Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

В квітні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] на 2/5 частин житлового будинку, що розташований по [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу без представника міської ради. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON], що підтверджується актовим записом № 223 від 02 жовтня 2012 року Виконавчого комітету Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] виданому 02 жовтня 2012 року (а.с.7). Заповіту спадкодавець не складав. Після його смерті відкрилася спадщина на 2/5 частин житлового будинку, що розташований по [ADDRESS]. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем є [PERSON], яка у встановлений законом строк, звернулася до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Але, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок, державним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок та рекомендовано звернутися до суду, що підтверджується постаново про відмову в чинені нотаріальної дії від 21 січня 2014 року (а.с.15). Судом встановлено, що [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON], що померла [INFO], успадкував домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], про що на його ім'я державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори було видане свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.27). В 2003 році [PERSON] подарував 3/5 частини вищевказаного домоволодіння [PERSON] на підставі договору дарування, що був посвідчений 17.10.2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу за реєстраційним № 259, який в свою чергу зареєстрував своє право власності на 3/5 частини домоволодіння в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 17 листопада 2003 за реєстраційним № 2890603. Спадкодавцем не було зроблено перереєстрацію права власності на частку домоволодіння, що залишилось у його власності, та не отримано нового Державного акту на право власності на його частку земельної ділянки. Крім того, спадкодавцем самовільно зроблена реконструкція будинку літ. «А-1Ж» та самовільно збудована прибудова «а», а спадкоємець не надала документи, що підтверджують узаконення спадкодавцем збудованих самочинно будівель. З роз'яснень наданих державною архітектурно-будівельною інспекцією України в Листі № 40-12-2409 від 01.09.2011 року «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992 року» вбачається, що 05.08.1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва Постановою КМУ від 05.08.1992 року № 449, тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. Крім того, з листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-19-5376 від 30.07.2012 року «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» видно, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На теперішній час є чинним Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91, в редакції від 13.06.2012 року. Згідно з п.1.1, п.3.1 Порядку передбачається прийняття в експлуатацію усіх закінчених будівництвом об'єктів, збудованих до 31.12.2009 року без дозволу на виконання будівельних робіт, заяви про прийняття в експлуатацію яких подано до 31.12.2012 року, за винятком закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них. За приписами абзацу 2 п.3.1 Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Таким чином, на час будівництва та завершення будівництва садового будинку (згідно Технічного паспорту - 1974 року), що є предметом спору, реєстрація права власності на нього не вимагалась. В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: «Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення». Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на спірний будинок, зв'язку з чим позивачка не має можливості скористатися належним їй правом на отримання спадщини. Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює спадкове право позивачки, вона не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки спадкодавцем [PERSON] за життя не оформлено правовстановлюючий документ на 2/5 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], право власності на 2/5 частин житлового будинку, що розташований по [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved