overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

в липні 2014 року позивач пред'явила суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 25 квітня 2009 року у Брюховицькій селищній раді м. Львова, про що є актовий запис №01. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що від спільного шлюбу у них є донька - [PERSON], [INFO] Відносини з відповідачем не склалися, оскільки відповідач зловживає алкоголем, в нетверезому стані влаштовує крики та сварки. Все це відбувається в присутності дитини, що негативно на неї впливає. Все це призвело до того, що більше одного року вони проживають окремо, не спілкуються, не ведуть спільного господарства. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Просять позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, а також підписом відповідача на повідомленні про вручення поштового відправлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Примирення між сторонами не можливе, шлюб носить формальний характер та його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

В липні 2014 року СТ «Зайчевське» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за членськими внесками. Свої вимоги мотивували тим, що відповідач [PERSON] був членом СТ «Зайчевське», користувався земельною ділянкою [NUMBER]. Проте всупереч діючого законодавства та Статуту товариства, протягом тривалого часу відповідач не оплачував членських внесків. Посилаючись на викладене, СТ «Зайчевське» просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за членськими внесками станом на 01.07.2014 р. в розмірі 2 235 грн. 00 коп. та судовий збір. В судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Садівниче товариство «Зайчевське» є господарською некомерційною організацією, що діє на підставі Статуту. [PERSON] був членом СТ «Зайчевське», відповідно до рішення Правління СТ «Зайчевське» від 14.05.2006 року. Він є власником та користується земельною ділянкою [NUMBER], що розташована на території садівничого товариства. Всупереч положень 3.6 Статуту СТ «Зайчевське», відповідач [PERSON] протягом більш ніж п'яти років не здійснював оплату членських внесків. Згідно Довідки СТ «Зайчевське» від 16.07.2014 р. за вих. № 30 сума боргу [PERSON] за користування земельною ділянкою [NUMBER] площею 400 кв.м. станом на 01.07.2014 р. складає 2 235 грн. 00 коп., а саме: за 2009 р. - 320 грн., за 2010 р. - 350 грн., за 2011 р. - 375 грн., за 2012 р. - 480 грн., за 2013 р. - 475 грн., за 2014 р. - 235 грн. 29.05.2010 року [PERSON], відповідно до Рішення загальних зборів, було виключено з членів СТ «Зайчевське». Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що в добровільному порядку погасити заборгованість з членських внесків відповідач відмовляється, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу частково, у розмірі - 1000 грн., оскільки не надано розрахунків витрат на більшу суму, відповідно до п.48 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

В липні 2014 року УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя звернулось до суду із заявою про скасування рішення про визнання [PERSON] безвісно відсутнім. В обґрунтування вказує, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2003 року [PERSON] було визнано безвісно відсутнім. До заявника у 2003 році звернулась [PERSON] із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника. Пенсія була призначена з 27.10.2003 року. При перевірці пенсійних справ було встановлено, що [PERSON] був працевлаштований з 2003 по 2008 рік, з його заробітної плати сплачуються відрахування. [PERSON] має постійне місце реєстрації в м. Енергодар з 2012 року. У зв'язку із цим, просить суд скасувати рішення про визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Представник УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя в судове засідання не з'явилась, просила розглядати справу за її відсутності, просила задовольнити заяву. [PERSON] в судове засідання не з'явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані докази, прийшов до наступного. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2003 року [PERSON], [INFO], був визнаний безвісно відсутнім за заявою його колишньої дружини [PERSON]. На підставі вказаного рішення [PERSON] отримує пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Згідно з довідкою про застраховану особу, [PERSON] був працевлаштований на підприємстві «Лімар» та ТОВ «Добробут» у період з 2003 по 2008 рік, з його заробітної плати утримувались відрахування для пенсії. З цієї ж довідки вбачається, що будучи працевлаштованим на ПАТ «Агропромислова компанія», із заробітної плати [PERSON] відраховуються страхові внески в травні, червні, липні 2014 року. Крім того, за даними сектору адресно-довідкової роботи УДМС м. Запоріжжя, [PERSON], [INFO], паспорт [NUMBER] виданий 01.02.2012 року, зареєстрований з 2012 року за адресою: [ADDRESS]. Повістка про виклик до суду була направлена [PERSON] за місцем його реєстрації і відповідно повідомлення про вручення поштового відправлення, була вручена 21.08.2014 року йому особисто. Згідно з ч.1 ст. 250 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою. Встановлені судом обставини, дають підстави вважати, що місцеперебування [PERSON], який був визнаний судом безвісно відсутнім, відоме, а тому заява УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя підлягає задоволенню, а рішення суду від 24.09.2003 року скасуванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

В липні 2014 р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 07 серпня 2010 р. було зареєстровано шлюб у виконкомі Новоборівської селищної ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 18. У шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних суперечок та сварок при вирішенні кожного побутового питання, в результаті чого між ними втрачені почуття любові та поваги. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують з 2013 р. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання на адресу суду сторонами були подані клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивачка підтримує, а відповідач - визнає в повному обсязі, одночасно зазначили, що не підтримують шлюбно-сімейних відносин з жовтня 2013 р., примирення між сторонами не можливе, а тому просили розірвати шлюб, позивачка, при цьому, просила суд судові витрати з відповідача не стягувати. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2010 р. У шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин з жовтня 2013 р., при цьому вони намагались зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу прізвище сторін незмінне - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

В липні 2014 р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 26 жовтня 2006 р. було зареєстровано шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що було зроблено актовий запис № 3067. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних суперечок та сварок, в результаті чого між ними втрачені почуття любові та поваги. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на примирення незгодна. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2006 р. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін незмінні: «[PERSON]» та «[PERSON]» відповідно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

В липні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначив, що з 1983 р. вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох повнолітніх дітей. З часом його стосунки з дружиною значно погіршилися через суттєві розбіжності в поглядах на сімейне життя і ведення спільного господарства. У зв'язку з цим спільне життя стало неможливим, а тому вони припинили шлюбні відносини. Вже кілька років вони проживають окремо, тобто шлюб носить формальний характер. Позивач посилається на неможливість подальшого спільного життя і збереження шлюбу. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] подали письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] повідомлялася про розгляд справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання, проте в судове засідання вона повторно не з'явилася, про причини неявки не повідомила, письмових заперечень на позов не подала. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 1984 р. (а.с. 20). Слід зазначити, що у свідоцтві про шлюб ім'я дружини записано як [PERSON], хоча згідно паспорту вона є [PERSON]. Неповнолітніх дітей подружжя не має. З позовної заяви вбачається, що внаслідок розбіжностей у поглядах на сімейне життя та ведення спільного господарства [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбно-сімейні відносини. У стосунках між подружжям відсутні почуття взаємної любові, вони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства і не мають спільного бюджету. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який існує лише формально, суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

В липні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначила, що через подружню зраду відповідача в травні 2012 р. він переїхав на інше місце проживання, і з того часу вони не підтримують шлюбних стосунків. У червні 2014 р. відповідач повернувся до їхнього помешкання, але примирення не сталося. Вони мешкають на одній житловій площі як чужі люди, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства і не мають спільного бюджету. Позивач посилається на те, що вона безповоротно втратила почуття любові та поваги до свого чоловіка, у зв'язку з чим у неї зникло бажання подальшого шлюбного життя з ним. Представник позивача [PERSON] подала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, проте в судове засідання він повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, письмових заперечень на позов не подав. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 1994 р. (а.с. 5). Подружжя має двох дітей: повнолітню дочку [PERSON], 1996 року народження, та малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). З позовної заяви вбачається, що через різні погляди на сім'ю, шлюб та подружню вірність сторони припинили шлюбно-сімейні відносини. Наразі у стосунках між подружжям відсутні почуття взаємної любові та поваги, вони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства і не мають спільного бюджету. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який існує лише формально, суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

В липні 2015 р. [PERSON] та [PERSON] звернулися з даним позовом, в якому вказали, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бере участі в їх вихованні, не піклується про стан здоровя дітей, їх фізичний та духовний розвиток. Крім того не сплачує на утримання дітей аліменти, заборгованість становить 50210 грн., тому просять позбавити його батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] а справу розглядати без їх участі. Представник органу опіки і піклування служби у справах дітей Коломийської райдержадміністрації в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Відповідач в судове засідання не зявився, подав письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задоволити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст.164 ч.1 п.2 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Встановлено, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обовязків щодо дітей, зокрема: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток. Не сплачує аліменти на утримання дітей. Його поведінка є винною щодо неповнолітніх дітей і свідчить про свідоме нехтування ним своїми обовязками. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Коломийської районної державної адміністрації від 07.08.2015 р. № 764/01-055/152 є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На підставі ст.ст. 164, 166 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

В липні 2015 р. заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, посилаючись на те, що заявник, у 2015 році звернулась до Управління пенсійного фонду у Києво-Святошинському районі Київської області для оформлення пенсії, але їй було відмовлено, посилаючись на те, що прізвище «[PERSON]», зазначене у посвідченні потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії [NUMBER], видане 14.09.1994 року , не співпадає з справжнім прізвищем заявника за паспортом «[PERSON]». Тому просила ухвалити рішення про встановлення факту належності [PERSON] , посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії [NUMBER], видане 14.09.1994 року, видано на ім»я [PERSON]. В судове засідання заявник не з»явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, заяву підтримав, просив суд задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області в судове засідання не з»явилась. Про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вивчивши матеріали справи, заяву задовольняє з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], відповідно до паспорту громадянина України, серія [NUMBER], є уродженкою міста Боярка Києво-Святошинського району Київської області. У 2015 році звернулась заявник звернувсь до Управління пенсійного фонду у Києво-Святошинському районі Київської області для оформлення пенсії, але їй було відмовлено, посилаючись на те, що прізвище «[PERSON]», зазначене у посвідченні потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії [NUMBER], видане 14.09.1994 року , не співпадає з справжнім прізвищем заявника за паспортом «[PERSON]». У посвідченні потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії [NUMBER], видане 14.09.1994 року зазначено прізвище «[PERSON]». Відповідно до п.6, ч.1, ст..256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, ім'я і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved