Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

В квітні 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на 10/100 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS], які належали на праві власності [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що йому на праві приватної власності належить 85/100 частин того ж домоволодіння, інші 5/100 частин домоволодіння належать [PERSON], решта - відносно решти, 10/100 частин вказаного домоволодіння, то майнові права відповідачів [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку, після перерахунку ідеальних долей співвласників - не зареєстровані. Фактично відповідачі [PERSON] та [PERSON] зазначеним майном не користуються більше 10-ти років, жодної участі в утриманні такого майна - не приймають, натомість позивач відкрито користується вказаним майном, здійснює його обслуговування та утримання протягом тривалого часту. Зважаючи на те що позивач користується вказаним нерухомим майном тривалий час - більше десяти років, здійснює таке користування відкрито та добросовісно, позивач, посилаючись на норми діючого законодавства просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача, [PERSON], у судовому засіданні викладені у позовній заяві обставини підтвердила, заявлені позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала, інші відповідачі будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явились, жодних заяв, клопотань або заперечень до суду не надали. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] повідомили суду про відомі їм обставини справи, зокрема вказали що відповідачі [PERSON] та [PERSON] свідкам раніше відомі не були хоча свідки проживають там приблизно 30 років, ніколи у спірному домоволодінні відповідачі не з'являлись та про свої майнові права не заявляли, натомість позивач відкрито та добросовісно здійснює фактичне користування та утримання 95/100 частин такого домоволодіння. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивач по справі, відповідно до наданої суду копії свідоцтва про право власності №024750 від 09.06.2003 року є власником 85/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22659332, інші 5/100 частин належать на праві власності [PERSON]. Згідно аналізу відповіді листа КП «ОМБТІ та РОН» №441008.67.14 від 16.06.2014 року, копії перерахунку ідеальних долей співвласників домоволодіння [ADDRESS] №2049ер від14.05.2003 року, копії розпорядження Одеської міської ради №679 від 26.05.2003 року, судом встановлено, що після перерахунку ідеальних часток співвласників, розмір такої частки що належить [PERSON] та [PERSON] склав 10/100 частин, які фактично включають в себе в літ. «А» - 2/3 житлової кімнати 1-3 площею 19,5; 2/3 коридору 1-2 площею 12,4; 2/3 погребу літ. «В»; 2/3 вбиральні літ. «Е». Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №24202061 від 14.07.2014 року, судом встановлено відсутність будь-яких обтяжень щодо спірного домоволодіння. Разом з тим судом встановлено, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] їх майнові права щодо 10/100 частин такого домоволодіння не зареєстровані. Згідно ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4. ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду Відповідно до ч. 1, ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних осіб в межах заявлених нами вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом або раніше тобто до 1 січня 2001 року. Згідно наданих свідками свідчень, відповідачі [PERSON] та [PERSON] фактично припинили володіння спірним домоволодінням до 1987 року, та з того часу позивач вступив у відкрите та добросовісне володіння таким майном. За викладених обставин суд доходить висновку про те, що вимоги позивача є належним чином обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги те, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору, сплаченого ним за розгляд справи, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідачів, разом з тим суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися в подальшому з заявою для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved