overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 6 березня 1997 року вона, відповідачі та її батько [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS], яка є їх спільною сумісною власністю. [INFO] року помер її батько [PERSON] Після нього відкрилась спадщина у вигляді частки у праві власності на вказану квартиру. Вона та відповідачі є спадкоємцями за законом. Посилаючись на те, що частки співвласників квартири не визначені, просила суд задовольнити позов і виділити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру, визначивши їх по 1/4 за кожним з співвласників. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Від третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Миколаївської міської ради, при вирішенні справи покладалися на розсуд суду. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 6 березня 1997 року, виданого згідно розпорядження № 4046 від 21 січня 1997 року, зареєстрованому в ММБТІ 12 червня 1997 року за № 16614, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер. Після нього відкрилась спадщина у вигляді частки у праві власності на вказану квартиру. Спадкоємцями померлого є позивачка [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON] Частки у спільній сумісній власності на квартиру на теперішній час не виділені. У відповідності до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що частки кожного із співвласників квартири [ADDRESS] є рівними і складають по 1/4 частині за кожним зі співвласників.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що з 07 вересня 2007 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу дітей немає. Спільне життя не склалося. Шлюбні відносини припинені з серпня 2011 року. Однією сім»єю не проживають у зв'язку з тим, що відповідач знаходиться під вартою у СІЗО м. Харкова. Подальше сімейне життя неможливе. Позивачка просить шлюб розірвати. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач проти позову заперечує. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 вересня 2007 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від шлюбу дітей немає. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з серпня 2011 року, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що з 08 лютого 1986 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають повнолітнього сина, неповнолітніх дітей немає. Спільне життя не склалося. Шлюбні відносини припинені з березня 2011 року. Подальше сімейне життя неможливе. Позивачка просить шлюб розірвати. Сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач проти позову не заперечує. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 лютого 1986 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.3). Від шлюбу мають сина повнолітнього сина, неповнолітніх дітей немає. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з грудня 2013 року, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 05 червня 1998 року у Вознесенській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 3. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини припинені з 2005 року. Проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, внаслідок чого виникали постійні непорозуміння та скандали. Спори щодо місця проживання дітей та поділу майна відсутні. В зв'язку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним в позові. На примирення не погодилася, просила про розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, підтвердивши те, що шлюбні відносини припинені з 2005 року. Спори про розподіл сумісно нажитого майна та щодо місця проживання дітей відсутні. На примирення не згідний. Вважав, що шлюб необхідно розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що 05 червня 1998 року у Вознесенській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 3. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем припинені з 2005 року. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю та наполягали на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 19 вересня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 247. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини припинені з жовтня 2013 року. Проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, внаслідок чого виникали постійні непорозуміння та скандали. Спори щодо місця проживання дитини та поділу майна відсутні. В зв'язку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним в позові. На примирення не погодилася, просила про розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, підтвердивши те, що шлюбні відносини припинені з жовтня 2013 року. Спори про розподіл сумісно нажитого майна та щодо місця проживання дитини відсутні. На примирення не згідний. Вважав, що шлюб необхідно розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що 19 вересня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 247. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем припинені з жовтня 2013 року. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 25 березня 2005 року у відділі РАЦС м. Вознесенська Вознесенського МРУЮ Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 34. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини припинені з травня 2013 року. Проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, внаслідок чого виникали постійні непорозуміння та скандали. Спори щодо місця проживання дітей та поділу майна відсутні. В зв'язку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним в позові. На примирення не погодилася, просила про розірвання шлюбу. У разі розірвання шлюбу просила залишити її шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, підтвердивши те, що шлюбні відносини припинені з травня 2013 року. Спори про розподіл сумісно нажитого майна та щодо місця проживання дітей відсутні. На примирення не згідний. Вважав, що шлюб необхідно розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що 25 березня 2005 року у відділі РАЦС м. Вознесенська Вознесенського МРУЮ Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 34. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем припинені з травня 2013 року. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю та наполягали на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 лютого 1997 року Вербецько-Мурованою сільською радою Ярмолинецького району Хмельницької області, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що від спільного проживання з відповідачем в них народився син [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через несумісність характерів. Впродовж тривалого часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, і на даний час збереження сім'ї є неможливим. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала за обставин, наведених в позовній заяві та пояснила, що з грудня 2013 року вони з відповідачем проживають окремо та не підтримують шлюбні відносини. Відповідач [PERSON] позов визнав, підтвердив обставини, на які посилається позивачка, проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши сторони, дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.02.1997 р. був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], від якого в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю в м. Хмельницькому. З грудня 2013 року сторони не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо та не ведуть спільне господарство, примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим. Дані обставини визнані сторонами в судовому засіданні, а також підтверджуються свідоцтвами про одруження та про народження дитини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин та враховуючи те, що відповідно до ст. 174 ЦПК України визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав і свобод сторін та інших осіб, суд приймає визнання позову і вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 червня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ярмолинецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що від спільного проживання з відповідачем в них народився син [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через несумісність характерів, з квітня 2014 року шлюбні стосунки припинені і на даний час збереження сім'ї є неможливим. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала за обставин, наведених в позовній заяві, та пояснила, що з квітня 2014 року вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільне господарство, а примирення між собою вважають неможливим. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечував, визнав факт припинення шлюбних стосунків з позивачкою та пояснив, що наданий судом строк на примирення наслідків не дав. Заслухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17 червня 2006 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]), від якого в них народився син [PERSON], [INFO]. З квітня 2014 року [PERSON] і [PERSON] не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо та не ведуть спільне господарство, а примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим. Дані обставини визнані сторонами та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвами про укладення шлюбу та про народження дитини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а наданий судом строк на примирення наслідків не дав. За таких обставин та враховуючи те, що відповідно до ст. 174 ЦПК України визнання позову відповідачкою не суперечить закону, не порушує прав і свобод сторін та інших осіб, суд приймає визнання позову і вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 1 січня 2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалось через втрату почуття любові, взаємоповаги, постійні сварки. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 1 січня 2006 року виконавчим комітетом Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області, актовий запис № 02, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Сімейне життя між ними не склалось через втрату почуття любові, взаємоповаги, постійні сварки. Спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 22 грудня 1989 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалось через втрату взаєморозуміння, взаємоповаги, різні погляди на обов'язки подружжя, постійні сварки. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем. В подальшому позивачка [PERSON] подала до суду позовну заяву з позовними вимогами до [PERSON], у якій просила суд визнати за нею право власності на рухоме майно, визнавши його особистою приватною власністю. Ухвалою суду від 24 квітня 2014 року у прийнятті та об'єднанні в одне провадження даного позову з позовом про розірвання шлюбу позивачці було відмовлено. В судове засідання сторони не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивачка підтримала заявлені вимоги про розірвання шлюбу, просила позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу з позивачкою визнав. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22 грудня 1989 року Ленінським відділом запису актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис № 1708, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Сімейне життя між сторонами не склалось через втрату взаєморозуміння, взаємоповаги, різні погляди на обов'язки подружжя, постійні сварки. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 23 лютого 2008 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через втрату взаєморозуміння, взаємоповаги, різні погляди на обов’язки подружжя. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з’явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, проти розірвання шлюбу з відповідачкою не заперечував. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23 лютого 2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 49, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка – [PERSON], дружини – [PERSON]. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через втрату взаєморозуміння, взаємоповаги, різні погляди на обов’язки подружжя. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved