Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

В поданій до суду заяві позивач зазначає, що його бабці [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,03 га, розташовану на території Миротинської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області для ведення товарного сільського господарства. Спочатку на цю ділянку 02 червня 1997 року був виданий сертифікат на право на земельну ділянку (пай) серії РВ №0171171 КСП «Вільна Україна». В подальшому 20 вересня 1999 року на підставі цього сертифікату видано державний акт про право приватної власності на землю І-РВ №004040 від 29 вересня 1999 року. Загальна площа земельних ділянок становить 2,37 га, вартість 119 399,51 грн. [INFO] [PERSON] померла. Позивач вказує, що є спадкоємцем після смерті баби за заповітом від 16 лютого 1999 року, посвідченого секретарем Миротинської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, копію котрого приєдную. Він своєчасно прийняв спадщину після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 06 березня 2020 року. Однак свідоцтво видано лише на Ѕ частину земельних ділянок, так як в заповіті вказаний сертифікат, а не державний акт. Просить визнати за ним право власності на спадщину за заповітом - на Ѕ частку земельної ділянки площею 2,37 га, розташовану на території Миротинської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області для ведення товарного сільського господарства, на яку видано сертифікат серії РВ №0171171, а в подальшому видану державний акт про право приватної власності на землю І-РВ №004040 від 29 вересня 1999 року, що залишилася після смерті бабці [PERSON] , яка померла [INFO] . Від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі подали через канцелярію суду заяви, в яких вказує, що визнають повністю позовні вимоги. Справу просять розглянути без їх участі. Дослідивши наявні докази по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено про те, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . Після смерті бабці відкрилася спадщина на майно, а саме: земельну ділянку площею 3,03 га, розташовану на території Миротинської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області для ведення товарного сільського господарства. Спочатку на цю ділянку 02 червня 1997 року був виданий сертифікат на право на земельну ділянку (пай) серії РВ №0171171 КСП «Вільна Україна». В подальшому 20 вересня 1999 року на підставі цього сертифікату видано державний акт про право приватної власності на землю І-РВ №004040 від 29 вересня 1999 року. Загальна площа земельних ділянок становить 2,37 га, вартість 119 399,51 грн. Позивач є спадкоємцем після смерті баби за заповітом від 16 лютого 1999 року, посвідченого секретарем Миротинської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області. Позивач своєчасно прийняв спадщину після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 06 березня 2020 року. Однак свідоцтво видано лише на Ѕ частину земельних ділянок. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на іншу частин, так як в заповіті вказаний сертифікат, а не державний акт. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. [PERSON] розпорядилася земельною ділянкою, яка їй належала як члену КСП «Вільна Україна» на території Миротинської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області. Земельна ділянка, яка вказана в сертифікаті та державному акті є тією самою. У відповідності до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Отже впершу чергу мають спадкувати особи, вказані в заповіті. Зі змісту заповіту чітко вбачається воля спадкоємця на розпорядження своїм майном, а саме земельної ділянки. [PERSON] заповіла її для позивача. Відповідно до п.4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Враховуючи наведене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved