Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

В липні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.09.2007 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1293. В обґрунтування позову зазначає наступне. 28.09.2007 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, втрату почуття любові та взаємоповаги. Шлюбні відносини припинені з грудня 2014 року, спільне господарство не ведеться, спір про поділ майна відсутній. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе оскільки суперечить її інтересам. Позивач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини неявки суд не інформував. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.09.2007 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1293, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 107330. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-НО №406209. Шлюбні відносини припинені з грудня 2014 року, спільне господарство не ведеться, спір про поділ майна відсутній. Наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не ставить питання про зміну прізвища, тому суд залишає їй прізвище «Фокіна». Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved