Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01 червня 2015 року між ним та [PERSON] був укладений письмовий договір позики, предметом якого було передання боржнику грошових коштів в розмірі 18 600 (вісімнадцять тисяч шістсот) доларів США. Відповідно до умов п.2. Договору позики, позика передається позикодавцем позичальнику безпосередньо при підписанні сторонами цього договору готівкою. Факт отримання коштів підтверджується розпискою, власноруч написаною позичальником в момент передачі суми позики. Укладений договір позики грошових коштів між позивачем та відповідачем є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченій ст. ст. 207, 1047 ЦК України. Згідно п.3. Договору позики строк повернення зазначених коштів було встановлено до 01грудня 2016 року; факт повернення коштів, отриманих в позику від позивача відповідачем, підтверджується розпискою, яку видає позивач, і наявність такої розписки у відповідача підтверджує виконання останнім свого зобов'язання перед позивачем щодо повернення коштів. Відповідно до умов п.3 Договору позики розмір коштів, що підлягають поверненню повинен бути не меншим ніж 18 600 (вісімнадцять тисяч шістсот) доларів США. Зважаючи на те, що строк повернення позики настав 01грудня 2016 року позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути отримані ним в позику кошти. Однак, з моменту такого звернення до відповідача та по сьогоднішній день кошти не повернув, чим порушив умови договору позики та свої зобов'язання щодо своєчасного повернення отриманих в позику коштів. Пунктом 8 Договору позики передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення отриманих в позику грошових коштів, Позичальник зобов'язаний сплатити крім суми позики ще й штраф у розмірі 10%від неповернутої суми, що становить еквівалент 1860 доларів США. Відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Частиною 4 статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. [PERSON] підтвердив підписання його дружиною [PERSON] договору позики та запевнив, що це відповідає інтересам сім'ї, що підтверджується його власноручним підписом на договорі позики від 01.06.2015року. Тому позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачів, солідарно, на його користь заборгованість за договором позики, та судові витрати. Позивач 07.11.2018 року подав заяву про збільшення позовних вимог. Зазначає, що зважаючи на зміну курсу долара США до гривні з моменту подання позовної заяви до суду та по теперішній час, а саме з курсу 26,4466 грн. за 1 долара США до 28,0153 грн. за 1 долар США, що підтверджується витягом з офіційного сайту НБУ (https://bank.gov.ua/) розмір заборгованості відповідачів становить 595745,35 (п'ятсот дев'яносто п'ять тисяч сімсот сорок п'ять гривень тридцять п'ять копійок), з яких 521084,58 грн. - еквівалент суми позики (18600 доларів СШАх28.0153 грн. (курс НБУ за 1 долар США)), 50427,54 грн. (1800,00 долар СШАх28,0153 грн.) - штраф згідно п.8 Договору позики та 24233,23 грн. (865 доларів США х28,0153 грн.) 3% річних за прострочення виконання зобов'язань. Позивач в судове засідання не з'явився. Представник позивача позов підтримав та пояснив суду про обставини, що описані вище. Відповідачі не з'явилися в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачі є належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачі мали можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без їх участі. Відзив не був поданий. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 01 червня 2015 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений письмовий договір позики, предметом якого було передання боржнику грошових коштів в розмірі 18 600 (вісімнадцять тисяч шістсот) доларів США. Відповідно до умов п.2. Договору позики, позика передається позикодавцем позичальнику безпосередньо при підписанні сторонами цього договору готівкою. Факт отримання коштів підтверджується розпискою, власноруч написаною позичальником в момент передачі суми позики. Укладений договір позики грошових коштів між позивачем та відповідачем є письмовим правочином, який відповідає формі, передбаченій ст. ст. 207, 1047 ЦК України. Згідно п.3. Договору позики строк повернення зазначених коштів було встановлено до 01 грудня 2016 року. Факт повернення коштів, отриманих в позику від позивача відповідачем, підтверджується розпискою, яку видає позивач, і наявність такої розписки у відповідача підтверджує виконання останнім свого зобов'язання перед позивачем щодо повернення коштів. Відповідно до умов п.3 Договору позики розмір коштів, що підлягають поверненню, повинен бути не меншим ніж 18 600 доларів США. Зважаючи на те, що строк повернення позики настав 01грудня 2016 року, позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути отримані ним в позику кошти. Однак, з моменту такого звернення до відповідача та по сьогоднішній день кошти не повернув, чим порушив умови договору позики та свої зобов'язання щодо своєчасного повернення отриманих в позику коштів. Пунктом 8 Договору позики передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення отриманих в позику грошових коштів, позичальник зобов'язаний сплатити, крім суми позики, ще й штраф у розмірі 10%від неповернутої суми, що становить еквівалент 1860 доларів США. Частиною 4 статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. [PERSON] підтвердив підписання договору позики його дружиною [PERSON] та запевнив, що це відповідає інтересам сім'ї, що підтверджується його власноручним підписом на договорі позики від 01.06.2015 року. Тобто, зазначений договір вважається таким, що укладений в інтересах сім'ї, та на його укладення була надана згода іншого подружжя. За таких обставин [PERSON] вважається солідарним боржником в розумінні ст.541 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Частиною 2 ст.543 ЦК України передбачено, що солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Нормою ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути надана розписка позичальника. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином договір позики як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046,1047 ЦК України, слід виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа, та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК України міститься в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % від простроченої суми. Враховуючи положення ст.625 ЦК України відповідач зобов'язаний, крім повернення отриманої в позику суми, також сплатити 3% річних за прострочення виконання своїх зобов'язань перед позивачем, що складає 22 884,00 грн., що підтверджується наведеним розрахунком: Період розрахункуСума боргу3% річних, грн. 01.12.2016 - 06.11.2018521 084, 5824 233, 23 грн. Отже, при розгляді справи було встановлено, що: - укладений договір є реальним; - він містить всі суттєві умови; - відповідачкою були порушені умови виконання цього договору - грошові кошти не повернуті після настання дати 01.12.2016 року; - отримані відповідачкою грошові кошти відповідачки інтересам сім'ї; - наявні підстави для солідарного стягнення суми боргу з відповідачів з урахуванням приписів ст. 625 ЦК України. Розрахунок заборгованості: загальна сума заборгованості складає 595745,35 (п'ятсот дев'яносто п'ять тисяч сімсот сорок п'ять гривень тридцять п'ять копійок), з яких: - 521084,58 грн. - еквівалент суми позики (18600 доларів СШАх28.0153 грн. (курс НБУ за 1 долар США)), - 50427,54 грн. (1800,00 доларів СШАх28,0153 грн.) - штраф згідно п.8 Договору позики, - 24233,23 грн. (865 доларів США х28,0153 грн.) 3% річних за прострочення виконання зобов'язань. Відповідно до умов Договору позики передбачено, що повернення позики має бути здійснено в робочі години за адресою: с. Вересневе, вул. Дніпровська, 8, Рівненського району Рівненської області (пункт 4 Договору позики від 01.06.2015 р.). Враховуючи викладене позов є підсудним Рівненському районному суду Рівненської області на підставі п.8 ст.28 ЦПК України - а саме за місцем виконання договору. За наведеного наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Такі витрати складають: 5639,78 грн. + 317,68 грн. (сплата судового збору 22.06.2018 р. та 06.11.2018 р.), та повинна бути стягнута з відповідачів на користь позивача, але не у солідарному порядку, як про це зазначає позивач.

Outcome: approved