Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

в обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 25 грудня 2013 року між [PERSON] (далі - відповідач) та Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» (далі - Первісний кредитор, ПАТ «АКТАБАНК», Банк) укладено Кредитний договір №0862517801/Т/972115 (далі - Кредитний договір). 23 березня 2018 між ПАТ «АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) укладено договір №2 про відступлення прав вимоги (далі - Договір про відступлення прав вимоги), у відповідності до умов якого, ПАТ «АКТАБАНК» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні Банку, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги - Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором в сумі 30833,00 грн., з яких: 15931,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 2,00 грн. - заборгованість за процентами; 12350,00 грн. - заборгованість за комісією; 2550,00 грн. - штрафи, пені. На виконання п. 3.4. Договору про відступлення прав вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу Відповідача, зазначену в Кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ ТОВ «ФК «ЄАПБ» направлено Повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по Кредитному договору та включення персональних даних до бази персональних даних. Відповідно до абз. 2 п. 3.4. Договору про відступлення прав вимоги, Банк здійснює повідомлення Боржників шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на офіційному сайті ПАТ «АКТАБАНК» протягом 2 (двох) робочих днів (повідомлення за 26.03.2018 за посиланням http://www.aktabank.com/). Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором, не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 23 березня 2018 року Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи в його відсутність, у якій проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи належним чином, причину неявки не повідомила, відзив на позов не надала. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 25 грудня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» укладено Кредитний договір №0862517801/Т/972115, відповідно до якого Банк надав Відповідачу кредит у сумі 20 000 грн. з встановленням річної процентної ставки 0,01 % річних з кінцевою датою повернення кредиту 24 грудня 2016 року включно. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредиту, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем. За наданим позивачем розрахунком, станом на 24 грудня 2016 року заборгованість за договором складала 30833,00 грн, з яких: 15931,00 грн - заборгованість за основним боргом; 2,00 грн - заборгованість за процентами; 12350,00 грн - заборгованість за комісією; 2550,00 грн - штраф, пеня. Доказів сплати заборгованості суду не надано. 23 березня 2018 року ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали Договір відступлення права вимоги та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняла належні ПАТ «АКТАБАНК» права вимоги до боржників вказаних у Реєстрі боржників, у тому числі і за кредитним договором №0862517801/Т/972115 від 25 грудня 2013 року. З огляду на викладене вбачається, що між сторонами склались правовідносини передбачені главою 71 ЦК України. Вирішуючи спір, суд виходить з таких норм законодавства. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином, сума заборгованості за кредитом, а також відсоткам повинна бути стягнута на користь позивача з відповідача, оскільки позов в цій частині обґрунтований належними та допустимими доказами, які у своїй сукупності вказують на порушення відповідачем майнових прав позивача. Водночас, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 та п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, в частині стягнення суми заборгованості за комісією суд вважає відмовити. Так, положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. З наданого договору /а.с.4-5/ вбачається, що умови договору про сплату комісії містять положення, що комісія сплачується щомісячно за обслуговування кредиту. Перелік послуг, що входять в означене обслуговування не наведено. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. На думку суду, умова про сплату комісії не відповідає вимогам справедливості та суперечить ч.1 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому в частині позову про стягнення 12350,00 грн. заборгованості за комісією, суд вважає за необхідне відмовити. Що стосується стягнення з відповідача 2550,00 грн. штрафів та пені, то в цій частині позову суд також вважає за необхідне відмовити, оскільки штраф і пеня є штрафними санкціями за невиконання умов договору, які не можуть бути застосовані одночасно. Оскільки позивачем не зазначено, яка сума пені нарахована за несвоєчасне погашення кредиту та яка сума нарахована штрафів окремо, з наданого розрахунку суми позову /а.с.17, зворот/ означені відмінності та суми також встановити не є можливим тому суд позбавлений можливості вирішити питання про стягнення конкретної суми штрафних санкцій, через їх недоведеність. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 15933,00 грн, що складається із: 15931,00 грн. - сума за основним боргом, 2,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем документально підтверджено сплату судового збору у сумі 1921,00 грн, тому у відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial