Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

В лютому 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2010 року задоволений його позов про стягнення з [PERSON] на його користь 792550,00 гривень та 220000,00 гривень матеріальної шкоди. Оскільки відповідачка заборгованість загальною сумою 1012550,00 гривень добровільно не сплатила, просив стягнути з неї на його користь 172133,5 гривень інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 19 жовтня 2010 р. по 01 червня 2014 р., 109854,73 гривень - 3% річних та проценти за користування чужими коштами за вказаний період в сумі 273166,54 грн. згідно облікової ставки НБУ. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, викладене підтвердив. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що відсотки та інфляційні витрати за прострочення виконання грошового зобов'язання не підлягають стягненню, оскільки між позивачем та відповідачкою не існувало договірних відносин, а нарахування відсотків за користування чужими коштами являється не борговим (грошовим) зобов'язанням, а відповідальністю, тому нарахування відсотків на суму шкоди являтиметься подвійною відповідальністю. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] 07 червня 2010 року засуджена Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст.15, ч.5 ст.191, ч.4 ст.190, ч.2 ст.366 КК України, що підтверджується копією вироку апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2010 року (а.с.9-20). З копії постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що 21 квітня 2011 року відкрите виконавче провадження по виконавчому листу № 1-22/10 виданому 08.04.2011 р. Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди 792550,00 гривень та 220000,00 гривень (а.с.21-22), які як вбачається з довідки ВДВС Бородянського РУЮ від 07 травня 2015 року не сплачені (а.с.56). Відповідно до ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 3 ч.2 ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов'язанням, невиконання якого тягне за собою сплату сум, передбачених ст.625 ЦК України. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року, яке відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим. За таких обставин підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача три відсотки річних та інфляційні витрати від суми грошового зобов'язання. Позовні вимоги про стягнення відсотків, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, не підлягають задоволенню, оскільки вказана норма не поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами, оскільки існує грошове зобов'язання, що виникло внаслідок відшкодування шкоди, а не внаслідок укладення договору позики. Відповідно до ст.8 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 2819 гривень 88 копійок.

Outcome: partial