overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовну заяву тим, що 21.10.2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено відповідний актовий запис № 2972. Від шлюбу сторони дітей не мають. Сімейне життя не склалось, оскільки сторони мають різні погляди на організацію сімейного життя. Часті суперечки та скандали, які ініціює відповідачка, привели до втрати взаємних почуттів любові та поваги, сторони віддалились один від одного, втратили взаєморозуміння. Шлюбні відносини сторони припинили чотири місяці тому, тому позивач дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу. До судового засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої позов підтримав, просив слухати справу у його відсутність. До судового засідання відповідач не з'явилася, надала суду заяву, відповідно до якої позов визнає, просить слухати справу у її відсутність. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 21.10.2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено відповідний актовий запис № 2972 (а. с. 3). Сімейне життя не склалось, оскільки сторони мають різні погляди на організацію сімейного життя. Часті суперечки та скандали, які ініціює відповідачка, привели до втрати взаємних почуттів любові та поваги, сторони віддалились один від одного, втратили взаєморозуміння. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і зберегти її неможливо, тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. За клопотанням позивача судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказує на те, що 17 лютого 2001 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя між ними не склалось через втрату почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, різні погляди на обовязки подружжя. Спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив про розірвання їх шлюбу з відповідачкою. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, просив про задоволення позову. Відповідачка в судовому засіданні 15 травня 2014 року проти позову заперечувала, просила суд надати строк для примирення. В судове засідання 20 червня 2014 року відповідачка не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17 лютого 2001 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 83, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Сімейне життя між сторонами не склалось через втрату почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, різні погляди на обовязки подружжя. Спільного господарства не ведуть, разом не проживають. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. Що стосується посилань відповідачки на відсутність її згоди на розірвання шлюбу, то згідно ст..24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 1970 року. Шлюб був зареєстрований у виконкомі Маршинцької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області , актовий запис № 22.Неповнолітніх дітей у них немає Позивач просить розірвати шлюб посилаючись на те, що сім'я розпалася в 2007 році. На примирення не згідний ,оскільки відповідачка знаходиться за кордоном,не бажає продовжити разом спільне подружнє життя. Відповідачка в судове засідання не з'явився, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи та не повідомила про причини неявки. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки позивач не проти такого розгляду не заперечує, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони тривалий час разом не проживають. Позивач на примирення не згідний. Шлюб носить формальний характер. Тому шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 14731 грн. 00 коп., моральну шкоду - 3000 грн. 00 коп., а також витрати на правову допомогу - 250 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на обставини укладення з відповідачем у 2013 році договору позики, за яким свій обов'язок з повернення коштів відповідач не виконав. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивач надав до суду заяву, в якій просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно розписки від 06 вересня 2013 року, [PERSON] зобов'язалась повернути позивачу грошові кошти в розмірі 14731 грн. 14 коп. до кінця 2013 року (а.с. 22) 23 жовтня 2013 року відповідачу було направлено претензію, згідно якої запропоновано у строк 10 робочих днів повернути [PERSON] зазначену суму заборгованості(а.с. 8) Відповідач свої зобов'язання у встановлені строки не виконала З викладеного, суд робить висновок про те, що в даному випадку правовідносини сторін є договірними та регулюються ст. 1046 ЦК України, тобто мають всі ознаки договору позики за яким позичальник ухилився від повернення позикодавцю грошової суми на першу вимогу у розмірі 14731 грн. 00 коп. В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а в силу ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, позов в частині стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 14731 грн. 00 коп. підлягають задоволенню. В той же час, в силу ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Проте, невиконання умов договору за своєю правовою природою не є протиправною поведінкою, тому будь-які передбачені законом підстави стягнення моральної шкоди відсутні. Більше того, згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження тих обставин, на які посилається позивач як на підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди. Отже, у задоволенні вимог в цій частині слід відмовити. Більше того, в силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати в розмірі 250 грн. 00 коп. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що відповідачка є матір'ю його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває на його утриманні. На даний час сторони спільно не проживають, відповідачка не приймає участь у вихованні дитини та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просив суд стягнути з відповідачки щомісяця аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 400 гривень. В судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини щомісяця в розмірі 500 гривень. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином сповіщена про час та місце розгляду справи та не повідомила про причини неявки. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки позивач проти такого розгляду не заперечує, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно відповідачка є матір'ю його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача і згідно закону вона зобов'язана приймати участь в утриманні своєї малолітньої дитини. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики (в редакції позову від 03 квітня 2015 року) в сумі 1 175 474 грн.60 коп. - основного боргу, 424 337 грн. 20 коп. - інфляційних втрат, 94 102 грн. 37 коп. - три відсотки річних та 414 878 грн. 10 коп. - відсотки, а всього - 2 108 792 грн. 27 коп. На обґрунту-вання своїх вимог позивач зазначив, що 15 квітня 2011 року позичив [PERSON] 50 000 дол. США, однак не зважаючи на неодноразові звернення про пове-рнення коштів відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, чим порушено права позивача. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач та його представник заперечили проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що саме позивач 15 квітня 2011 року повернув йому отриманий борг у 2003 році на вказану суму за вирішення питання пов'язаних з ВАТ «Хмельницький КХП» де відповідач був директором підприємства, і по-просив у зв'язку з поверненням 50 000 дол. США надати йому розписку саме такого змісту, щоб у майбутньому між ними не виникало претензій. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15 квітня 2011 року [PERSON] отримав від [PERSON] 50 000 дол. США в рахунок домовленостей по ВАТ «Хмельни-цький КХП». Ці обставини підтверджуються: поясненнями позивача, розпискою від 15 квітня 2011 року. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикода-вець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується поверну-ти позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кіль-кість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, хоча спір вирішується на засадах змага-льності і кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суду не надано належних та допустимих доказів тому, що між сторонами склались правовідносини передбачені договором позики в розумінні ст. 1046 ЦК України, відповідно до якої одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а інша зобов'язується повернути таку ж суму позики, оскільки виходячи зі змісту розписки є очевидним, що між сторонами були інші домовле-ності, і аж ні як не пов'язані з позикою, а тому в задоволенні позову слід відмо-вити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, згідно уточнених позовних вимог в сумі 59 350 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 21 листопада 2012 року відповідач позичив у нього 1 500 дол. США і того ж дня ще 3 500 дол. США, що станом на 09 квітня 2014 року еквівалентно згідно курсу Національного банку України - 59 350 грн. зі строком повернення до серпня 2013 року, однак не виконав взяте на себе зобов'язання, чим порушив права позивача. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнав та пояснив, що дійсно розписки він писав власноручно, однак коштів від позивача не отримував. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21 листопада 2012 року [PERSON] позичив кошти в сумі 1 500 дол. США і того ж дня 3 500 дол. США в [PERSON], які зобов'язався повернути в серпні 2013 року, однак не виконав взяте на себе зобов'язання. Ці обставини підтверджуються: поясненнями позивача, розписками від 21 листопада 2012 року. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Оцінюючи встановлені обставини та досліджені докази суд приходить до висновку, що відповідач не виконав зобов'язання по поверненню [PERSON] позики, а тому сума позики в розмірі 59 350 грн. підлягає стягненню в примусовому порядку, підлягають стягненню також судові витрати по справі. Доводи відповідача, що він коштів у [PERSON] Не отримував не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Бубнівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання за ним- позивачем в порядку спадкування права на земельну частку (пай) згідно з земельним сертифікатом серії ХМ № 021407 площею 2,49 умовних кадастрових гектари на території Бубнівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, посилаючись на те, що він- [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], якому був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) вказаного розміру серії ХМ № 021407 на підставі розпорядження Волочиської РДА № 156 від 13 травня 1996 року по колишньому КСП «ім. Кірова» в с. Бубнівка, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 27 травня 1996 року за № 575. Проте, з часом зазначений сертифікат був втрачений, через що на даний час [PERSON] не в змозі оформити свої спадкові права. Сторони в судове засідання не з'явились. До судового засідання від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій він підтримав заявлені вимоги з викладених у позові підстав та просив справу слухати у його та позивача відсутності. До судового засідання від представників відповідачів - Бубнівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області- Ковтун Т.Л. та Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області- Король Т.О. надійшли заяви про визнання позову в повному обсязі, з проханням справу слухати у їх відсутності. Визнання представниками відповідачів позову не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на кооперативний гараж [NUMBER], що розташований за адресою: м. Миколаїв, авто гаражний кооператив «Ракета». В обґрунтування вимог посилався на постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесену 29.01.2014 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], щодо відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначений гараж з підстав відсутності у спадкодавця належним чином оформлених правовстановлюючих документів. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач, згідно наданої заяви, просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує. Відповідач до суду надіслав заяву, згідно якої просив про розгляд справи у відсутність його представника. В той же час зазначав, що не займається оформленням прав власності на гаражі, проте майнових заперечень не має, а отже просив вирішити питання на розсуд суду. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання третьої особи - Миколаївської міської ради - матеріали справи не містять. Суд ухвалив розглядати справу у відсутність сторін, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 7) Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді гаражу [NUMBER], що розташований за адресою: м. Миколаїв, обслуговуючий гаражний кооператив «Ракета», та належав йому на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 03.12.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с. 9) Позивач є сином спадкодавця (а.с. 8) та спадкоємцем його майна за заповітом. 29 січня 2014 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Зокрема, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний гараж, оскільки за життя спадкодавець належним чином не оформив правовстановлюючі документи на нього (а.с. 10) Так, вищезазначений договір купівлі-продажу не був зареєстрований в КП ММБТІ (а.с. 11) Вищезазначене перешкоджає позивачу в оформленні спадкових прав. В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А в силу ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За таких обставин позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], що померла [INFO] року, вказавши, що він є спадкоємцем померлої за законом, але не зміг вчасно подати заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору. В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Гвардійської сільської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника, в якій зазначив про відсутність заперечень. Третя особа [PERSON] проти позову не заперечує. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачами позову не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. На розподілі судових витрат позивач не наполягає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Хмельницької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [INFO] матері - [PERSON] та смерті [INFO] батька - [PERSON] На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що після смерті батьків відкрилась спадщина, однак він не звернувся в установленому порядку до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що зможе звернутись в будь-який час. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. При задоволенні позову, суд враховує, що після смерті [PERSON] та [PERSON], спадкова справа не заводилась, а також те, що позивач фактично вступив в управління майном.

Outcome: approved