Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № DNQTGK0000000008 від 11 вересня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 174503 грн. 00 коп. на термін до 11 вересня 2028 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № DNQTGK0000000008 від 11 вересня 2008 було укладено договір поруки з [PERSON] Стверджує, що в порушення умов договору відповідачі зобовязання за вказаним договором належним чином не виконують, у звязку з чим станом на 06 червня 2016 року по зазначеному кредитному договору утворилася заборгованість в сумі 1073140 грн. 10 коп., яка складається з: - 135891 грн. 57 коп. - заборгованості за кредитом; - 197142 грн. 25 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 39386 грн. 19 коп. - заборгованості за комісією; - 700720 грн. 09 коп. - заборгованості за пенею, тому позичальник вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Зазначає, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. У звязку з чим ПАТ КБ Приватбанк просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по зазначеному договору в сумі 135891 грн. 57 коп., що утворилася станом на 06 червня 2016 року та яка складається з: - 135891 грн. 57 коп. - заборгованості за кредитом, а також судові витрати по справі. Представник позивача надав до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомили. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. У звязку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд приходить до висновку, що відповідачі повідомлені належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.526, 610 Цивільного Кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні встановлено, що 11 вересня 2008 року між відповідачем [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», було укладено договір № DNQTGK0000000008 від 11 вересня 2008 року, згідно умов якого [PERSON] отримав строковий кредит у сумі 174503 грн. 00 коп. на строк з 11 вересня 2008 року по 11 вересня 2028 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Крім того, 11 вересня 2008 року між відповідачем [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», було укладено договір поруки № DNQTGK0000000008 від 11 вересня 2008 року, згідно умов якого [PERSON] зобов'язався перед позивачем відповідати за виконання [PERSON] умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом у розмірі та у випадках, визначених кредитним договором. Договір поруки діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором Згідно наданих до позовної заяви доказів, в порушення умов договору, відповідачі зобовязання за вказаним договором належним чином не виконували, у звязку з чим станом на 06 червня 2016 року виникла заборгованість відповідачів перед позивачем в сумі 1073140 грн. 10 коп., яка складається з: - 135891 грн. 57 коп. - заборгованості за кредитом; - 197142 грн. 25 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 39386 грн. 19 коп. - заборгованості за комісією; - 700720 грн. 09 коп. - заборгованості за пенею. Разом з тим, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення в солідарному порядку з відповідачів лише суми заборгованості за кредитом в розмірі 135891 грн. 57 коп. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, та враховуючи ст. 11 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за договором про надання кредиту № DNQTGK0000000008 від 11 вересня 2008 року, що утворилася станом на 06 червня 2016 року в сумі 135891 грн. 57 коп., яка складається з: - 135891 грн. 57 коп. - заборгованості за кредитом. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, Закону України Про судовий збір підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, тобто сторони, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду 13 червня 2016 року надано платіжні доручення про сплату судового збору у сумі 3654 грн. 00 коп., про що свідчить платіжне доручення № BO906B0VTR від 06 серпня 2015 року, та у сумі 11192 грн. 88 коп., про що свідчить платіжне доручення № BO900B0XYB від 30 жовтня 2015 року. Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент подання даного позову до суду) ставка судового збору за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру складала 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Отже, оскільки ціна позову складає 135891 грн. 57 коп., то позивачу слід було сплатити судовий збір у сумі 2038 грн. 37 коп. Тому з відповідачів на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, понесені останнім по справі, в сумі по 1019 грн. 19 коп. з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial