Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

В липні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим , що позивач перебуває з відповідачем у шлюбі з07 липня 2011 року. Шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Бурштинської міської ради Галицького району Івано-Франківської області , про що зроблено відповідний запис в книзі реєстрації актів про одруження, актовий запис № 42. Неповнолітніх дітей в шлюбі немає. За час спільного проживання між ними часто виникали сімейні конфлікти, чоловік зловживав алкогольними напоями, ображав нецензурними словами, створював складні психологічні умови , в яких неможливо проживати. Миритись не бажає, вважає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам, а тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в підготовчому засіданні позовну вимогу підтримала з підстав наведених у позовній заяві . Просила позов задовольнити . Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позов визнав повністю. Пояснив , що він з позивачем не проживає близько двох років , примирення між ними неможливе , а тому не заперечує щодо розірвання шлюбу. Відповідно до частин 3 та 4 ст.200 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює у підготовчому засіданні рішення про задоволення позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Враховуючи визнання позову відповідачем , суд вважає, що є законні підстави для ухвалення у підготовчому засіданні рішення про задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено , що 07 липня 2011 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у виконавчому комітеті Бурштинської міської ради Галицького району Івано-Франківської області зареєстрували шлюб , про що зроблено актовий запис № 42. Підтвердженням даного факту є свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Бурштинської міської ради Галицького району Івано-Франківської області 07 липня 2011 року . У шлюбі в подружжя [PERSON] неповнолітніх дітей немає. Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли сімейні правовідносини, в межах яких виник спір щодо права позивача, як одного з подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання за рішенням суду. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує наступні норми матеріального права, виходячи при цьому із таких мотивів. Згідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В частині третій ст.56 СК України також зазначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу . Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства ( ст.111 СК України). Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд не зобов'язаний призначати сторонам строк для примирення, це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони близько двох років шлюбно-сімейні відносини не підтримують, розірвання шлюбу не суперечить інтересам позивача . Враховуючи відсутність у сторін морально-правової основи шлюбу, яка ґрунтується на почуттях взаємної поваги та любові, взаємній підтримці та допомозі, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом розірвання шлюбу, укладеного між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи, те, що позивач просила стягнути з відповідача лише половину сплаченого нею судового збору, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 352, 40 грн.

Outcome: approved