Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

в обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що йому на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Коломия, по вул. Садовського, 22а, Івано-Франківської області. З 2000 року відповідач фактично не проживає в даному будинку, не бере участі у витратах по його утриманню, не дбає про його схоронність, не сплачує комунальних послуг. У вказаному будинку відсутні будь-які речі відповідача. Запропонувати останньому в добровільному порядку зняти з реєстрації своє місце проживання позивач не має можливості, оскільки він не підтримує з ним будь-яких відносин та місце його перебування невідоме. Тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним будинком. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 03.02.2017 року він подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності та згідний на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був двічі повідомленим належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання у спірному будинку, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.20). Надісланий на вказану адресу судовий виклик в судове засідання 03.02.2017 року відповідачу не вручено в звязку з непроживанням за вказаною адресою (а.с. 23). Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 04.05.1995 року Бюро по приватизації державного житлового фонду згідно з розпорядженням №4768 від 13.03.1995 року, та даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 74132884, виданого 28.11.2016 року управлінням надання адміністративних послуг Коломийської міської ради Івано-Франківської області, позивач вказаний власником вищевказаного будинку (а.с.4, 5). Довідкою №1730, виданою 08.12.2016 року сектором видачі довідок відділу управління комунальним майном Коломийської міської ради, стверджується, що місце проживання відповідача зареєстроване в зазначеному будинку (а.с. 12). Будинковою книгою для прописки громадян №5053, що проживають в спірному будинку, стверджується, що в зазначеному будинку зареєстроване місце проживання відповідача (а.с.6-10). Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання. Ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Згідно з вимогами ч.1 ст.6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням, оскільки він протягом тривалого часу, а саме з 2000 року там не проживає. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст. 317, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст.71, 72, 163 ЖК України, ст.6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні та,

Outcome: approved