Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

В квітні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів на утримання жінки, яка не перебуває у шлюбі до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьохрічного віку у розмірі 1/4 частини з усіх видів зарплати (прибутку) відповідача, щомісяця, строком до [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі перебувала у фактичних шлюбних відносинах з жовтня 2012 року, від яких мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач у встановленому законом порядку визнав себе батьком дитини і в свідоцтві про народження він вказаний батьком дитини. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона в даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, отримує допомогу від держави в розмірі 810 гривень. Відповідач добровільно не надає допомогу на її утримання, тому вона вимушена звернутись до суду. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частина від доходу. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав в повному обсязі та не заперечував про стягнення аліментів в розмірі 1/6 частина від щомісячного доходу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з жовтня 2012 року, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою, та знаходиться на її утриманні, відповідач є батьком дитини. Добровільну матеріальну допомогу на утримання дружини відповідач не надає, чим ставить позивачку у скрутний матеріальний стан. Позивачка знаходиться в даний час у декретній відпустці по догляду за донькою [PERSON] до 3-річного віку. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ст. 91 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини. Згідно ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд, разом з тим, відповідно до ст. 182 СК України, ураховуючи матеріальне положення платника аліментів, робить висновок про те, що відповідач є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання позивача. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок, що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути аліменти на утримання дружини до досягнення доньки [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] в розмірі 1/6 частини з усіх видів зарплати (прибутку) відповідача, щомісяця. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved