Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

в лютому 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ ««Нейшнл Пеймент Енд Коллекшн Процессінг Центр», в якому просить суд визнати припиненими трудові відносини між відповідачем та позивачем із 08.01.2020 року; визнати позивача таким, що звільнений з посади директора товариства на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням з 08.01.2020 року; внести в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про припинення трудових відносин між відповідача та позивачем із 08.01.2020 року. В обґрунтування позову зазначено, що 13.07.2011 року [PERSON] було призначено на посаду директора ТОВ ««Нейшнл Пеймент Енд Коллекшн Процессінг Центр», про що було внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР). Товариство не має найманих працівників, крім позивача, господарську діяльність по факту не здійснює, відповідачем послуги не надаються, а тому позивач перестав бути зацікавленим у трудових відносинах з товариством на посаді керівника. 03.12.2019 року позивач виявив бажання припинити трудові відносини із відповідачем та звільнитися із займаної посади за власним бажанням, в зв`язку з чим позивачем було ініційовано скликання загальних зборів учасників товариства на 08.01.2020 року та направлено учасником товариства відповідні повідомлення про їх проведення. Крім того, 20.12.2019 року позивачем було направлено відповідачу та кожному учаснику товариства заяву про його звільнення з посади директора за власним бажанням. Однак, 08.01.2020 року загальні збори ТОВ ««Нейшнл Пеймент Енд Коллекшн Процессінг Центр» не відбулись, а тому заява позивача про звільнення з посади директора не була вирішена, незважаючи на те, що ним виконано вимоги закону щодо процедури звільнення за власним бажанням. Вважає, що уповноважений орган товариства, з моменту направлення його заяви про звільнення та на дату звернення з цим позовом до суду, не вчинив будь-яких дій щодо розгляду поданої заяви про звільнення з посади директора та внесення змін до ЄДР щодо його звільнення, чим порушив його конституційне право на вільний вибір місця роботи, а тому позвиач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прави з даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач після відкриття провадження з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач відзив на позов до суду не подав, будь-які клопотання зі сторони відповідача до суду не надходили, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 13.07.2011 року [PERSON] було призначено на посаду директора ТОВ «Нейшнл Пеймент Енд Коллекшн Процессінг Центр», про що було внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР). Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» в редакції Закону, що діяла на дату призначення позивача керівником, відомості про позивача, як керівника та підписанта ТОВ «Нейшнл Пеймент Енд Коллекшн Процессінг Центр», було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Припинення повноважень (звільнення) керівника (директора) Товариства з обмеженою відповідальністю «Нейшнл Пеймент Енд Коллекшн Процессінг Центр» належить до виключної компетенції Загальних зборів ТОВ «Нейшнл Пеймент Енд Коллекшн Процессінг Центр». 03.12.2019 року позивачем було ініційовано скликання загальних зборів учасників товариства на 08.01.2020 року та направлено учасником товариства відповідні повідомлення про їх проведення. Крім того, 20.12.2019 року позивачем було направлено відповідачу та кожному учаснику товариства заяву про його звільнення з посади директора за власним бажанням. Однак, 08.01.2020 року загальні збори ТОВ ««Нейшнл Пеймент Енд Коллекшн Процессінг Центр» не відбулись та заява позивача про звільнення з посади директора не була вирішена. 08.01.2020 року позивач фактично припинив повноваження директора ТОВ ««Нейшнл Пеймент Енд Коллекшн Процессінг Центр», відповідно до наказу № 08-01/2020 від 08.01.2020 року, звільнившись за власним бажанням, згідно ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України. Однак, уповноважений орган ТОВ ««Нейшнл Пеймент Енд Коллекшн Процессінг Центр», а саме загальні збори учасників, з моменту направлення заяви про звільнення, та на дату звернення з цим позовом до суду, не вчинив будь-яких дій щодо розгляду даної заяви про звільнення, не вчинив будь-яких дій по створенню нового виконавчого органу товариства та дій щодо внесення змін до Єдиного державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, щодо звільнення позивача. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною відповідача обґрунтування позову не спростовані, та будь-яких доказів безпідставності позовних вимог суду надано не було. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Вищим органом управління товариства є загальні збори його учасників, до виключної компетенції яких належить обрання та звільнення директора (керівника) товариства, а також виконавчим органом товариства є Директор. Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства», у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також особи, які не є учасниками товариства. Згідно із ч. 1 ст. 99 Цивільного кодексу України, загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 145 ЦК України, вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльності і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган товариства може бути обраний також і не зі складу учасників Товариства. До виключеної компетенції загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема, створення або відкликання виконавчого органу Товариства (п.3 ч. 4 ст.145 ЦК України). Відповідно до ст. 22 КЗпП України та ст. 43 Конституції України, забороняється будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладені, зміні та припинені трудового договору. Право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноваженого ним орган письмово за два тижні, передбачено ст. 38 КЗпП України. За змістом положень ст.38 КЗпП України, ст.145 ЦК України, ст.58, 59, 60, 62 Закону України «Про господарські товариства», праву керівника Товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства провести загальні збори, розглянути заяву про звільнення керівника Товариства та створення нового виконавчого органу. Згідно із ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Ухвалюючи рішення у справах, пов`язаних із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Уповноважений на звільнення керівника орган відповідача проігнорував повідомлення позивача про звільнення і не розглянув по суті його заяву про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладені на нього обов`язків по створенню нового виконавчого органу (призначення керівника товариства). Крім цього, невнесення відповідачем відповідних змін про звільнення позивача із посади керівника до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, свідчить про те, що відповідач не визнає припинення трудових відносин із позивачем та нехтує його правами щодо вільного обрання місця роботи. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та стороною відповідача не спростовані, суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved