Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 24.06.2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 29.06.2021 року. Позивач, [PERSON] , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 2005 року між нею, [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Виконкомі Коритнянської сільської ради Ужгородського району, згідно свідоцтва серії [NUMBER] . Від цього шлюбу у подружжя народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Позивач зазначає, що вона проживала разом із Відповідачем до квітня 2011 року, після чого їх фактичне проживання однією сім`єю було припинено, оскільки останній відбував покарання у місці позбавлення волі, діти проживали із нею на її повному утриманні, і як результат у 2012 року їх розлучили. 04 вересня 2018 року [PERSON] та [PERSON] повторно уклали шлюб, актовий запис №4, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Проте протягом останніх декількох місяців, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично призупинились. На даний момент між ними взагалі відсутнє порозуміння, любов та повага, відповідач постійно вчиняє сварки в ході яких погрожує пошкодити майно, а також погрожує вбивством. 20.01.2020 року вчинив сварку в ході якої наніс тілесні ушкодження [PERSON] , окрім того як батько, не приймає жодної участі у вихованні та утриманні дітей. Зловживає алкоголем, чим подає негативний приклад для їх дітей. Позивач зазначає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх дітей, просить не надавати час на примирення. Позивач просить суд: після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка « [PERSON] ». Згідно прохальної частини позовної заяви позивач просить суд: розірвати шлюб укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований 04.09.2018 р. Виконавчим комітетом Коритнянської сільської ради Закарпатської області України (свідоцтво серії [NUMBER] , актовий запис № 04). Дітей залишити на виховання позивача - [PERSON] . 29.03.2021 року позивачем до суду надано довідку про те, що відповідач по справі [PERSON] , [INFO] з 25.09.2020 по 20.01.2021 утримувався у Закарпатській УВП №(9). В судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, разом із тим подала заяву в якій просить суд, справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява від відповідача, надійшла заява від його імені, в якій він зазначає, що згідний на розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку: Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом зі змісту позовної заяви встановлено, що 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Виконкомі Кортнянської сільської ради Ужгородського району, [NUMBER] . Від цього шлюбу у подружжя народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02.11.2006 р.) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10.11.2010р.) У 2012 році згідно позовної заяви шлюб між подружжям розірвано. Разом із тим у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 03.08.2018 р.). 04 вересня 2018 року [PERSON] та [PERSON] повторно уклали шлюб, який зареєстровано Виконавчим Комітетом Коритнянської сільської ради Закарпатської області, актовий запис №04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Суд вважає за необхідне констатувати, що спір щодо місця проживання дітей у сторін відсутній, майнових вимог позовна заява не містить. Згідно заяви, що надійшла 16.06.2021 від відповідача [PERSON] - він вказує, що згідний на розірвання шлюбу з [PERSON] , заперечення щодо визначення місця проживання дітей заява не містить. Відзив відповідачем не подано. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує щодо задоволення позову то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, тобто даний шлюб існує формально. Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно з ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 160 СК України передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Щодо місця проживання дітей, то спору з даного приводу у сторін не має, позивач зазначила, що з моменту припинення фактичних шлюбних відносин, діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні , вказане відповідачем не заперечувалося. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 112, 113, 115, 180, 181, 183, 185, 191 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved