Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Старокостянтинівської районної державної адміністрації, Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права на земельну частку (пай) та зобовязання виділити земельну ділянку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог управління Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі. Позовні вимоги мотивує тим, що він з 15 грудня 1993 року по 10 вересня 1995 року був членом колгоспу ім. Володарського с. Старий Остропіль Старокостянтинівського району, що підтверджується записами в його трудовій книжці. 15 серпня 1995 року було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ № 016 та складено, як додаток № 1 до нього, список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства для оформлення права на земельну частку пай. Оскільки на момент видачі Державного акту на право колективної власності на землю він являвся членом колгоспу ім. Володарського с. Старий Остропіль Старокостянтинівського району і, відповідно, колективного сільськогосподарського підприємства ім. Володарського с. Старий Остропіль Старокостянтинівського району, тому вважає, що має право на отримання земельної частки (паю). В судовому засіданні позивач, крім того пояснив, що звільнення з даного колгоспу та з його членів відбулось у звязку з виїздом у іншу місцевість. Будучи членом колгоспу, із його заробітної плати сплачувались членські внески, у нього був членський квиток, він приймав участь у зборах членів колгоспу. Вкінці серпня 2015 року із телепередачі він дізнався про наявність у нього, як члена колгоспу, права на земельну частку (пай), який наразі йому необхідний, так як він знову проживає в [INFO], веде домашнє господарство. Представники співвідповідачів Старокостянтинівської районної державної адміністрації та Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не зявились, хоч про час місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Проте направили до суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі, при цьому представник співвідповідача Старокостянтинівської районної державної адміністрації зазначив, що при прийнятті рішення по справі покладається на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог управління Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі також не зявився в судове засідання, про час і місце розгляду якого повідомлявся у встановленому законом порядку, однак направив до суду лист з проханням розглянути справу у його відсутність, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] народився 29 листопада 1971 року в с. Старий Остропіль Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується даними його паспорта. Згідно змісту його трудової книжки, виданої 10 квітня 1988 року колгоспом ім. Володарського с. Старий Остропіль Старокостянтинівського району Хмельницької області, 15 грудня 1993 року він був прийнятий в члени даного колгоспу різноробочим (протокол № 11 від 15 грудня 1993 року). 10 вересня 1995 року його було звільнено із членів колгоспом ім. Володарського с. Старий Остропіль Старокостянтинівського району Хмельницької області по власному бажанню (протокол № 3 від 10 вересня 1995 року). 15 серпня 1995 року на підставі рішення Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району від 15 березня 1995 року було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ № 016 колективному сільськогосподарському підприємству ім. Володарського с. Старий Остропіль Старокостянтинівського району. Земля передавалась у колективну власність 2519,2 гектарів землі в межах згідно з планом для вирощування сільськогосподарської продукції. Додатком 1 до даного Державного акту був список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства. Позивач до цього списку не був включений і сертифікат про право на земельну частку (пай) йому не видавався. Пунктом 1\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 2 вищевказаного Указу Президента України право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільсько-господарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Із змісту даної норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акта. Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~документами, шо посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п.п. 23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~потрібно мати на увазі, що згідно зі\~ст. 25 ЗК України\~при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 р. N720/95\~має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що на час видачі Державного акту на землю та на час набрання чинності\~Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року\~позивач був членом колективного сільськогосподарського підприємства ім. Володарського с. Старий Остропіль Старокостянтинівського району, але помилково не був включений до списку членів підприємства, які мають право на земельну частку (пай), сертифікат на право на земельну частку (пай) на його ім'я не видавався, внаслідок чого права позивача були порушені, а тому підлягають захисту, за позивачем слід визнати право на земельну частку (пай). Позовну вимогу про зобовязання співвідповідача Старокостянтинівську районну державну адміністрацію виділити в натурі (на місцевості) позивачу земельну ділянку площею 3,44 га в умовних кадастрових гектарах із земель Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району за межами населеного пункту с. Старий Остропіль Старокостянтинівського району суд розцінює передчасною, оскільки законодавством передбачено право органів державної влади та місцевого самоврядування визначати розмір та розташування земельної ділянки. Наразі суд не вбачає в діяннях співвідповідача Старокостянтинівської районної державної адміністрації перешкод для реалізації позивачем свого права на земельну частку (пай). Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial