Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому зазначає, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS] У 2008 році, за її згоди, відповідач який є двоюрідним братом її чоловіка був зареєстрований для працевлаштування у вказаному будинку. [PERSON] ніколи в спірному будинку не проживав, а його реєстрація місця проживання є формальною. Посилаючись на те, що реєстрація відповідача створює їй перешкоди у здійсненні права власності, він як член сім*ї власника не проживає в будинку позивачки більш, ніж шість років, не платить комунальні послуги в утриманні будинку участі не бере. Позивачка змушена самостійно нести витрати по оплаті комунальних послуг. У зв'язку з чим, з підстав визначенихз ст. 391, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, просить суд усунути позивачці перешкоди в користуванні власністю, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав вказаних у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих причин, викликався шляхом направлення судових повісток, та розміщення оголошення в пресі. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив. Відповідно до ст.74 ч.1,3 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання,судова повістка надсилається фізичній особі за адресою її зареєстрованого місця проживання або перебування. З матеріалів справи видно, що відповідач зареєстрований за адресою,вказаною позивачем в позовній заяві,а саме в м.Запоріжжі по вул.Чавунна/Мартенівська 39/11. За вказаною адресою реєстрації [PERSON] були направлені судова повістка з додатками,які повернуті суду установою пошти з відміткою про те, що відповідач за вказаною адресою не проживає. Відповідно до ч. 9 ст.74 ЦПК України Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті, відповідно до якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Положення цієї частини не поширюються на випадки, передбаченіабзацом другим частини третьої статті 191 цього Кодексу. 26.01.2017 року в газеті «Запорізька правда» розміщено оголошення про виклик відповідача [PERSON] Статтею 76 ЦПК України встановлено порядок вручення судових повісток, зокрема в частині 1 цієї статті вказано, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Згідно із ст.77 ЦПК України,у разі відсутності заяви сторони або іншої особи,яка бере участь у справі,про зміну місця проживання або місця знаходження,судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою,навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Жодних заяв про зміну місця проживання або про направлення кореспонденції на іншу адресу,відмінну від адреси реєстрації,відповідач не подавала,таким чином не повідомляла про необхідність направляти судові повістки за місцем її перебування,невідомим позивачу та суду. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд на згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею будинку [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва про право на власності, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копією технічного паспорту. З копії домової книги та довідки ОАБ вбачається, що в зазначеному будинку зареєстрований окрім позивачки [PERSON] Відомості адресно-довідкового бюро підтверджують факт реєстрації [PERSON] у зазначеному приміщенні. Водночас, згідно довідки виданої квартальним комітетом від 20.11.2016 року, яка складена в присутності двох сусідів, відповідач [PERSON] не проживає у вищезазначеному будинку з березня 2010 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є родичкою чоловіка позивачки, а відповідач [PERSON] є її рідним братом. У 2008 році з метою працевлаштування [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням зареєструвати місце його проживання у будинку який належить останній. Реєстрація відповідача у вказаному будинку носить формальний характер, він ніколи не проживав у ньому, його речі за вказаною адресою відсутні. У 2010 році [PERSON] залишив України, та повернувся до Азербайджану, повертатися та проживати на території України відповідач намірів не має. Відповідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд виходить з того, що [PERSON] є власницею будинку [ADDRESS], що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Судом встановлено, що відповідач відсутній в зазначеному приміщенні більш шести років без поважних причин, доказів протилежного відповідачем суду не надано, в зазначеному приміщенні відповідач був зареєстрований як члени сім'ї власника житла. Зібрані докази не містять відомостей щодо поважності причин відсутності [PERSON] понад встановлені ст. 405 ЦК України строки в будинку [ADDRESS]. З огляду на досліджені докази, суд прийшов до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у зв'язку із добровільним вибуттям з даного місця проживання та відсутності без поважних причин понад один рік у зазначеному житловому примішенні. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved