Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

В липні 2019 року позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. В обґрунтування позову зазначено, що 22.05.2019 року відбулось залиття квартири [ADDRESS] , власником якої є позивач. Залиття відбулось з вини власника квартири [ADDRESS] . Відповідно до акту, причиною залиття квартири [ADDRESS] був порив стоякової труби ГВП в ванній кімнати внаслідок корозії металевих стінок труби з порушенням умов її експлуатації. Внаслідок залиття позивачу було завдано матеріальну шкоду в сумі 72290,00 грн., що підтверджується звітом про оцінку матеріального збитку заподіяного внаслідок залиття. За таких підстав, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 72290,00 грн., а також судові витрати. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.07.2019 року було відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10.10.2019 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено в повному обсязі. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідачем [PERSON] 31.01.2020 р. було подано до суду заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.05.2020 року було скасовано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10.10.2019 року та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про слухання справи у його відсутність та відсутність позивача. Відповідач та його представник проти позовних вимог заперечували та просили відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні послався на розсуд суду. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 17.07.2012 року ( а.с. 6). Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 26). Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В позов заяві зазначено, що 22.05.2019 року з вини відповідача [PERSON] , яка проживає в квартирі № 55 , відбулося залиття квартири [ADDRESS] . В матеріалах справи міститься акт комісії ЖЕД-5 Святошинського району м. Києва від 22.05.2019 року, з якого вбачається, що залиття квартири № 43 сталося внаслідок пориву стоякової труби ГВП в ванній кімнати внаслідок корозії металевих стінок труби з порушенням умов її експлуатації, власником квартири № 55 . Таким чином, встановлено, що залиття квартири позивача відбулося з вини відповідача, яка в силу закону має нести майнову відповідальність за заподіяну шкоду. На підтвердження своїх доводів щодо розміру завданого матеріального збитку, стороною позивача було надано звіт № 23/19 про оцінку збитків від 17.06.2019 р. складеного ФОП « [PERSON] », відповідно до якого розмір матеріальних збитків, який був завданий [PERSON] в результаті пошкодження квартири [ADDRESS] в наслідок залиття становить 72290,00 грн. (а.с. 11-16). Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили факт залиття квартири. За таких обставин, при визначенні розміру завданої шкоди, суд вважає за можливе покласти в основу рішення наданий позивачем звіт, оскільки, будь-яких клопотань з боку сторони відповідача в частині призначення у справі відповідної судової експертизи до суду не надходило. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позову знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за вимогу про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved