Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що на праві приватної власності їй належить будинковолодіння № 47, по вул. Незалежності, в с. Шубків Рівненського району Рівненської області. В цьому будинку зареєстровані відповідачі. Але вони не проживають в помешканні з часу його придбання позивачкою. Відповідачі не належать до членів сімї позивачки. Їх реєстрація чинить позивачці перешкоди у володінні майном. Покликаючись на положення ЦК України, ЖК України позивачка просить суд задоволити заявлений позов про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Позивачка позов підтримала та пояснила суду про обставини, описані вище. Додала, що на час укладання договору купівлі-продажу ніхто в будинку не проживав; в ньому були відсутні будь-які речі. Вже після підписання договору купівлі-продажу позивачці стало відомо про те, що в будинку зареєстровані ще троє осіб. Вона їх ніколи не бачила; з часу придбання майна ці особи жодного разу не зявлялися та не заявляли про своє право на користування майном. Позивачка зазначає, що вона не бажає, щоб відповідачі користувалася вже належним позивачці майном. Місце проживання відповідачів не відоме. За наведеного вище позивачка просить суд задоволити заявлений позов. Відповідачі не зявилися в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачі є належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачка мала можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторін не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без їх участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі зареєстровані [INFO], по вул. Незалежності, в селі Шубків Рівненського району Рівненської області, який на даний час належить позивачці згідно до договору купівлі-продажу від 18.05.2009 року. Відповідачі на час придбання майна не проживали та не користувалися житловим приміщенням - будинком № 47, по вул. Незалежності, в селі Шубків Рівненського району Рівненської області. В будинку відсутні їх речі. Спільне господарство не ведеться. Про дані обставини повідомила позивачка, та вони підтверджуються актом від 06.07.2015 року; довідкою Шубківської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 1127 від 06.07.2015 року. Суд зважає, що при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла; і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї; колишніми членами його сімї; а також членами сімї колишнього власника житла. Відповідачі не проживають в будинку з 2009 року, місце знаходження їх не відоме, вони втратили інтерес до помешкання, в якому зареєстровані; позивачка не спілкується з відповідачами через відсутність відомостей про їх місцезнаходження та відсутність засобів звязку. Новий власник житла не бажає, щоб відповідачі користувалася житлом позивачки, в ньому проживали. Між сторонами (позивачкою - як новими власником будинку та відповідачами) не укладалися угоди щодо порядку користування будинковолодінням. Позивачка та відповідачі не вели і не ведуть спільне господарство. За змістом статтей 64, 156 ЖК України відповідачі не є членами сімї позивачки. Свою згоду на вселення відповідачів в будинок чи на користування відповідачами помешканням, як новий власник, позивачка не надавала і не бажає надавати. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили про те, що на даний час в будинку проживає сімя позивачки. Вони не бачили, щоб будинком користувалися ще й інші особи. Перший свідок пояснив, що ці обставини їй відомі з 2010 року, а другому свідку ці обставини відомі з 2012 року. Таким чином відповідачі втратили право на користування житловим приміщенням, що належить позивачці. Отже, є підстави визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Тому позов підлягає до задоволення. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані зі зняттям з реєстрації місця проживання. Положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Так, згідно до абзацу 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такими витратами є 243, 60 грн.

Outcome: approved