Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], виконавчого комітету Хмельницької міської ради, управління комунального майна Хмельницької міської ради про визнання незаконною приватизації квартири, скасування свідоцтва про право власності на квартиру, зобовязання вчинити дії, відповідно до розпорядження № 8061 виконкому Хмельницької міської ради від 14.09.1994 року [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності в рівних частках належить квартира [ADDRESS]. Під час оформлення документів на приватизацію позивачу виповнилось 16 років, про приватизацію квартири позивач дізналась в червні 2015 року і тепер позбавлена можливості стати на квартирний облік, вважає що права її порушені, оскільки приватизація квартири проводилась без згоди позивача, будь-якої заяви на отримання частки під час приватизації позивач не надавала, тобто інші особи скористались її правом, з цих підстав вказаний правочин суперечить п. 6 ст. 206 ЦК України, у звязку з чим просить суд скасувати розпорядження № 8061 виконкому Хмельницької міської ради від 14.09.1994 про приватизацію квартири [ADDRESS], визнати недійсним свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS], зобовязати відділ приватизації повернути позивачу житлові чеки на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позові вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Представник управління комунального майна Хмельницької міської ради в судовому засіданні позов не визнала, надала суду заперечення в яких вказала, що приватизація квартири проведена відповідно до вимог чинного законодавства, підстав для скасування розпорядження та свідоцтва не має, просить в задоволенні позову відмовити. Представник виконкому Хмельницької міської ради в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Відповідно до розпорядження відділу приватизації Хмельницького міськвиконкому від 14.09.1994 року № 8061 квартира [ADDRESS] на підставі заяви [PERSON] передана в спільну сумісну власність. Згідно довідки про склад сімї № 3231 в кваритрі № 62 по вул. Гречко, 1 в м. Хмельницькому станом на серпень 1994 року зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON], [INFO] Згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.09.1994 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві сумісної власності в рівних частках кожному. Відповідно до положення про управління комунального майна Хмельницької міської ради, затвердженого рішенням одинадцятої сесії міської Ради № 25 від 21.05.2003 року, управління здійснює приватизацію державного житлового фонду. Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає вищезазначеній площі зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї безоплатно. Якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім'я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім'ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Виходячи з аналізу змісту Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у поєднанні з нормами ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, у якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію разом з іншими членами сім'ї. Відповідно до ст. 60 КпШС України, який був чинним на час приватизації житла, захист прав та інтересів неповнолітніх дітей лежить на їх батьках, які діють без особливих на те повноважень. Як вбачається з матеріалів справи на час приватизації спірної квартири позивач була неповнолітньою, проживала у вказаній квартирі, а відповідач [PERSON] будучи наймачем кваритири подала заяву про приватизацію квартири у спільну сумісну власність. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, тобто в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Також, слід зазначити, що відповідно до ст. 48 ЦК УРСР (в ред. 1963) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Проте як встановлено судом, права позивача на час приватизацію порушені не були, а неможливість стати на квартирний облік на теперішній час, не може слугувати підставою для визнання недійсною приватизації квартири. Врахоуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed