Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

В листопаді 2009 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію та гаряче водопостачання, посилаючись на те, що за період з 01 липня 2003 року по 01 січня 2007 року ТОВ «Енергохолдінг» здійснювало поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачам, які проживають за адресою [ADDRESS]. Відповідно договорів про уступку права вимоги № 06/06 та купівлі-продажу майнових прав № 08/06 від 22 грудня 2006 року, позивач прийняв від ТОВ «Енергохолдінг» право вимоги виконання грошових зобов'язань фізичних осіб споживачів теплової енергії, в тому числі і відповідачів. В порушення вимог «Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення» відповідачі ухиляються від сплати за отриману теплову енергію і гаряче водопостачання, в результаті чого за період з 01 липня 2003 року по 01 жовтня 2009 року утворилася заборгованість в сумі 8870,91 грн. Просить стягнути на користь позивача з відповідачів солідарно зазначену заборгованість, а також понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 88,71 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Заочним рішенням Краматорського міського суду від 10 лютого 2010 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ «Краматорськтеплоенерго» заборгованість за опалення та підігрів води за період з 01 березня 2007 року по 01 жовтня 2009 року в сумі 8870,91 грн., судові витрати в сумі 118,71 грн. Ухвалою Краматорського міського суду від 04 листопада 2015 року за заявою [PERSON] заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 10 лютого 2010 року скасовано. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 листопада 2015 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Краматрськтеплоенерго» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію та гаряче водопостачання задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Краматорськтеплоенерго» заборгованість за період з 01 листопада 2006 року по 01 жовтня 2009 року в сумі 6372,87грн., понесені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та судового збору в сумі 85,05 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. З вказаним рішенням не погодилася відповідачка [PERSON] та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову в частині стягнення зі [PERSON] відмовити. В решті частині рішення суду не оскаржується. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано, що власником квартири є [PERSON], який за законом зобов'язаний утримувати майно, крім того, вона як споживач послуг, наданих позивачем, за адресою [ADDRESS] з січня 2007 року по січень 2014 року не проживала та не отримувала послуги. Відповідачка [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не з'явилася, надала заяву, згідно якої просить справу розглянути за її відсутності, задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача ТОВ «Краматорськтеплоенерго» в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідач [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав. Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з того, що судом встановлено порушення з боку відповідачів зобов'язань по сплаті за надані послуги з опалення та постачання гарячої води, застосовано позовну давність за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно із ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Зазначеним вимогам закону судове рішення частково не відповідає. Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с.8). Власником квартири за адресою: [ADDRESS], на підставі договору міни квартири від 23 серпня 1996 року є [PERSON] (а.с.46). На ім'я [PERSON] за вказаною адресою ТОВ «Краматорськтеплоенерго» відкрито особовий рахунок [NUMBER] по оплаті за послуги з опалення та постачання гарячої води (а.с.5). ТОВ «Краматорськтеплоенерго» надає послуги [PERSON] відповідно до встановлених виконавчим комітетом Краматорської міської ради тарифів. Таким чином, відповідач фактично отримує послуги, які надає ТОВ «Краматорськтеплоенерго». Згідно договору про уступку права вимоги № 06/06 від 22 грудня 2006 року та купівлі-продажу майнових прав № 08/06 від 22 грудня 2006 року позивачу від ЗАТ «Торговий дім «Мегаресурс» та ТОВ «Енергохолдінг» перейшло право вимоги виконання грошових зобов'язань фізичних осіб-споживачів теплової енергії, у тому числі і відповідача за надані послуги теплопостачання за період з 01 серпня 2003 року по 01 січня 2007 року (а.с.10-15). Як вбачається з розрахунку заборгованості за період з 01 липня 2003 року по 01 жовтня 2009 року нарахування за опалення та гаряче водопостачання по квартирі, яка належить відповідачеві [PERSON], становить 8870,91 грн., оплата послуг власником за вказаний період не здійснювалась (а.с.4-7). Відповідно п. 3 правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року зі змінами та доповненнями (далі - Правила), послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до частини 3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Як передбачено п. 30 Правил споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки; у разі несвоєчасного внесення плати за послуги, сплачувати пеню у встановленому законом та договором розмірі. Обов'язок власника квартири оплачувати послуги з теплопостачання передбачений ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно з якою споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Такі ж обов'язки власника квартири передбачені п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572 з наступними змінами. Згідно із п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Таким чином, відповідач [PERSON] як власник квартири зобов'язаний сплачувати послуги з теплопостачання, а тому суд необґрунтовано прийшов до висновку про солідарне стягнення заборгованості з відповідачки [PERSON] на користь позивача, оскільки вона не є власником зазначеної квартири. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Оскільки до висновків про солідарне стягнення зі [PERSON] на користь позивача заборгованості за теплову енергію та гаряче водопостачання та судових витрат суд першої інстанції дійшов внаслідок порушення та неправильного застосування норм матеріального права, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення зі [PERSON] заборгованості за теплову енергію та гаряче водопостачання та судових витрат. В решті частині рішення суду не оскаржувалось.

Outcome: dismissed