Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 16 жовтня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 25 жовтня 2019 року. Позивач звернулося в суд з вказаним позовом, який мотивує тим, що 08 вересня 2001 року між сторонами укладено Договір про користування електричною енергією № 1-349. Відповідно до п. 1 вказаного Договору енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати споживачеві електричну енергію, а споживач зобов`язується оплачувати таку за обумовленими тарифами у терміни, передбачені цим Договором. На підставі Закону України «Про електроенергетику» та ПКЕЕН представниками позивача було проведено обстеження електроустановок споживача щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку. В ході проведеного обстеження електроустановки представниками позивача у [PERSON] виявлено змонтовану шунтуючу перемичку з до облікового вимикача в розетку поза засобом обліку, внаслідок чого електрична енергія не обліковувалась і не сплачувалась. За фактом виявленого порушення, у відповідності до п. 53 ПКЕЕН було складено Акт про порушення ПКЕЕН № 116946 від 28 листопада 2016 року, під час складання якого був присутній чоловік споживача [PERSON] , який зауважень до акта не зазначив, та отримав примірник такого на руки. На підставі складеного Акту комісією позивача по розгляду актів про порушення ПКЕЕН, без участі споживача у відповідності до п. п. 5 п. 3.1. Методики та п. 53 ПКЕЕН було проведено визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення відповідачем ПКЕЕН та встановлено, що останнім заподіяні збитки позивачу на суму 22 991,05 грн. не облікованої електричної енергії. При цьому, протокол засідання комісії, розрахунок обсягу та вартості не облікованої електричної енергії за Актом та платіжний документ для сплати нарахованої суми згідно акту були направлені споживачу листом № 530-16/45 від 20 січня 2017 року. Оскільки вимоги про добровільну сплату за актом в сумі 22 991,05 грн. від 13 березня 2017 року та № 530-16/466 від 13 липня 2018 року відповідачем проігноровано, тому просить задовольнити позов та визнати правомірним рішення комісії Перечинсько-Великоберезнянського РЕМ по розгляду актів про порушення ПКЕЕ та ПКЕЕН, оформлене протоколом № 134/116946 від 16 січня 2017 року та стягнути з [PERSON] на користь товариства суму вартості не облікованої енергії в розмірі 22 991,05 грн., а також сплачений судовий збір. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти позову заперечили, посилаючись на обставини, зазначені у письмовому поясненні у справі, за яким вважають, що позовна заява, подана позивачем до неналежного відповідача, а підставі для стягнення з [PERSON] суми вартості не облікованої електричної енергії немає, оскільки відповідач не є споживачем позивача, не отримувала від них послуги, а отже і не має їх оплачувати. Так, представниками позивача, які за адресою: [ADDRESS] всі роки знімали показники лічильника, достеменно знали, що [PERSON] там не проживає, а відповідно і не користується електричною енергією за вказаною адресою. У зазначеному будинку проживає колишній чоловік відповідача [PERSON] , з яким вони розлучилися ще у 2011 році, веде аморальний спосіб життя, яким і привів будинок до стану, при якому проживання у ньому неможливе (знищив, розпродав усе майно, вчиняв відносно [PERSON] неправомірні дії, погрожував, не підпускаючи до будинку). Відтак, такі дії позивача, тобто обізнаність про те, що належним відповідачем має бути [PERSON] , п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» кваліфікує як нечесна підприємницька практика, а всі додані до позову документи є неналежними доказами, так як не посвідчені належним чином у встановленому законом порядку. Крім того, копії документів не відповідають вимогам Стандарту № 55 Національний стандарт України «Вимоги до оформлення документів» ДСТУ 4163-2003, а отже не можуть бути взяті судом до уваги. Також зазначає, що позовна заява подана особою, яка не має повноважень її підписувати та подавати, оскільки [PERSON] повноважень підписувати та подавати позовні заяви не має і не є керівником ПАТ «Закарпаттяобленерго». Також адвокат Бухтоярова О.В. 31 липня 2019 року подала клопотання, в якому просила долучити до матеріалів справи дві постанови ВС/КЦС, в яких відображені правові позиції, що повністю спростовують позовні вимоги.\~ У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити, посилаючись на обставини позову, а також обставин письмового заперечення, в яких посилається на те, що доказом про надання послуг позивачем саме відповідачу [PERSON] є Договір про користування електричною енергією від 08 вересня 2001 року № 1-349 та загальна картка споживання електричної енергії [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] . Також зазначає про невмотивованість тверджень представника [PERSON] на невірне посилання позивачем на норми ЦК України 2003 року, оскільки порушення ПКЕЕН та умов договору були допущені відповідачем по справі після набрання чинності ЦК України від 16 січня 2003 року, то відповідальність за такі порушення передбачена цим кодексом. Крім цього вважає всі додані позивачем докази належними, оскільки законодавством, серед обов`язкових реквізитів для засвідчення копії документу наявності відбитку печатки. Також не погоджується з доводами представника відповідача щодо обізнаності працівників позивача з тим, що [PERSON] безпосередньо не споживає електричну енергію, оскільки в обов`язки контролера входить зняття показників лічильника, а не встановлення факту проживання особи за тією чи іншою адресою та/або встановлення власника будинку. Долучені ж до матеріалів справи постанови КЦС/ВС від 09.07.2018 по справі № 369/2762/16-ц та від 11.07.2018 по справі № 336/6535/16-ц не спростовують позовні вимоги позивача, оскільки такі не стосуються такого виду порушення ПКЕЕН як самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку, яке було виявлено за адресою: [ADDRESS] . Допитані під час розгляду справи в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пояснювали, що у листопаді 2016 року у складі бригади Перечинського РЕМу проводили рейдові роботи по [ADDRESS] на приладі обліку виявили шунтуючу перемичку з дооблікового вимикача у трьохфазну розетку. До будинку їх впустив [PERSON] , який представився чоловіком [PERSON] та за результатами їх перевірки підписав складений Акт про порушення, зауважень не мав. В той же час допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] (мати відповідача) та [PERSON] (сусідка позивача за місцем її постійного проживання) пояснювали, що [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] вже понад десять років проживає за адресою: [ADDRESS] ; колишній чоловік часто приходив до неї з різними погрозами та до будинку по [ADDRESS] її навіть не впускав.\~\~\~\~\~\~\~\~ Під час розгляду справи ухвалою від 04 жовтня 2018 року постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а. с.66-67).\~\~ Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини у сфері постачання та споживання електроенергії регулюються ст.714 Цивільного кодексу України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Порядком визначення розміру і відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок розкрадання електричної енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.2006 року № 122, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року № 562 та іншими актами законодавства. Згідно з положеннями ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Матеріалами справи встановлено, що 08 вересня 2001 року між ПрАТ «Закарпаттяобенерго» в особі Перечинський РЕМ та [PERSON] укладено договір на користування електричною енергією № 1-349 (а. с. 9). Також встановлено, що представниками ПАТ «Закарпаттяобленерго» 28 листопада 2016 року було проведено перевірку дотримання Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів № 1357 від 26.07.99 (далі ПКЕЕН) в будинку споживача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в результаті якої було складено Акт про порушення № 116946 від 28.11.2016. В акті зазначено про порушення п. 4.2 ПКЕЕН, а саме: змонтована шунтуюча перемичка з до облікового вимикача в розетку поза засобом обліку, у зв`язку з чим спожита енергія не обліковувалася та не сплачувалася (а. с. 38, зворот). На підставі вказаного Акту комісією по розгляду Актів про порушення Правил було прийнято протокольне рішення від 16.01.2017 року про нарахування збитків у сумі 22 991,05 грн, вимоги за яким скеровано Кошуті [PERSON] листами від 13 березня 2017 року № 530-16/246 та від 13 липня 2018 року № 530-16/466 (а. с. 39-47). Водночас, відповідач [PERSON] зі змістом протоколу комісії та складеним на його підставі Актом про порушення не погоджується, зазначає, що за адресою споживання не проживає близько десяти років, оскільки рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2011 року (набрало законної сили 04.03.2011) шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, а відтак у будинку [ADDRESS] проживає він (а. с. 122-124). Згідно п. 37 ПКЕЕН (чинні на момент виникнення спірних правовідносин) енергопостачальник має право пропонувати побутовим споживачам додаткові послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії. Побутовий споживач в свою чергу, в силу п. 48 ПКЕЕН, несе відповідальність згідно із законодавством за порушення Правил користування електричною енергією, та зокрема, за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електричних мереж. Відповідно до п. 3.2 Положення про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів, затвердженого Наказом Міністерства палива та енергетики України № 322 від 21.06.2003, у разі висновку комісії, що пошкодження або неправильна робота лічильника сталася з вини споживача, він відшкодовує вартість робіт, пов`язаних з проведенням експертизи. При цьому пункт 3.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією для населення, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 562 від 4 травня 2006 року передбачає, що факт втручання споживача в роботу приладів обліку, факт пошкодження пломб та/або приладів обліку має бути підтверджений експертизою. Однак, матеріали справи не містять висновку проведеного експертного дослідження, яким підтверджено пошкодження відповідачем приладу обліку за адресою споживання: Закарпатська [ADDRESS] , [ADDRESS] . Таким чином, в ході розгляду справи не здобуто доказів, які надають суду законні підстави зобов`язувати відповідача вчиняти дії щодо відшкодування вартості необлікованої електричної енергії, оскільки недоведеним є порушення ними правил користування електричною енергією. Вказані висновки також викладені і у постановах Верховного Суду від 09.07.2018, справа № 369/2762/16-ц та від 11.07.2018, справа № 336/6535/16-ц. Що стосується позовної вимоги про визнання правомірним рішення комісії Перечинського РЕМ ПрАТ «Закарпаттяобленерго» з розгляду Актів про порушення ПКЕЕН, оформлене протоколом від 16.01.2017 року № 134/116946, то така вимога до задоволення не підлягає, оскільки окремого вирішення у даному випадку не потребує, оскільки є похідною від заявлених вимог. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а частиною 6 доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed