Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача по первісному позову, відповідача за зустрічним позовом виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області - Мельничок В.М. вказує на те, що квартира [ADDRESS] у м.Бориславі Львівської області належить до житлового фонду Бориславської міської ради та перебуває на балансі ДКП «ЖЕК №2» м.Борислава. Квартира складається з однієї кімнати житловою площею 16,6 кв.м., кухні, з комунальними вигодами. Загальна площа квартири - 32,3 кв.м. 13.02.2012р. відділом ДВС Бориславського МУЮ проведено виселення [PERSON], [PERSON] з вищевказаної квартири в примусовому порядку. Після виселення квартиру опечатали працівники ДКП «ЖЕК №2» м.Борислава. 27.04.2012р. працівниками ДКП «ЖЕК №2» м.Борислава проведення обстеження даної квартири, під час якого встановлено, що у квартиру самовільно вселилася [PERSON] та [PERSON] разом з малолітніми дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] [PERSON] та [PERSON] разом з дітьми самоправно зайняли квартиру без ордеру, який є єдиною підставою для вселення, згідно ст.58 ЖК України. Договір найму жилого приміщення, передбачений ст.61 ЖК України, у відповідачів також відсутній. Відповідачі проживають у самоправно зайнятій квартирі без будь-яких на те правових підстав, оскільки рішення щодо надання спірної квартири не приймалося, ордер не видавався, добровільно звільнити жиле приміщення відповідачі відмовляються, а тому вони підлягають виселенню без надання їм іншого жилого приміщення. Тому просить виселити [PERSON] та [PERSON] разом з її малолітніми дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з квартири [ADDRESS] без надання їм іншого жилого приміщення. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області - Мельничок В.М. позов виконавчого комітету Бориславської міської ради підтримав, у задоволенні зустрічного позову просить відмовити, оскільки вважає зустрічні позовні вимоги безпідставними. В обґрунтування зустрічного позову позивачі [PERSON] та [PERSON] вказують на те, що квартира [ADDRESS] була ними приватизована і вони з дітьми були там зареєстровані. Однак, у зв'язку з ухваленням судових рішень у 2010-2011р.р., у тому числі про поворот виконання рішення, приватизацію було скасовано, і їх з дітьми було виселено з даного житлового приміщення, чим порушено їхні права та права малолітніх дітей. Виселення з квартири було здійснено незаконно. У порушенні кримінальної справи з цього приводу їм відмовили, справу у Верховному суді за їхньою касацією так і не розглянули. Жодного рішення суду про їхню виписку та виписку дітей їм не надавали. Тому, остаточно уточнивши свої позовні вимоги, просять ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на квартиру по [ADDRESS] в м.Бориславі Львівської області; відновити реєстрацію в даній квартирі усіх членів сім'ї, включаючи малолітніх дітей; стягнути з виконавчого комітету Бориславської міської ради 3,5 тис. грн. судового збору. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та дала пояснення, аналогічні змісту зустрічної (уточненої) позовної заяви від 08.04.2014р. У задоволенні позову виконкому Бориславської міської ради про виселення осіб без надання іншого житлового приміщення просить відмовити. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні підтримала пояснення, які дала у судовому засіданні її мати - позивач за зустрічним позовом [PERSON] Представник третьої особи виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області як орган опіки та піклування у судове засідання не з'явився. На адресу суду надійшов лист заступника міського голови Оленича С.Р. №389 від 19.12.2013р., з якого вбачається, що виконавчий комітет Бориславської міської ради Львівської області (як орган опіки та піклування) просить розглядати справу без їхньої участі, оскільки по питанню про виселення осіб без надання іншого житлового приміщення було підготовлено висновок виконавчим комітетом Бориславської міської ради як органом опіки і піклування №56/4-к від 03.04.2013р. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні вважає, що позов виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області до [PERSON], [PERSON] підлягає до задоволення, у задоволенні зустрічного позову просить відмовити. Вислухавши пояснення сторін, оглянувши та давши належну оцінку письмовим матеріалам справи, слід прийти до висновку що первісний позов виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області до [PERSON], [PERSON], треті особи виконавчий комітет Бориславської міської ради Львівської області (як орган опіки та піклування), [PERSON] про виселення осіб без надання іншого житлового приміщення слід задоволити, а зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області, треті особи виконавчий комітет Бориславської міської ради Львівської області (як орган опіки та піклування), [PERSON] про визнання права власності на квартиру та реєстрацію місця проживання задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] у м.Бориславі Львівської області належить до житлового фонду Бориславської міської ради та перебуває на балансі ДКП «ЖЕК №2» м.Борислава. Квартира складається з однієї кімнати житловою площею 16,6 кв.м., кухні, з комунальними вигодами, загальна площа квартири - 32,3 кв.м., що стверджується довідкою ДКП «ЖЕК №2» м.Борислава №297 від 25.07.2012р. Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 09.06.2008 року, (яким рішення Бориславського міського суду від 28.11.2007 року скасовано та ухвалено нове рішення), серед іншого було зобов'язано виконавчий комітет Бориславської міської ради Львівської області надати [PERSON] та [PERSON] благоустроєне жиле приміщення у будинку житлового фонду Ради, відповідно до ст.50 ЖК України. [PERSON] було змінено прізвище на «[PERSON]», що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 12.05.2006р. відділом РАЦС Оболонського районного управління юстиції м.Києва. У порядку виконання вищевказаного рішення Апеляційного суду виконкомом Бориславської міської ради надано [PERSON], склад сім'ї 2 чоловіки: [PERSON] - дочка, квартиру [ADDRESS] у м.Бориславі. 23.03.2009 року виконкомом Бориславської міської ради [PERSON] видано ордер на право зайняття жилого приміщення на [ADDRESS] у м.Бориславі. 31.07.2009 року виконкомом Бориславської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації житла від 31.07.2009 року №9743 [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на дану квартиру, зареєстроване КП Львівської обласної ради Дрогобицьке МБТІ та ЕО у реєстрову книгу за №9743. Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10.02.2010 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 09.06.2008 року скасовано, а рішення Бориславського міського суду Львівської області від 28.11.2007 року залишено в силі. Зокрема, рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 28.11.2007 року було відмовлено у позові [PERSON], [PERSON] до Бориславського міськвиконкому, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання незаконним рішення Бориславського міськвиконкому №185 від 13.04.1995 року відповідно до якого їх було виписано з квартири; про відновлення їхньої прописки у квартирі за адресою [ADDRESS] м.Борислав; про визнання незаконним рішення Бориславського міськвиконкому №225 від 05.05.1994 року, відповідно до якого їх квартиру за адресою [ADDRESS] м.Борислав було приєднано до квартири [PERSON] і [PERSON] за адресою [ADDRESS] м.Борислав; про вселення їх у квартиру [ADDRESS], а в разі неможливості вселення їх у спірну квартиру зобов'язати Бориславський міськвиконком надати їм рівноцінне житлове приміщення. 16 квітня 2010 року Бориславським міським судом було постановлено ухвалу про поворот виконання рішення апеляційного суду Львівської області від 09.06.2008 року, у тому числі: визнано недійсним ордер від 23.03.2009 року на жиле приміщення №126 серія НФ, виданий [PERSON]; визнано незаконним розпорядження органу приватизації житла від 31.07.2009 року №9743; скасовано свідоцтво про право власності на квартиру від 31.07.2009 року, зареєстроване КП ЛОР Дрогобицьке МБТІ та ЕО у реєстрову книгу за №9743; зобов'язано [PERSON], [PERSON] звільнити квартиру [ADDRESS] у м.Бориславі. Вказана ухвала суду від 16 квітня 2010 року набрала законної сили, і в порядку виконання відповідного виконавчого листа №2-87 від 18.04.2011р. відділом ДВС Бориславського МУЮ 13.02.2012р. проведено виселення [PERSON], [PERSON] з вищевказаної квартири в примусовому порядку. Після виселення квартиру опечатали працівники ДКП «ЖЕК №2» м.Борислава, що стверджується копією акту від 13.02.2012р., затвердженого начальником ДКП «ЖЕК №2» м.Борислава, копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.02.2012 року. Крім цього, [PERSON] та [PERSON] було знято з реєстраційного обліку з [ADDRESS] у м.Бориславі, що стверджується довідками адресного бюро ГУ МВС України у Львівській області від 06.03.2012р. Виконкомом Бориславської міської ради було прийнято рішення №106 від 26.04.2012р. про надання квартири [ADDRESS] у м.Бориславі Львівської області третій особі [PERSON], а також зобов'язано головного спеціаліста з обліку та розподілу житла міської ради видати ордер на вселення у дане житлове приміщення, що стверджується копією витягу з рішення виконкому Бориславської міської ради №106 від 26.04.2012р. Однак, ордер на вселення у вищевказану квартиру третій особі [PERSON] не було видано, оскільки 27.04.2012р. працівниками ДКП «ЖЕК №2» м.Борислава проведено обстеження квартири, під час якого встановлено, що у квартиру самовільно вселилася [PERSON] та [PERSON] разом з малолітніми дітьми [PERSON], 2010р.н., та [PERSON], [INFO], що стверджується копією акту від 27.04.2012р., затвердженого начальником ДКП «ЖЕК №2» м.Борислава. Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу Української РСР: на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Відповідно до ст. 61 Житлового кодексу Української РСР: користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідачі за первісним позовом - позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] вселилися у спірну квартиру [ADDRESS] у м.Бориславі без ордеру. Договір найму даної квартири [PERSON] та [PERSON] також не укладався. Таким чином [PERSON] та [PERSON] разом з малолітніми дітьми самоправно зайняли жиле приміщення - квартиру [ADDRESS] у м.Бориславі, займають його без будь-яких на те правових підстав, добровільно звільнити жиле приміщення відмовляються, а відтак, на підставі чинного законодавства вони підлягають виселенню без надання їм іншого жилого приміщення. Діти відповідача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], були зареєстровані у [ADDRESS] 30.12.2010р. та 20.12.2011р., відповідно, що стверджується копією домової книги на квартиру [ADDRESS]. З урахуванням вищенаведеного, суд також прийшов до висновку, що у випадку задоволення позову виконавчого комітету Бориславської міської ради про виселення осіб без надання іншого житлового приміщення, права малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], не будуть порушені, оскільки у [PERSON] та [PERSON] немає правових підстав для проживання у [ADDRESS], вони зняті з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Крім цього, як вбачається з висновку виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області як органу опіки та піклування №56/4-к від 03.04.2013р.: виконавчий комітет як орган опіки та піклування вважає, що виселення [PERSON] та [PERSON] разом з її малолітніми дітьми [PERSON], 2010р.н., та [PERSON], 2011р.н., з квартири [ADDRESS] без надання їм іншого житлового приміщення є доцільним, так як малолітні діти за даною адресою не зареєстровані та не мають права власності на дану квартиру. Відповідно до ч.1 ст. 109 Житлового кодексу Української РСР: виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно з ч.3 ст. 116 Житлового кодексу Української РСР: осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. З урахуванням вищенаведеного та виходячи з обставин, які були досліджені по первісному позову, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі. У відповідності до вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачі за первісним позовом - позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] просять визнати за ними право власності на квартиру по [ADDRESS] в м.Бориславі Львівської області. Такі позовні вимоги на думку суду є необґрунтованими та не підтвердженими жодними доказами. Оскільки ордер від 23.03.2009 року на жиле приміщення (квартиру [ADDRESS], який був виданий [PERSON], визнано недійсним у судовому порядку, також скасовано свідоцтво про право власності на дану квартиру від 31.07.2009 року та зобов'язано [PERSON], [PERSON] звільнити квартиру [ADDRESS] у м.Бориславі, тому вимоги [PERSON] та [PERSON] щодо визнання за ними права власності на спірну квартиру не ґрунтуються на законі. За таких обставин не підлягає задоволенню також позовна вимога [PERSON] та [PERSON] про відновлення реєстрації усіх членів сім'ї в квартирі по [ADDRESS] в м.Бориславі Львівської області, включаючи малолітніх дітей, оскільки вони не надали доказів про те, що зняття їх з реєстрації за цією адресою відбулося з порушенням законодавства. При цьому, [PERSON] та [PERSON] не обґрунтовано звернення з такою позовною вимогою саме до виконавчого комітету Бориславської міської ради. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про стягнення з виконавчого комітету Бориславської міської ради 3,5 тис. грн. судового збору, оскільки ст.88 ЦПК не передбачено можливості стягнення судового збору у користь сторони, у позові якої відмовлено. Крім цього, не зрозуміло з чого [PERSON] та [PERSON] вираховують саме такий розмір судового збору, який ними не сплачено. Таким чином, жодних правових підстав для задоволення зустрічного позову судом не вбачається. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed