Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

В лютому 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому (з врахуванням подальших уточнень) вказував, що 25 листопада 2014 року між ним та відповідачкою була укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якого банк реструктуризував попередню кредитну заборгованість [PERSON] та надав останній кредит у вигляді кредитної лінії в загальному розмірі 18 225,29 грн. на строк до 30 листопада 2016 року, а відповідачка зобов'язалася щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 1,5 % на місяць від суми залишку заборгованості по кредиту, а всього щомісячно вносити кошти в розмірі не меншому, ніж 911,99 грн. При порушенні позичальником умов договору остання зобов'язалася сплачувати на користь банку неустойку (пеню в розмірі 4 % від простроченої заборгованості та штраф в розмірі 3 596,04 грн. (в разі наявності прострочення понад 31 день)). Крім цього, в разі порушення позичальником взятих на себе зобов'язань, банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту. Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним виконувала не належним чином в зв'язку з чим станом на 10 листопада 2015 року виникла заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 16 256,13 грн., в тому числі: - заборгованість по кредиту - 11 758,47 грн.; - заборгованість по процентам - 431,29 грн.; - нарахованої пені в розмірі 470,33 грн.; - нарахованого штрафу в розмірі 3 596,04 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача Яковенко Т.А. уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково - в розмірі 10 000 грн., вказуючи на те, що нарахована банком заборгованість є значно завищеною та не враховує здійснені нею проплати по кредиту. Заслухавши пояснення представника позивача Яковенко Т.А., відповідачки [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 25 листопада 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав у письмовій формі з [PERSON] генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, яка діє з моменту її укладення до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Відповідно до договору банк реструктуризував попередню кредитну заборгованість [PERSON] та надав останній кредит у вигляді кредитної лінії в загальному розмірі 18 225,29 грн. на строк до 30 листопада 2016 року, а відповідачка зобов'язалася щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 1,5 % на місяць від суми залишку заборгованості по кредиту, а всього щомісячно вносити кошти в розмірі не меншому, ніж 911,99 грн. При порушенні позичальником умов договору остання зобов'язалася сплачувати на користь банку неустойку (пеню в розмірі 4 % від простроченої заборгованості та штраф в розмірі 3 596,04 грн. (в разі наявності прострочення понад 31 день)). Крім цього, в разі порушення позичальником взятих на себе зобов'язань, банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушила умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. В зв'язку з цим станом на 10 листопада 2015 року виникла заборгованість по кредитному договору, зокрема: - заборгованість по кредиту - 11 758,47 грн.; -заборгованість по процентам - 431,29 грн.; -нарахованої пені в розмірі 470,33 грн.; - нарахованого штрафу в розмірі 3 596,04 грн., що підтверджується розрахунком боргу. Доводи відповідачки про те, що заборгованість є значно завищеною та не враховує здійснені нею проплати по кредиту в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не підтверджені жодними доказами та повністю спростовуються розрахунком заборгованості. В зв'язку з встановленим вказана заборгованість на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 1 378 грн. судового збору.

Outcome: approved