Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій просить встановити факт смерті його батька [PERSON], [INFO], померлого 01 січня 2016 року в с. Чистеньке Сімферопольського району Республіки Крим. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначив, що [PERSON] є його батьком, який останні кілька років разом з матірю [PERSON] проживав в [INFO]. Протягом тривалого часу його батько хворів, йому було встановлено 2-гу групу інвалідності. 01 січня 2016 року [PERSON] помер, що підтверджується довідкою про смерть № 130 від 11 січня 2016 року виданою Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. 02 січня 2016 року було видане медичне свідоцтво про смерть [PERSON] 11 січня 2016 року Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видане свідоцтво про смерть [PERSON] В червні 2016 року він звернувся до Дніпропетровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для реєстрації смерті батька, але йому було відмовлено. Встановлення факту смерті батька необхідно для оформлення спадкових прав. Заявник надав заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник зацікавленої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Судом встановлено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть (форма 106/у-08) серії 35 № 026172 від 02 січня 2016 року, виданого Сімферопольською поліклінікою № 4 Державної бюджетної установи охорони здоровя Республіки Крим, [PERSON] [INFO], помер 01 січня 2016 року за адресою: СПК «Роздічок», будинок № 364 в с. Чистеньке Сімферопольського району Республіки Крим Російської Федерації, завірене печаткою Сімферопольської поліклініки № 4 Державної бюджетної установи охорони здоровя Республіки Крим (а.с.10). На підставі вищевказаного лікарського свідоцтва про смерть, 11 січня 2016 року, Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видане Свідоцтво про смерть [PERSON] серії І-АЯ № 547120 (а.с.9). [PERSON] є рідним сином померлого [PERSON], померлого [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії V-ЮС №413097 від 08 січня 1982 року (а.с.16). Дніпропетровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №581/3.2-134 від 13 травня 2016 року, заявнику було відмовлено в державній реєстрації смерті його батька оскільки для підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено документ, виданий на території де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.7). Отримати медичні документи на підтвердження смерті батька встановленого законодавством України зразку, заявник не має можливості, через знаходження медичної установи на тимчасово окупованій території Республіки Крим. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Як встановлено, лікарське свідоцтво про смерть форми 106/у-08, затверджене Сімферопольською поліклінікою № 4 Державної бюджетної установи охорони здоровя Республіки Крим, не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України, вказаний документ не є офіційним документом, відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на підставі яких можливо провести державну реєстрацію смерті. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення доля охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав або підтвердження чи відсутність неоспорюваних прав. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. На підставі п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Законом України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» №990-VІІІ від 04 лютого 2016 року, діючий ЦПК України доповнено ст. 257-1, якою безпосередньо передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Такі справи розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Встановлення факту смерті батька заявнику в певний час має для нього юридичне значення, оскільки необхідно йому для здійснення належної реєстрації смерті та подальшої реалізації його права на спадщину що відкрилась після смерті батька. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таким чином, судом встановлено, що вимоги [PERSON] обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню. Судові витрати слід залишити за заявником, відповідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved