Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

В обґрунтування позову позивач вказала, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 12.10.1999 року ВР№ 462276 їй на праві власності належить домоволодіння по вулиці Гагаріна 57 с. Білозіря Черкаського району Черкаської області , а саме житловий будинок з прибудовою дерев'яний, обкладений цеглою під літ. «А-1,а» та господарські і побутові споруди. 09.02.2011 року КП «Черкаським обласним об'єднане бюро технічної інвентаризації» на домоволодіння видано технічний паспорт, в якому вказано, що всі споруди введено в експлуатацію і на плані показано їх розміщення на земельній ділянці, з вказівкою ширини домоволодіння від вулиці Гагаріна -20,00 м Згідно рішення Білозірської сільської ради № 11-9/6 від 20.04.2011 року надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою [PERSON] Л В щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0.17 Га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою с. Білозір'я вул. Гагаріна,57. Землевпоряднику сільської ради провести відмежування земельних ділянок в натурі та внести відповідні зміни до земельно-облікових документів. Сусіднє домоволодіння №59 по вул. Гагаріна с. Білозір'я Черкаського району Черкаської області належить відповідачу - [PERSON]. Раніше між даними домоволодіннями існував дерев'яний паркан. Власник домоволодіння №59 без будь-яких погоджень з власником домоволодіння №57 самовільно побудував з порушенням будь-яких вимог ДБН України по самій межі дві будівлі, а саме будівлі в технічному паспорті [PERSON] сарай Г і будинок [PERSON] цьому замість паркану стали служити стіни даних будівель, дані будівлі не були узаконені в установленому порядку і являються самочинними. Дозволу на їх будівництво та узаконення ніхто не питав і такого дозволу не існує. Згідно вимог ст.376 ЦК України це самовільні будівлі, які підлягають зносу, так як збудовані без належного дозволу, без належно затвердженого проекту і з істотними порушеннями будівельних норм і правил, чим порушують мої права як власника сусіднього домоволодіння. Крім того [PERSON] на початку 2013 року пішла ще далі і зруйнувала залишки старого дерев'яного паркану, самовільно зрізала дерево абрикоси біля її будинку і встановила бетонний паркан прямо під будівлю житлового будинку позивача, при цьому зруйнувала відмостку. Відповідно до протоколу погоджувальної комісії Білозірської сільської ради від 23.09.2013 року встановлено порушення старих межових знаків між домоволодіннями №57 і №59 по вул. Гагаріна с. Білозір'я Черкаського району Черкаської області, перенесення межі гр-кою [PERSON] в сторону домоволодіння №57, яке належить [PERSON] на 28 см, а також встановлення нової бетонної огорожі на новому місці з руйнуванням відмостки біля будинку №57 по вул. Гагаріна с. Білозір'я. Відповідно до висновку №66/буд. експертного будівельно-технічного дослідження від 11.12.2013 року при обстеженні будинковолодіння №57 по вул. Гагаріна в с. Білозір'я Черкаського району Черкаської області визначено, що на час огляду частина бетонної відмостки житлового будинку вздовж залізобетонного паркану зі сторони домоволодіння (власник [PERSON]Д.) зруйнована: мають місце масові прогресуючі наскрізні тріщини, відколи її частин зі здриганням. Згідно висновку відмостка ремонту не підлягає, необхідно її розібрати і виконати нову у відповідності з вимогами ДБН України. Причиною руйнування відмостки житлового будинку №57 по вул. Гагаріна є виконання будівельних робіт по встановленню залізобетонного паркану між земельними ділянками №57 і №59 по вул. Гагаріна с. Білозір'я Черкаського району безпосередньо поруч з нею, тобто при виконанні котлованів під фундаменти стовпів залізобетонної огорожі та наступних монтажних робіт залізобетонних плит та стовпів. Відповідно до вимог а.3.25 ДБН паркан між земельними ділянками повинен бути встановлений на відстані не менше 1,0 м від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку. При таких умовах атмосферні води будуть стікати зі стін будинку та з залізобетонної огорожі і через зруйновану відмостку замочувати цоколь та фундаменти будинку, та приведе до розшарування цегли цоколю та вимивання розчину між цеглинами, вимивання ґрунтової або піщаної подушки під підошвою фундаменту, що загрожує руйнуванням будівлі в зв'язку з неоднорідним осіданням фундаментів. Вартість будівельних робіт з відновлення відмостки житлового будинку №57 по вул. Гагаріна. пошкодженої при встановленні бетонного паркану між домоволодіннями №57 і №59 по вул. Гагаріна с. Білозір'я Черкаського району Черкаської області станом на дату виконання експертного дослідження становить 1886.4 гривень. Самовільно побудувавши будинок В та сарай Г без відповідних дозволів і з порушенням принципів добросусідства, грубо порушивши межу між домоволодіннями і встановивши з порушенням вимог ДБН України залізобетонний паркан [PERSON] порушує право позивача на вільне користування власністю, просила суд усунути перешкоди в користуванні її майном шляхом зобовязання відповідача знести самовільно збудовані будівлі- будинку В та сарая Г, демонтажу встановленого залізобетонного паркану між земельними ділянками №57 і №59 по вул. Гагаріна с. Білозір'я Черкаського району та встановлення його по старій межі з дотриманням вимог норм ДБН України, тобто на відстані не менше 1,0 м від найбільш віддаленої точки житлового будинку та відшкодування спричинених матеріальних та моральних збитків. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали, просили суд його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, та в подальшому зменшили розмір позовних вимог, та уточнивши їх просили суд усунути [PERSON] перешкоди в користуванні майном - будинком з відмоткою в домоволодінні №57 по вул. Гагаріна с. Білозір'я Черкаського району Черкаської області з боку [PERSON] зобовзавши [PERSON] демонтувати залізобетонний паркан між домоволодіннями №57 і №59 по вул. Гагаріна с. Білозір'я Черкаського району Черкаської області., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальних збитків по відновленню відмостки біля будинку №57 по вул. Гагаріна с. Білозір'я Черкаського району Черкаської області в сумі 1886,40 грн. та 2000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, та судові витрати по справі 229.4 гривень судового збору, витрати на проведення експертного дослідження 1000 гривень, 1000 гривень витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] заперечували, та пояснили суду, що відповідач [PERSON] не здійснювала самовільного захвату земельної ділянки позивача а лише замінили старий існуючий деревяний паркан на новий залізобетонний. Заміна паркану проходила рівно по лінії раніш встановленого старого, а тому межових знаків не порушувала. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням учасників процесу, приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного: На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.10.1999 року ВР№ 462276 позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння по вулиці Гагаріна 57 с. Білозіря Черкаського району Черкаської області. Сусіднє домоволодіння №59 по вул. Гагаріна с. Білозір'я Черкаського району Черкаської області належить відповідачу - [PERSON]. Відповідач [PERSON] на початку 2013 року зруйнувала залишки старого дерев'яного паркану між домоволодіннями та встановила бетонний паркан. Частина встановленого відповідачем паркану розташована на відстані менше 1.0 м від стін будинку позивача дані обставини встановлені в судовому засіданні з пояснень сторін, визнані та не заперечувались сторонами. Згідно ч.ч.4 та 7 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам та свободам громадян. У відповідності до ч.ч.2 та 3 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав, особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб чи завдати шкоди довкіллю. А також не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням права в інших формах. Відповідно п. 3.25* Державних будівельних норм України ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни слід приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, які перешкоджають стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок». Суд вважає, що відповідач [PERSON] при встановленні паркану порушила правила добросусідства та вимоги п. 3.25* ДБН 360-92 відповідно яких мінімальна відстань від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку до огорожі сусіднього будинку повинна становити не менше 1,0 м. Тобто паркан між земельними ділянками повинен бути встановлений на відстані не менше 1,0 м від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку, та приходить до висновку про необхідність задоволення позову щодо демонтажу частини паркану що розташована на відстані менше 1.0 м. від найбільш виступаючої частини будинку позивача [PERSON] Щодо вирішення позову в іншій частині позовних вимог суд керується наступним: Відповідно до ч.1 ст. 79 ЗК України, земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунень будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з правилами ст. 125 ч.ч. 1,3 ст. 126 ЗК України право власності та постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Виходячи із змісту зазначених статей у позивача на час вирішення спору не виникло право власності на земельну ділянку, на якій розташований належний їй на праві власності житловий будинок, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку вона не отримувала, межі земельної ділянки, якою вона користується, в установленому законом порядку в натурі не визначені. Державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою по вул.Гагаріна, 59, с.Білозіря Черкаського району Черкаської області, також не отримувала і відповідач [PERSON] Суд вважає безпідставним посилання погоджувальних комісій Білозірської сільської ради. на дані технічних паспортів домоволодінь позивача і відповідача щодо ширини їх земельних ділянок, оскільки техпаспорт на домоволодіння не є правовстановлюючим документом на земельну ділянку і розміри земельної ділянки в техпаспорті вказуються приблизні. Згідно положень ЗК України точні розміри земельних ділянок визначаються відповідною землевпорядною організацією із закріпленням межових знаків в натурі, з подальшим їх визначенням в проекті відведення земельної ділянки та державному акті. Вказані документи сторонами не були оформлені, межі в натурі не визначені. До встановлення нового бетонного паркану, земельні ділянки позивача і відповідача фактично були розділені тимчасовим деревяним парканом. Дані обставини були встановлені рішенням Черкаського районного суду від 31 липня 2013 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Білозірська сільська рада Черкаського району про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. З викладеного суд приходить до висновку, що позивач не довів що при будівництві паркану відповідачем були порушені межі між їхніми земельними ділянками. Не є достатніми доказами порушення відповідачем меж земельних ділянок в даному випадку і показання свідків [PERSON] О,М. та [PERSON] які під час допиту в судовому засіданні вказували на такі порушення. Таким чином позовні вимоги щодо знесення паркану в частині що знаходиться на відстані більше 1.0м. від будинку позивача суд вважає недоведеними, оскільки позивач як на підставу задоволення позову в цій частині посилався на ту обставину, що при його встановленні відповідачем були порушені межі земельних ділянок з боку відповідача. Суд вважає що позивачем також не доведено причинно-наслідкового звязку між будівництвом паркану відповідачем та руйнуванням відмостки біля будинку позивача так і вартості ремонту даної відмостки оскільки як на доказ цього позивач та її представник посилались на матеріали експертного будівельно-технічного дослідження № 66 від 11 грудня 2013 року яке було проведене за клопотанням представника позивача [PERSON] Суд вважає що дане дослідження не є допустимим доказом оскільки відповідач з його висновками не погодився, дане дослідження було проведено поза межами розгляду даної справи, при його проведенні експерт не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, та не було забезпечено дотримання передбачених ЦПК України прав відповідача. Судом додатково було розяснено сторонам право заявити клопотання про призначення експертизи, такі клопотання від учасників процесу не надходили. Недоведеними вважає суд і позовні вимоги щодо відшкодування позивачу моральної шкоди оскільки ні в позовній заяві ні в судовому засіданні позивач не довела якими саме неправомірними діями відповідача їй заподіяна така шкода та в чому вона виразилась. Не підлягають також стягненню з відповідача витрати позивача за проведення експертного дослідження, оскільки воно проводилось поза межами судового розгляду справи та не відносяться до судових витрат.

Outcome: partial