Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

В квітні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі судового наказу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.09.2017 року на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку. В обґрунтування вимог вказав, що з відповідачкою [PERSON] він знаходився у зареєстрованому шлюбі з 1994 року. Від цього шлюбу у них народилась дитина, донька - [PERSON] [INFO] . Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шлюб було розірвано 25.06.2018 року. З 04.09.2017 року з нього стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі ј частини зі всіх видів його заробітку щомісячно. 01.03.2019 року він уклав шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу у них народилась дитина, син- [PERSON] [INFO] у зв`язку з чим, позивач просить зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються судовим наказом Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.09.2017 року, а саме з 1/4 на 1/6 частину від усіх видів його заробітку та доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, оскільки у нього погіршилось матеріальне становище, його дружина офіційно не працює, він є єдиним годувальником у родинні. В судовому засіданні позивач [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги оскільки у нього змінився сімейний стан - у 2019 році він одружився, в 2018 році у нього народилась друга дитина син- [PERSON] [INFO] , який знаходиться на його утриманні, дружина не працює він є єдиним годувальником у родинні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання з`явилась, позовні вимоги не визнала надала до суду відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити в задоволенні вимог щодо зменшення розміру аліментів, оскільки факт наявності іншої дитини на утриманні позивача не може слугувати самостійною підставою для зменшення розміру аліментів. Вважає, що зменшення розміру аліментів суперечить інтересам її дитини. Суд, вислухавши позивача та відповідачку, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі знаходились у зареєстровану шлюбі з 1994 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину, доньку [PERSON] - [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 7). 25 червня 2018 року рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 9). Згідно судового наказу який виданий Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2017 року [PERSON] повинен сплачувати на користь[PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 зі всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с. 11). 01 березня 2019 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , який був зареєстрований Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 49 (а.с. 10). Від шлюбу з [PERSON] позивач має сина- [PERSON] [INFO] свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с. 8) Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд також має враховувати положення ст. 182 СК України, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-143цс13 на основі аналізу ст.ст.181,192 СК України зазначив, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІз відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. В даному випадку норми закону передбачають обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Частиною 2ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. При цьому суд враховує, що відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтям 150, 180СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Отже, за змістом статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Такий принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Суд вважає що у зв`язку з тим, що у позивача народилась дитина, син- [PERSON] [INFO] і він є єдиними годувальником у родинні, його матеріальний стан змінився і є підставою для зменшення розміру аліментів. У зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню вимог та вважає достатнім зменшити розмір аліментів до з 1/4 до 1/6 частини зі всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved