Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

В липні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги мотивував тим, що 09.06.2010 р. між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого він надав у позику останньому грошові кошти в сумі\~ 9 000,00 доларів США. Проте з 2013 р. відповідач ухиляється від виконання зобовязань з повернення грошових коштів позичених у позивача, в звязку з чим він має сплатити позивачу суму боргу та проценти за користування позичковими коштами. Посилаючись на викладене,\~ позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики\~від 09.06.2010 р. в розмірі 107\~889 грн. 80 коп. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Своїм правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши надані докази, суд встановив таке. 09.06.2010 р. [PERSON] та [PERSON] уклали Договір позики, відповідно до якого позивач передав відповдіачу грошові кошти в сумі 9\~000,00 доларів США, з кінцевим строком повернення до 09.06.2015 р., на умовах повернення 750,00 доларів США кожні шість місяців зі сплатою у той же строк 3 процентів річних за період фактичного користування позикою до дня її повернення. Однак, позичальником за договором позики зобовязання щодо повернення суми боргу належним чином не виконані не виконані, в звязку з чим на теперішній час він має заборгованість перед позивачем. Згідно наданих позивачем розрахунків станом на 12.07.2017 р. заборгованість відповідача за договором позики складає 107 889 грн. 80 коп., з яких: заборгованість з повернення позики 97 395 грн. 04 коп., заборгованість з повернення процентів 10 494 грн. 76 коп. Відповідно до статей 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики потребує простої письмової форми і є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Згідно із частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~\~Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~\~\~У відповідності до частин першої та третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~\~\~\~Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525,526,599,611 ЦК України, змісту договору позики слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики та відсотків за користування позикою обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 079 грн. 00 коп.

Outcome: approved