Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

в листопаді 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Зелений Гай» (далі - ПрАТ «Зелений Гай») про виконання умов цивільно-правового договору шляхом стягнення заборгованості з виплати винагороди за надані послуги. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що перебувала з відповідачем у договірних відносинах з 04.06.2019 року по 05.08.2020 року, відповідно до договору про надання послуг з охорони від 04.06.2019 року, за умовами якого остання надавала послуги по охороні майна, належного ПрАТ «Зелений Гай». В свою чергу на відповідача був покладений обов`язок сплачувати винагороду за надані послуги не пізніше 20 числа кожного місяця в сумі 12 грн. 00 коп. за кожну годину надання послуг (в подальшому розмір обумовленої винагороди було збільшено до 15 грн. 00 коп. за годину). Проте, відповідач зобов`язання щодо виплати винагороди за отримані послуги за період дії договору належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 28 716 грн. 00 коп. Посилаючись на те, що в добровільному порядку заборгованість з виплати винагороди за надані послуги відповідачем не сплачена, позивачка просила її стягнути в судовому порядку. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Водночас, враховуючи, що сума до стягнення була зазначена нею помилково за відрахуванням податків, визначених нею самостійно, остання просила стягнути заборгованість з виплати винагороди за договором про надання послуг по охороні від 04.06.2019 року в розмірі 37 432 грн. 00 коп. з утриманням з цієї суми в подальшому обов`язкових платежів (податку, збору), відповідно до поданої нею заяви. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Про причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка в судовому засіданні проти цього не заперечувала. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Так, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторін має бути досягнуто згоди. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі, сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідчення та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин, вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У письмові формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше раз розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів , передбачених частиною першою статті 206 ЦК України За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. (ст.901 ЦК України). Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в розмірі, в строки та в порядку, що встановлені договором. Так, як встановлено судом, 04.06.2019 року між сторонами було укладено договір про надання послуг по охороні. За умовами вищевказаного договору [PERSON] надавала послуги по охороні майна, а саме: яблуневих садів, виноградників, вишневих садів та других об`єктів, належних ПрАТ «Зелений Гай», з метою недопущення розкрадання та псуванні дерев і кущів, обладнання та майна, які знаходяться на охоронюваній території. В свою чергу, відповідач зобов`язався сплачувати винагороду за надані послуги не пізніше 20 числа кожного місяця в сумі 12 грн. 00 коп. за кожну годину надання послуг (в подальшому розмір обумовленої винагороди було збільшено до 15 грн. 00 коп. за годину). 05.08.2020 року договір було розірвано за домовленістю сторін. Водночас, з матеріалів справи вбачається, що умови цивільно-правового договору в частині виплати винагороди за надані послуги відповідачем належним чином не виконувалися. Зокрема, згідно наявних у справі доказів, за період з 01.07.2019 року по 31.12.2019 року позивачці нарахований дохід у розмірі 20 400 грн. 00 коп., за період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року - 20 832 грн. 00 коп. (довідки про доходи від 22.01.2020 року, 10.07.2020 року, видані ПрАТ «Зелений Гай» позивачці для подання до органів соціального захисту населення для оформлення субсидії). Крім того, виходячи з вартості погодинної оплати послуги, графіку робочих змін, складеного позивачкою, розмір нарахованої винагороди за вказаним договором за червень 2019 року складає - 2 880 грн. 00 коп., липень 2020 року - 3 600 грн. 00 коп., серпень 2020 року - 720 грн. 00 коп. При цьому, позивачка вказувала на часткове погашення відповідачем заборгованості за обумовленими виплатами в розмірі 11 000 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між тим, відповідачем не надано жодних заперечень, доказів на спростування доводів позивачки щодо існування заборгованості з виплати винагороди за цивільно-правовим договором, її розміру, в тому числі в порядку ст. 84 ЦПК України. За такого, з відповідача на користь позивачки належить до стягнення заборгованість з виплати винагороди за договором про надання послуг по охороні від 04.06.2019 року в розмірі 37 432 грн. 00 коп. з утриманням з цієї суми в подальшому обов`язкових платежів (податку, збору). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved