Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

В Острозький районний суд звернулася адвокат Шминдрук О.Ф. в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , мотивуючи позовні вимоги тим, що після смерті останньої відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS] ,\~яка належала\~померлій на\~підставі свідоцтва\~про право\~власності на\~житло від\~07.04.1993\~р. За життя [PERSON] склала заповіт від 04.01.1996 р., який було нотаріально посвідчено, відповідно до якого усе належне їй майно заповіла [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. При зверненні позивача до приватного нотаріуса з метою оформлення спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , йому було повідомлено про те, що ним було пропущено встановлений чинним законодавством шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, який закінчився 26 січня 2013 року. Зазначає, що строк для прийняття спадщини був пропущений позивачем з поважної причини, оскільки йому нічого не було відомо про наявність заповіту, складеного [PERSON] на його користь. Вказує, що у 90-х роках минулого століття батько позивача [PERSON] , який на даний час помер, опікувався та допомагав при житті [PERSON] та її сім`ї, у відповідь на що [PERSON] повідомляла, що на знак вдячності заповість свою частку у належному їй майні для позивача. Однак, ні [PERSON] , ні її донька [PERSON] про складений заповіт не повідомляли позивача чи його батька. З часом сім`я позивача перестала спілкуватись з [PERSON] та її донькою. Зазначає, що про смерть [PERSON] та про смерть її доньки - [PERSON] , а також про наявність заповіту, складеного [PERSON] на ім`я позивача, останній дізнався лише в березні 2020 р. від приватного нотаріуса Острозького міського нотаріального округу Сержант Н.М., якій дана інформація стала відома під час оформлення спадкової справи, заведеної після смерті доньки [PERSON] - [PERSON] . Після повідомлення нотаріусом про складений [PERSON] на ім`я позивача заповіт, останній звернувся до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, на що 12.03.2020р. отримав постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вказує, що з огляду на те, що з кінця 90-х років минулого століття по день смерті [PERSON] позивач з нею не спілкувався, а тому не знав та не міг знати про наявність складеного на його ім`я заповіту. Вказує, що строк для прийняття спадщини був пропущений позивачем з поважних причин, що й спонукало його звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 31.03.2020 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, сторонам та третій особі визначено строк для подання заяв по суті справи. В ході підготовчого провадження вирішено клопотання представника позивача про витребування з Рівненського обласного нотаріального архіву засвідченої копії заповіту [PERSON] від 04.01.2000р., про витребування у третьої особи копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , про витребування з відділу ЦНАП Острозької міської ради відомостей про реєстрацію [PERSON] та зареєстрованих з нею осіб на день смерті останньої. Позивач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у підготовче засідання не з`явилась, в поданій до суду заяві підготовче засідання просила проводити у її відсутності. У визначений судом строк подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заявлені позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у задоволенні позову, вказуючи на його безпідставність та обгрунтовуючи тим, що незнання позивача про наявність заповіту не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Водночас у відзиві на позовну заяву відповідачка визнала, що саме під час оформлення нею у приватного нотаріуса Сержант Н.М. спадкової справи після смерті [PERSON] (доньки [PERSON] ) було встановлено про наявність заповіту [PERSON] , складеного 04.01.1996р. на ім`я позивача [PERSON] , про що останнього нотаріус повідомив у її присутності у телефонному режимі, та якби не дана обставина позивач [PERSON] у березні 2020 р. так і не звернувся б із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Сержант Н.М. у підготовче засідання не з`явилась, в поданій до суду заяві просила проводити підготовче засіданні у її відсутності, вказуючи на те, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Ухвалою суду від 23.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, вирішено клопотання сторін про виклик свідків. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 90-х роках минулого століття його батьки та він навідувалися до [PERSON] та її сім`ї, допомагали та підтримували її матеріально. Зокрема, він на прохання свого батька [PERSON] приносив по місцю проживання [PERSON] продукти харчування, та його батько надавав для [PERSON] різноманітну допомогу, якої вона потребувала та здійснював опіку над її сім`єю. Про дату смерті [PERSON] та складений нею на його ім`я заповіт йому нічого не було відомо та про такий заповіт він дізнався у березні 2020р. від приватного нотаріуса Сержант Н.М., яка повідомила його про дану обставину у телефонній розмові. Зазначив, що із [PERSON] та її донькою [PERSON] востаннє спілкувався наприкінці 90-х років минулого століття, та з того часу не підтримував з ними зв`язок. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечили проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та пояснили, що [PERSON] на день смерті проживала разом з донькою [PERSON] . Так як остання була одинокою та потребувала сторонньої допомоги, відповідачка разом з своєю матір`ю здійснювали за нею догляд та піклувалися про неї. Після смерті [PERSON] відповідачка здійснила її поховання. За життя [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Сержант Н.М., відповідно до якого [PERSON] все належне їй майно заповіла на користь відповідачки [PERSON] [INFO] [PERSON] померла та [INFO] [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Сержант Н.М. з метою оформлення спадщини та під час оформлення спадкової справи з`ясувалося про наявність заповіту, складеного матір`ю [PERSON] [PERSON] на користь [PERSON] . Вказали, що [PERSON] , проживаючи разом з матір`ю на день смерті останньої, фактично прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті матері, та [PERSON] , як рідна донька [PERSON] , має право на спадкування за законом як спадкоємець першої черги, водночас позивач [PERSON] у відповідності до ст.1272 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщини. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову приватний нотаріус Сержант Н.М. в судовому засіданні пояснила, що 26.02.2020р. до неї звернулась відповідачка [PERSON] з метою оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . При відкритті спадкової справи після смерті [PERSON] нею було здійснено перевірку по Спадковому реєстру на предмет наявності складеного за життя [PERSON] заповіту та встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є відповідачка [PERSON] [PERSON] надала їй правовстановлюючі документи на спадкове майно - квартиру, при ознайомленні з якими було з`ясовано, що були інші співвласники квартири та при подальшій перевірці наявності інших потенційних спадкоємців після смерті [PERSON] в електронній базі Спадкового реєстру було встановлено наявність заповіту, складеного матір`ю [PERSON] [PERSON] , водночас ні змісту, ні імені спадкоємця за таким заповітом не було відомо. В подальшому з відповіді обласного нотаріального архіву та копії наданого заповіту вона з`ясувала зміст такого заповіту, відповідно до якого [PERSON] заповіла все своє майно на користь [PERSON] . В подальшому на виконання вимог ст.63 Закону України «Про нотаріат» вона після з`ясування спадкоємця за заповітом зобов`язана була повідомити такого спадкоємця про дану обставину, що вона і зробила, повідомивши [PERSON] в телефонній розмові про складений [PERSON] на його ім`я заповіт. В подальшому [PERSON] звернувся до неї із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину квартири, що належала померлій [PERSON] , однак вона відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії, про що винесла відповідну постанову, мотивуючи тим, що він пропустив строк для прийняття спадщини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] була її рідною тіткою та при житті останньої батько позивача - [PERSON] часто навідувався до сім`ї [PERSON] , допомагав їм та опікувався ними, та на знак вдячності [PERSON] мала намір скласти заповіт на когось із родини [PERSON] . Пояснила, що про факт складення [PERSON] заповіту їй було відомо, однак на чиє ім`я він був складений їй відомо не було. Зазначила, що про складений [PERSON] заповіт вона позивача не повідомляла, оскільки їй достовірно не було відомо про зміст такого заповіту. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачка [PERSON] є її рідною донькою та з позивачем [PERSON] вона не знайома. Про складений на користь позивача заповіт від імені [PERSON] їй нічого не відомо. Зазначила, що на момент смерті [PERSON] з нею проживала донька [PERSON] , за якою вона зі своєю донькою [PERSON] здійснювали догляд до дня смерті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з позивачем та відповідачкою не знайомий. Зазначив, що [PERSON] потребувала допомоги та він час від часу таку допомогу їй надавав. З приводу складеного [PERSON] заповіту йому нічого не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що тривалий час працює соціальним працівником та знала [PERSON] та її сім`ю, які з 1988 року проживали в [ADDRESS] . Вказала, що про складений [PERSON] заповіт їй нічого не відомо та вона переважно спілкувалася з донькою [PERSON] [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює листоношою разом з матір`ю відповідачки. Зазначила, що відповідачка [PERSON] та її матір здійснювали догляд за [PERSON] . Із [PERSON] вона не знайома, як і нічого невідомо їй про складений останньою заповіт. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши покази свідків, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.07.2012р. (а.с.13), та після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 07.04.1993 р. (а.с.16). Відповідно до заповіту, посвідченого 04.01.1996 р. в реєстрі за №2-2 державним нотаріусом Острозької державної нотаріальної контори Лозюк Ж.Я., [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все належне їй майно [PERSON] . Згідно вказаного заповіту, його за дорученням [PERSON] було підписано [PERSON] , так як заповідачка не вміла писати. З пояснень сторін та матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] була рідною донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.08.1948р. (а.с.48). У зв`язку із встановленим судом фактом підписання [PERSON] заповіту, замість її матері [PERSON] через не писемність останньої, суд приходить до висновку, що для [PERSON] , яка була спадкоємницею першої черги після смерті [PERSON] , достовірно було відомо як про факт складення її матір`ю заповіту, так і про його зміст, та вказаний заповіт нею оспорений не був, і такий заповіт залишається чинним на даний час. Дійсніть заповіту [PERSON] від 04.01.1996р. об`єктивно підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 59601331 від 26.02.2020р. (а.с.14). Встановлені обставини, на переконання суду, свідчать про те, що у спадкодавця [PERSON] за життя існували дійсні підстави (мотиви та внутрішнє переконання) скласти заповіт на користь [PERSON] . Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59601325 від 26.02.2020р. спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась (а.с.15). З пояснень сторін та матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] на день смерті проживала з донькою [PERSON] , що підтверджується довідкою про спільне проживання громадян на день смерті одного з них від 22.05.2020р. (а.с.113). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.02.2020р. (а.с.42). Після смерті [PERSON] , її спадкоємцем за заповітом є відповідачка [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи №4/2020, заведеної після смерті [PERSON] , зокрема, заповітом [PERSON] від 31.03.2014р., Витягом про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі від 31.03.2014р. (а.с.40). З пояснень сторін та третьої особи судом встановлено, що при оформленні спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] та при встановлені кола її спадкоємців приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу Сержант Н.М. було встановлено факт складення заповіту [PERSON] та після отримання витребуваного примірника такого заповіту з Рівненського обласного нотаріального архіву стало відомо про зміст заповіту [PERSON] , посвідченого 04.01.1996р. за реєстровим №2-2, відповідно до якого все належне їй майно вона заповіла на користь [PERSON] (а.с.99, 100). Як пояснила третя особа - приватний нотаріус Сержант Н.М., вона у відповідності до вимог чинного законодавства після ознайомлення із змістом заповіту [PERSON] та встановленням особи спадкоємця, вказаної у такому заповіті, зобов`язана була повідомити такого спадкоємця про даний заповіт та відкриття спадщини, що вона і зробила, повідомивши у присутності відповідачки [PERSON] з використанням засобів телефонного зв`язку позивача [PERSON] , так як раніше була з останнім знайома в силу виконання службових обов`язків. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Острозького міського нотаріального округу від 12.03.2020р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за вищевказаним заповітом, оскільки спадщину він не приймав та пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.17). Відповідно до ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином, строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] закінчився 26.01.2013р., та позивач в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини у строк, визначений ст.1270 ЦК України не звертався, таким чином пропустив строк для прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч.3\~ст.1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:\~1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові\~від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду:\~\~від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), від 26 березня 2020 року у справі №517/82/19 (провадження 61-1340св20). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом із тим, Пленум Верховного Суду України у пункті 24\~постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини\~\~підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як основоположний принцип спадкового права. Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, постановах Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 629/1886/18 (провадження № 61-11600св19), від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц (провадження № 61-49121св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 209/1795/18 (провадження № 61-14842св19), від 21 листопада\~2019 року у справі № 626/2055/18 (провадження № 61-17906св19), від 25 березня 2020 року у справі № 409/59/18 (провадження №61-47227св18), від 25 березня 2020 року у справі № 296/12396/18 (провадження № 61-10481св19), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження №61-5609св19). Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] посилається на те, що\~лише в березні 2020 року йому стало відомо про заповіт, складений [PERSON] на його користь. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не був членом сім`ї померлої [PERSON] та не проживав разом з нею, і до 12 березня 2020р. не був обізнаний про наявність складеного на його користь заповіту, і на переконання суду, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, позивач не міг знати про його складення, оскільки за життя спадкодавець не повідомила позивача про такий заповіт та закон захищав таку інформацію як таємницю вчинення відповідної нотаріальної дії. При цьому, вирішуючи спір у даній справі судом враховується свобода заповіту як основоположний принцип спадкового права. Заповіт є єдиною підставою для здійснення спадкування позивачем і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Наведені відповідачкою та її представником доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що позивач знав про наявність складеного спадкодавцем на його користь заповіту та без поважних причин у встановлений законом строк не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Суд, оцінюючи покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з точки зору належності та допустимості, не приймає їх до уваги, вважає такі покази неналежними доказами, оскільки свідчення надані такими свідками не мають доказового значення по справі, так як не містять інформації, яка відноситься до предмету доказування. Позивач на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] не проживав із спадкодавцем, про наявність заповіту складеного на його користь дізнався поза межами строку, передбаченого ч.1 ст.1270 ЦК України, такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідачка та її представник не спростували доводи позивача стосовно його необізнаності щодо складеного [PERSON] на його ім`я заповіту. \~ \~ \~ \~В матеріалах справи відсутні та відповідачкою не надано достовірних та беззаперечних доказів, і таких доказів не здобуто судом, на спростування доводів позивача про його необізнаність щодо складеного [PERSON] на його ім`я заповіту. \~ \~ \~ \~Звернення [PERSON] з вищевказаним позовом суд розцінює як передбачений законом спосіб захисту своїх прав та інтересів, та відповідачка помилково вказує на те, що звернення позивача до суду з вищевказаним позовом порушує її право на спадкування частини квартири після смерті [PERSON] , адже остання за життя зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого все належне їй майно заповіла на користь відповідачки, та відповідачка [PERSON] після смерті [PERSON] з метою реалізації свого права на спадкування безперешкодно звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . З урахуванням встановлених судом обставин справи, суд вважає поважною причину пропуску [PERSON] строку, встановленого законом для прийняття спадщини, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, які містяться в матеріалах справи. Таким чином, право позивача на прийняття спадщини підлягає захисту шляхом визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved