Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

В липні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» (далі ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс», підприємство «Запоріжелектротранс»), за результатами розгляду якого просить: ?визнати незаконним та скасувати пункт 2.3 Наказу відповідача про накладення на позивача дисциплінарного стягнення від 02.03.2020 року № 51-к/тм ; ? зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити на користь позивача премію за лютий 2020 року ; ?визнати незаконними та скасувати рішення атестаційної комісії відповідача протокол № 1 від 27.02.2020 року та протокол № 3 від 12.03.2020 року, а також наказ від 16.03.2020 року № 91-к/тр про зниження позивачеві класу кваліфікації з 1-го класу на 2-ий клас рішення атестаційної комісії відповідача протокол № 1 від 27.02.2020 року та протокол № 3 від 12.03.2020 року, а також наказ від 16.03.2020 року № 91-к/тр про зниження позивачеві класу кваліфікації з 1-го класу на 2-ий клас ; ?зобов`язати відповідача перерахувати заробітну плату позивача з 16.03.2020 року по 23 червня 2020 року, з урахуванням 1-го класу кваліфікації та сплатити недоплачені у зв`язку з пониженням класу кваліфікації суми заробітної плати ; ?стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що позивач працював у відповідача на посаді водія автобуса пасажирського на міських маршрутах. В травні 2020 року він отримав витяг з наказу № 51-к/тм від 2.03.2020 року ( далі Наказ №1) про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Із змісту пункту 2.3. зазначеного наказу вбачається, що йому було оголошено догану, з позбавленням прем. оплати за лютий 2020 р. на 100% за порушення п.2.8 Інструкції № 122 з охорони праці та п.2.2.4 Робочої інструкції 06.02.2020, оскільки після постановки автобуса на пост технічного обслуговування та ремонту, не підклав під колесо автобуса противідкатні упори та не дотримався ПДР України : залишив транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, внаслідок його дій допустив самовільний рух транспортного засобу, чим завдав матеріального збитку підприємству В червні 2020 року він отримав копію наказу № 91-к/тр від 16.03.2020 року ( далі Наказ №2), згідно якого , на підставі рішення засідання атестаційної комісії підприємства, протокол № 1 від 27.02.2020 року та № 3 від 12.03.2020 року, за систематичні порушення : Робочої інструкції водія автотранспортних засобів ( автобус пасажирський на міських маршрутах), Інструкції з охорони праці для водія автобуса та ПДР України, йому було знижено клас кваліфікації в 1 класу на 2 клас водія автотранспортних засобів ( автобус пасажирський на міських маршрутах) з 16.03.2020. Обидва накази вважає незаконними з огляду на таке. По-перше, в Наказі № 1 не зазначено пункт ПДР, який начебто порушив позивач. 6.02.2020 року в ремонтному боксі він залишив для ремонту закріплений за ним автобус МАЗ 205, д.н.14-51. З моменту передачі автобуса для ремонту, як на думку позивача, він перестав бути відповідальною особою за його збереження, відповідно до чого перестав бути учасником дорожнього руху, а тому не міг порушити ПДР. По вказаному факту відносно нього було складено протокол про нібито порушення ним п.15.12 ПДР України. Проте, постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 5.05.2020 року дану справу закрито на підставі п.1 ст.247 КуПАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. По-друге, згідно Порядку зниження працівнику кваліфікаційного розряду, кваліфікація робітникові може бути знижена на один розряд за грубе порушення технологічної дисципліни та за інші серйозні порушення, які спричинили погіршення якості продукції або робіт. В Наказі № 2 не встановлено, що позивачем були допущені грубі та серйозні порушення , які спричинили погіршення якості продукції або робіт. З огляду на вказане , рішення атестаційної комісії відповідача протокол № 1 від 27.02.2020 року та протокол № 3 від 12.03.2020 року, а також наказ від 16.03.2020 року № 91-к/тр про зниження позивачеві класу кваліфікації з 1-го класу на 2-ий клас є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам законодавства. Внаслідок ухвалення відповідачем незаконних рішень позивача незаконно було позбавлено премії за лютий 2020 року, йому незаконно виплачували заробітну плату за нижчим кваліфікаційним класом за частину березня, квітень, травень 2020 року, тобто в меншому розмірі. Винесення відповідачем незаконних наказів ускладнило матеріальне становище позивача ; спричинило нервовий стрес; призвело до моральних страждань та інших негативних наслідків його звичного укладу життя. Моральну шкоду він визначає у розмірі 5 000,00 грн. Як на правові підстави заявлених вимог посилається на статті 94,97,115,147,149,233,234,237-1 КЗпП України. У листопаді 2020 року від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява, за результатами розгляду якої позивач остаточно просить : ?визнати незаконним та скасування пункту 2.3 Наказу відповідача про накладення на позивача дисциплінарного стягнення від 02.03.2020 року № 51-к/тм ; ? зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити на користь позивача премію за лютий 2020 року ; ?визнати незаконними та скасувати рішення атестаційної комісії відповідача, оформлене протоколом № 3 від 12.03.2020 року, а також наказу від 16.03.2020 року № 91-к/тр про зниження позивачеві класу кваліфікації з 1-го класу на 2-ий клас ( нова редакція); ?зобов`язати відповідача перерахувати заробітну плату позивача з 16.03.2020 року по 23 червня 2020 року, з урахуванням 1-го класу кваліфікації та сплатити недоплачені у зв`язку з пониженням класу кваліфікації суми заробітної плати ; ?стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. ( а.с.117-118). У серпні 2020 року від відповідача по справі до суду надійшов відзив на позов, із змісту якого вбачається, що відповідач проти позову заперечує з огляду на те, що він є безпідставним , оскільки спірні накази базуються на нормах КЗпП України ( а.с.23-26). Заяви, клопотання учасників процесу та процесуальні дії суду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ( далі суд) від 21 липня 2020 року провадження у цій справі відкрито ; вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження ; справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні ( а.с.16-17) 21.08.2020 року від представника позивача - адвоката Вельможко О.О. до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи ( а.с.37). 21.08.2020 року від представника відповідача - адвоката Кузьміної В.О. до суду надійшли доповнення до відзиву, в яких поінформовано, що докази, що підтверджують розмір судових витрат у справі будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ( а.с.96). Ухвалою суду від 18 вересня 2020 року підготовче провадження по цій справі закрито, справу призначено до розгляду по суті ( а.с.97). 18.11.2020 року, 20.01.2021 року від представника відповідача до суду надійшли клопотання про відкладення розгляду справи ( а.с.106, 111). 9.11.2020 року від позивача до суду надійшла заява про відмову від частини позовних вимог ( а.с.126). Ухвалою суду від 19 березня 2021 року прийнято відмову позивача [PERSON] від позовних вимог до ЗКПМЕ «Запоріжелетктротранс» в частині скасування рішення атестаційної комісії відповідача протокол № 1 від 27.02.2020 року, та вимог щодо скасування рішення атестаційної комісії відповідача протокол № 1 від 27.02.2020 року та протокол № 3 від 12.03.2020 року, а також наказ від 16.03.2020 року № 91-к/тр про зниження позивачеві класу кваліфікації з 1-го класу на 2-ий клас. Закрито провадження у справі в частині скасування рішення атестаційної комісії відповідача протокол № 1 від 27.02.2020 року, та вимог щодо скасування рішення атестаційної комісії відповідача протокол № 1 від 27.02.2020 року та протокол № 3 від 12.03.2020 року, а також наказу від 16.03.2020 року № 91-к/тр про зниження позивачеві класу кваліфікації з 1-го класу на 2-ий клас. Продовжено розгляд справи за позовом [PERSON] до ЗКПМЕ « Запоріжелетктротранс» про: ?визнання незаконним та скасування пункту 2.3 Наказу відповідача про накладення на позивача дисциплінарного стягнення від 02.03.2020 року № 51-к/тм ; ? зобов`язання відповідача нарахувати та сплатити на користь позивача премію за лютий 2020 року ; ?визнання незаконними та скасування рішення атестаційної комісії відповідача, оформлене протоколом № 3 від 12.03.2020 року, а також наказу від 16.03.2020 року № 91-к/тр про зниження позивачеві класу кваліфікації з 1-го класу на 2-ий клас ( нова редакція); ?зобов`язання відповідача перерахувати заробітну плату позивача з 16.03.2020 року по 23 червня 2020 року, з урахуванням 1-го класу кваліфікації та сплатити недоплачені у зв`язку з пониженням класу кваліфікації суми заробітної плати ; ?стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. ( а.с.127-128). В суді позивач та його представник, кожен в окремості, позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві, підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечує, просить у його задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до такого. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В суді встановлено, що відповідно до наказу № 382-кп від 21 грудня 2017 року [PERSON] був прийнятий на роботу на підприємство «Запоріжелектротранс» з 22 грудня 2017 року водієм автотранспортних засобів (автобус пасажирський на маршрутах) 1 класу ( а.с.5). 6 лютого 2020 року водій [PERSON] після постановки автобусу МАЗ 203, державний номер [NUMBER] , на пост технічного обслуговування та ремонту, не підклав під колеса автобусу противідкатні упори (башмаки), в наслідок чого було допущено самовільний рух транспортного засобу. За результатом цієї події підприємству «Запоріжелектротранс» завдано матеріального збитку - розбито заднє скло автобусу, пошкоджено задню ліву стійку автобусу. В суді встановлено, що підприємство «Запоріжелектротранс» користується всіма автобусами МАЗ на підставі договорів про надання фінансового лізингу, за умовами яких при настанні страхового випадку підприємство зобов`язано негайно сповістити компетентні органи для фіксації такої події. У зв`язку з наведеним, після настання вищезазначеної пригоди, працівниками автобусного парку одразу було викликано поліцію та зафіксований страховий випадок з автобусом МАЗ 203, державний номер [NUMBER] . На виконання вимог трудового законодавства, адміністрація автобусного парку розпочала перевірку факту самовільного руху транспортного засобу та запропонувала водію [PERSON] надати письмові пояснення. В своїх письмових поясненнях від 06.02.2020 позивач зазначає, серед іншого, що «поставив автобус в бокс, включив ручник..., противідкатні упори не встановив» ( а.с.34). Згідно акту перевірки технічного стану автобусу МАЗ 203, державний номер [NUMBER] від 06.02.2020 № 2 тормозна система ручного гальма знаходиться в справному стані ( а.с.50). Відповідно п. 2.8. Інструкції з охорони праці для водіїв автобусу № 122, затвердженого наказом генерального директора підприємства «Запоріжелектротранс» від 31.07.2017 року ( далі Інструкція), після постановки автобусу на пост технічного обслуговування та ремонту необхідно загальмувати його стояночним гальмом, вимкнути запалювання, встановити ричаг перемикання передач в нейтральне положення, під колеса підкласти не менш двох противідкатних упорів (башмаків) ( а.с.44 зв.). Окрім того, з метою недопущення створення небезпечних дорожньо-транспортних ситуацій при управлінні автобусом саме водій повинен дотримуватися правил зупинки та стоянки автобусу. Залишаючи транспортний засіб, він повинен прийняти міри, що виключають мимовільний рух такого засобу, прийняти міри застереження (п. 3.20.11. зазначеної Інструкції) (а.с.47). З даною Інструкцією з охорони праці № 122 [PERSON] було ознайомлено як при прийомі на роботу, що підтверджується його особистим підписом ( а.с.28 зв.) та контрольним листом проходження навчання з охорони праці при прийомі на роботу № 325( а.с.29), так і неодноразово при проходженні інструктажів з питань охорони праці на робочому місці, що також підтверджується особистими підписами у відповідному журналі ( а.с.41-42). Окрім того, один раз на квартал в підрозділах проводяться інструктажі з охорони праці, за результатом яких комісія з перевірки знань з питань охорони праці складають протоколи. Також, згідно п. 2.2.4. робочої інструкції водія автотранспортних засобів (автобус пасажирських на міських маршрутах) водій зобов`язаний суворо дотримуватися ПДР, правил експлуатації КТЗ як під час роботи на лінії, так і під час руху по території парку ( а.с.37). Тобто, саме водій транспортних засобів зобов`язаний вжити заходи для недопущення руху автобусу на посту технічного обслуговування та ремонту. Проаналізувавши факти та пояснення позивача, адміністрація дійшла висновку про достатність підстав для притягнення водія автотранспортних засобів (автобус пасажирський міських маршрутах) [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. На підставі наказу від 02.03.2020 № 51-к/тм [PERSON] було оголошено догану та позбавлено преміальної оплати за лютий 2020 р. на 100% за порушення п. 2.8. Інструкції з охорони праці для водіїв автобусу № 122, та п. 2.2.4. робочої інструкції ( а.с.35). 05.03.2020 року в робочий день, водія [PERSON] було ознайомлено з наказом, однак від підпису він відмовився, про що було складений акт фіксації відмови від ознайомлення з наказом ( а.с.36). Таким чином, про існування цього наказу [PERSON] знав з 05 березня 2020 року, однак не вжив заходів щодо його оскарження. Аргументи позивача, висловлені як в позові, так і в суді, про те, що наказ від 02.03.2020 № 51-к/тм винесено на підставі порушення вимог ПДР України, є хибними, оскільки підприємство «Запоріжелектротранс» не є тим компетентним органом, який має повноваження розглядати адміністративні справи за порушення ПДР України. Відповідно до постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2020 року справа про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] була закрита. В цій справі судом застосований принцип «In dubio pro reo» -у випадку сумнівів справа вирішується на користь підсудного чи відповідача і в такому випадку визнає, що [PERSON] не порушував п. 15.12 ПДР України ( а.с.8). Зазначена постанова не має преюдиційного значення, скільки підприємство не було стороною чи учасником даної справи та було позбавлено можливості висловити свої аргументи та надати докази. Відносини між підприємством «Запоріжелектротранс» та [PERSON] регулюються нормами трудового законодавства України, а не Кодексом України про адміністративні правопорушення. Частиною першою статті 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Саме в межах та у відповідності до норм трудового законодавства України [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення норм п. 2.8. Інструкції з охорони праці для водіїв автобусу № 122. Вислухавши аргумент сторони позивача про те, що автобус простояв 1,5 години та покотився після того, як в ньому «побували механіки», взявши до уваги пояснення представника відповідача щодо наведеного аргументу, суд приходить до такого. В суді встановлено, що водій [PERSON] встановив автобус на пост технічного обслуговування та ремонту саме з метою здійснення в ньому ремонтних робіт, а не для відбою. Тобто саме в цей автобус, саме на тому місці, де його встановив водій [PERSON] , повинні заходити та відповідно і заходили працівники ремонтної дільниці для виконання ремонтних робіт. Проте, Інструкцією № 122 прямо передбачені дії водія при постановці автобусу на ремонт: саме водій зобов`язаний вчинити дії для запобігання самовільного руху транспортного засобу; саме водій зобов`язаний підкласти під колеса противідкотні упори (башмаки). Тобто, працівники ремонтної ділянки не зобов`язані виконувати або контролювати виконання обов`язків водія автобусу. Саме за порушення норм Інструкції № 122 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Щодо законності винесення наказу від 16.03.2020 № 91-к/тр, слід зазначити таке. На підприємстві прийнятий Колективний договір ( а.с.51,52), дія якого розповсюджується на всіх робітників та фахівців підприємства, як працюючих у момент укладання договору, так і влаштованих на роботу у період його дії, незалежно від того, чи є вони членами профспілки. Відповідно до абзацу 3 п. 3.9 Колективного договору підприємства «Запоріжелектротранс» пониження чи відновлення класу кваліфікації водіїв проводити відповідно до «Положення про атестаційну комісію підприємства «Запоріжелектротранс» з визначенням кваліфікації водіїв електротранспорту (трамвай, тролейбус) та колісних транспортних засобів» (далі Положення). Таке Положення затверджено наказом генерального директора від 27.03.2018 року №44 ( а.с.61). Згідно п. 1.4. ( а.с.61, зв.) основними завданнями атестаційної комісії є: визначення кваліфікації водіїв трамваю, тролейбусу та КТЗ (розділ 2); розгляд питань щодо присвоєння та підвищення класу кваліфікації водіям трамвая, тролейбуса та автотранспорту (розділЗ); розгляд порушень транспортної дисципліни та недоліків у роботі водіїв, що мають посвідчення водія трамвая, тролейбуса та автотранспорту, та інших посадових осіб (розділ 4). Відповідно до п. 4.2. ( а.с.63) Положення атестаційна комісія може ухвалити одне із таких рішень: - підтвердити клас кваліфікації водія трамвая, тролейбуса та автомобільного транспорту; - понизити клас кваліфікації або рекомендувати перевести на іншу роботу в разі, якщо професійні якості водія це відповідають вимогам відповідної кваліфікаційної характеристики або він має систематичні порушення Правил дорожнього руху, Правил експлуатації, інструкцій. Остаточне рішення щодо зниження класу кваліфікації або подальшої роботи водія приймає керівник підприємства (п. 4.3. Положення). Рішення атестаційної комісії з питань підвищення (зниження) класу кваліфікації оформлюється протоколом. В суді встановлено, що 27 лютого 2020 року водія [PERSON] було запрошено на засідання атестаційної комісії для розгляду питання систематичного порушення ним Робочої інструкції водія автотранспортних засобів, Інструкції з охорони праці для водія автобусу, ПДР України та ін. Серед порушень водія [PERSON] , які розглядалися на атестаційній комісії, були: -24.01.2019 порушення п. 12.1. та п. 13.1. ПДР (скоєння ДТП); -05.02.2019 порушення п. 2.9. робочої інструкції (відволікався від керування автобусом під час руху розмовою по мобільному телефону); -13.02.2019 порушення п. 2.9. робочої інструкції (відволікався: від керування автобусом під час руху ромовою по мобільному телефону); -15.02.2019 порушення п. 31.4.7. ПДР (встановлення в кабіні штор, які обмежують оглядовість з місця водія); -02.10.2019 порушення п. 5.7. робочої інструкції (неправильне оформлення квитково- облікової документації); -14.11.2019 порушення п.2.2.23 робочої інструкції (не зупинив автобус за сигналом контролера та не сприяв їм у проведенні контролю); -02.02.2020 порушення п. 2.2.7 робочої інструкції (за скаргою пасажира -не виконав розклад руху та схему руху за маршрутом). 06.02.2020р. порушення п. 2.2.4 робочої інструкції та п. 2.8 Інструкції №122 з охорони праці (не підклав противідкатні упори під колеса автобусу, внаслідок чого допущено його самовільний рух). Як пояснила в суді представник відповідача , у зв`язку з агресивною поведінкою [PERSON] , який декілька разів уходив та повертався на засідання, було прийнято рішення про перенесення розгляду питання на наступне засідання. На наступному засіданні атестаційної комісії, яке відбулося 12 березня 2020 року було повторно розглянуто питання системи порушень водієм [PERSON] . До раніше перелічених порушень на дату розгляду питання, додалося ще одне порушення, яке призвело до скарги пасажира - 02.03.2020р. порушено п. 2.2.7 робочої інструкції - не зупинявся на всіх передбачених маршрутом слідування зупинках та не виконав розклад руху. За результатами розгляду кадрової довідки, враховуючи повне та систематичне нехтування водієм встановлених робочою інструкцією та інструкцією з охорони праці правил, що свідчать про низьку якість роботи водія, яка не може відповідати 1 класу кваліфікації - атестаційною комісією прийнято рішення про пониження класу кваліфікації з 1 -го на 2-й клас, про що складений протокол від 12.03.2020 № 3 ( а.с.67). Згідно з постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 p. № 1545-XII до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу PCP з питань, які не врегульовано законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України. Тому на теперішній час під час встановлення класності водіям автомобілів слід керуватися Кваліфікаційним довідником професій робітників, яким установлюються місячні оклади, затвердженим постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС від 20.02.1984 р. № 58/3-102. Відповідно до розділу «Автотранспорт і міський електротранспорт» зазначеного Кваліфікаційного довідника, кваліфікація 3, 2, 1-го класів може бути присвоєна водіям автомобілів, які: 1) пройшли підготовку або перепідготовку в навчальних закладах за єдиними програмами, затвердженими в установленому порядку; 2) і отримали посвідчення водія з позначкою, що дає право керувати транспортними засобами певних категорій («В», «С», «D», «Е»). Крім вимог, передбачених кваліфікаційними характеристиками, для присвоєння кваліфікації 2-го і 1-го класів, водії автомобілів повинні мати: хороші показники в роботі, а саме: систематично виконувати плани, графіки перевезень і розкладу руху, не мати перевитрат пального порівняно з установленими нормами; дотримуватися трудової і виробничої дисципліни, зокрема: не мати за останні три роки роботи порушень правил дорожнього руху, які спричинили ДТП або призвели до позбавлення водійських прав, а також протягом останнього року - порушень правил технічної експлуатації правил техніки безпеки і робочих інструкцій. Якщо водій автомобіля 2-го чи 1-го класу не виконує вимоги, передбачені відповідною кваліфікаційною характеристикою, або зазначені вище додаткові вимоги, адміністрація підприємства може знизити йому клас кваліфікації. Так, на підставі наказу від 16.03.2020 № 91-к/тр [PERSON] - водію автотранспортних засобів (автобус пасажирський на міських маршрутах) 1 класу автобусного парку на підставі рішення засідання атестаційної комісії підприємства, протокол № 1 від 27.02.2020 та № 3 від 12.03.2020, за систематичні порушення: робочої інструкції водія автотранспортних засобів (автобус пасажирський на міських маршрутах), інструкції з охорони праці для водія автобуса та ПДР України, було знижено клас кваліфікації з 1 класу на 2 клас водія автотранспортних засобів (автобус пасажирський на міських маршрутах) з 16.03.2020 року ( а.с.60). З даним наказом позивач ознайомлений під особистий підпис 17.03.2020 року ( а.с.60). Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди слід зазначити таке. Абзацом 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, ,в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вина може розумітися як ставлення роботодавця до здійснюваного порушення трудових прав працівника, можливість оцінити відповідність Своєї поведінки нормам трудового законодавства, у тому числі й положенням щодо охорони праці. Другою умовою, за якої настає така відповідальність і, відповідно, обов`язок роботодавця відшкодувати моральну шкоду, є факт порушення роботодавцем законних трудових прав особи. Заподіяння моральної шкоди - це наявність факту порушення трудових прав працівника, що призводить до негативних змін у його житті внаслідок усвідомлення факту їх порушення та викликає у нього душевні, психічні або фізичні страждання. Третьою умовою, з якою пов`язане настання відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди, є протиправність дій роботодавця. Так, на роботодавця покладається активний (вчинення певних дій, передбачених чинним трудовим законодавством) і пасивний обов`язок (не порушувати трудові права працівників). Протиправність діяння заподіювана моральної шкоди (роботодавця) полягає в невиконанні ним своїх обов`язків щодо забезпечення законних трудових прав працівника, а також у порушенні законних трудових прав працівника, якщо це порушення призводив» до душевних, психічних або фізичних страждань останнього. Четвертою і обов`язковою умовою настання відповідальності за заподіяну працівникові моральну шкоду є причинний зв`язок протиправної поведінки роботодавця і моральної шкоди, що настала, де протиправність виступає причиною, а моральна шкода - наслідком. Відсутність причинного зв`язку означає, що моральна шкода заподіяна не поведінкою роботодавця, а іншими причинами. Таким чином, лише наявність усіх чотирьох вищезазначених умов є підставою для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди. Тоді як відсутність хоча б однієї з них свідчить про необґрунтованість та недоведеність відповідних позовних вимог. В даному випадку порушення водієм норм п. 2.8. Інструкції з охорони праці для водіїв автобусу № 122, а саме: водій під колеса повинен підкласти не менш двох противідкатних упорів (башмаків) - підтверджується особисто водієм [PERSON] в письмових поясненнях. Саме протиправні дії позивача призвели до притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Також, пониження класу кваліфікації позивачу здійснено в порядку, передбаченому законодавством, уповноваженим органом та за наявністю правових підстав для цього, оскільки якість виконання роботи позивачем свідчила про систематичність порушень встановлених правил, настання негативних наслідків для відповідача, що свідчить про те, що така робота не може відповідати встановленим вимогам для водія 1 класу. Вина підприємства «Запоріжелектротранс», як і ознаки всіх чотирьох складових, у здійсненні систематичних порушень позивачем норм робочої інструкції, Інструкції з охорони праці для водіїв автобусу № 122 та ДЦР України, за результатом яких водія [PERSON] понизили класність - відсутня. Як пояснила в суді представник відповідача основною діяльністю підприємства «Запоріжелектротранс» -є надання якісних послуг з перевезення пасажирів. Підприємство в першу чергу вимагає від своїх працівників, а особисто від водіїв, дотримання та виконання вимог ПДР, інструкцій та правил. Це є запорукою безпечного перевезення пасажирів. Саме вина та протиправна поведінка позивача призвела до притягнення його до дисциплінарної відповідальності та застосування інших заходів правового впливу. На підставі встановлених в суді обставин, перевірених наявними в матеріалах справи доказами, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню у повному обсязі..

Outcome: dismissed