Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

В лютому 2017 року позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину та дружину до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 листопада 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. [INFO] року у подружжя народився син - [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося. З серпня 2016 року шлюбні відносини фактично між ними припинились, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та небажання чути одне одного, подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим. На підставі вищевикладеного позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Крім того, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення сином повноліття, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення сином [PERSON] трьох років. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд винести рішення про задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив суд постановити рішення про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, про що подав суду письмову заяву. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 24 листопада 2012 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що зроблено відповідний актовий запис за № 2135 (а.с.8). [INFO] року у подружжя народився син - [PERSON] (а.с.9). Як вбачається з поданої позовної заяви та наданих пояснень сторін в судовому засіданні, сімейне життя не склалося. Сторони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства і поновлювати їх не мають наміру. Сім'я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є не доцільним, оскільки суперечить інтересам обох сторін. Суд прийшов до висновку, що позов в частині розірвання шлюбу обґрунтований і підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на дитину та дружину до досягнення дитиною трьох років, судом встановлено наступне. Відповідач не у достатній мірі піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, належного матеріального утримання дитині не забезпечує. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За приписами ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається з поданої позовної заяви, яка не заперечується відповідачем, дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на її повному утриманні. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечує. Отже, враховуючи те, що відповідач добровільно не сплачує аліментів на утримання сина, ухиляється від обов'язку утримувати свою малолітню дитину, суд вважає, що слід зобов'язати відповідача виплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття у розмірі ? від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Частиною 1 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Крім того, відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 80 СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що відповідач інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, при цьому має стабільний заробіток, суд дійшов висновку про доцільність визначення розміру аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьох років. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи зазначені вимоги Закону, а також те, що позивач звільнена від оплати судових витрат при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь держави, а саме 1280 грн. судового збору, крім того, судовий збір сплачений позивачем в частині позовних вимог про розірвання шлюбу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved