Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що [INFO] помер його дід - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з будинку [ADDRESS]. За життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 20 грудня 1975 року державним нотаріусом Сьомої харківської державної нотаріальної контори, за яким зазначений будинок заповідав йому, позивачу. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті діда йому було відмовлено враховуючи, що згідно Будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS], спадкодавець [PERSON] був зареєстрований один. Позивач зазначав, що після смерті діда, він фактично прийняв спадщину, оскільки одразу став проживати у його будинку разом зі своєю родиною. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив позов задовольнити, визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Представник Харківської міської ради до суду не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, письмових заперечень проти позову не подав. Ухвалою суду від 1 березня 2018 року до участі у справі, на стороні відповідача, залучено [PERSON], яка в судове засідання не з'явилася, направила до суду свого представника, який проти задоволення позову [PERSON] не заперечував, про що подав відповідну заяву. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що [PERSON] на праві приватної власності належав будинок [ADDRESS] (а.с. 69). [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть Серії [NUMBER]). За життя [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений 20 грудня 1975 року державним нотаріусом Сьомої харківської державної нотаріальної контори, за яким все належне йому майно заповідав своєму онуку [PERSON] (а.с. 10). Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК України 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Спадкові правовідносини, підставою виникнення яких стала смерть [PERSON], [INFO] регулюються нормами ЦК УРСР, оскільки виникли до 1 січня 2004 року і спадкоємці фактично вчинили дії, які свідчили про прийняття ними спадщини. Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] визначає стаття 549 ЦК УРСР, яка на відміну від положень чинного законодавства серед способів прийняття спадщини передбачала і фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] після смерті діда [PERSON] постійно проживає в будинку [ADDRESS]. Крім нього, спадщину шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном ніхто не прийняв. Судом встановлено, що [PERSON] після смерті діда фактично вступив у володіння спадковим майном, став проживати у будинку [ADDRESS] разом зі своєю родиною. Протягом усього часу ніс витрати щодо утримання спадкового майно, переоформив особові рахунки за договорами про надання комунальних послуг за вказаною адресою на своє ім'я. Зазначене підтверджується договором про користування електричною енергією, копією квитанцій про сплату комунальних платежів позивачем за вказаною адресою. Судом також встановлено, що інші спадкоємці не вступили в управління спадковим майном. [PERSON] - сестра позивача спадщину не прийняла, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала, самостійних вимог на предмет спору не заявила, а тому суд приходить до висновку, що її права не порушені. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що після смерті [PERSON] позивач фактично прийняв спадщину, яка складалася з будинку [ADDRESS] та відповідно до Цивільного кодексу України 1963 року до нього перейшло право власності на вказане нерухоме майно. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved