Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності. В позові просив - припинити право власності [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS]; визнати за ним право власності на вказану частину спірної квартири зі сплатою відповідачу грошової компенсації в сумі 130000 грн. Відповідач [PERSON] предявив зустрічний позов про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності, в якому просив - припинити право власності [PERSON] на ? квартири [ADDRESS]; визнати за ним право власності на вказану частину квартири зі сплатою [PERSON] грошової компенсації в сумі 139507 грн. Ухвалою суду від 05.05.2015 року первісний позов [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності залишено без розгляду відповідно до положень п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України на підставі заяви позивача [PERSON] В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилався на те, що він і відповідач [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] у рівних частках по ?. З часу придбання вказаної квартири між ними постійно виникають суперечки щодо її володіння та користування. Вирішити питання щодо спірної квартири поза судовим порядком вони не можуть. Посилаючись на викладене, а також на те, що виділення частки кожному з співвласників в натурі технічно не можливо, спільне володіння та користування спірною квартирою суперечить його інтересам, [PERSON] має у власності інше житло і припинення його права власності на спірну квартиру не завдасть істотної шкоди його інтересам, [PERSON] просив задовольнити заявлені вимоги. В судове засідання для розгляду справи по суті позивач за зустрічним позовом та його представник не зявилися. Представник [PERSON] надав суду письмову заяву в якій підтримав зустрічний позов, просив задовольнити вимоги [PERSON] та розглянути справу за відсутності позивача за зустрічним позовом і його представника. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не зявилися. Представник відповідача надав суду письмову заяву про визнання зустрічного позову [PERSON] в повному обсязі та розгляд справу за їх відсутності. Перевіривши доводи [PERSON], викладені в зустрічній позовній заяві, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі договору міни №141 від 30 травня 1996 року. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2014 року та додаткового рішення того ж суду від 19 серпня 2014 року частки [PERSON] і [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними і складають ? частку за кожним. [PERSON] зареєстрований у [INFO] з 04.07.1996 року та постійно проживає в ній до теперішнього часу. Спірна квартира є двокімнатною, загальною площею 42,10 кв.м., розташована на пятому поверсі пятиповерхового будинку. Згідно висновку спеціаліста №125-129 від 10.10.2014 року виділення кожному з співвласників у натурі по ? частці технічно не можливо. Ринкова вартість спірної квартири складає 279014 грн. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам власника та членам його сімї. Отже суд констатує, що спірна квартира перебуває у спільній частковій власності сторін. Квартира є неподільною. Виділ частки кожного з співвласників у натурі технічно не є можливим. Відповідач [PERSON] має у власності інше житло. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги позицію [PERSON], який визнав зустрічний позов в повному обсязі та не оспорював викладені обставини, встановлені судом, а також розмір грошової компенсації в сумі 139507 грн., суд вважає позовні вимоги [PERSON] підлягаючими задоволенню на підставі ст.ст.328,365 ЦК України.

Outcome: approved