Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

В квітні 2017 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з обумовленим позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.02.2012 року Вознесенською районною державною адміністрацією було прийняте розпорядження № 53-р, яким позивачу [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо надання йому в оренду 2,00 га пасовищ в межах Дмитрівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. Разом з тим, 07.06.2012 року відповідно до розпорядження Вознесенської райдержадміністрації за № 348-р дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо надання в оренду 2,00 га пасовищ в межах Дмитрівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області було надано [PERSON] В подальшому наказом Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області за № 471СГ від 27.08.2015 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки в оренду [PERSON] Рішенням Вознесенської районної ради Миколаївської області № 10 від 12.10.2016 року затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що передує укладенню договору оренди землі. 18.11.2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру в Миколаївській області та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди спірної земельної ділянки строком на 7 років з правом пролонгації. Вказаний договір було зареєстровано державним реєстратором виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області 24.11.2016 року. Вважаючи, що обумовленими актами порушені права позивачів, останні просили позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав. При цьому вказував, що передача відповідачу [PERSON] в оренду земельної ділянки площею 1,7114 га в межах території Дмитрівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області порушує права позивачів, оскільки розпорядження Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області за № 53-р від 10.02.2012 року, яким було надано [PERSON] дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду та технічної документації з проведення нормативної грошової оцінки, є чинним, в зв'язку з чим у Вознесенської районної державної адміністрації були відсутні правові підстави для прийняття розпорядження про надання аналогічних дозволів [PERSON] Крім того, має місце накладення обумовленої земельної ділянки на земельні ділянки, що перебувають у власності позивача [PERSON] Посилаючись на наведені обставини представник позивачів просив визнати незаконними та скасувати розпорядження Вознесенської районної державної адміністрації за № 348 - р від 07.06.2012 року в частині надання [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо надання в оренду 2,00 га пасовищ в межах Дмитрівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області; наказ Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області № 471СГ від 27.08.2015 року про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду [PERSON], рішення Вознесенської районної ради Миколаївської області за № 10 від 12.10.2016 року в частині затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а також визнати недійсним договір оренди обумовленої земельної ділянки, що був укладений між Головним управлінням Держгеокадастру в Миколаївській області та [PERSON] Представник відповідача Вознесенської районної державної адміністрації в судовому засіданні пред'явлені [PERSON], [PERSON] до обумовленого відповідача вимоги не визнав, оскільки оспорюване позивачами розпорядження, як акт одноразового застосування, вичерпало свою дію фактом його виконання, в зв'язку з чим не може бути скасовано або змінено. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON], [PERSON] також не визнала. При цьому вказувала, що останніми не доведено порушення спірними актами їх права власності, а також наявність обставин, з якими закон пов'язує можливість визнання правочину недійсним. Не визнав у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON], [PERSON] й представник відповідача Вознесенської районної ради, вказуючи, що спірне рішення було видано відповідачем у межах наданих повноважень та відповідно до вимог діючого законодавства. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не з'явився. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просив розглянути справу за його відсутності, надавши письмові заперечення проти заявлених [PERSON], [PERSON] позовних вимог. Вказував, що спірна земельна ділянка, за даними Державного земельного кадастру, належить до земель сільськогосподарського призначення державної власності, розпорядження якими належить до компетенції відповідача (на території Миколаївської області). Разом з тим, відомості про земельні ділянки, належні [PERSON], відповідно до державних актів на право приватної власності на землю від 21.01.1994 року, до державного земельного кадастру не внесені. При цьому відповідальність за дотриманням вимог законодавства, що регулює земельні відносини, покладається на розробників документації з землеустрою. Також зазначав, що позивачі з питанням передачі їм земельних ділянок не зверталися, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок на затвердження не надавали. Зважаючи на викладене вважав, що порушень діючого законодавства відповідачем допущено не було. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що 07.06.2012 року розпорядженням Вознесенської районної державної адміністрації за № 348-р [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га пасовищ в оренду на 10 років із земель не наданих у власність чи користування (сільськогосподарські землі) в межах території Дмитрівської сільської ради для сінокосіння та випасання худоби, а також проведення нормативної грошової оцінки обумовленої земельної ділянки. Наказом Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області за № 471СГ від 27.08.2015 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] для сінокосіння та випасання худоби в межах території Дмитрівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та надано останньому в оренду земельну ділянку площею 1,7114 га пасовищ з кадастровим номером [NUMBER] для сінокосіння та випасання худоби із земель сільськогосподарського призначення державної власності в межах території Дмитрівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. В подальшому рішенням Вознесенської районної ради Миколаївської області № 10 від 12.10.2016 року затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки вищевказаної земельної ділянки, передбаченої до надання в оренду [PERSON] відповідно до раніше визначеної мети. 18.11.2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру в Миколаївській області та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди спірної земельної ділянки строком на 7 років з правом пролонгації. Вказаний договір зареєстровано державним реєстратором виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області 24.11.2016 року. Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання спірних актів незаконними та договору оренди земельної ділянки недійсним, суд виходить з наступного. Так, відповідно до ч.2 ст. 123 ЗК України (в редакції на час прийняття розпорядження за № 348-р від 07.06.2012 року) особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів АР Крим, місцевої державної адміністрації. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До нього додаються графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). За результатами розгляду обумовленого клопотання компетентні органи приймають одне з таких рішень: про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надають мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 ЗК України. Разом з тим, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ще не вказує на обов'язковість прийняття позитивного рішення про надання відповідної земельної ділянки. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. В свою чергу, наявність цивільного речового права, посвідчується визначеними нормативними приписами документами та правовими актами. Згідно ч. 1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України в разі порушення недійсною угодою особистого немайнового або майнового права та інтересу особи, остання має право на пред'явлення відповідного позову до суду. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст.391 ЦК України, ст. 155 ЗК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. За таких обставин можна зробити висновок про те, що порушення, невизнання або оспорювання права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві в чому саме полягає порушення його прав та інтересів, надає докази на їх підтвердження, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Так, як зазначалося вище розпорядженням за № 53-р від 10.02.2012 року Вознесенської райдержадміністрації [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо надання в оренду 2,00 га пасовищ в межах Дмитрівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. Обумовлене розпорядження є ненормативним актом індивідуальної дії та є підставою для виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов'язків фізичних і юридичних осіб приватного права. Тобто останнє не породжує ніяких наслідків для позивача, крім реалізації його права на виготовлення відповідної документації. Доказів, що позивач [PERSON] реалізував дане розпорядження, тобто виготовив проект землеустрою, в тому числі на спірну земельну ділянку, та надавав його на затвердження в передбаченому законом порядку, матеріали справи не містять. Разом з тим, за даними викопіювання з кадастрового плану, в межах території Дмитрівської сільської ради рахується земельна ділянка площею приблизно 10 га пасовищ (без врахування земельної ділянки площею 1,7114 га) землі державної власності не наданої у власність чи користування, за рахунок яких позивач може реалізувати своє право на оренду земельної ділянки. Що стосується позивача [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи на ім'я останньої були видані державні акти на право приватної власності на землю: серія [NUMBER] - на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, серія [NUMBER] - на земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства. Обумовлені акти зареєстровані в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 21.01.1994 року за № 108 та, відповідно, за № 107. Технічна документація не виготовлялася. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач [PERSON] вказувала на накладення належних їй земельних ділянок та земельної ділянки, наданої в оренду відповідачу [PERSON] Проте, позивач, всупереч приписам ст. 60 ЦПК України, яка регламентує обов'язки сторін щодо доказування і подання доказів, не представила суду належних та допустимих доказів що фактична конфігурація, проміри та площа належних їй земельних ділянок відповідають правовстановлюючим документам на них, чи дійсно має місце накладення земельних ділянок, якщо так, то за яких причин та обставин. Виходячи з викладеного не є таким доказом, в розумінні положень ст.ст. 58, 59 ЦПК України, надана позивачем копія геодезичної зйомки земельних ділянок. Між тим, судом має бути встановлено порушення прав і законних інтересів позивачів, які підлягають захисту в судовому порядку в обраний ними спосіб. Проте, позивачами [PERSON], [PERSON] у належний спосіб не доведено що їх права або інтереси порушені, а їх відновлення відбудеться в разі скасування спірних актів та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] суд не вбачає.

Outcome: dismissed