Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (далі ПАТ «Шахтоуправління «Покровське») про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Красноармійську Донецької області. В обґрунтування позову позивач послався на те, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 3 вересня 2004 року, працюючи в якості електрослюсаря (слюсаря) чергового та по обладнанню 5 розряду. 15 вересня 2016 року був звільнений за ст. 40 п.2 КЗпП України у звязку з невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоровя. 20 січня 2016 року об 11 годині 00 хвилин під час виконання трудових обовязків з ним стався нещасний випадок, повязаний з виробництвом, внаслідок якого він отримав неускладнений компресійний перелом, який зростається, тіла хребця з посттравматичною радикулопатією, больовим мязовотонічним порушенням статико-динамічної функції хребця, закритий косий перелом, який зростається, с/3 лівої м/гомілкової кістки без зміщення, посттравматичний тромбофлебіт глибоких вен лівої гомілки з помірним больовим синдромом і незначним порушенням функції опори і ходьби. Після отриманої травми він тривалий час знаходився на лікуванні, але відновити своє здоровя не зміг. 15 вересня 2016 року він був оглянутий МСЕК, яка вперше встановила йому 35% втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом 20.01.2016 р. на строк з 15.09.2016р. по 01.10.2017р., 2 групу інвалідності на той же строк, рекомендовано медикаментозне, оперативне лікування, санаторно-курортне лікування за відсутністю протипоказань, корсет на поперековий відділ хребта. Оскільки втрата працездатності спричинила позивачеві фізичні та моральні страждання, призвела до порушення нормальних соціальних звязків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, йому заподіяна моральну шкоду, яку просив відшкодувати йому за рахунок відповідача шляхом стягнення одноразової грошової компенсації в розмірі 200000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності за участю його представника [PERSON]. Представник [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутністю. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, його представник [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги не визнав, просив справу розглянути за його відсутність. Суду надані письмові заперечення проти позову, в яких відповідач посилається на те, що згідно ч.3 ст. 23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Травмування [PERSON] відбулося внаслідок його провини, що підтверджується п. 10.1 акту № 32 по формі Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, згідно з яким позивач при виконанні змінного завдання проявив особисту необережність. Відповідно п.9 ППВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Позивач ніяких доказів на підтвердження факту та глибини моральних страждань суду не надає. Крім того позивач в позові вказує, що йому встановлено 40% працездатності при 2 групі інвалідності, однак при звільненні надав довідку МСЕК в якій встановлена 3 група інвалідності. На підставі наведеного просить суд відмовити в задоволенні позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, про час та місце судового розгляду оповіщена у встановленому порядку, її представник в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач працював в ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 3 вересня 2004 року в якості електрослюсаря (слюсаря) чергового та по обладнанню 5 розряду. 15 вересня 2016 року був звільнений за ст. 40 п.2 КЗпП України, у звязку з невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоровя. 20 січня 2016 року об 11 годині 00 хвилин під час виконання трудових обовязків з позивачем стався нещасний випадок, повязаний з виробництвом, а саме під час заміру дебету скважини він отримав неускладнений компресійний перелом, який зростається, тіла хребця з посттравматичною радикулопатією, больовим мязовотонічним порушенням статико-динамічної функції хребця, закритий косий перелом, який зростається, с/3 лівої м/гомілкової кістки без зміщення, посттравматичний тромбофлебіт глибоких вен лівої гомілки з помірним больовим синдромом і незначним порушенням функції опори і ходьби, про що було складено акт розслідування нещасного випадку, що стався 20 січня 2016 року об 11 годині 00 хвилин, затверджений директором ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» 31 березня 2016 р., та акт № 17 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затверджений директором ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» 31 березня 2016 року. За висновком МСЕК від 15 вересня 2016 року позивачу вперше встановлено 35% втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом 20.01.2016 р. на строк з 15.09.2016р. по 01.10.2017р., 2 групу інвалідності на той же строк, рекомендовано медикаментозне, оперативне лікування, санаторно-курортне лікування за відсутністю протипоказань, корсет на поперековий відділ хребта. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих звязків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного звязку між попередніми умовами. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно з розясненнями, даними в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Судом установлено, що позивач працював у ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих не небезпечних умов праці. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у звязку з ушкодженням здоровя, повязаним із виконанням трудових обовязків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих звязків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, акту розслідування нещасного випадку, акту про нещасний випадок, пов'язаного з виробництвом, довідок МСЕК, витягами з історії хвороби та амбулаторної карти хворого. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоровя, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу у медичній та соціальній допомозі, молодий вік позивача. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду в 20.000 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати, що складаються з судового збору, так як позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від їх сплати. Відповідно до ст. ст.153, 233, 234, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial