Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

В Нововодолазький районний суд Харківської області звернувся [PERSON] з позовом до Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області про визнання права власності на спадщину, в якому вказав, що [INFO] року померла [PERSON]. За життя , а саме 22 лютого 2002 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все належне їй на день смерті майно заповіла [PERSON]. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Разіною Л.О. 22.03.2003 року, та зареєстровано в реєстрі за номером 544. На час смерті [PERSON] даний заповіт не змінено і не скасовано, про що свідчить відповідний запис на вищевказаному заповіті. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,9960 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що складається з земельної ділянки площею 4,9035 га. кадастровий номер [NUMBER], з земельної ділянки площею 0,8890 га., кадастровий номер [NUMBER], з земельної ділянки площею 0,2034 га., кадастровий номер [NUMBER] розташована на території Станичненської сільської ради, КСП ім. Дзержинського, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 25 грудня 2002 року на підставі договору міни ВАС № 493183 від 12 грудня 2002 року та зареєстровано в реєстрі за №2342. В шестимісячний термін з дня смерті [PERSON] позивач звернувся до приватного нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу Крючкової Л.А. з заявою про прийняття спадщини за заповітом, але позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що разом з документами на майно спадкоємцем було надано нотаріусу оригінал заповіту на його ім'я, посвідченого 22 лютого 2003 року Разіною Л.О., приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу за реєстровим № 544, на спеціальному бланку нотаріального документу ВАЕ № 341310. При заведенні спадкової справи перевіркою у Спадковому реєстрі було встановлено наявність заповіту, посвідченого 22 лютого 2003 року Разіною Л.О., приватним нотаріусом районного нотаріального округу за реєстровим № 543, тобто реєстровий номер на оригіналі заповіту та у Спадковому реєстрі не співпадають. Нотаріусом було зроблено запит до Харківського обласного державного нотаріального архіву, де зберігаються документи приватного нотаріуса Разіної Л.О. На запит нотаріуса архів надав відповідь, що заповіт від імені [PERSON] було посвідчено нотаріусом 22 лютого 2003 року бланку нотаріального документу ВАЕ № 341310 за реєстровим № 543, про що є запис в реєстрі нотаріальних дій та на другому примірнику заповіту, що зберігається в архіві. На підставі пункту 19 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що була чинною на день посвідчення заповіту ( наказ №18\\5 від 14.06.1994 року, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 07.07.1994 року за № 152\\361, втратив чинність 14.03.2004 року) -« Усі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами, реєструються в реєстрах нотаріальних дій. Кожній дії присвоюється окремий порядковий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі, позначається на документах, що видаються нотаріусом, чи в посвідчуваних написах». Реєстровий номер на поданому спадкоємцем оригіналі заповіту не співпадає з реєстровим номером в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та в Спадковому реєстрі. У зв'язку з вищевикладеним нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальних дій і тому позивач вимушений звернутися з вищевказаним позовом до суду. Позивач та представник позивача надали заяву в якій просили суд слухати справу без їх участі за наявності доданих до матеріалів справи доказів, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач, Станичненська сільська рада Нововодолазького району Харківської області надала до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги [PERSON] визнали в повному обсязі, та просили суд слухання справи провести за відсутності їх представника. Суд, розглянувши заяви позивача, відповідача, перевірив матеріали справи, надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню за наступних підстав. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Станичненською сільською радою Нововодолазького району Харківської області 27 січня 2014 року. За життя, а саме 22 лютого 2002 року [PERSON] склала заповіт, яким зробила таке заповітне розпорядження: усе її майно, де б не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON]. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Разіною Л.О. 22.03.2003 року, та зареєстровано в реєстрі за номером 544. Судом встановлено, що на час смерті [PERSON] даний заповіт не змінено і не скасовано, про що свідчить відповідний запис на вищевказаному заповіті. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,9960 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що складається з земельної ділянки площею 4,9035 га. кадастровий номер [NUMBER], з земельної ділянки площею 0,8890 га., кадастровий номер [NUMBER], з земельної ділянки площею 0,2034 га., кадастровий номер [NUMBER] розташована на території Станичненської сільської ради, КСП ім. Дзержинського, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 25 грудня 2002 року на підставі договору міни ВАС № 493183 від 12 грудня 2002 року та зареєстровано в реєстрі за №2342. В шестимісячний термін з дня смерті [PERSON] позивач звернувся до приватного нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу Крючкової Л.А. з заявою про прийняття спадщини за заповітом, але позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що разом з документами на майно спадкоємцем було надано нотаріусу оригінал заповіту на його ім'я, посвідченого 22 лютого 2003 року Разіною Л.О., приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу за реєстровим № 544, на спеціальному бланку нотаріального документу ВАЕ № 341310. При заведенні спадкової справи перевіркою у Спадковому реєстрі було встановлено наявність заповіту, посвідченого 22 лютого 2003 року Разіною Л.О., приватним нотаріусом районного нотаріального округу за реєстровим № 543, тобто реєстровий номер на оригіналі заповіту та у Спадковому реєстрі не співпадають. Нотаріусом було зроблено запит до Харківського обласного державного нотаріального архіву, де зберігаються документи приватного нотаріуса Разіної Л.О. На запит нотаріуса архів надав відповідь, що заповіт від імені [PERSON] було посвідчено нотаріусом 22 лютого 2003 року бланку нотаріального документу ВАЕ № 341310 за реєстровим № 543, про що є запис в реєстрі нотаріальних дій та на другому примірнику заповіту, що зберігається в архіві. На підставі пункту 19 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що була чинною на день посвідчення заповіту ( наказ №18\\5 від 14.06.1994 року, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 07.07.1994 року за № 152\\361, втратив чинність 14.03.2004 року) -« Усі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами, реєструються в реєстрах нотаріальних дій. Кожній дії присвоюється окремий порядковий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі, позначається на документах, що видаються нотаріусом, чи в посвідчуваних написах». Реєстровий номер на поданому спадкоємцем оригіналі заповіту не співпадає з реєстровим номером в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та в Спадковому реєстрі. Згідно ст. 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотарільних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства... Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Статтею 1299 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Судом встановлено, що позивач по справі спадщину за заповітом прийняв, право спадкодавця на спадкове майно судом встановлено, в зв'язку з чим суд вважає за доцільне визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на майно, що залишилось після смерті [PERSON]. Враховуючи заяву, що надана відповідачем по справі про визнання позову та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved