Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

В листопаді 2015р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом (а.с. 2- 7) до відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в якому просив суд: - стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у розмірі 12809,12 грн.; судовий збір у розмірі 551,2 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08 травня 2015р. в м. Чернігові на перехресті пр. Миру та вул. Т. Шевченка мала місце дорожньо - транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участі автомобілів: «Mitsubishi Outlander» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] власником якого є позивач, і яким керував останній. Вказана ДТП мала місце з вини водія [PERSON] , що встановлена постановою Подільського районного суду м. Києва від 03 липня 2015р. На час ДТП цивільно - правова відповідальність водія [PERSON] була застраховано у відповідача, згідно полісу № АІ/4396069 від 16 лютого 2015р. В травні 2015р. позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, надавши весь пакет документів необхідний для виплати страхового відшкодування, проте своїм листом від 28 вересня 2015р. за № 5148 відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, з посиланням на висновок № 093-15 ДМ ДП «Центр Експертних Досліджень», відповідно до якого комплекс механічних пошкоджень на автомобілях учасників ДТП не відповідає обставинам їх взаємного зіткнення, викладеним к поясненнях водіїв - учасників ДТП, а тому відповідач вважає, що відповідно до п. 3 ст. 26 Закону України «Про страхування», п. 3) ч. 1 ст. 991 ЦК України відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування. На думку позивача, відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є незаконною, і з метою захисту свого порушеного права позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Гуменюк А.І. від 07 грудня 2015р. відкрито провадження по справі. 03 березня 2016р. відповідачем були подані до суду письмові заперечення (а.с. 27, 28), в порядку ст. ст. 27, 31 ЦПК України, в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017р., в яких відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що на думку відповідача 08 травня 2015р. в м. Чернігові на перехресті пр. Миру та вул. Т. Шевченка не мала місце ДТП за участі автомобілів: «Mitsubishi Outlander» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача, а характер отриманих автомобілями пошкоджень, свідчить, що такі пошкодження не могли утворитись, внаслідок їх контакту між собою. 16 травня 2016р. позивачем було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 77, 78), в якій позивач просив суд: - стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у сумі 12809,12 грн.; пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня з 10 серпня 2015р.; судовий збір у розмірі 551,2 грн. 22 липня 2016р. позивачем до суду було подано заяву про зменшення позову (а.с. 86), в якій сторона позивача просила суд стягнути на свою користь з відповідача страхове відшкодування у розмірі 12809,12 грн. та сплачений судовий збір. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2016р. позов залишено без розгляду, в частині вимог про стягнення пені. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2016р. призначено по справі судову автотехнічну експертизу. 23 серпня 2018р. на адресу суду надійшов висновок експертів за результатами проведення автотехнічної експертизи від 21 серпня 2018р. № 7370/17-52/17819/18-52. Розпорядженням від 27 серпня 2018р. № 01-08-1018 здійснено повторний автоматичний розподіл справи між суддями. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 серпня 2018р. визначено головуючого суддю Волошина В.О. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 03 вересня 2018р. прийнято справу до провадження та призначено, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи до розгляду на 17 січня 2019р. 07 травня 2019р. на адресу суду надійшла заява від сторони позивача про уточнення та збільшення позовних вимог та заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, з клопотанням про відстрочення надання документів про фактично понесені витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2019р. відмовлено в прийняті та повернуто заяву про збільшення позовних вимог від 26 квітня 2019р. До судового засідання стороною позивача було подано заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, і не заперечує проти заочного розгляду. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання свого представника не направив, поважності причин неявки суду не повідомив, у встановлений судом в ухвалі про прийняття до провадження строк, відповідач відзив на позов не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 08 травня 2015р. в м. Чернігові на перехресті пр. Миру та вул. Т. Шевченка мала місце ДТП за участі автомобілів: «Mitsubishi Outlander» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] власником якого є позивач, і під керуванням останнього. Вказана ДТП мала місце з вини водія [PERSON] , що встановлена постановою Подільського районного суду м. Києва від 03 липня 2015р. по справі № 758/6775/15-ц, яка набрала законної сили. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок ДТП автомобіль позивача «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Згідно з Калькуляцією визначення вартості відновлювального ремонту (а.с. 14-18), вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, з урахуванням фізичного зносу його складників та вартістю ремонтних робіт, становить 12809,12 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час скоєння ДТП була застрахована у відповідача, згідно полісу № АІ/4396069 від 16 лютого 2015р., строк дії якого з 17 лютого 2015р. по 16 лютого 2016р., страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну - 50000,0 грн.; франшиза - 0,0 грн. Відповідно, до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На виконання вимог ст. ст. 33, 35 цього Закону України, позивач 12 травня 2015р. звернувся до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про виплату страхового відшкодування, надавши визначені Законом документи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). 28 вересня 2015р. за вих. №5148 відповідачем направлено листа позивачу (а.с. 12), у якому позивачу було відмовлено у здійсненні виплати страхового відшкодування з підстав того, що подія ДТП не мала місця за тих обставин, про які вказали учасники ДТП, при цьому відповідач посилався на висновок № 093-15 спеціального інженерно - технічного дослідження обставин та механізму отримання пошкоджень автомобілів «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] та «Mitsubishi Outlander» д.н.з. [NUMBER] від 24 вересня 2015р. (а.с. 59-65), який було проведено на замовлення відповідача. Судом критично оцінюється, зазначений вище висновок № 093-15 від 24 вересня 2015р., оскільки вина водія [PERSON] , обставини ДТП, встановлені постановою Подільського районного суду м. Києва від 03 липня 2015р. у справі №758/6775/15-п (а.с. 11), та висновком автотехнічної експертизи №7370/17-52/17819/18-52 (а.с. 152- 156), яким встановлено, що механізм утворення пошкоджень автомобілів марки «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] та «Mitsubishi Outlander» д.н.з. [NUMBER] описаний у дослідницькій частині; встановити чи могли утворитися механічні пошкодження автомобілів за обставин, викладених у поясненнях їх водіїв, в категоричній формі неможливо в зв`язку з недостатністю наданих на дослідження матеріалів. Водночас, підстав технічного характеру вважати механізм утворення пошкоджень на автомобілях таким, що не відповідає поясненням водіїв, в наданих матеріалах немає. З технічної точки зору, підстав вважати пояснення водіїв автомобілів «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] та «Mitsubishi Outlander» д.н.з. [NUMBER] неспроможними, виходячи з наданих на дослідження матеріалів немає. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звзяок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, беручи до уваги, що стороною відповідача не оспорювався розмір матеріального збитку у розмірі 12809,12 грн., який було заподіяно позивачу, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 12809,12 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн., витрати на проведення судової експертизи у розмірі 3961,60 грн.

Outcome: approved