Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» дана цивільна справа розглядається Куйбишевським районним судом Запорізької області на підставі розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року №27/0/38-14. 08 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку відповідача та аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частки заробітку відповідача щомісячно. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач припинив дбати про матеріальне благополуччя сім'ї, фактично ухиляється від обов'язку утримувати дитину та її, як дружину. Дані обставини ставлять позивача у скрутне матеріальне становище. Враховуючи те, що на даний час вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, тому потребує матеріальної допомоги від чоловіка, в зв'язку з чим просить стягнути аліменти як на утримання дитини, так і на своє утримання. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві (а.с.26). Відповідач [PERSON] письмово повідомив судові про те, що він позов визнає, зазначені у ньому обставини не оспорює (а.с.29). Сторони у судове засідання не з'явились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі. Виходячи з наведеного, а також положень частини другої статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] і [PERSON] укладено 22 вересня 2012 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис №195 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який на даний час знаходиться на утриманні матері - позивача [PERSON] (а.с.7). З матеріалів справи випливає, що після народження дитини відповідач змінив своє ставлення до позивача та дитини, фактично подружні стосунки припинилися, відповідач покинув родину, проживає окремо, не дбає про матеріальне благополуччя сім'ї, чим ухиляється від обов'язку утримувати дитину та [PERSON], як дружину. Суд вважає обґрунтованими твердження позивача [PERSON] про те, що вищевказані обставини ставлять її у скрутне матеріальне становище, оскільки на даний час вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, тому потребує матеріальної допомоги від чоловіка. Разом з тим, відповідач є працевлаштованою особою, має постійний дохід, стан його здоров'я задовільний, на утриманні він не має інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до частини першої статті 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню (а.с.18,19,26,29). Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує (стаття 182 СК України): 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частинами другою і четвертою статті 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з частиною першою статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною другою цієї ж статті СК України визначено, що розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають значення. Згідно з частиною першою статті 79 і частиною першою статті 191 СК України аліменти на дитину і на дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Разом з тим, вимога позивача [PERSON] про стягнення аліментів за минулий час, а саме, з 01 січня 2015 року, узгоджується із приписами частини другої статті 79 і частини другої статті 191 СК України, оскільки вона вживала заходів щодо одержання аліментів від відповідача [PERSON], але не могла їх одержати внаслідок ухилення останнього від їх сплати. При цьому враховуються обставини, які об'єктивно свідчать про складнощі [PERSON] у пред'явленні даного позову до суду у зв'язку з проведенням антитерористичної операції в районі місця її проживання. Беручи до уваги те, що між сторонами існують суперечки та неузгодженість щодо спільного утримання дитини, в той час як закон покладає обов'язок щодо утримання дітей рівною мірою на обох батьків, а також суперечки та неузгодженість щодо утримання відповідачем позивача як дружини, з якою проживає дитина, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позивач [PERSON] при пред'явленні до суду позову звільнена від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на її користь, суд, у відповідності до вимог, передбачених статтею 88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача [PERSON] в дохід держави судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп.. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved