Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 15 вересня 2009 року між нею та відповідачем виконкомом Семидубської сільської ради Дубенського району Рівненської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 5. Від спільного подружнього життя у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Наразі шлюб між сторонами не розірвано, відповідач проживає окремо, дочка залишилася проживати з позивачкою та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання свого обовязку щодо утримання дитини, оскільки матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні не приймає. Позивачка намагається власними силами утримувати дитину, однак не може належним чином без участі батька цього зробити. На момент звернення до суду з позовом між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов язку утримувати дитину. Відповідач не має офіційного місця працевлаштування та фіксованого доходу, тому просить стягнути аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі, а саме 1000 грн. щомісячно. Позивачка в зал судового засідання не з»явилась, подала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач в зал судового засідання не з»явився, подав заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просить справу розглянути у його відсутність. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 вересня 2009 року виконкомом Семидубської сільської ради Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 5 (а.с.7). Від шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої сторони по справі зазначені батьками (а.с.6), дитина проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні (а.с.8). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, та роз'яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, згідно вимог ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України, матеріальне становище платника аліментів, що відповідач перебуває в працездатному віці, і може працювати, фізично здоровий, не обтяжений турботами щодо, утримання інших дітей або непрацездатних батьків і являючись батьком [PERSON] зобов'язаний утримувати її до повноліття. Зважаючи, у відповідності до ст.174 ЦПК України, на повне визнання позову відповідачем, суд, вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Outcome: approved