Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

В липні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову, з урахуванням заяви від 10.03.2015 року про уточнення позовних вимог, зазначив, що 12 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником всіх прав і обовязків якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № СМ-SME301/051/2008, за умовами якого відповідач отримав кредит на загальну суму 410000,00 доларів США. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав належним чином свої зобовязання по поверненню кредитних коштів. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 27 травня 2011 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором. Таким чином, до позивача перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором. Станом на 29.07.2014 року загальна заборгованість відповідача за кредитним договором № СМ-SME301/051/2008 від 12 лютого 2008 року складає 501311,37 доларів США, що за курсом НБУ на 29.07.2014 року (11,858383 грн. 1 дол. США), складає 5\~944\~472,23 грн., в тому числі: - 428539,41 доларів США, що складає 5\~081\~784,45 грн. залишок заборгованості за кредитом; - 27216,38 доларів США, що складає 322\~742,26 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 45\~575,58 доларів США заборгованість по пені. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 501311,37 доларів США, що за курсом НБУ на 29.07.2014 складає 5\~944\~472,23 грн., судові витрати. Позивач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 12 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником всіх прав і обовязків якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № СМ-SME301/051/2008, за умовами якого відповідач отримав кредит на загальну суму 410000,00 доларів США. Пунктом 1.5.1 частини № 2 Кредитного договору встановлено, що погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та в строки, визначені у Графіку повернення кредиту та сплати процентів. Відповідно до п.3 частини № 1 кредитного договору, за користування кредитними коштами встановлено плаваючу процентну ставку в розмірі 5,0% + FIDR річних. Пунктом 1.9.1 кредитного договору встановлено, що незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових та інших зобовязань за цим договором. Відповідно до положень п.п. 4.1.1 кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитним коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожний день прострочки. Банк свої зобовязання за умовами договору виконав та надав відповідачу обумовлені кредитним договором кошти, що підтверджується валютними меморіальними ордерами. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 27 травня 2011 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором, що підтверджується витягом з додатку № 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю. Таким чином, до позивача перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов договору № СМ-SME301/051/2008 від 12 лютого 2008 року, в звязку з чим станом на 29.07.2014 року загальна заборгованість відповідача за кредитним договором складає 501311,37 доларів США, що за курсом НБУ на 29.07.2014 року (11,858383 грн. 1 дол. США), складає 5\~944\~472,23 грн., в тому числі: - 428539,41 доларів США, що складає 5\~081\~784,45 грн. залишок заборгованості за кредитом; - 27216,38 доларів США, що складає 322\~742,26 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 45\~575,58 доларів США заборгованість по пені. Зазначене підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Відповідачем не надано будь-яких заперечень або спростувань щодо розрахунку заборгованості, наданого позивачем, тому у суду відсутні підстави не приймати вказаний розрахунок. Згідно ст.192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.524 Цивільного кодексу України зобовязання має бути виражене в грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved