Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

В листопаді 2013 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на перетинання державного кордону неповнолітньої [PERSON], [INFO] без супроводу та згоди батька, посилаючись на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано 20 липня 2012 року. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з нею. 18.07.2013р. між нею та «Райфайзен Банк Інтернешнл АГ» був укладений трудовий договір, відповідно до якого їй визначене постійне місце роботи в Австрії, заброньовано квартиру та гарантовано місце в дитячому дошкільному закладі для доньки. Крім того, вона планує вивозити доньку до інших країн з метою відпочинку, оздоровлення, навчання, однак відповідач не надає згоди на виїзд доньки за межі України. Протягом розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги та просить надати дозвіл на тимчасовий багаторазовий виїзд неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] за кордон разом з матір'ю, [PERSON], без згоди та супроводу батька, [PERSON], до 31.12.2016р. до усіх країн Шенгенської угоди і до Російської Федерації - з туристичною, навчальною метою, з метою відвідування родичів, а також для оздоровлення і відпочинку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином. Згідно поданої заяви просить слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечує. 3-тя особа в судове засідання не з'явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, а тому суд вважає можливим слухати справу у відсутність її представника. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.02.2005р. по 20.07.2012р. (а.с. 7). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживає разом із матір'ю (ас 6). Згідно копії трудового договору від 2.08.2013р., укладеного між позивачкою та «Райфайзен Банк Інтернешнл АГ», позивачці надається робота співробітника банку в м. Відень /Австрія/ строком на шість місяців /ас 36-40/, 27.11.2013р. позивачкою бук укладений договір суборенди, відповідно до якого вона орендує двокімнатну квартиру в м. Відень /ас 41-55/, згідно повідомлення від 2.09.2013р. заброньовано місце в дитячому садку м. Відень для [PERSON] /ас 57/. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 4 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004р. № 380, оформлення громадянам України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби самостійного виїзду таких осіб за кордон. Згідно ч. 18 зазначених вище правил оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Оскільки між позивачкою та «Райфайзен Банк Інтернешнл АГ» укладений трудовий договір, відповідно до якого позивачці надається робота співробітника банку в м. Відень строком на 6 міс., позивачкою укладено договір оренди житла та заброньовано місце в дитячому садку для малолітньої доньки, суд вважає необхідним надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] до Австрії разом з матір'ю [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON] на час дії трудового договору від 2.08.2013р. Діючим законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, а не постійні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі. Позивачкою не наведено правові підстави надання дозволу на тимчасовий багаторазовий виїзд дитини без згоди батька до 31.12.2016р. до усіх країн Шенгенської угоди і до Російської Федерації, крім визначеної ст. 4 Закону можливості ухвалення судом рішення на виїзд, а не на виїзд без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, до досягнення дитиною певного віку. Окрім того, чинним законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні. За таких обставин суд вважає, що вимога позивачки про надання дозволу на багаторазовий виїзд дитини за кордон не грунтується на вимогах закону. Крім того, дозвіл на виїзд дитини за кордон у разі необхідності позивачка має можливість отримати у відповідача відповідно до ч. 1 ст. 4 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», який в поданій заяві визнав позовні вимоги, а тому підстав для задоволення позову в цій частині немає. На підставі викладеного,

Outcome: partial