Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

В квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта», [PERSON], третя особа моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.09.2012 року [PERSON], керуючи автомобілем «Форд Сієра», державний номер [NUMBER], скоїв зіткнення, внаслідок якого було пошкоджено його автомобіль «Субару», державний номер [NUMBER], чим завдав матеріальну шкоду. Даний факт підтверджується постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.10.2012 року. Автомобіль «Форд Сієра», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] на момент ДТП був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7669178 від 25.05.2012р. виданий ТДВ «СК «Провіта». На замовлення страховика був визначений матеріальний збиток завданий позивачеві, пошкодження у ДТП його автомобіля, який складає 87327,76грн. Позивач звернувся для отримання страхового відшкодування до наведеної страхової компанії, однак отримав лист з відмовою у виплаті. Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням страховика, просить суд стягнути з ТДВ «СК «Провіта» суму майнової шкоди у розмірі 49000,00 грн., що відповідає страховій сумі за шкоду заподіяну майну у 50000,00грн з відрахуванням франшизи у 1000,00 грн. Суму майнової шкоди у розмірі 1000,00 грн, що відповідає франшизі за полісом страхування, просить стягнути з [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача ТДВ «СК «Провіта» проти позову заперечував в повному обсязі, в судовому засіданні присутній не був, надав заяву про проведення судового розгляду без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце проведення слухання був повідомлений належним чином. У судовому засіданні, яке відбулося 21.05.2014 року, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи моторного (транспортного) страхового бюро України на судове засідання не з'явився, надіслав заяву до суду про проведення судового розгляду без його участі. Суд, дослідивши доводи представника позивача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В ході розгляду справи встановлено, що 20.09.2012 року у м. Харкові по вул. Клочківській в районі перехрестя з вул. Ботанічною, [PERSON], керуючи автомобілем «Форд Сієра» р.н. [NUMBER], виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Субару», р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.10.2012р. [PERSON] визнаний винним у скоєнні ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно частини 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь особа щодо якої встановлено ці обставини. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Субару Трибека», державний номер [NUMBER], який належить позивачеві, завдані механічні пошкодження. У зв'язку з тим, що автомобіль [PERSON] «Форд Сієра», державний номер [NUMBER] на момент ДТП був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7669178 від 25.05.2012 року. Позивач звернувся для отримання страхового відшкодування до ТДВ «СК «Провіта». Страховою компанією Позивачу було направлено листа з відмовою у виплаті страхового відшкодування. У наведеному листі страховик посилається на те, що не має правових підстав відшкодовувати матеріальні збитки, оскільки забезпечений полісом № АВ/7669178 від 25.05.2012 року автомобіль Форд, державний номер [NUMBER] був відчужений та перереєстрований на нового власника та відповідно змінено реєстраційний номер на новий [NUMBER]. Відмову у виплаті страховик аргументує положенням п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено, що якщо забезпечений транспортний засіб відчужується і власник не подав заяву про припинення договору страхування, договір припиняється з дня відчуження такого транспортного засобу. Страховик зазначає, що поліс № АВ/7669178 після відчуження транспортного засобу достроково припинив свою дію. Судом встановлено, що страхувальнику [PERSON], після переоформлення автомобілю та заміни реєстраційного номеру, за його зверненням до страховика, ТДВ «СК «Провіта» замість старого полісу АВ/7672017 від 25.05.2012р зі старим державним реєстраційним номером [NUMBER], видала новий поліс № АВ/7669178 від 25.05.2012р. на перереєстрований автомобіль з державним реєстраційним номером [NUMBER], строки дії з 26.05.2012р по 25.05.2013р. У листі страховик, відмовляючи відшкодовувати збитки, посилається на дострокове припинення саме нового полісу № АВ/7669178, яким забезпечений автомобіль Форд з реєстраційним номером [NUMBER]. Але даний автомобіль не відчужувався і на момент оформлення полісу страхування № АВ/7669178 вже був перереєстрований тому поліс страхування слід вважати дійсним. Тим більш страховик, після звернення до нього [PERSON], добровільно видав поліс на переоформлений автомобіль, на полісі міститься печатка та підпис і зазначено строк дії полісу з 26.05.2012р. по 25.05.2013р., тому має відповідати за свої дії пов'язані з об'єктом страхування. Не погодившись із рішенням страховика, позивач звернувся до моторного (транспортного) страхового бюро України із скаргою на дії страховика. Відповідно до пункту 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У відповідь на звернення позивачу надійшли листи від МТСБУ: № 4/4-10/11280 від 26.04.2013р.; № 4/4-10/22198 від 16.08.2013р.; № 4/4-10/26908 від 01.10.2013р. У наданих позивачу відповідях МТСБУ не погоджується із прийнятим страховиком рішенням, про що Дирекцією МТСБУ було направлено до ТДВ «СК «Провіта» попередження стосовно порушення страховиком взятих на себе зобов'язань. Останнім листом МТСБУ № 4/4-10/26908 від 01.10.2013 року позивачу було повідомлено, що на вимогу МТСБУ, страховиком по зазначеному випадку прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. У додатках до наведеного листу міститься копія листу ТДВ «СК «Провіта» від 23.08.2013 року (вих.№ 1-1/15918) до МТСБУ у якому страховик зазначає що прийняв рішення про виплату страхового відшкодування, яке буде здійснене найближчим часом. Однак, страхове відшкодування так і не було сплачене позивачу. В зв'язку з цим позивачем було надіслано до ТДВ «СК «Провіта» заяву від 15.01.2014р. у якій він нагадує ТДВ «СК «Провіта» про узяті на себе зобов'язання щодо страхового відшкодування та просить здійснити виплату або надати відповідь з роз'ясненням причин затримки. На зазначений лист відповіді від страховика не надходило. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до звіту №61 від 17.10.2012р. автотоварознавчого дослідження проведеного на замовлення страховика, матеріальний збиток завданий власникові автомобіля Субару Трибека, р.н.[NUMBER] в результаті його пошкодження у ДТП складає 87327,76 грн. Згідно до положень статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування виплачується у межах ліміту відповідальності, який згідно до пункту 4 полісу страхування становить 50000,00 грн. Відповідно статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, яка згідно до пункту 5 полісу страхування становить 1000 грн. У даному випадку розмір збитку перевищує ліміт відповідальності страховика, тому сума страхового відшкодування обмежується лімітом відповідальності у 50000,00грн. з відрахуванням франшизи 1000грн. Таким чином сума що підлягає стягненню з ТДВ «СК «Провіта» становить 49000,00 грн. Разом з тим суд вважає безпідставними доводи ТДВ «СК «Провіта» наведені у заперечені оскільки вони по суті не відрізняються від посилань страховика, що зазначені у листі з відмовою у виплаті і якому судом дана оцінка вище. Підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, вичерпаний перелік яких передбачений статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 26 Закону України «Про страхування», статті 991 Цивільного кодексу України, судом не вбачається. Відповідно до пункту 36.6 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума франшизи у розмірі 1000грн. Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно статті 10 ЦПК, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач надав суду належні та допустимі докази, довів суду їх переконливість, а також довів обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог. Відповідачем доводів позивача не спростовано. Вiдповiдно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуєтъся на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослiдженнi наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність i взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved