Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

В квітні 2020 року до Деснянського районного суду м. Києва представником позивача було подано вищевказаний позов, який обґрунтований тим, що 25.05.2013 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Кулініч А.Ю було видано [PERSON] свідоцтво про правова рідину за законом на 1/9 частину квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . 05.09.2017 року Апеляційним судом м. Києва було винесено рішення про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2013 року, видане на ім`я [PERSON] приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Кулініч Н.Ю. на 1/9 частину квартири [ADDRESS] . 04.11.2019 року Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду винесено постанову якою касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Звернувшись з вказаними рішеннями до реєстраційної служби було роз`яснено, що скасувати державну реєстрацію за [PERSON] не можливо зв`язку з тим, що рішеннями такі дії не передбачені та запропонували звернутись до нотаріуса у якого відкрито спадкову справу. Після закінчення судових спорів, 10.02.2020 року до приватного нотаріуса Кулініч Н.Ю. звернулась спадкоємець [PERSON] за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: 1/9 частину квартири [ADDRESS] . В процесі підготовки та вивчення необхідних для оформлення спадкових прав документів було встановлено, що за відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на 1/9 частину квартири [ADDRESS] , зареєстровано за громадянкою [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Заєць О.Я. Київського міського нотаріального округу. На підставі цього 12.02.2020 року приватний нотаріус Київського нотаріального округу Кулініч Н.Ю. винесла постанову про відмову [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/9 частину квартири [ADDRESS] , що залишилось після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що відсутні документи про реєстрацію права власності за померлим та накладено арешт на спадкове майно. Надати документи про те що майно зареєстровано за покійним не має можливості в зв`язку з тим, що двічі після смерті спадкодавця це майно перереєстровувалось. Звернутись раніше з даним позовом позивач не мала можливості так як чинним законодавством передбачено спеціальний порядок набуття права власності в порядку спадкування, а підстав для звернення з заявою про отримання спадщини на 1/9 частину квартири [ADDRESS] без рішень судів не було можливим. Ухвалою суду від 17.07.2020 року після усунення представником позивача недоліків позовної заяви відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 27.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю. також в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про проведення заочного розгляду справи та задоволення позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 3 ЦК України може звертатися до суду за захистом свої порушених прав. Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи 25.05.2013 року приватним нотаріусом КМНО Кулініч Н.Ю. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/9 частину квартири [ADDRESS] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.06.2017 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць О.Я., про визнання недійними свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу. В задоволенні позовних вимог [PERSON] , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2013 року, виданого на ім`я [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю. на 1/9 частину квартири [ADDRESS] відмовлено. Визнано недійним договір купівлі-продажу 1/9 частини квартири [ADDRESS] від 11.10.2013 року укладений між [PERSON] та [PERSON] . Вирішено питання стосовно стягнення судових витрат. При цьому рішенням Апеляційного суду м. Києва від 05.09.2017 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.06.2017 року в частині відмови в задоволенні вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва, та розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким ці вимоги задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.05.2013 року, видане на ім`я [PERSON] приватним нотаріусом КМНО Кулініч Н.Ю. на 1/9 частину квартири [ADDRESS] . Виріено питання стосовно стягнення судових витрат. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Крім цього, постановою Верховного суду від 04.11.2019 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.06.2017 року в не скасованій апеляційним судом частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 05.09.2017 року залишено без змін. Згідно ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1261 ЦК України першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. У відповідності із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Постановою від 12.02.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю. відмовила [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/9 частину квартири [ADDRESS] , що залишилось після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що відсутні документи про реєстрацію права власності за померлим та накладено арешт на спадкове майно. Крім того, у вказаній постанові приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю. встановлено, що в процесі підготовки та вивчення необхідних для оформлення спадкових прав документів було встановлено, що за відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на 1/9 частину квартири [ADDRESS] , зареєстровано за громадянкою [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Заєць О.Я. Київського міського нотаріального округу. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , померлого [INFO] є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. На підставі наведеного та

Outcome: approved