Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст.\~268\~ЦПК України 03.02.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 11.02.2020 року. Позивач, [PERSON] , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 27.08.2005 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ужгородського міського управління юстиції у Закарпатській області, про що в Книзі реєстрації актів громадянського стану зроблено запис за № 456. Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Окрім того, позивач вказує, що даний шлюб виявився невдалим, спільне життя у них не склалося через різні непорозуміння, що призводили до частих конфліктів та сварок і невміння досягати компромісу. А тому позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують з квітня 2014 року. Спільне господарство не ведуть. Спору про поділ спільно нажитого майна та місця подальшого проживання дітей між сторонам не має. Позивач вказує і на те, що примирення з відповідачем вважає неможливим. З огляду на вказане позивач просить суд: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ужгородського міського управління юстиції у Закарпатській області, про що в Книзі реєстрації актів громадянського стану зроблено запис за № 456. Витрати, пов`язані з реєстрацією розірвання шлюбу у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського МУЮ, розділити порівну. Справу розглянути без його участі. В підготовче судове засідання позивач не з`явився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду подав заяву в якій просив: розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Разом із тим до суду відповідач подала заву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги визнає, просить задовольнити. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає за можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні на підставі ч. 3\~ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 27.08.2005 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ужгородського міського управління юстиції у Закарпатській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 456. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 27.08.2005 р. Від даного шлюбу народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини сторонами не заперечуються. На даний час шлюб носить формальний характер, шлюбні стосунки між ними припинені. Останнім часом позивач та відповідач проживають окремо,як вказано позивачем з 2014 року не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, стосунків притаманних для подружжя не підтримують. Позивач наполягає на тому, що примирення та збереження шлюбу між ним та відповідачем не можливе. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. \~ \~ \~ \~ Згідно зі ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3\~ ст.105 Сімейного Кодексу України\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3 та ч.4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Шлюб \~між \~ [PERSON] \~та \~ [PERSON] \~виявився невдалим,\~сімейне життя\~не склалося,\~шлюбних стосунків\~вони не\~підтримують,\~шлюбні відносини\~між ними\~фактично припинені\~даний шлюб\~існує тільки\~формально. Майновий спір між сторонами відсутній. Спір про місце проживання дітей відсутній. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач відповідно до змісту поданої заяви визнав позов повністю, тому за результатами підготовчого провадження у суду є всі підстави ухвалити рішення.\~\~ Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Таким чином, позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на вказане, беручи до уваги визнання [PERSON] повністю позовних вимог, суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112,160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved