Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

В обґрунтування позову позивач [PERSON] вказує на те, що 02.10.2008 року між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрованим як фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, було укладено у письмовій формі безстроковий трудовий договір, згідно з яким її прийнято на роботу адміністратором. Вказаний трудовий договір зареєстрований у Бориславському міському центрі зайнятості 02.10.2008 р. У грудні 2008 року відповідач [PERSON] повідомив їй, що більше не потребує її послуг адміністратора. З цього часу існування трудового договору від 02.10.2008р. має формальний характер (допуском її до роботи, виконанням нею посадових обов'язків адміністратора і виплатою зарплати не супроводжується) і одночасно не надає їй можливості укласти інший трудовий договір, оскільки роботодавець, припинивши свою діяльність, не оформив належним чином її звільнення. 04.03.2015 року вона надіслала на адресу останнього відомого їй місця проживання [PERSON] рекомендоване поштове відправлення - заяву про розірвання за власним бажанням трудового договору, укладеного на невизначений строк. Проте, на її заяву відповідач не реагує. До цього часу наказ про її звільнення не видано, не внесено до трудової книжки запис про звільнення, не вчинено дій для скасування реєстрації трудового договору в центрі зайнятості. Вказані обставини перешкоджають подальшому працевлаштуванню позивача. Враховуючи те, що позивач позбавлена можливості припинити трудові відносини з відповідачем [PERSON] у встановленому законом порядку, так як останній на таку пропозицію не реагує, нею дотримано порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника, встановлений ст.38 КЗпПУ, оскільки при цьому порушується її право на працю, її оплату, соціальне страхування, тому просить суд ухвалити рішення, яким припинити трудовий договір, укладений 02.10.2008 р. між [PERSON] та нею, зареєстрований у Бориславському міському центрі зайнятості за № 13010800555, з визначених ст.38 КЗпП України підстав - за власним бажанням, з ініціативи працівника, а також зобов'язати Бориславський міський центр зайнятості зняти з реєстрації вказаний трудовий договір, з підстав, визначених ст.38 КЗпП України - за власним бажанням. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та дала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Представник відповідача Бориславського міського центру зайнятості - Русиняк І.Я. у судовому засіданні позов визнала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутності. Оглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.10.2008 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстрованим як фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, було укладено у письмовій формі безстроковий трудовий договір, згідно з яким позивачку прийнято на роботу адміністратором з 40-годинним робочим тижнем, із заробітною платою 550 грн. на місяць. Вказаний трудовий договір зареєстрований у Бориславському міському центрі зайнятості 02.10.2008 р. за № 13010800555, що стверджується копією трудового договору між працівником і фізичною особою від 02.10.2008 р., копією трудової книжки [PERSON] З грудня 2008 року вищевказаний трудовий договір має формальний характер, зокрема, позивач [PERSON] не виконує посадові обов'язки адміністратора, заробітна плата їй не виплачується. Роботодавець [PERSON] припинив свою діяльність, однак не оформив належним чином звільнення позивачки, а наявність вказаного трудового договору перешкоджає позивачці у подальшому працевлаштуванні. 04.03.2015 року позивач [PERSON] надіслала на адресу відповідача [PERSON] рекомендованим поштовим відправленням заяву про розірвання за власним бажанням трудового договору, укладеного на невизначений строк. Проте, на її заяву відповідач [PERSON] не відреагував, до цього часу не видав наказ про її звільнення, не вніс до трудової книжки запис про звільнення. Крім цього, відповідач [PERSON] не виконав умови Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 08.06.2001р. № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 р. за № 554/5745. Так, згідно з п.п. 8, 9, 15 вказаного Порядку: у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Посадова особа центру зайнятості підтверджує особистим підписом записи, унесені фізичною особою до трудової книжки працівника, і засвідчує їх печаткою. Відповідно до ст.24-1 КЗпП України (у редакції станом на час укладення трудового договору): у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника(п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України). Відповідно до інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58 фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та фізичні особи, які використовують найману працю, пов'язану з наданням послуг роблять записи до трудових книжок працівників про прийняття на роботу та звільнення з роботи відповідно до укладених з працівниками письмових трудових договорів, що зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості. Унесені фізичною особою до трудових книжок записи підтверджуються підписом посадової особи органу державної служби зайнятості, незалежно від місця реєстрації трудового договору, і засвідчуються його печаткою (п.2.21-1). Відповідач [PERSON], як роботодавець, не виконав вищенаведені умови Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 08.06.2001р. № 260, зокрема, щодо порядку припинення трудового договору, скасування його реєстрації в центрі зайнятості та внесення відповідного запису до трудової книжки позивачки. Наведені обставини перешкоджають подальшому працевлаштуванню позивачки, порушується її право на працю, її оплату, соціальне страхування тощо. Таким чином, позивачка позбавлена можливості припинити трудові відносини з відповідачем [PERSON] у встановленому законом порядку, при цьому, нею дотримано порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника, встановлений ст.38 КЗпП України. За встановлених у судовому засіданні обставин, позов [PERSON] підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, відтак, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] 420 грн. оплачених витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved