Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

В листопаді 2016р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просив суд: визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Свої позовні вимог позивач обґрунтовував тим, що він є наймачем зазначеної квартири, в якій проживає він, його дружина та син. Відповідачка у вказаній квартирі зареєстрована, однак добровільно залишила її в 1999р. після розірвання шлюбу з сином позивача, забравши свої особисті речі, перешкод у користуванні квартирою їй ніхто не чинив, в квартирі не проживає, витрати по утриманню квартири не несе, а тому позивач вимушений був звернутися до суду з вказаним позовом. До судового засідання позивачем було подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, з підстав зазначених в позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, про час та місце розгляду справи була оповіщена в установленому законом порядку, через визначені законом друковані засоби масової інформації, в судове засідання не з'явилась, заперечення на позов не подавались, про поважність причин неявки суд не повідомляла та не просила розглядати справу у свою відсутність. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Свідки [PERSON], [PERSON] суду повідомили, що відповідачка у вказаній квартирі не проживає, добровільно її залишила, оскільки припинила шлюбні стосунки з сином позивача, при цьому їй не чинились перешкоди у користуванні квартирою, як зі сторони позивача так і від членів його сім'ї. Суд, допитавши свідків, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що позивач є наймачем квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі, крім нього зареєстровані, його дружина, син та колишня дружина сина - відповідачка по справі [PERSON]. Згідно з складеним Актом встановлено, що відповідачка [PERSON] не проживає у вищезазначеній квартирі [ADDRESS] з 1999р. Як зазначав позивач, відповідачка може проживати поза межами України в РФ. В судовому засіданні не встановлено, що відповідачка зверталася до позивача чи відповідних органів з заявами, що їй чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідачки без поважних причин понад шість місяців, який підтверджується наданими письмовими доказами. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн., а також 336,0 грн. - витрати, пов'язані з дачею оголошення в друкований засіб масової інформації про виклик до суду відповідачки.

Outcome: approved