Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

В квітні 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], ТОВ «Надія» про стягнення солідарно заборгованості за договором кредиту № 2006/13-2.06/246 від 31.04.2006 р. у загальному розмірі 220954,29 дол. США (з яких : заборгованість за кредитом - 113649,86 дол. США; заборгованість за процентами за користування кредитом - 107304,43 дол. США) в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ на день ухвалення рішення, посилаючись на невиконанні відповідачами своїх зобов'язань за цим кредитним договором щодо повернення кредиту та внесення плати за користування кредитом у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.09.2015 р. дану цивільну справу за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON], ТОВ «Надія» про стягнення заборгованості за кредитним договором - передано на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси (а.с.34). Представник позивача - Баталін С.С. просив розглянути справу без участі представника позивача та задовольнити позов у повному обсязі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу [PERSON], за останньою відомою судові адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, була повернута судові з поміткою пошти про те, що відповідач не з'являється на пошту для отримання судової повістки за залишеним для неї повідомленням пошти. Направлена судом судова повістка відповідачу ТОВ «Надія», за останньою відомою судові адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, була повернута судові з поміткою пошти про те, що за такою адресою ТОВ «Надія» більше не знаходиться. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України юридичній особі, яка бере участь у справі, судова повістка направляється за адресою її місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а у разі відсутності її відсутності за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ; за ч.2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статей 530,612,625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Судом установлено, що згідно з договором кредиту № 2006/13-2.06/246 від 31.04.2006 р. акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», надав [PERSON] кредит у розмірі 178000,00 дол. США, із сплатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 12,5 % річних, з погашенням кредиту та внесенням плати за користування кредитними коштами щомісячними платежами у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором, з кінцевою датою повернення кредиту та усіх нарахувань за ним - 30.03.2013 р. Проте відповідач [PERSON] до теперішнього часу не виконала свої грошові зобов'язання за цим договором. Через невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за договором кредиту № 2006/13-2.06/246 від 31.04.2006 р., її заборгованість перед позивачем за цим договором станом на 16.03.2015 р. склала у загальному розмірі 220954,29 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ (2594,4535 грн. за 100 дол. США) на 10.02.2016 р. становить 5732556,31 грн. (з яких : заборгованість за кредитом - 113649,86 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 2948592,77 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 107304,43 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 2783963,54 грн.). З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача [PERSON] підлягають задоволенню. Наданий [PERSON] кредит забезпечений порукою ТОВ «Надія», про що 31.03.2006 р. між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», позичальником [PERSON] і поручителем ТОВ «Надія» був укладений договір поруки № 07-15/317. Відповідно до п. 1.1. цього договору поруки, поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту № 2006/13-2.06/246 від 31.04.2006 р. Згідно з п. 5.2. цього договору поруки, цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє до виконання всіх вимог забезпечених порукою, визначених п. 2.1. цього договору. Згідно із ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати ( ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). З договору поруки № 07-15/317 від 31.03.2006 року вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова цього договору (пункт 5.2.) про його дію до повного виконання всіх вимог забезпечених порукою, встановлених п. 2.1. цього договору, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в даному разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку. Більш того, Верховний Суд України у справі № 6-53 цс 14 висловив свою правову позицію стосовно того, що регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки : протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає що зі збігом строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного вину забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор маже звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарно з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку, за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. З огляду на наведене та враховуючи, що у договорі кредиту № 2006/13-2.06/246 від 31.04.2006 р. та договорі поруки № 07-15/317 від 31.03.2006 р. строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 30.03.2013 р., а позивач звернувся до суду з даним позовом лише 27 квітня 2015 р., тому суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача до ТОВ «Надія» не підлягають задоволенню. Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 3654,00 грн., пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: partial