Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

В листопаді 2013 р.[PERSON]звернулася до суду з позовом ,в якому зазначає, що вона є власником 15 частини [ADDRESS] З 01.11.2006 р.за її згодою в якості члена сім*ї у вказаному будинку був зареєстрований відповідач [PERSON],який на той час перебував у зареєстрованому шлюбі з донькою позивачки [PERSON] 20.12.2011 р.шлюб між [PERSON]та [PERSON]був розріаний. Посилаючись на те,що відповідач [PERSON]лише формально зареєстрований належній їй на праві власності частині будинку,фактично нього не вселявся,ніколи не проживав,речі [PERSON]у будинку відсутні,на теперішній час він не є членом сім*ї позивачки,проте добровільно відмовився припинити реєстрацію проживання, ніяких комунальних платежів не сплачує,участі в інших витратах по утриманню житла не бере, реєстрація відповідача за адресою будинку порушує її майнові права та змушує нести додаткові витрати по утриманню житла з нарахуваннями на відповідача , просить суд усунути перешкоди у користуванні [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON]втратившим право на користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON]заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з урахуванням викладеного в позові. Пояснила,що 1/5 частина [ADDRESS] належить їй на праві власності,фактично у будинку проживають вона та син. За наполяганням дочки,вона дала дозвіл на реєстрацію у будинку чоловіка останньої-відповідача [PERSON],який з 01.11.2006 р. формально зареєстрований за вказаною адресою,що було необхідно для його працевлаштування . З 20.12.2011 р.шлюб між її дочкою [PERSON]та [PERSON]розірвано,особисті речі відповідача або інше майно,на яке він має право,в будинку відсутні. Фактично [PERSON]в будинок ніколи не вселявся,в його утриманні участі не брав,оплату жодних витрат по утриманню будинку він не вносить,відносин з нею як власником будинку не підтримує. Реєстрація відповідача створює їй як власнику будинку певні перешкоди ,які вона просить усунути шляхом визнання [PERSON]втратившим право користування житловим приміщенням,в якому він не проживає більше року без поважних причин. Відповідач в судове засідання не з*явився,викликався шляхом направлення судових повісток. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив. Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України відповідач вважається таким,що повідомлений належним чином та не з*явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення позивача,покази свідка,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи суд встановив,що 1/5 частина будинку [ADDRESS],на підставі договору дарування від 16.06.2004 р.належить на праві власності [PERSON],що було зареєстровано в ОП ЗМБТІ Відповідно до копії домової книги,відповідач [PERSON]з 01.11.2006 р. зареєстрований постійно у вказаному житловому приміщенні як член сім*ї власника-чоловік дочки позивачки [PERSON] 20.12.2011 р.рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя шлюб між [PERSON]та [PERSON]був розірваний. Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Таким чином,за відповідачем як членом сім*ї позивачки,навіть після припинення шлюбних відносин з [PERSON],зберігається право на користування жилим приміщенням у спірній квартирі нарівні з її власниками ,оскільки доказів про наявність іншої угоди між сторонами про порядок користування квартирою суду не надано. Ст.47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Ст.9 ЖК України передбачає,що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення,або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку,передбачених законом. Позивач при зверненні до суду підставами позову визначила ст.71,72 ЖК України,проте оскільки спірне житлове приміщення є власністю позивачки,до спірних правовідносин суд застосовує норми ст.405 ЦК України. Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік,якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON]показала,що вона проживає в [ADDRESS],є сусідкою [PERSON],яка з часу вселення в будинок проживає із сином. Знайома ї дочкою позивачки,яка періодично навідує матір,однак її чоловіка [PERSON]ніколи не бачила,в будинку він ніколи не проживав,участі в його утриманні та обслуговуванні не брав,його речі в будинку відсутні,перешкод для його проживання не чинилося. Відповідно до довідки квартального комітету № 113 ,[PERSON]не проживав та не проживає в [ADDRESS],що підтверджують сусіди. З наведеного суд встановив,що відповідач [PERSON]з 01.11.2006 р.хоча і зареєстрований [ADDRESS],проте своє право на користування цим житлом ніколи не реалізовував,цього житла не потребував,участі у його утриманні не брав,перешкод для проживання у будинку позивачки йому не створювали. За обставинами справи суд встановив,що відповідач відсутній у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки без поважних причин,тому наявні передбачені законом підстави для визнання його таким,що втратив право на користування ним. Вирішуючи питання про зобов'язання ВГІРФО Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області зняти відповідача з реєстрації в спірному, суд дійшов висновку, що такі вимоги задоволенню не підлягають,оскільки заявлені до особи,яка не залучена відповідачем до участі у справі та виходячи з наступного. Згідно ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ст.119 ЦПК України. Як передбачено ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Як передбачено ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Як роз'яснив Верховний Суд України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції»суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства. З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги в частині зобов'язання зняти з реєстраційного обліку відповідача заявлені до невизначеної позивачем особи. Крім того, на час звернення до суду з такими вимогами позивач не зазначив в позові та не обґрунтував з посиланням на докази наявність з боку компетентних державних органів порушень його прав у вигляді бездіяльності чи неправомірних дій і не обґрунтував наявність спору з цього предмету, оскільки наявність судового рішення про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням є самостійною підставою для зняття її з реєстрації. Також суд звертає увагу на те, що дії зі зняття з реєстрації фізичних осіб в житловому приміщенні здійснюються за заявою уповноваженої особи, у разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації фізичних осіб, зареєстрованих в житловому приміщенні, на підставі звернення особи, такі дії оскаржуються в порядку, встановленому КАС України. Тому вимоги позивача про зобов'язання компетентних органів вчиняти певні дії не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

Outcome: approved