Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

В липні 2019 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача Державної казначейської служби України, третя особа: Головне управління національної поліції у м. Києві про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві проводилось досудове розслідування у кримінальних провадженнях від 19.06.2017 року № 12017100020006561 за ознаками ч. 1 ст. 358 КК України та від07.04.2017 року № 12017100070001467 за ознаками ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, які постановою від 26.10.2018 року були об`єднані в одне провадження. 18.09.2018 року слідчим СВ Дарницького УПГУНП у м. Києві Ферманюком О.О. позивачу було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 від 15.01.2019 року кримінальне провадження № 12017100070001467 від 07.04.2017 року щодо [PERSON] було закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Таким чином, в період з 17.09.2018 року по 15.01.2019 року позивач безпідставно перебувала під слідством в статусі підозрюваної, оскільки порушене проти неї кримінальне провадження було закрито за відсутності в її діях складу правопорушення, що відповідно до положень ст.ст. 1, 2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», вважається незаконним притягненням особи до відповідальності і є підставою для звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди. Позивач вказує, що в зв`язку з незаконним перебуванням під слідством, в якості підозрюваної, вона зазнала моральних страждань, зумовлених постійним стресом і страхом перед безпідставним кримінальним покаранням, зазнала погіршення репутації серед близьких та знайомих через статус підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення. В зв`язку з незаконними діями працівників органу досудового розслідування позивачу заподіяні моральні втрати, спричинені фізичні та моральні страждання, внаслідок чого істотно погіршився стан її здоров`я, та вона вимушена була звертатись до лікарів для проведення оперативного втручання та лікування, яке продовжується і на даний час. Дії органу досудового розслідування суттєво вплинули на її психологічний стан, призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків, а тому позивач звернулась до суду з даним позовом за захистом своїх прав та просить суд стягнути на її користь моральну шкоду, завдану незаконними діями органу досудового розслідування в розмірі 38000,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.07.2019 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Відповідач та третя особа відзив на позов до суду не надіслали, та будь-які інші клопотання зі сторони відповідача та третьої особи до суду не надходили, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Судом встановлено, що 18.09.2018 року слідчим СВ Дарницького УПГУНП у м. Києві Ферманюом О.О. позивачу було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 від 15.01.2019 року кримінальне провадження № 12017100070001467 від 07.04.2017 року щодо [PERSON] було закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Позивач вказувала, що в період із вересня року по 15.01.2019 року вона безпідставно перебувала під слідством в статусі підозрюваної, оскільки порушене проти неї кримінальне провадження було закрито за відсутності в її діях складу правопорушення, та за цей час їй було завдано моральну шкоду, спричинені фізичні та моральні страждання, внаслідок чого істотно погіршився стан її здоров`я, та вона вимушена була звертатись до лікарів. Дії органу досудового розслідування суттєво вплинули на її психологічний стан, призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків. Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що кримінальне провадження щодо позивача після оголошення останній про підозру було закрито за відсутністю в її діях складу злочину, суд вважає, що позивач незаконно перебувала під слідством з вересня 2018 р. по 15.01.2019 р., що є підставою для відшкодування на її користь моральної шкоди. При цьому, суд звертає увагу на те, що протиправності дій органів досудового слідства під час перебування позивача під слідством не потребує окремого доведення, оскільки, незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, як визначено частиною другою статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», завдана шкода відшкодовується державою у повному обсязі. Крім того, відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду Згідно зі статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається відповідно до частини першої статті 12 цього Закону. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Аналіз вищевказаної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Разом з тим, відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне -за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода, завдана органами Національної поліції України є підставою для покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, а тому підлягають стягненню кошти на відшкодування моральної шкоди з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на підставі статей 1174, 1176 ЦК України. Відповідний правовий висновок щодо застосування статей 1166, 1167, 1176, 1173, 1174 ЦК України викладено у правовому висновку Верховного Суду України у постанові від 22 червня 2017 року у справі №6-501цс17. Аналізуючи зібрані докази, суд визнає факт заподіяння позивачу моральної шкоди діями органів Національної поліції України в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню. Проте, враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 38000,00 грн. є завищеними, їх розмір не знайшов свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи. Так, позивачу були спричинені моральні страждання, що безумовно змінило її нормальний життєвий ритм, проте інших доказів на підтвердження немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, істотності змін в житті, тощо) до суду не надано, а тому

Outcome: partial