Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

В лютому 2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом відповідно до якого просила поновити її у батьківських правах відносно доньки - [PERSON] , [INFO] . Мотивувала тим, що є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.05.2017 її позбавлено батьківських прав відносно доньки. На даний час дитина проживає з відповідачем. Підставами позову позивач вказала те, що своїми діями усунула усі обставини, які стали підставою для позбавлення її батьківських прав. Вона перестала вживати алкогольні напої та вести сумнівний спосіб життя, створила належні умови для проживання дитини, має постійне місце роботи та налагодила стосунки з донькою з якою бачиться час від часу за згодою відповідача. Ухвалою суду від 26.02.2020 під головуванням судді Борисюк І.Е. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 21.07.2020 цивільну справу прийнято до провадження судді Ан О.В. Ухвалою суду від 16.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено праву до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 13.01.2021 надано [PERSON] право на зустрічі і спілкування з [PERSON] 2011 року народження кожен понеділок з 16.00 до 19.00, кожні другі і четверті вихідні з 19 .00 п`ятниці до 19.00 неділі з правом відвідування і ночівлі за місцем проживання [PERSON] в період з 14.01.20201 року по 28.03.2021 року. Ухвалою суду від 12.04.2021 припинено надане ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2021 [PERSON] право на зустрічі і спілкування з [PERSON] [INFO] . В період судового розгляду суд відмовив в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про повторний допит малолітньої [PERSON] проподії березня 2021 року, оскільки вважав що такі дії негативно вплинутьна психіку дитини та обмежився допитом спеціаліста центру соціальної допомоги [PERSON] , зяким [PERSON] спілкувалась безпосередньо після подій. Позивач [PERSON] наполягала на задоволенні позову. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у ньому та просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову, з тих підстав, що обставини, які слугували підставами для позбавлення позивача батьківських прав не усунуті, зокрема [PERSON] продовжує зловживати алкогольними напоями. Так березні 2021 року, тобто в період, коли суд надав дозвіл на спілкування матері з дочкою, йому зателефонувала сусідка та подружка позвача, розказала, що вони з [PERSON] довели п`яну [PERSON] додому. Остання була така п`яна, що по дорозі падала, губила капці. В подальшому сусідка викликала таксі і відправила [PERSON] до нього. [PERSON] довго була стревожена, бідкалась на п`яну матір. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позицію викладену у висновку Служби у справах дітей Вінницької міської ради, зокрема щодо недоцільності в поновленні [PERSON] батьківських прав щодо її доньки [PERSON] , [INFO] . Представник пояснила, що до позбавленн [PERSON] батьківських прав сім`я перебувала на обліку як не благополучна і [PERSON] забирали віл матері, яка вела антисоціальний спосіб життя, зловживалоа алкоголем. В подальшому дівчинку повернули матері, яка нібито змінила свій спосіб життя, проте невдовзі все повторилось і [PERSON] була позбавлена батьківських прав. Опитана в судовому засіданні 09.12.2020 малолітня [PERSON] 2011 року народження пояснила, що вона дуже сумує за мамою. В минулому році вона жила з мамою, але коли вона пішла до школи, то переїхала знов до дідуся. Мама водила її в зоопарк, «Макдональс», так вони разом гуляли, разом святкували її день народження. Допитана в судовому засіданні 09.12.2020 свідок [PERSON] повідомила, що знає [PERSON] як колишню сусідку. Після смерті своєї матері [PERSON] успадкувала її квартиру і тепер знов проживає посусідству, робить в квартирі ремонт. Їй відомо, що [PERSON] працює санітаркою в в лікарні. [PERSON] розказувала, що періодично купує [PERSON] взуття, . Вона бачить [PERSON] практично кожен день, т.я. вони як одинокі помагають одна одній. Влітку 2020 року з дитиною [PERSON] ходила в зоопарк, дитяче кафе, на фонтан. Допитана в судовому засіданні 16.06.2021 свідок [PERSON] повідомила, що вона спілкувалась з [PERSON] де-кілька разів коли сім`я перебувала на обліку як соціально незахищена, коли померла бабуся [PERSON] і в квітні цього року. [PERSON] тяжко перенесла смерть бабусі і знала причину смерті. Вони ще за 2 тижні відвідували родину [PERSON] . Після цього зустріч з [PERSON] відбулася 3 квітня цього року на [ADDRESS] в центрі. Вона провела з [PERSON] 2 тести, [PERSON] малювала. що до прояву агресії. [PERSON] розказувала, що мами забрала її до себе, мама була п`яна, пила з подружками. Вона гралася, а потім подзвонила сусідка і [PERSON] пішла до неї за мамою. Коли вона вела п`яну маму додому, та падала, губила капці. Свідок впевнена, що [PERSON] говорила правду. У дівчинки висока система тривожності, коли вона говорить про маму. [PERSON] дуже любить маму і для неї вирішення проблеми - це щою не було алкоголю. м Їй не зрозуміло, що мама повинна змінитись. Для дитини бажано уникати травмуючих факторів. Раніше свідок спілкувалась з [PERSON] , знає що остання в 2018 році пройшла курс лікування від алкоголізму. Раніше 3-4 роки тому [PERSON] відвідувала групу підтримки. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини в актовому записі записані за вказівкою матері (свідоцтво про народження на 15 а.с.). Вивчивши докази, суд критично відноситься до листа центру соціальних служб Вінницької міської ради ( на а.с. 131) як до недопустимомго доказу, чим задовольняє клопотання представника позивача [PERSON] хоча з інших, ніж описані в клопотанні, підстав. Суд приймає як доказ свідчення [PERSON] оскільки обставини, про які розповіла свідок, виникли в і стали відомі під час розгляду справи по суті і суттєво впливають на вирішення спору і захист інтересів малолітньої особи. Дослідивши докази суд встановов, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.05.2017 позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Рішення мотивоване тим, що мати зловживає спиртними напоями, та ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо доньки ( рішення на 10-14 а.с.). З пояснень сторін встановлено, що на теперішній час дитина проживає разом із дідом [PERSON] . [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . За час проживання за вказаною адресою скарг від сусідів та матеріалів з УВС на адресу ПП «Бокуд» не надходило (на 31 а.с.). З 14.11.2019 [PERSON] працює молодшою медичною сестрою операційного блоку КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради. За час роботи до своїх професійних обов`язків відноситься добросовісно, з колегами по роботі веде себе стримано та виважено, зауважень з боку завідувача операційним блоком, старшої медичної сестри операційного блоку та колег по роботі до неї не було (на 32 а.с.). [PERSON] на диспансерному обліку комунального підприємства «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» не перебувала за медичною допомогою до лікаря-нарколога даного закладу не зверталась (на 29 а.с.). На обліку у психіатра позивач не перебуває та за психіатричною допомогою не зверталась (на 33 а.с.). За час наданого судом права на зустрічі і спілкування [PERSON] з її донькою встановлено, що позивач проявила схильність до вживання спиртних напоїв, що підтверджується поясненнями свідка [PERSON] . При вирішенні Службою у справах дітей Вінницької міської ради обставин надання висновку щодо вирішення спору враховано, що [PERSON] не ініціювала до суду питання про надання їй дозволу на побачення з донькою. Також органом опіки та піклування встановлені факти недотримання матір`ю своїх зобов`язань щодо зміни способу життя та готовності до належного виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, забезпечення їй належних умов проживання. Тому з урахуванням всіх встановлених обставин та ризиків Служба у справах дітей Вінницької міської ради вважає за недоцільним поновлення батьківських прав (на 104-106 а.с.). За повідомленням Вінницького міського центру соціальних служб від 28.05.2021, для стабілізації емоційного стану дитини та її розвитку необхідно унеможливити зустрічі спілкування дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] , коли остання перебуває під впливом алкоголю. Також повідомив про необхідність комплексного пролонгованого лікування матері від алкогольної залежності та систематична робота з психологом (на 160 а.с.). Після позбавлення батьківських прав, [PERSON] лікування він алкогольної залежності не проходила, за професійною допомогою до лікаря нарколога не зверталась, тому суд відхиляє в якості доказу сертифікат про проходження профілактичного огляду комунального підприємства «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» дійсний до 27.01.2021. Враховуючи, також що алкогольна залежність може мати періодичний характер, тому даний сертифікат за відсутності інших доказів не може бути покладений в основу предмета доказування про відсутність у позивача наркологічних протипоказань для виховання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). Згідно із частинами першою, четвертою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про те, що обставини які були підставою для позбавлення батьківських прав не змінились. Так однією з підстав для позбавлення батьківських прав була обставина схильність позивача до вживання спиртних напоїв. Належних та достатніх доказів відсутності даної залежності або проходження лікування від неї, позивачем не надано. Натомість свідок [PERSON] та відповідач [PERSON] з яким проживає дитина повідомили, що позивач продовжує систематично вживати спиртні напої, що вказує на неготовність останньої до зміни свого способу життя, світогляду і звичок та не дає суду упевненості в забезпеченні всіх необхідних прав та інтересів дитини її матір`ю за такої ситуації. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, а найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, відтак, переконання суду у можливостях [PERSON] забезпечити найкращі інтереси доньки станом на момент розгляду справи немає, тому в задоволенні позову належить відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено судові витрати належить залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed