overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин з її матір'ю - [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що вона працює на ВП Волочиський машинобудівний завод ПАТ «МОТОР СІЧ» і відповідно до умов колективного договору працівникам заводу в разі смерті їх батьків виплачується відповідна грошова допомога. [INFO] померла матір заявника - [PERSON], проте [PERSON] було відмовлено у виплаті вказаної допомоги у зв'язку з тим, що відсутні документи, які підтверджують родинні зв'язки заявника з її матір'ю. Встановлення факту родинних відносин [PERSON] необхідно для отримання допомоги в зв'язку зі смертю матері. Заявник [PERSON] в судовому засіданні свою заяву підтримала з викладених у ній підстав. Представник заінтересованої особи - ВП Волочиський машинобудівний завод ПАТ «МОТОР СІЧ» в судове засідання не з'явився, надіславши суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, проти заяви не заперечує. Свідки [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, в суді підтвердили факт родинних відносин [PERSON] з її матір'ю [PERSON] Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], яка народилася [INFO] в м. Волочиську Хмельницької області, є донькою [PERSON], яка померла [INFO] в м. Волочиську Хмельницької області. Вказані обставини підтверджуються доказами у справі: показаннями в суді свідків [PERSON] та [PERSON]; даними: паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, свідоцтва про народження заявника; витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00017964945 від 25 квітня 2017 року; свідоцтва про смерть [PERSON]; висновку відділу ДРАЦС про внесення змін, доповнень до актового запису цивільного стану від 24.11.2017 року; листа № 1706 від 09.11.2017 року, виданого директором ВП Волочиський машинобудівний завод ПАТ «МОТОР СІЧ»; довідки № 5469 від 08.11.2017 року, виданої начальником Волочиського КП ЖЕК. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO] була матір'ю [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документу посилаючись на те, що 04 травня 2017 року померла її мати [PERSON], після смерті матері відкрилась спадщина, яку заявник прийняла у відповідності до ст. 1268 ЦК України. Проте одержати свідоцтво про право на спадщину не може в звязку із тим, що в документі, який підтверджує її спорідненість з матірю, а саме в свідоцтві про народження, прізвище матері вказано як [PERSON], замість [PERSON], крім того в свідоцтві про право власності на житло прізвище матері зазначено [PERSON] замість [PERSON]. Представник заявника, [PERSON], надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Зацікавлена особа, Ізюмська міська рада Харківської області, надала суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника. Судовим розглядом встановлено, що батьками заявника, згідно копії свідоцтва про народження, є [PERSON] (російською мовою) та [PERSON] ( російською мовою) ( а.с.14). [PERSON] 06.10.1984 року уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с.9). [PERSON], [INFO] померла 04 травня 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.8). Із копії свідоцтва про право власності на житло від 03 липня 1996 року вбачається, що квартира № 51 в будинку № 35 А по проспекту Леніна в м. Ізюмі, Харківської області належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сімї (а.с.10). [PERSON] зареєстрована в [INFO] з 16.11.2002 року ( а.с.13). Із копії паспорту та копії свідоцтва про смерть матері заявника вбачається, що її прізвище [PERSON]. Ізюмська державна нотаріальна контора в листі № 2625/02-17 від 13.11.2017 року повідомила заявника що після смерті матері видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири, розташованої в м. Ізюмі Харківської області, пр-т. Незалежності,35-а кв. 51, Ізюмська державна нотаріальна контора не має можливості, так як є розбіжності в написанні прізвища матері в свідоцтві про народження та в правовстановлюючому документі на вказану квартиру (а.с.15). Встановлення даних фактів носить для заявника юридичне значення. Пунктами 1,6 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження, цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, зібрані в справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту родинних відносин між заявником і її матірю [PERSON], яка померла 04 травня 2017 року та факту належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло від 03 липня 1996 року померлій [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком №14 по вул. Сугерова в с. Стріхівці Ярмолинецького району Хмельницької області, який належить їй на праві власності. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що являється власником житлового будинку №14 по вул. Сугерова в с. Стріхівці Ярмолинецького району Хмельницької області. [PERSON] була дружиною її сина [PERSON], проживала і була зареєстрована у належному позивачу будинку. Однак протягом останніх чотирьох років відповідач без поважних причин не проживає у вказаному будинку і місце її перебування позивачу не відомо. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в заяві, та пояснила, що [PERSON] - її бувша невістка. Вона проживала і була зареєстрована у належному їй будинку, однак 25 серпня 2013 року [PERSON] виїхала і з того часу місце її перебування невідоме. Відповідач [PERSON], яка вважається такою, що у встановленому порядку оповіщена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] до серпня 2013 року проживала у належному [PERSON] на праві власності житловому будинку №14 по вул. Сугерова в с. Стріхівці Ярмолинецького району Хмельницької області, як член сім'ї позивача. У серпні 2013 року відповідач змінила постійне місце проживання. Дані обставини підтверджуються: договором купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 27.02.2007 (а.с. 7); довідкою Стріховецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області №155 від 15.11.2017 про те, що [PERSON] зареєстрована [INFO] (а.с. 11); довідкою виконкому Стріховецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області №675 від 27.10.2017 про те, що [PERSON] і її діти [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], не проживають на території села з 25.08.2013 (а.с. 9). Крім того, дані обставини підтверджуються показаннями позивача, допитаної як свідка. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що [PERSON] відсутня без поважних причин у будинку №14 по вул. Сугерова в с. Стріхівці Ярмолинецького району Хмельницької області, який належить на праві власності [PERSON], з серпня 2013 року, тобто понад 4 роки, а тому вона втратила право на користування вказаним житлом. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що 08 серпня 2015 року зареєструвала шлюб з відповідачем, про що в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області було зроблено актовий запис № 205. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Шлюб у позивача другий. Спільне життя не склалося, в сімї відсутнє взаєморозуміння. Можливості зберегти сімю немає. Подружні відносини припинені остаточно з жовтня 2017 року. З цього часу сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. За таких обставин суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем 21 листопада 1998 року у відділі реєстрації актів цивільного стану в Олександрівській сільській раді Ізюмського району Харківської області. Від даного шлюбу мають двох доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося. Можливості зберегти сімю немає. Подружні відносини припинені з травня 2017 року. Позивач просить шлюб розірвати. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. За таких обставин суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 26.07.2003 року в Відділі реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 184. До шлюбу вступила вперше. Дошлюбне прізвище [PERSON]. Від подружніх стосунків мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], котрі мешкають разом з позивачем. Подружні стосунки з відповідачем припинили з листопада 2017 року, позивач не має наміру продовжувати відносини. Впродовж значного часу сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, та позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач просить шлюб розірвати. Позивач надала заяву про розгляд справи у заочному порядку у її відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Справа призначалась до розгляду неодноразово, відповідачеві [PERSON] направлялися повістки, які повернулись до суду як не вручені поштою з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом з таких підстав неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON], оскільки він належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не з'явився в судове засідання, заперечень проти позову не надав, заяви про розгляд справи у її відсутності не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України. За таких обставин суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

в листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказує, що 16.12.1999 року у Єлиховицькій сільській раді Золочівського району Львівської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. У цьому шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач не працює, сімю належним чином не забезпечує, зловживає алкогольними напоями, принижує її, застосовує до неї фізичну силу, що було причиною відповідного звернення до правоохоронних органів. Вказує, що їх шлюбні відносини фактично припинилися, а шлюб існує лише формально та суперечить її інтересам, тому просить такий розірвати. В судовому засідання позивач заявлені вимоги підтримала, просить позов задовольнити, надала пояснення аналогічні доводам позовної заяви. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Позовні вимоги визнані відповідачем після оголошення змісту заявлених позовних вимог та надання пояснень позивачем, тобто вже після початку розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч.1 ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається з свідоцтва про одруження серії І-СГ № 050031, сторони зареєстрували шлюб 16.12.1999 року у Єлиховицькій сільській раді Золочівського району Львівської області, актовий запис № 13. З матеріалів справи судом встановлено, що за час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві та поясненнях позивача, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, різні погляди на шлюб та сімю, зловживання відповідачем алкогольними напоями, приниженням ним її гідності, застосуванням відповідачем до позивача фізичної сили. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3,4 ст 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження шлюбу, у звязку з чим доцільно такий розірвати, а позов відповідно задоволити. \~Окрім цього, у відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 гривень. \~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 9 листопада 2010 року сторони перебувають у шлюбі. Під час спільного проживання у них народилися діти: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що спільне життя не склалось через взаємну неповагу, у звязку із чим з листопада 2017 року сторони припинили спільне проживання. З огляду на викладене позивач просить її вимоги задоволити в повному обсязі. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд розірвати шлюб. Відповідач подав до суду ідентичну заяву, в якій позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 2010 року, мають спільних дітей сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про одруження та копіями свідоцтва про народження дітей. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з 6 листопада 2017 року, у звязку із відсутністю взаєморозуміння, вжиті судом заходи для примирення подружжя бажаний результатів не дали, оскільки сторони продовжують наполягати на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить інтересам позивач. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Миропільської селищної ради Житомирської області, в якому зазначила, що 14 грудня 2004 року помер її батько [PERSON], внаслідок\~ чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що\~ вона є спадкоємцем [PERSON], однак, у встановлений законом строк вона не подала нотаріусу заяву про прийняття даної спадщини, оскільки не була обізнана про наявність спадкового майна, позивач просить визначити їй додатковий строк для подачі такої заяви.\~ В судове засідання учасники справи не з'явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Згідно з частиною 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за \~наявності \~для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272 частини 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Миропільської селищної ради Житомирської області, в якому зазначила, що 25 травня 2010 року померла її мати [PERSON], внаслідок\~ чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що\~ вона є спадкоємцем [PERSON], однак, у встановлений законом строк вона не подала нотаріусу заяву про прийняття даної спадщини, оскільки не була обізнана про існування заповіту, позивач просить визначити їй додатковий строк для подачі такої заяви.\~ В судове засідання учасники справи не з'явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, а відповідач позов визнав. Згідно з частиною 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за \~наявності \~для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272 частини 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Романівської сільської ради Романівського району Житомирської області, в якому зазначила, що 12 лютого 2016 року помер її батько [PERSON], внаслідок\~ чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що\~ вона є спадкоємцем [PERSON], однак, у встановлений законом строк вона не подала нотаріусу заяву про прийняття даної спадщини, оскільки вважала, що спадщину після смерті батька прийняла його співмешканка. В судове засідання учасники справи не з'явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, а відповідач позов визнав. Згідно з частиною 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за \~наявності \~для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272 частини 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved