враховуючи матеріальне становище сторін, суд вважає за можливе визначити їх в розмірі, про який просить позивачка. Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 та 5 ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Оскільки позивачка вагітна, а відповідч не заперечував проти вимог позивачки, то він погоджується з тим, що він може надавати дружині матеріальну допомогу, тому аліменти мають бути стягнуті з відповідача у розмірі, що вимагає позивачка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

В квітні 2015 р. позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З квітня 2015 р. сторони разом не проживають, дитина мешкає разом із позивачкою і знаходиться на її утриманні. Батько дитини моменту з вказаного моменту не надає дитині матеріального утримання. Тому позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки доходу відповідача щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, пояснивши відповідно до заяви. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що на даний час органом опіи та піклування вирішується питання про проживання дитини разом із ним, а від цього він не повинен сплачувати аліменти. При цьому, відповідач визнав, що не надає утримання дитині з березня 2015 року, хоча з дитиною та її матір'ю періодично бачиться. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову на підставі наступних правових норм та встановлених обставин справи. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батьком дитини позивачки [PERSON] - непонолітнього [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] (а.с. 6). Дитина проживає разом із позивачкою, знаходиться на її утриманні, що не заперечується сторонами. Відповідач належного утримання дитині не надає. У зв'язку з викладеним, суд важає, що відповідач має сплачувати аліменти за рішенням суду. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що належать стягненню з відповідача, суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, та вважає за можливе визначити їх в розмірі, про який просить позивачка. При цьому суд зауважує, що у передбачених законом випадках розмір аліментів може бути згодом збільшений, зменшений, або право на аліменти може бути припинено за відповідним рішенням рішенням суду. Крім того, якщо місце проживання дитини буде визначено з місцем проживання його батька, то відповідач може звернутися до суду в порядку ст. 369 ЦПК України із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не пдлягає виконанню. А на даний час підстав для не задоволення позову немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

В квітні 2015 р. позивачка звернулася до суду з позовом уточненим в процесі розгляду справи, в якому зазначає, що 30.12.2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач гроші на утримання дитини дає нерегулярно та не в достатньому розмірі, в зв*язку з чим у позивачки склалося тяжке матеріальне положення, просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також кошти на її утримання. 22.04.2015 року позивачкою через канцелярію суду подано уточнену позовну заяву, в якій відмовляється від частини позовних вимог, а саме в частині стягнення коштів на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивачка в судове засідання не з*явилася, подала заяву в якій просить суд розглядати справу без її участі,уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не з*явився, подав заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі, визнав уточненні позовні вимоги в повному обсязі, проти задоволення уточненої позовної заяви не заперечував, про що надав письмову заяву. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачкою та той факт, що визнання відповідачкою позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК судовий збір за подання позовної заяви, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки діти проживає з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

В квітні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Вказував, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 2013 р., подружжя має дитину [PERSON], [INFO] Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Подружжя проживає окремо, сторони спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідно до заяви позивач просив про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка, згідно заяви, позовні вимоги визнала, просила про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.11.2013 р. Від спільного проживання мають сина, [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. За домовленістю сторін дитина проживає разом з матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. На підставі ст. ст. 21, 24, 110, 112, 113 СК України та ст. ст. 10, 60, 212, 214, 226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

В квітні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 1995 р. , подружжя має дитину - [PERSON], [INFO] Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідно до заяви позивач просив про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка, згідно заяви, позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.11.1995 р. Від спільного проживання мають доньку, [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. За домовленістю сторін дитина проживає разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. На підставі ст. ст.\~21, 24,\~110,\~112, 113\~\~та ст. ст.\~10,\~60,\~212,\~214,\~226 суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

В квітні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 2004 р. , подружжя дітей не має. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Подружжя проживає окремо, сторони спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідно до заяви позивач просив про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Від відповідача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.08.2004 р. , дітей не мають. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Відповідно до ч. 1\~\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. На підставі ст. ст. 21, 24,\~110,\~112,\~ 113\~та ст. ст.\~10,\~60,\~212,\~214,\~226 суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

В квітні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 2006 р., подружжя має дитину [PERSON], 2008 р.н. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Подружжя проживає окремо, спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідно до заяви позивач просив про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась судом належним чином. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2006 р., мають доньку, [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. За даний судом строк примирення не відбулося. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. За домовленістю сторін дитина проживає разом з матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. На підставі ст. ст. 21, 24, 110, 112, 113 СК України та ст. ст. 10, 60, 212, 214, 226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

В квітні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 2013 р., подружжя дітей не має. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Подружжя проживає окремо, спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідно до заяви позивач просив про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка, згідно заяви, позов визнала, просила про розгляд справи без її участі та зміну прізвища на дошлюбне. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.06.2013 р., дітей не мають. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. На підставі ст. ст. 21, 24, 110, 112, 113 СК України та ст. ст. 10, 60, 212, 214, ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

В квітні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2004 р., про що 30.04.1999 р. складено відповідний актовий запис №209, подружжя має дитину, [PERSON], [INFO] Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позову. Відповідач згоден на розірвання шлюбу. Вислухавши сторін, дослідивши докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.04.2004 р., про що 30.04.1999 р. складено відповідний актовий запис № 209. Подружжя має дитину, [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина за домовленістю сторін проживає разом з матірю. За даний судом строк примирення не відбулося. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

В квітні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2005 р. , подружжя має дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Подружжя проживає окремо, спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідно до заяви позивачка просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач, згідно заяви, позов визнав, просив про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.09.2005 р., мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Діти за домовленістю сторін проживають разом з матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. На підставі ст. ст. 21, 24, 110, 112, 113 СК України та ст. ст. 10, 60, 212, 214, ЦПК України, суд -

Outcome: approved