Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити факт належності [PERSON] 1/2 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON], що помер [INFO] року, встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON], що помер [INFO] року, визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], що помер [INFO] року, на 1/2 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що складається з житлового будинку літера «А-1», з прибудовами літ. а-1, а2, а4-1, а5-1, житловою площею 96,4 кв.м., загальною площею 163,2 кв.м., з ганком літ. А7, а8, з підвалом під а-1, сараями літ. Г, Д, К, Н, вбиральнями літ. Ж, Л, літніми душами літ. И, М, навісом літ. О, споруд № 1-13, I, II, що розташований на земельній ділянці площею 776 кв.м. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що його дідові [PERSON] разом з [PERSON] згідно до договору забудування від 18 грудня 1929 року була виділена земельна ділянка [ADDRESS] (теперішня адреса: [ADDRESS]), площею 776 кв.м. для будівництва житлового будинку з господарськими будівлями. В період з 1929 року по 1934 рік був побудований житловий будинок літ. А-1, з прибудовою літ. а-1, ганком а8, загальною площею 163,2 кв.м, житловою площею 100,9 кв.м., підвалом під а-1 з господарськими спорудами - сараями літ. Н, Г, Д, К, вбиральнями літ. Ж, Л, літнім душем літ. И, спорудами. У зазначеному житловому будинку квартирою № 1 користувався [PERSON] зі своєю родиною, а квартирами № 2 та № 3 дід позивача зі своєю родиною. Після будівництва житлового будинку та господарських споруд його дід та інший користувач домоволодіння зверталися до виконкому з заявами про узаконення будівництва, але по невідомим йому причинам документа, що підтверджував би право власності на новозбудовані будови у діда не було. Згідно до технічного паспорту на житловий будинок, складеного 24.07.2013 року, техніком з інвентаризації нерухомого майна [PERSON], зазначене домоволодіння, що розташовано на земельній ділянці площею 776 кв.м. складається з житлового будинку літера «А-1», з прибудовами а-1, а2, а4-1, а5-1, житловою площею 96,4 кв.м., загальною площею 163,2 кв.м., з ганком літ. а7, а8, з підвалом під а-1, сараями літ. Г, Д, К, Н, вбиральнями літ. Ж, Л, літніми душами літ. И, М, навісом літ. О, споруд № 1-13, I, II. Житловий будинок з прибудовами має три квартири, з яких квартиру № 1 займає сім'я [PERSON], а квартири № 2 та № 3 - родина позивача. Співвласник [PERSON] свою частину домоволодіння узаконив, а в подальшому ця частина перейшла у спадок його спадкоємцям. Так, згідно до відповіді Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради за № 6705 від 01.07.2013 року за [PERSON] (онуком [PERSON]) зареєстровано право власності на 1/2 частину зазначеного домоволодіння, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.01.2004 року, виданого Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 5-202. [INFO] року дід позивача, [PERSON], помер. Після його смерті відкрилася спадщина, що складалася з 1/2 частини зазначеного вище домоволодіння за адресою: [ADDRESS], яке належало [PERSON] фактично, але не було зареєстровано належним чином в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] був його син, батько позивача, [PERSON]. У зазначений законом строк його батько [PERSON] не звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, але фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавця, бо був зареєстрований в зазначеному домоволодінні, проживав постійно у даному житловому будинку. Таким чином, його батько фактично прийняв спадщину після смерті свого батька, хоча і не звертався у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини у зазначений законом строк. Після прийняття спадщини після смерті [PERSON] батько позивача намагався узаконити належну йому частину домоволодіння, але з невідомих йому обставин це не було доведено до логічного кінця. [INFO] року батько позивача, [PERSON], помер. Після його смерті відкрилася спадщина, що складалася з 1/2 частини зазначеного вище домоволодіння за адресою: [ADDRESS], яке фактично належало [PERSON] після смерті його батька [PERSON], але не було зареєстровано належним чином в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] був його син, [PERSON], позивач по справі. У зазначений законом строк він також не звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька , але фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавця, бо був зареєстрований в зазначеному домоволодінні, проживав та проживає постійно у даному житловому будинку. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину після смерті свого батька, хоча і не звертався у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини у зазначений законом строк. У 1993 році він звернувся до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради з проханням про проведення інвентаризації та складання нового технічного паспорту для того, щоб в подальшому отримати свідоцтво про спадщину після смерті батька, який був отриманий ним 28.08.1993 року. Отримавши даний документ він звернувся до Виконкому Красногвардійської районної ради народних депутатів з проханням про узаконення належної його дідові, а в подальшому - батькові, частини домоволодіння. 15 жовтня 1993 року йому був наданий Акт про ведення домоволодіння в експлуатацію, де зазначалося про те, що даний житловий будинок прийнятий в експлуатацію згідно до рішення Виконкому Красногвардійської районної ради народних депутатів № 406 від 15.10.1993 року. Згідно до даного рішення Договір забудови від 18.17.1929 року замінено на свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок на ім'я [PERSON] (померлого). Зазначене рішення виконкому та акт вводу житлового будинку в експлуатацію позивач не зареєстрував в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, як то було зазначено у рішенні виконкому, і як того вимагало чинне на той час законодавство. В теперішній час позивач звернувся у державну нотаріальну контору з проханням про отримання спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті діда та батька він не може, оскільки право власності на зазначене спадкове домоволодіння не зареєстровано в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради. Тому, в нотаріальній конторі, йому запропонували звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду до участі у справу був залучений у якості співвідповідача по справі [PERSON]. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, посилався на обставини викладені в позовній заяві. Крім того, пояснив, що після смерті його батька, [PERSON], який помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно Кіровським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції 26.05.2010 року, актовий запис № 1369 (а.с.33), який був єдиним спадкоємцем [PERSON], померлого [INFO] року, в належному діду майні проживали сам позивач та два його брати - [PERSON] та [PERSON]. При цьому, вказав, що його брати на теперішній час померли, але в них є діти [PERSON] та [PERSON], з якими позивач зв'язку не підтримує. Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Представники [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення вимог позивача та просили відмовити йому в задоволенні, при цьому пояснили, що діду позивача виділялася земельна ділянка для будівництва будинку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Паровозна 11, проте спірне майно розташоване за адресою: [ADDRESS]. Крім того, спадщину після смерті [PERSON] прийняли інші діти, які проживали на день смерті в спірній частині будинку. Представник Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву в якій просила розглянути дану справу без участі представника нотконтори у зв'язку із виробничою завантаженістю. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ЯР № 475959 виданим 05.05.1950 року Красногвардійським РАГС, актовий запис № 240 (а.с.35). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. [PERSON] разом з [PERSON] згідно до договору забудування від 18 грудня 1929 року, посвідченого Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за № 23473/2М (а.с.9-11), була виділена земельна ділянка [ADDRESS] площею 776 кв.м. для будівництва житлового будинку з господарськими будівлями. Позивач в своїй позовній заяві вказує, що його дідом та [PERSON] був побудований житловий будинок літ. А-1, з прибудовою літ. а-1, ганком а8, загальною площею 163,2 кв.м, житловою площею 100,9 кв.м., підвалом під а-1 з господарськими спорудами - сараями літ. Н, Г, Д, К, вбиральнями літ. Ж, Л, літнім душем літ. И, спорудами, а також вказує, що нова адреса вказаного будинку: [ADDRESS]. Проте, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, позивачем не були надані суду, у встановленому законом порядку, належні докази того, що вулиця Паровозна у м. Дніпропетровську була перейменована у вулицю І Клюєва. Згідно листа Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 01.07.2013 року за № 6705 - право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.01.2004 року, виданого Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 5-202, а реєстрація права власності на іншу 1/2 частину вищевказаного домоволодіння не проводилась (а.с.8). Крім того, позивачем вказано, що спірний будинок був збудований його дідом, [PERSON] та [PERSON]. Але його дід помер [INFO] року. Разом з тим, згідно технічного паспорту на домоволодіння [ADDRESS], інвентарна справа 01821, виготовленого станом на 24.07.2013 року, у вказаному будинку після 1950 року були добудовані будівлі та споруди, а саме прибудова літ. а2-1 в 1970 році, прибудова літ. а4-1 в 1976 році, ганок літ. а7, в 1976 році, вбиральня літ. Л в 1986 році, літній душ літ. М в 1986 році та навіс літ. О в 1970 році. Тобто, з огляду на вищевказане, твердження позивача, що спірне домоволодіння було збудоване його дідом, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, оскільки домоволодіння будувалось після смерті діда позивача. Таким чином, позивачем не доведено суду, належними доказами, що 1/2 частина домоволодіння за адресою: [ADDRESS], належала його діду [PERSON], у зв'язку з чим у суду відсутні обставини для встановлення факту належності [PERSON], померлому [INFO] року, 1/2 частини вищевказаного домоволодіння. Крім того, сам позивач в судовому засіданні пояснював, що після смерті його батька, [PERSON], який помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно Кіровським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції 26.05.2010 року, актовий запис № 1369 (а.с.33), який був єдиним спадкоємцем [PERSON], померлого [INFO] року, в належному діду майні проживали сам позивач та два його брати - [PERSON] та [PERSON]. При цьому, вказав, що його брати на теперішній час померли, але в них є діти [PERSON] та [PERSON], з якими позивач зв'язку не підтримує. На підставі вищевикладеного, решта позовних вимог також задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed