Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка вказує, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30 квітня 1993 року. Від шлюбу мають чотирьох дітей: доньку [PERSON], [INFO], синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені. Повнолітні діти продовжують навчання у вищому навчальному закладі. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти щомісячно у розмірі 1/3 частини від доходу відповідача на утримання дітей: неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] до досягнення ними повноліття, але не менше 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; на повнолітніх [PERSON] і [PERSON] на період їх навчання, але не більше ніж до досягнення ними 23 років. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши суду, що він проживає разом з дітьми, та матеріально утримує сім'ю, купує необхідні речі, продукти харчування та приймає участь в лікуванні дітей, оплачує комунальні послуги. Згоден сплачувати аліменти утримання на неповнолітніх дітей в мінімально визначеному законом розмірі. Що стосується повнолітніх дітей, вони навчаються за бюджетній основі, отримують стипендію та самі не бажають, щоб на їх утримання з батька стягувалися аліменти. Треті особи [PERSON] та [PERSON], залучені до участі у справі ухвалою суду 23 грудня 2014 року, пояснили суду, що вони є студентами денного відділення Національного університету кораблебудування ім.. адмірала Макарова, навчаються на денній бюджетній формі, отримують стипендію, а тому не потребують матеріальної допомоги. Проти стягнення з батька аліментів на їх утримання заперечують. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З 30 квітня 1993 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], а також двох повнолітніх синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та відповідачем Згідно довідки Національного університету кораблебудування ім. адмірала Макарова № 1284 від 12 листопада 2014 року [PERSON] навчається на 4 курсі денного відділення Національного університету кораблебудування. Відповідно довідки Національного університету кораблебудування ім. адмірала Макарова від 22 грудня 2014 року [PERSON] навчається з денною бюджетною формою та отримує стипендію. Згідно довідки Національного університету кораблебудування ім. адмірала Макарова № 1285 від 12 листопада 2014 року [PERSON] навчається на 1 курсі денного відділення Національного університету кораблебудування. Відповідно довідки Національного університету кораблебудування ім. адмірала Макарова від 22 грудня 2014 року [PERSON] навчається з денною бюджетною формою та отримує стипендію. Згідно ст.ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частині від заробітку (доходу) платника аліментів з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Як слідує з пояснень сторін та третіх осіб в судовому засіданні на теперішній час вони продовжують проживати усі разом. Як пояснили в судовому засіданні [PERSON] [PERSON], та надали відповідні письмові заяви, вони заперечують проти стягнення з відповідача аліментів на їх утримання, оскільки батько надає їм належну матеріальну допомогу, навчаються вони на бюджетній формі та отримують стипендію, якої вистачає на власні потреби. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітніх [PERSON] та [PERSON] на період їх навчання задоволенню не підлягають. В судовому засіданні позивачка вказувала на те, що вона звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів, оскільки відповідач сам, без погодження з нею, визначає потреби сім'ї та самостійно розпоряджається отриманим ним заробітком, внаслідок чого не в повній мірі забезпечуються усі інтереси дітей, особливо неповнолітніх. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. У разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може за заявою платника або одержувача визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При визначенні розміру аліментів, згідно із ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України). Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягає частковому задоволенню. З відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 листопада 2014 року до досягнення [PERSON] повноліття, після чого у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання [PERSON] до її повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial