Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

В листопаді 2018 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом, згідно з яким просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму завданої майнової шкоди в розмірі 60 216,13 грн.; стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) бюро України витрати на оплату судового збору. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 06.02.2016 року з вини [PERSON] відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортних засобів марки «Mitsubishi», державний реєстраційний номер [NUMBER], та «Kia Rio», державний реєстраційний номер [NUMBER]. При цьому, на час скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальністі власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль марки «Kia Rio», державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності та який мав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначена шкода відповідачем не була відшкодована потерпілій стороні. У зв'язку з настанням страхової події, позивачем було прийнято рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та виплачено [PERSON] грошові кошти в розмірі 59 284,13 грн. Крім того, МТСБУ було сплачено 932,00 грн. за послуги аварійного комісара. За вказаних обставин, позивач вважає, що після проведення виплати потерпілій особи в нього виникло право зворотної вимоги до відповідача. Ухвалою від 01.02.2019 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Позивач в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, 13.02.2019 року до суду надійшло клопотання представника позивача, згідно з яким останній позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи проводити в заочному порядку без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 06.02.2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного [PERSON] на праві власності транспортного засобу марки «Kia Rio», державний реєстраційний номер [NUMBER], та транспортного засобу марки «Mitsubishi», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. При цьому, відповідно до постанови Святошинського районного суду м.Києва від 03.04.2017 року відповідача було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП. Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, а також обставини цієї ДТП не потребують доказування під час розгляду вказаної цивільної справи. Водночас, в результаті вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Kia Rio», державний реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої була застрахована за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК№1699415, укладеним із страховою компанією - ПАТ «СК «Оранта», зі строком дії з 17.01.2017 року по 16.01.2018 року. При цьому, як встановлено у судовому засіданні, на день вчинення ДТП відповідач не мав чинного Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В той же час, згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Положеннями ст. 22 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. При цьому, як передбачено п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (його представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Як встановлено в судовому засіданні, згідно Звіту №1431 від 20.02.2017 року, яким вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Kia Rio», державний реєстраційний номер [NUMBER], визначено в розмірі 59 284,13 грн., позивачем було видано наказ №4145 від 16.05.2017 року, відповідно до якого позивач виплатив [PERSON] суму відшкодування у розмірі 59 284,13 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №39439 від 06.03.2017 року, а також оплатив послуги аварійного комісара у розмірі 932,00 грн., про що свідчить наявна в матеріалах копія платіжного доручення №39439рв від 06.03.2017 року. В свою чергу, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. У зв»язку із тим, що на момент ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) про стягнення з [PERSON] витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування та витрат, сплачених позивачем за послуги аварійного комісара у загальному розмірі 60 216,13 грн. (59 284,13 + 932,00=60 216,13), підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved