Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 17 жовтня 2015 року помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння №13 по вул. Шкільній в с. Гора Бориспільського району. За час свого життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповів [PERSON] Позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Проте в отриманні свідоцтва про право на спадщину на вказане домоволодіння їй було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на домоволодіння, яке розташовується в Київській області, Бориспільський район, с. Гора. вул. Шкільна, б.13 та складається з житлового будинку А-1, мансарди А-1', ганку а-1. погребу з шийкою Б. сараю-гаражу В, хвіртки N-1, воріт N-2. воріт N-3, огорожі N-4, огорожі N-5, огорожі N-6 та колонки питної К. У судове засідання [PERSON] не з'явилася. Її представник [PERSON] надав заяву, в якій зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає та просить задовольнити його. Представник Гірської сільської ради Бориспільського району у судове засідання не з'явився. Сільський голова [PERSON] надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить розглядати справу без участі представника сільської ради та проти позову не заперечує. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17 жовтня 2015 року помер батько позивача [PERSON] Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім'я, серії І-ОК №358311 (а.с.6). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння №13 по вул. Шкільній в с. Гора Бориспільського району Київської області. За час свого життя, а саме: 18 лютого 2003 року [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та все те, що буде йому належати на день смерті, заповів своїй дочці [PERSON] (а.с.7). У відповідності до ч.1 ст.1268. ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії спадкової справи №137/2016. заведеної Бориспільською районною державною нотаріальної конторою, вбачається, що [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.29-а). Таким чином вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не може, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на домоволодіння. Як вбачається з довідки №1178 від 08 листопада 2013 року, виданої Гірської сільською радою Бориспільського району (а.с.17), житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Гора. вул. Шкільна, 13, який належав [PERSON] був побудований у 1991 році, що підтверджується також технічним паспортом на житловий будинок (а.с.11-15). Вищезазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1449 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту серії ЯД №659574 (а.с.16). Крім того, рішенням виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області №10 від 30 січня 2003 року вирішено оформити право власності на житловий будинок, збудований в 1995 році з відповідними надвірними будівлями по вул. Шкільній, 13 в с. Гора Бориспільського району Київської області та доручено Бориспільському районному бюро технічної інвентаризації видати свідоцтво на право особистої власності на вказаний будинок (а.с.18). Проте, [PERSON] за життя так і не оформив право власності на житловий будинок. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгосгпу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на вказаний будинок. Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] проте оформити своє право па спадщину не може у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на домоволодіння, яке розташовується в Київській області. Бориспільський район, с. Гора. вул. Шкільна, б.13. На підставі викладеного та

Outcome: approved