Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

В квітні 2015 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом , в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на незакінчене будівництво житлового будинку (готовність 15% виконаних робіт), що розташований за адресою м.Миколаїв, вул. Димова, 8 . Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з 1995 року проживає разом зі своєю родиною за зазначеною адресою , відкрито користується нею та несе витрати з утримання домоволодіння, власними силами добудувала будинок, підключила його до комунальних мереж. Цей незакінчений будівництвом будинок залишила їй у користування її хрещена мати [PERSON], яка виїхала в ті роки до Сахаліну, Російська Федерація , більше ані вона, ані її родичі до україни ен поверталися, їх місцезнаходження невідоме. Посилаючись на вказані обставини та на те, що іншим чином спір вирішити неможливо, просила суд задовольнити позов . У судове засідання позивачка та її представник вимоги позову підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просив прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, допитавши свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. За рішенням № 285 виконавчого комітету Терновської селищної ради депутатів трудящих Центрального району м.Миколаєва від 10.10.1974 року [PERSON] було виділено у постійне користування земельну ділянку 488 кв.м., що знаходиться за адресою м.Миколаїв, вул. Димова, 8 для індивідуального будівництва житлового будинку. 02.11.1974 року складено Акт про відвід в натурі у постійне користування вказаної земельної ділянки. 04.02.1975 року укладено між [PERSON]М, та Тернівською селищною радою Договір про надання у постійне користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жєитлового будинку на праві приватної власності, посвідчений нотаріусом жержавної Миколаївської нотаріальної контори за реєстровим номером № 2-1756. На підставі Договору дарування від 22 червня 1978 року [PERSON] подарувала своїй матері [PERSON]І, незакінчений будівництвом житловий будинок, що знаходиться за адресою м.Миколаїв, вул. Димова, 8, а асаме 15% виконаних робіт. У 1984 році остання виїзхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, м.Сахалін. Як вбачається з матеріалів справи, що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є близькими сусідами позивача, приблизно з 1995-1996 року позивачка разом з родиною почали добудовувати будинок, постійно проживали там, обладнали інженерними комунікаціями, садять городину на земельній ділянці. Після відїзду попередніх власників, вони жодного разу не зявлялися за адресою, нікому не повідомляли про себе, не цікавилися своєю власністю, не приймали участі в утриманні будинку. Цим житловим будинком в цілому з 1996 року безперервно і відкрито користується позивач, сплачує комунальні послуги, проводить капітальний та поточний ремонт, укладає договри на постачання комунальних послуг за вказаною адресою, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Таким чином,

Outcome: approved