Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та третьої особи без самостійних вимог про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що він надав відповідачу 10800 доларів США, які останній зобовязався повернути до 18 вересня 2015 року. Крім того, відповідач попросив його допомогти додатково позичити кошти, щоб зібрати суму у розмірі 20000 доларів США для придбання нерухомості, у звязку із чим він звернувся до [PERSON] з проханням позичити [PERSON] 10000 доларів США. На його прохання [PERSON] позичив через нього відповідачу грошові кошти в сумі 8900 доларів США строком до 18 вересня 2015 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідач [PERSON] надав відповідну розписку. Однак, відповідач свої зобовязання щодо повернення отриманої ними позики по сьогоднішній день не виконав. У звязку з тим, що відповідач у добровільному порядку позику не повернув, просив стягнути з відповідача в примусовому порядку суму позики в розмірі 10800 доларів США та судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України.\~\~\~ Третя особа без самостійних вимог пояснила, що позивач у вересні 2013 року звернувся до нього з проханням позичити йому грошові кошти в розмірі 9000 доларів США, про що останній написав відповідну розписку. Кому в подальшому він передав ці кошти йому не відомо, тому просив вирішити спір на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи без самостійних вимог та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] позику в сумі 10800 доларів США строком до 18 вересня 2015 року, що підтверджується письмовою розпискою останнього від 18 серпня 2015 року. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України у своїй Постанові від 18 вересня 2012 року за № 6-63цс13. Зазначена Постанова прийнята з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, а тому висновки викладені в ній є обов'язковими для всіх судів України (ч.2 ст.\~214, ч.1 ст.360-7 ЦПК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 530 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Із розяснень, викладених у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця гривня, то при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні (з наведенням розрахунків з переведенням іноземної валюти, яка була предметом позики, в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У звязку з тим, що відповідач не повертає позивачу отриману ним позику, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з нього на користь позивача в примусовому порядку позики в сумі 10800 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення 13 вересня 2016 року становить 287611 гривень 56 копійок (10800 х 26,6307 = 287611,56). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору в сумі 2687 гривень 35 копійок. Крім того, відповідно до\~ст. 79 ЦПК України\~до витрат, пов'язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1\~ст. 84 ЦПК України\~витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. У відповідності до ч.ч. 1, 2\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду був наданий договір про надання юридичних послуг № 92 укладений між позивачем [PERSON] та адвокатським обєднанням «Дутка і партнери», меморіальний ордер № @2PL633860 від 24 червня 2016 року, що є підтвердженням оплати витрат на правову допомогу в сумі 15000 гривень. Разом з тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах визначений статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» і він не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Зважаючи на участь у судовому засіданні по даній справі представника позивача [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у вигляді оплати послуг представника пропорційно до часу участі останнього в судовому засіданні відповідно до записів журналу судового засідання тривалістю 45 хвилин, а тому витрати складають відповідно 400 гривень. На підставі ст.ст. 3, 11, 15, 526, 530, 533, 599, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд

Outcome: approved