Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири № 43, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка вул. Маяковського буд. 21. В даній квартирі зареєстрований її зять [PERSON], який з моменту реєстрації, тобто з 2013 року по даний час у вищезазначеній квартирі не мешкає, місце його перебування та реєстрації є республіка Польща. Через реєстрацію місця проживання відповідача в її квартирі вона не може продати квартиру та позбавлена можливості оформити субсидію по оплаті за комунальні послуги. Вважає, що відповідач втратив право користування квартирою № 43, розташованою за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка вул. Маяковського буд. 21, а тому просить усунути перешкоди у здійсненні права розпорядження майном квартирою № 43 в будинку № 21 по вул. Маяковського в м. Тернівка Дніпропетровської області шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON], стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати зі сплати судового збору. Позивач надала до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за її відсутності, також надала суду заяву [PERSON] від 01 лютого 2016 року про згоду на зняття його з реєстрації у м. Тернівка в судовому порядку, завірену нотаріусом Польщі та з перекладом даного документа на українську мову, завірену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу. У звязку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 03 травня 2001 року купила квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований Павлоградською товарною біржею за №05/02-НДТ, та даний договір [PERSON] був зареєстрований в Тернівському БТІ за №8/149/87 (а.с.11). Відповідно до акту від 12 лютого 2016 року, складеного начальником ЖРЕУ [PERSON] та сусідами [PERSON], Нехорошевою, за адресою: квартира [ADDRESS], [PERSON], [INFO], зареєстрований але не мешкає з 2013 року по теперішній час (а.с.15). Згідно довідки абонентського відділу КП «ТЖКП» від 12 лютого 2016 року про склад сім`ї в квартирі [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.14). Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач на даний час не проживає в зазначеному приміщенні строком понад рік, тому позов про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном шляхом зняття з реєстраційного обліку, підлягає повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved