Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

В квітні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 12 січня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник - ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено договір №ZPVARX47260192 про надання споживчого кредиту у розмірі 2789,59 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, боржник зобов'язувався щомісячно здійснювати погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісії та інших витрат. Кредитні кошти відповідачем належним чином не поверталися, а тому, станом на 25.03.2014 року утворилася заборгованість на загальну суму 27040,60 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Смірнова О.К. підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, мотивуючи тим, що строк повернення кредиту договором встановлений до 12 січня 2009 року, тому позивач пропустив строк для звернення до суду з позовом. Крім того, враховуючи вимоги ч.3 ст. 551 ЦК України у зв'язку з тяжким матеріальним становищем відповідача, просили зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), оскільки вона значно перевищує суму збитків. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 1012 січня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник - ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено договір №ZPVARX47260192, за умовами якого відповідач отримав споживчий кредит у сумі 2789,59 грн. Договором передбачено надання кредиту на строк 24 місяці, з 12.01.2007 року по 12.01.2009 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві та Умовах строки, а також сплати комісії, зазначеної в Умовах. Власноручним підписом у Заяві позичальника Відповідач підтвердив свою згоду на те, що вказана Заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) (далі-Умови) та Тарифами складає між ним і Банком Кредитно-заставний договір. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У порушення умов кредитного договору, погашення частини кредиту та нарахованих за його користування процентів у передбачений строк не відбулося. Внаслідок неналежного виконання умов договору за [PERSON] станом на 25.03.2014 року утворилася заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить 27040,60 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 647,30 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 10172,23 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1269,82 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань - 13187,41 грн. ; штраф за порушення строків платежів (фіксована частина) - 500 грн. та процентна складова - 1263,84 грн. Встановлено, що строк дії договору становить 24 місяці, тобто з 12 січня 2007 року до 12 січня 2009 року. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до вимог ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Частиною 1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Установлено, що згідно з п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» «Стандарт»), які діяли на час укладення спірного кредитного договору, термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за договором встановлено сторонами тривалістю 5 років. Із розрахунку заборгованості за кредитом та Виписки з рахунку [PERSON] вбачається, що за весь час користування кредитом відповідач частково погашала кредитну заборгованість різними сумами. Останні часткові погашення кредитної заборгованості відбулися 19.04.2014 року на суму 2000 грн., 23.08.2013 рок на суму 140 грн. У відповідності до ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. За таких обставин, строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 647,30 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 10172,23 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 1269,82 грн. не сплив. Відповідно до ч.1 ст.546, 553, 572 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою та заставою. Неустойка визначається як пенею та штрафом і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, у тому числі про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Отже, застосування строку позовної давності в один рік щодо стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається окремо за кожен день, за який вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Строк позовної давності відносно нарахування суми пені є спеціальним і збільшенню не підлягає. Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положеннями ст. 616 ЦК України передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків. З цього приводу Конституційний Суд України в рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 зазначив, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. З розрахунку банку видно, що розмір заявленої до стягнення пені значно (більше ніж у двадцять разів) перевищує заборгованість відповідача за кредитом. За таких обставин, враховуючи те, що строк позовної давності відносно нарахування суми пені є спеціальним і збільшенню не підлягає, враховуючи вказані засади цивільного права, інтереси банку та відповідача, з урахуванням вимог ст.551 ЦК України, а також з урахуванням закінчення з 12.01.2009 року строку дії договору, який є підставою для нарахування пені, нарахована позивачем станом на 25.03.2014 року пеня в сумі 13187,41 грн. стягненню не підлягає. Пунктом 5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) закріплено, що при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500грн. +5% від суми позову. Розрахунок процентної складової штрафу здійснений позивачем виходячи із сукупних величин заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом та пені, що в свою чергу суперечить ч.2 ст.550 ЦК України, яка визначає, що проценти на неустойку не нараховуються. А тому суд вважає, що нарахування відсотків на пеню є безпідставним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства. Таким чином, стягненню підлягає фіксована складова штрафу в сумі 500 грн. та процентна складова штрафу (5%) в розмірі 604,47 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог (48,7%). Таким чином, на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 131,96 грн., виходячи з розміру сплаченого судового збору за подачу позову до суду (270,41х48,7%/100).

Outcome: partial