Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

В липні 2018 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Жовтоводського міського суду від 12 вересня 2012 року. В шлюбі у них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. З травня 2009 року вони з відповідачем ніяких стосунків не підтримували, не спілкувалися, проживали в різних містах: вона з сином у м. Жовті Води, а він у м. Вільногірськ. У вихованні та утриманні дитини батько ніякої участі не приймав, його долею не цікавився, зв'язків не підтримував, не спілкувався. 07 травня 2012 року відповідач був затриманий, у зв'язку з підозрою у скоєнні тяжкого злочину, а вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2013 року його засуджено до довічного ув'язнення за ч. 2 ст. 115, ст. 146 ч. 2, ст. 153, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України. Зараз він відбуває покарання у Дніпровській УВП (№4). Рішення суду про стягнення аліментів на утримання його сина не виконується, так як до свого затримання та арешту боржник від сплати аліментів ухилявся, а після засудження до праці не залучається і утримання з заробітної плати не проводяться. З сином відповідач зв'язку не підтримує. Хлопчик практично батька не знає, не сприймає його як рідну людину зустрічатися з ним не бажає, в склад своєї сім'ї не включає, усвідомлює, що батько знаходиться в тюрмі за скоєння злочину. В зв'язку з тим, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, відбуває довічне ув'язнення за скоєння тяжких злочинів, з метою захисту прав та інтересів дитини, вона звернулася в орган опіки та піклування Жовтоводської міськради із заявою про розгляд питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до малолітнього сина. В своїй заяві від 05.02.2018 року відповідач дав згоду на позбавлення його батьківських прав по відношенню до сина. Своїм аморальним способом життя, вчиненням тяжких злочинів проти життя, здоров'я, свободи, недоторканості осіб та житла, пов'язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, що призвело до його довічного ув'язнення, будучи асоціальною особистістю, відповідач свідомо знехтував своїми батьківськими обов'язками щодо малолітнього сина та ухилився від його виховання. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги і просила задовольнити їх в повному обсязі, вказавши, що відповідач не бере ніякої участі у вихованні дитини, матеріально її не забезпечує та взагалі не цікавиться своїм сином. Також зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше до суду надійшла заява, в якій він вказав, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина, оскільки він відбуває довічне тюремне покарання і не має можливості допомогати своєму синові. Представник третьої особи Ревенко С.О. в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності та вказав, що позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши позивача і саму дитину, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, а також допитавши свідка, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач - [PERSON], [INFO], є батьком малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим 31.03.2009 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис про народження № 291 від 31.03.2009 року (а.с.8). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Проте, відповідач вихованням дитини не займається, не спілкується з нею, матеріально не забезпечує, не цікавиться успіхами та життям дитини, тобто, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Судом також встановлено, що [PERSON], [INFO], засуджений до довічного ув'язнення за тяжкі злочини і на теперішній час він утримується в місцях позбавлення волі. В той же час, малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом із своєю матір'ю (позивачем) за адресою: 52200, [ADDRESS] (а.с.12), яка й займається вихованням дитини, а також її (дитини) матеріальним і духовним забезпеченням. Зокрема згідно інформації, наданої Комунальним закладом освіти навчально-виховний комплекс № 6 «Перспектива», який відвідує дитина, малолітнім [PERSON] опікується мама, [PERSON]. Жінка виховує сина самостійно. [PERSON] приділяє достатньо уваги вихованню сина, піклується про його здоров'я, контролює стан навчання [PERSON]. Мати забезпечила дитину всім необхідним для навчання: у [PERSON] є все необхідне шкільне приладдя, одяг, взуття, які оновлюються відповідно до сезону. [PERSON] контролює відвідування сином спортивної секції футболу. Мати регулярно спілкується з класним керівником, відвідує батьківські збори. Сім'я мешкає у 3 - кімнатній квартирі за адресою [ADDRESS]. Санітарний стан приміщення задовільний (а.с.18-19). Також відповідно до індивідуального діагностичного обстеження малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], проведеного 17.11.2017 року практичним психологом [PERSON], дитина комунікабельна, легко іде на контакт, але коли мова заходить про батька, хлопчик замикається і не хоче відповідати. Найтісніші зв'язки у хлопчика з мамою та бабусею, що проживає разом з ним та мамою. Жінки є для [PERSON] людьми, які піклуються про його фізичний і духовний розвиток, про його навчання, спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення. На даний час, батько не є авторитетом для хлопця . Він сприймається [PERSON] як факт того, що у кожної дитини повинен бути батько. В склад своєї сім'ї хлопчик батька не включив. Він говорить , що батько з ними жити більше не буде, так як сидить у тюрмі, і мама його більше додому не пустить. Зустрічатися з батьком [PERSON] бажання не виявив (а.с.20-21). При цьому, оскільки відповідач добровільно не надавав матеріальну допомогу своїй дитині, рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2012 року у цивільній справі № 414/914/12, яке набрало законної сили 31 серпня 2012 року, з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] (нині [PERSON]) [PERSON] на утримання його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10 квітня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). Разом з тим, відповідач вищевказане рішення суду не виконує і аліменти своїй дитині не сплачує, а позивач відповідно аліменти не отримує, що підтверджується наданими суду довідками державного виконавця. Вищевказані обставини, зокрема щодо невиконання батьком дитини своїх батьківських обов'язків, підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є співмешканцем позивача, і який вказав, що дитиною опікуються і забезпечують всім необхідним вони з позивачем, а біологічний батько дитини нею не цікавиться. Крім того, відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок в даному випадку не є рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а носить рекомендаційний характер для прийняття судового рішення у спорі, який виник між сторонами та є одними із доказів у цивільній справі, оцінка якому має бути надана під час розгляду цивільної справи про позбавлення батьківських прав. Так, згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводського міської ради від 22.03.2018 року за 120, виходячи з інтересів дитини, враховуючи те, що поведінка батька є винною, він ухиляється від виховання дитини, матеріально її не забезпечує, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO] (а.с.22). Відповідно до ст. 4 Конвенції про контакт з дітьми (від 15 травня 2003 року, ратифікованої Україною 20 вересня 2006 року), дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. А згідно ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Тобто, саме на батьків покладено обов'язок встановити та підтримувати контакт з дітьми та участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. А судом було встановлено, що батько не спілкується з дитиною, вихованням не займається, матеріально не забезпечує, не цікавиться успіхами та життям дитини. Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Однак, в даній сім'ї батько не створив своїй дитині повноцінні і достойні умови життя. Батько не забезпечив сина належними житлово-побутовими умовами та не намагається дбати про потреби дитини. Таким чином, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає, що обставини, зазначені позивачем в її позовній заяві, знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи, у зв'язку з чим суд вважає обґрунтованими її позовні вимоги. При цьому, інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Тому, в судовому засіданні був допитаний малолітній [PERSON], [INFO], який вказав, що живе разом з мамою, бабусею і [PERSON]. Із своїм батьком він не спілкується, не бачиться, а на питання щодо позбавлення останнього батьківських прав щодо нього (дитини), відповів, що не заперечує. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, з урахуванням всього вищевказаного, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного і

Outcome: approved