Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

В листопаді 2017 року заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення юридичних фактів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON]. З 2010 року до дня смерті останньої вона постійно проживала в її домоволодінні, яке розташоване по [ADDRESS], залишаючись бути зареєстрованою по [ADDRESS], оскільки останні роки свого життя померла була прикута до ліжка, а тому постійно потребувала стороннього догляду. Визнання вказаного юридичного факту необхідно їй для оформлення спадщини після смерті [PERSON]. Крім того, у вищевказаному домоволодінні, після смерті [PERSON] залишилася проживати [PERSON], яка була одинокою та вона продовжувала проживати з нею однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, спільно харчувались, мали спільний бюджет. [PERSON] померла [INFO] та після її смерті відкрилася спадщина на частку у вказаному житловому будинку. Спадщину після її смерті ніхто не прийняв, оскільки чоловіка та дітей у неї не було. Однак, із-за відсутності встановленого факту проживання однією сім'єю більше п'яти років, вона не може оформити спадщину не себе. Просила встановити юридичний факт проживання однією сім'єю із [PERSON] більше п'яти років. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала і просила задовольнити заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи - Мамалигівської сільської об'єднаної територіальної громади Новоселицького району в судове засідання не з'явився, надавши клопотання про те, що заяву визнає та просить розглянути справу у його відсутності. Свідок [PERSON] показав суду, що його бабуся - заявниця з 2010 року доглядала за її сусідками [PERSON] та [PERSON], оскільки вони були похилого віку та постійно потребували стороннього догляду. Заявниця всі ці роки постійно проживала з померлими в їх домоволодінні. Вислухавши пояснення заявниці, її представника, покази свідка, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла. На час її смерті в господарстві по [ADDRESS] постійно проживала заявниця [PERSON], яка доглядала за нею, залишаючись бути зареєстрованою по [ADDRESS] що підтверджується актом опитування сусідів № 1530 від 29 серпня 2017 року, показами свідка та іншими зібраними по справі матеріалами справи. Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається з роз'яснень викладених в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкодавець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За змістом ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до частини шостої даної статті фізична особа може мати кілька місць проживання. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Відповідно до статті третьої вказаного Закону місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Оцінюючи у сукупності дослідженні докази, суд вважає доведеним факт проживання заявниці за однією адресою разом із спадкодавцем [PERSON] на час смерті останньої. Оскільки законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, він має бути встановлений в судовому порядку. Крім того, згідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюють у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 вищевказаної постанови, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. У відповідності до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших з підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 21 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року, до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Судом встановлено, що дійсно заявниця прожила по [ADDRESS] однією сім'єю з [PERSON] більше п'яти років з 2010 року до часу смерті останньої [INFO], будучи пов'язаними спільним побутом, взаємними правами та обов'язками, спільно харчувались та мали спільний бюджет. Заявниця поховала [PERSON] та після смерті останньої залишилася проживати по даний час у тому ж домоволодінні. Вказане підтверджується зібраними по справі доказами. Матеріалами справи наявність спору, інших спадкоємців або будь-яких фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб не встановлено, так як, з довідок нотаріальних контор Новоселицького району вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, а на час смерті у домоволодінні вона була зареєстрована одна. Задоволення заяви має юридичне значення для заявниці. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявницею та підтверджених документами. За таких обставин, приймаючи до уваги, що зацікавлена особа заяву визнала, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, у зв'язку із чим заяву слід задовольнити. На підставі ст. 3 СК України, ст.ст. 256-259 ЦПК України,

Outcome: approved