Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

В.о. прокурора Городнянського району звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь бюджету Городнянського району 7532 гривні 40 копійок як витрати понесені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON]. Заявлені вимоги мотивовані наступним: 12 жовтня 2013 року близько 20 -тої години [PERSON], перебуваючи в будину [ADDRESS], під час сварки з матір'ю [PERSON] завдав їй цілий ряд ударів металевим ломиком по голові та іншим частинам тіла, в результаті чого заподіяв їй тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритих переломів правої ключиці та лівої ліктьової кістки, числені забійні рани, садна та крововиливи голови, тулуба та кінцівок, які згідно висновку експерта № 133 від 21.12.2013 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я.. Дії [PERSON] кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України як заподіяння потерпілій умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я. 27.01.2014 року за ухвалою Городнянського районного суду [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із примиренням винного із потерпілою, кримінальне провадження закрито. При цьому [PERSON] з 14.10.2013 року по 23.11.2013 року перебувала на стаціонарному лікування у хірургічному відділенні Городнянської центральної районної лікарні і вартість 40 ліжко-днів склала 7532 гривні 40 коп. З огляду на вказане прокурор, звертаючись з позовом до суду, вважає, що такі витрати мають бути відшкодовані винним закладу охорони здоров'я у повному обсязі. У судовому засіданні представник прокуратури заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на документи надані закладом охорони здоров'я про затверджену в установленому законом порядку вартість одного ліжка-дня та період тимчасової непрацездатності протягом якого потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні у Городнянській центральній районній лікарні. Відповідач визнав свій обов'язок відшкодувати закладу охорони здоров'я витрати за стаціонарне лікування потерпілої, однак розрахунок таких витрат вважає необ'єктивним, завищеним і таким, що не відповідає фактичним затратам лікарні та принципам бюджетного лікування. Вказує, що сума наведена в позові прокурора є завеликою, наближеною до вартості послуг в приватних, а не державних лікарнях . Крім того відзначає, що сам він не працевлаштований, а тому не має фінансової можливості відшкодувати такі витрати в повному обсязі. Заслухавши представника прокуратури і представника лікувального закладу, оцінивши заперечення відповідача, встановивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, з'ясувавши характер та взаємовідносини сторін, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення заявлених у справі позовних вимог. Судом встановлено, що 12 жовтня 2013 року близько 20 -тої години [PERSON], перебуваючи в будину [ADDRESS], під час сварки з матір'ю [PERSON] завдав їй цілий ряд ударів металевим ломиком по голові та іншим частинам тіла, в результаті чого заподіяв їй тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритих переломів правої ключиці та лівої ліктьової кістки, числені забійні рани, садна та крововиливи голови, тулуба та кінцівок, які згідно висновку експерта № 133 від 21.12.2013 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я.. Дії [PERSON] кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України як заподіяння потерпілому умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я. 27.01.2014 року за ухвалою Городнянського районного суду [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із примиренням винного із потерпілою, кримінальне провадження закрито (а.с. 7-8). Згідно довідки, засвідченої підписом заступника головного лікаря Городнянської центральної районної лікарні № 0219/2973 від 04.12.2013 року (а.с. 6) вартість витрат на лікування [PERSON], [INFO], яка перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні вказаного закладу з 14.10.2013 року по 23.11.2013 року (40 ліжко-днів) склала 7532 гривні 40 копійок. Період тимчасової непрацездатності та часу перебування [PERSON], на стаціонарному лікуванні також підтверджується випискою № 2779 (а.с. 26) із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого. Відповідно до ч.1 ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. За змістом наведеної норми права відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на винного при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. У порядку цивільного судочинства відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в тому числі, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами (п. 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року, із змінами, внесеними згідно Постанови КМ № 868 від 19.09.2012 року) Розрахунок витрат наданий Городнянською центральною районною лікарнею (а.с. 6) відповідає вартості 1 ліжко-дня у хірургічному відділенні, затвердженому в установленому порядку головним лікарем Городнянської ЦРЛ (а.с. 27). Разом з тим, як вбачається із детального розрахунку вартості одного ліжка-дня (а.с. 23,24,27), до такої вартості включені, в тому числі, капітальні видатки (КЕКВ 3110) в сумі 3,07 х 40 ліжко-днів, що суперечить п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. У відповідності до нормативного припису вказаного акту, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи із фактичних витрат на місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт, придбання інвентаря та обладнання. Як вбачається із Наказу Міністерства фінансів України № 11 від 14.01.2011 року (у редакції наказу № 1738 від 26.12.2011 року) за економічною класифікацією видатків бюджету КЕКВ 3110 включає придбання обладнання і предметів довгострокового користування. З урахуванням того, що такі видатки відносяться до капітальних, суд дійшов висновку, що із розрахунку вартості витрат, які підлягають стягненню з [PERSON] слід виключити вказані витрати (КЕКВ 3110). В іншій частині заперечення відповідача щодо необ'єктивності розрахунку витрат понесених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] суд вважає необґрунтованими. З огляду на досліджені докази і документи в їх сукупності, враховуючи, що названий лікувальний заклад є державним закладами охорони здоров'я, що фінансуються за рахунок відповідного бюджету Городнянському району, суд дійшов висновку, що стягнуті із відповідача кошти підлягають зарахуванню до бюджету Городнянського району на рахунок відкритий державним казначейством.

Outcome: partial