Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

В листопаді 2013 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області про визнання права на спадщину, третя особа: Петриківська державна нотаріальна контора та [PERSON] Позивач просить визнати за нею право на спадщину, що залишилася після смерті її батька [PERSON], а саме на домоволодіння розташоване за адресою [ADDRESS] [PERSON] посилається на те, що [INFO] року помер її батько [PERSON] За життя, 19.02.2003 року, він склав заповіт, яким все своє майно він заповів їй. Після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається з домоволодіння розташованого за адресою [ADDRESS] В установлений законом строк вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за відсутності у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно. Спадковий житловий будинок побудував її батько за життя на виділеній йому для будівництва земельній ділянці та він в 1992 році виготовив технічну документацію на даний будинок, але провести державну реєстрацію не встиг. Позивач в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог та визнання за нею, саме, права на спадщину, що залишилася після батька. [PERSON] пояснила, що майно померлого батька, крім неї, успадкувала дружина померлого [PERSON], з якою вона в судовому засіданні уклала мирову угоду та визначилася щодо розподілу спадкового майна. Позивач заперечує проти залучення іншого спадкоємця - [PERSON], до участі в справі. Відповідач Лобойківська сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області надала до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника та проти позовних вимог не заперечує (а.с 21). Третя особа Петриківська державна нотаріальна контора надала до суд клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с. 28). Третя особа [PERSON] надав до суду заяву, в якій зазначено, що він з позовними вимогами [PERSON] згідний (а.с. 39). Суд заслухавши позивача та його представника вважає в задоволенні позовних вимог відмовити з наступних підстав: Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с. 5). За життя, 19.02.2003 року, [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки Петриківська державна нотаріальна контори, крім позивача, з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON]., за законом на обов'язкову часту, звернулася [PERSON] (а.с. 34). Відповідно до ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22.07.2011року, провадження в справі за позовом [PERSON] до Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, треті особи: Петриківська державна нотаріальна контора та обласне комунальне підприємство «Дніпродзержинське БТІ» закрито через укладення сторонами мирової угоди (а.с. 45-46). Постановою державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори від 24.03.2010 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] через відсутність у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно: домоволодіння розташоване за адресою [ADDRESS] Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Нормами статі 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК України). Вказані [PERSON] обставини, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги, свідчать про відсутність спору між сторонами щодо її права на спадкування в розумінні статтей 1217, 1222 та 1223 ЦК України, як спадкоємця за заповітом померлого [PERSON] Так, надана нею постанова державного нотаріуса про відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину, якою позивач мотивує наявність спору та необхідність звернення до суду, свідчить про визнання нотаріусам її як спадкоємця за заповітом, але відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно, які є підставною для видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги не уточнила. Оскільки, судовому захисту підлягає не будь-яке право особи, а лише порушене, невизнане або оспорювань, тому, в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права на спадщину після померлого [PERSON], суд вважає відмовити, як безпідставно заявлених. Крім того, судом встановлено, що є інший спадкоємець, яка в передбаченому законом порядку прийняли спадщину, при цьому позивач відмовляється залучити [PERSON] до участі у справі в якості співвідповідача, суд позбавлений можливості здійснити дану процесуальну дію самостійно. Дотримуючись принципів змагальності сторін та дистозитивності цивільного судочинства, визначених статтями 10 та 11 ЦПК України, з метою захисту прав та інтересів всіх осіб, кого стосується предмет спору, суд вважає, що визначене позивачем колом осіб, які беруть участь у справі, позбавляє його можливості повно з'ясувати всі обставини справи та є підставою для відмови в задоволенні позову. Судом не приймається пояснення позивача, що між зазначеними спадкоємцями відсутній спір про розподіл спадкового майна, оскільки між ними укладена мирова угода тому, що позивачем не надано суду доказів, що дана угода дотримана та виконана сторонами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed