Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

В липні 2014р. позивач Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідачки до бюджету м. Харкова суму штрафу у розмірі 15501,72 грн., а також понесені судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30 грудня 2013р. між сторонами було укладено договір №404-13/3 щодо пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова при будівництві торгівельно-офісної будівлі по [ADDRESS] (далі по тексту - договір). Загальна сума пайового внеску, що підлягала перерахуванню до бюджету м. Харкова, згідно п. 2.1 договору, складала 62006,88 грн. Сплата пайового внеску мала бути здійснена в повній сумі єдиним платежем або частинами до прийняття об'єкта в експлуатацію. Однак, закінчена будівництвом торгівельно-офісна будівля по [ADDRESS] прийнята до експлуатації 31 грудня 2013р., при цьому, пайовий внесок відповідачкою був перерахований лише 09 січня 2014р. Оскільки, п. 3.1 договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання замовником обов'язків, передбачених п. 2.1 цього договору, замовник сплачує до бюджету м. Харкова штраф у розмірі 25% від суми не перерахованих коштів у визначений термін, та у зв'язку із тим, що в добровільному порядку дана сума штрафу відповідачкою не сплачується, позивач вимушений був звернутись до суду із даним позовом. До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду клопотання, в якому заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить розглядати справу за відсутності свого представника. Відповідачка, про час і місце судового розгляду оповіщалася у встановленому законом порядку за своїм місцем реєстрації, у судові засідання не з'являлася, про поважність причин неявки суд не повідомляла та не просила розглядати справу у її, заперечення на позов не надходили. Оскільки сторона відповідача повторно не з'явилась в судове засідання, суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 30 грудня 2013р. між сторонами було укладено договір, який відповідно до п. 1.1 регулює взаємовідносини між сторонами щодо пайової участі замовника (відповідачки) у розвитку інфраструктури м. Харкова при будівництві торгівельно-офісної будівлі по [ADDRESS]. Згідно п. 2.1.1 договору відповідачка зобов'язувалась здійснити перерахування до бюджету м. Харкова коштів у розмірі 62006,88 грн., згідно з розрахунком величини пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова. Даний пайовий внесок замовник (відповідачка) сплачує в повній сумі єдиним платежем або частинами до прийняття об'єкту в експлуатацію (п. 2.1.2 договору). Згідно п. 3.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання замовником (відповідачкою) обов'язків, передбачених п. 2.1 цього договору, замовник (відповідачка) сплачує до бюджету м. Харкова штраф у розмірі 25% від суми не перерахованих коштів у визначений термін. Судом встановлено, що торгово-офісна будівля по [ADDRESS] прийнята до експлуатації відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 31 грудня 2013р. №1431333650809. При цьому, відповідачкою пайовий внесок за договором був перерахований лише 09 січня 2014р., тобто з порушенням строків встановлених у п. 2.1.2 договору. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог, а саме з відповідачки до бюджету м. Харкова підлягає стягненню сума штрафу за неналежне виконання умов договору, щодо терміну виконання зобов'язання, у розмірі 15501,72 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved