Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

В липні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 10 жовтня 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклав з ТОВ «Авалс» договір. За цим договором ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати ТОВ «Авалс» грошові кошти у розмірі 10000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. В подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено та встановлено на рівні 85000 гривень. Крім цього, з метою забезпечення належного виконання ТОВ «Авалс» зобовязань за кредитним договором 13 листопада 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір поруки №POR1415890456672. За умовами якого, [PERSON] поручився перед ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання ТОВ «Авалс» зобовязань за угодами-приєднання до розділу 3.2.1 «Кредитний ліміт» Умов та правил надання банківських послуг. Умовами договору поруки передбачено, що [PERSON] відповідає перед ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання зобовязань за Угодою 1 та Угодою 2 в тому ж розмірі, що і ТОВ «Авалс», включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. В порушення умов договору ТОВ «Авалс» зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Тому ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд примусово стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором, що становить 103133 гривень 33 копійки, що складається: з заборгованості за кредитом 85000 гривень та заборгованості по процентам за користування кредитом 18133 гривень 33 копійки. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 1600 гривень. У судове засідання представник позивача не зявився, в позовній заяві зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за його відсутності. Крім цього, просив у разі задоволення позовних вимог зменшити розмір штрафних санкцій та здійснити розстрочку виплати заборгованості за кредитним договором, врахувавши розмір його заробітної плати на посаді директора ТОВ «Вайтек [PERSON]», що становить 7116 гривень 20 копійок щомісячно, а також ту обставину, що він здійснює догляд та утримання хворої матері [PERSON] Представник третьої особи у судове засідання не зявився та про своє ставлення до предявленого позову не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10 жовтня 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклав із ТОВ «Авалс» договір. За цим договором ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати ТОВ «Авалс» грошові кошти у розмірі 10000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості. ТОВ «Авалс» зобовязалося повернути кредит, а також у разі порушення своїх зобовязань сплатити штраф у розмірі 100 гривень та 5% від суми позову. Вказані обставини підтверджуються анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.10), Витягом із «Умов та правил надання банківських послуг» (а.с.11-22), Витягом із «Тарифів банку» (а.с.23-24). 13 листопада 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір поруки №POR1415890456672. Відповідно до пункту 1.1 цього договору його предметом є надання [PERSON] поруки перед ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання ТОВ «Авалс» зобов'язань за угодами «Угодою 1» та «Угодою 2» (а.с.31-32). Крім цього, п.1.1.1, п.1.1.2 та п.1.2, п.1.5 договору поруки сторони передбачили, що якщо під час виконання «Угоди 1» та «Угоди 2» зобовязання [PERSON], що забезпечені цим договором збільшиться, внаслідок чого збільшиться обсяг його відповідальності, [PERSON] при укладенні цього договору дає свою згоду на збільшення зобовязань в розмірі таких збільшень та додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні. Поручитель відповідає перед ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання зобовязань за угодами «Угодою 1» та «Угодою 2» в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності. У випадку невиконання ТОВ «Авалс» зобовязань за Угодою 1» та/або «Угодою 2», ТОВ «Авалс» та [PERSON] відповідають перед ПАТ КБ «Приватбанк» як солідарні боржники. В подальшому, а саме 19 листопада 2015 року розмір кредитного ліміту ТОВ «Авалс» було збільшено та встановлено на рівні 85000 гривень, що підтверджується довідкою про розміри встановлених кредитних лімітів від 30 травня 2017 року (а.с.25). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. За правилами до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У відповідності до положення ч.1 та ч.2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що ТОВ «Авалс» неналежним чином виконало свої зобовязання. У звязку з чим, виник борг за кредитним договором у загальному розмірі 204688 гривень 33 копійки, що складається з заборгованості за кредитом 85000 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом 67258 гривень 32 копійки, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 42825 гривень 01 копійок, заборгованості по комісії за користування кредитом 9605 гривень. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості по кредитному договору станом на 04 травня 2017 року (а.с.26-29). При цьому, згідно вимог ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинками, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. У звязку з цим, ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 103133 гривень 33 копійки, що складається з заборгованості за кредитом 85000 гривень та заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 04 січня 2017 року по 04 травня 2017 року 18133 гривень 33 копійки. При цьому, судом критично сприймаються доводи відповідача стосовно того, що слід зменшити розмір штрафних санкцій, які підлягають стягненню з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Оскільки, згідно з вимогами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.9 постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). ПАТ КБ «Приватбанк» використовуючи свої права на визначення розміру позовних вимог просив стягнути з [PERSON] лише заборгованість за кредитом та заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 04 січня 2017 року по 04 травня 2017 року, що у загальному розмірі становить 103133 гривень 33 копійки. Тому підстави для зменшення штрафних санкцій за клопотанням [PERSON], відсутні. Оскільки, ПАТ КБ «Приватбанк» за змістом позовних вимог не просив стягнути з [PERSON] пеню та комісію за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором. Згідно з ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. За правилами ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розстрочка виконання рішення суду допускається лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо). Всупереч цьому, відповідачем не надано доказів існування будь-яких обґрунтованих обставин, що утруднювали б виконання рішення. Зокрема, вказівка на те, що на його утриманні перебуває хвора матір, не знайшла свого підтвердження в ході розгляду справи належними та допустимими доказами. Тому, суд вважає, що в задоволенні клопотання [PERSON] про розстрочку виконання рішення суду, слід відмовити. Відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором. Тому з [PERSON] на користь позивача належить примусово стягнути борг за кредитним договором у розмірі 103133 гривень 33 копійки. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З платіжного доручення від 19 травня 2017 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову до суду ПАТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у розмірі 1600 гривень. Позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1600 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved