Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

в лютому 2014 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся в Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві(надалі - відповідач), про зняття арешту з майна, пояснившипри цьому наступне. Під час прийняття спадщини після спадкодавця [PERSON] позивачу [PERSON] стало відомо з відомостей Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що накладено арешт на все майно позивача на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві від АК 228516 від 21.03.2008 року. Разом з цим на звернення позивача відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві листами від 30.08.2013р. за № 13819 та від 20.12.2013р. за № В-5322/1 повідомило, що при перевірці Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень «ВП-Виконавець» та перевірці книг обліку виконавчих документів переданих державному виконавцеві за 2008-2013р. встановлено, що станом на 28.11.2013р. виконавчі документи відносно [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають, а також рекомендовано звернутися до суду. У зв'язку із наведеним позивач вважає, що арешт на його майно накладено безпідставно та незаконно, чим порушено законні інтереси та права позивача щодо безперешкодного володіння, користування і розпорядження своєю власністю. на підставі наведеного позивач просив суд зняти арешт із належної йому квартири [ADDRESS], накладений постановою, АК 228516 від 21.03.2008 року, ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва. Представник позивача подав заяву про здійснення судового розгляду за його відсутності у судовому засіданні та на підставі наявних у справі доказів. Відповідач ВДВС голосіївського РУЮ м. Києва подав заяву про здійснення судового розгляду за відсутності його представника у судовому засіданні та на підставі наявних у справі доказів. Разом з цим відповідач надав суду довідку від 18.04.2014р. за № 21334 про відсутність на виконанні станом на 18.04.2014р. виконавчих документів щодо [PERSON] та відсутність можливості підтвердити наявність підстав накладення арешту. Врахувавши доводи сторін та з'ясувавши обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність задовольнити позов, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 09.02.1999р. і запису у реєстровій книзі за № 4956 від 25.02.1999р. позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS]. В свою чергу відповідно до витягу із Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наявне зареєстроване за номером 6862907 обтяження у формі арешту на все майно [PERSON]на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві від АК 228516 від 21.03.2008 року. Разом з цим листами відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві від 30.08.2013р. за № 13819, від 20.12.2013р. за № В-5322/1, від 18.04.2014р. за № 21334 зазначено, що при перевірці Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень «ВП-Виконавець» та перевірці книг обліку виконавчих документів переданих державному виконавцеві за 2008-2013р. встановлено, що станом на 30.08.2013р., 28.11.2013р. і 18.04.2014рвиконавчі документи відносно [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають, а також рекомендовано звернутися до суду. Враховуючи наведене суд зазначає, що відповідно до ст. 8 Конституції України, її положення мають найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. При цьому, відповідно до п. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічне визначено та закріплено положеннями ч. 1 ст. 321 ЦК України. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 318 ЦК України, усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Згідно положень ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Таким чином є протиправним обмеження права власності позивача за відсутності для цього законних підстав, зокрема шляхом накладення ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва арешту на все майно позивача при відсутності виконавчого провадження щодо позивача як боржника у порушення вимог ч. 1 ст. 51, ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року за № 606-XIV. На підставі вищевикладеного суд вважає за необхіднезадовольнити позов повністю.

Outcome: approved