Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

В листопаді 2016 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну та не в повному обсязі виплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини за весь період стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2010 у справі № 2-11354/2010 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 12 липня 2010 року по 1 липня 2016 року в розмірі 679250 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2010 року № 2-11354/2010 встановлено здійснювати стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 липня 2010 року до досягнення повноліття [PERSON] Загальний розмір боргу за неустойку (пеню) визначається у розмірі 679250 грн. за період з 12.07.2010 року по 12.07.2016 року. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги позивача, посилаючись на вищенаведене, та просили позов задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали та просили відмовити у позові у повному обсязі, про що надали письмові заперечення проти позову, в яких зазначили, що необхідною передумовою для виникнення у позивача права на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів є наявність вини відповідача в існуванні заборгованості по їх виплаті, в той час як вважають, вина останнього відсутня з огляду на такі обставини. 27.12.2010 р. за наслідками перегляду Апеляційним судом Харківської області набрало законної сили рішення Московського районного суду м. Харкова у справі № 2-11354/2010 від 17.11.2010 р., яким було вирішено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначеним рішенням було встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено у травні 2010 р., проживають сторони з того часу окремо. Після набрання чинності вказаним рішенням відповідачем добровільно сплачувались аліменти на користь позивача погодженими між сторонами способами, серед іншого, переказ аліментів певний час (липень 2012 р. квітень 2013 р.) здійснювався засобами поштового звязку. 08.08.2013 р. рішенням Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/7062/13-ц відповідача знято з реєстраційного обліку у квартирі, що належала на праві спільної сумісної власності сторонам по справі за адресою: [ADDRESS]. 19.08.2013 р. позивач здійснила відчуження квартири [ADDRESS] за договором купівлі-продажу на користь сторонньої особи. 09.12.2013 р. позивач провела реєстрацію нового місця проживання за адресою: [INFO], про що жодним чином не сповістила відповідача. 27.06.2014 р. Відділом ДРАЦС РС Краснокутського РУЮ у Харківській області було зареєстровано шлюб позивача з [PERSON], що призвело до зміни прізвища позивача. 22.07.2014 р. Краснокутським РС ГУДМС України в Харківській області позивачеві було видано новий паспорт. Таким чином, відповідач був позбавлений можливості сплачувати аліменти належним чином, оскільки не був обізнаний про місцезнаходження позивача, оскільки остання здійснила відчуження квартири, змінила місце проживання та не повідомила будь-яким чином про такі зміни відповідача. Звязки між сторонами були розірвані задовго до таких змін. До 02.08.2016 р. відповідач про наявність будь-яких виконавчих проваджень про стягнення аліментів на неповнолітню дитину за рішенням Московського районного суду м. Харкова у справі № 2-11354/2010 від 17.11.2010 р. не знав. 02.08.2016 р., ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № 40292623, представником відповідача було отримано копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.09.2013 р. про стягнення з останнього аліментів на підставі виконавчого листа № 2-11354/10. Матеріали виконавчого провадження № 40292623 містять відомості про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.09.2013 р. відповідачеві на адресу: [ADDRESS], за якою останній з травня 2010 р. фактично не проживає, а 08.08.2013 р. був знятий з реєстрації. Дізнавшись про відкрите виконавче провадження, відповідач вжив передбачені законом заходи щодо погашення заборгованості та сплати аліментів до досягнення повноліття дочкою [PERSON] до 04.03.2022 р. 26.12.2016 р. державним виконавцем Московського відділу ДВС м. Харкова ГТУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 40292623, у звязку виконанням рішення суду у повному обсязі. Крім того, невірно здійснено розрахунок суми пені, що підлягає стягненню. Неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Загальна сума пені за період з 12.07.2010 р. по 12.07.2016 р. дорівнює: 1646,45 грн. + 3650 грн. + 2680 грн. + 2390 грн. + 3650 грн. + 3650 грн. + 1866,45 грн. = 19532,9 грн. (а.с.58-63). Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя від 17 листопада 2010 року розірвано шлюб між сторонами, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі одна тисяча гривень, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.07.2010 року до досягнення повноліття [PERSON] Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частину, за кожним, квартири [ADDRESS] в порядку поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 27 грудня 2010 р. рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2010 року змінене, скасовано його в частині відмови в задоволенні позовних вимог про поділ автомобіля. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] половину вартості проданого автомобіля «Шевролет», держ.номер АХ8189АС в сумі 34373 грн. 89 коп. В іншій частині рішення залишено без змін. Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 40292623 від 11.09.2013, державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-11354/10, виданого 10.08.2012 Московським районним судом м. Харкова про стягнення аліментів за вищевказаним рішенням суду (а.с.85). З наданого перерахунку заборгованості по аліментам від 02.08.2016 р., обчисленого державним виконавцем Московського відділу м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, вбачається, що [PERSON] у період з 12.07.2010 року по 01.08.2016 р. допускав прострочення зі сплати аліментів та сума боргу складає 63612 грн. 94 коп. Така заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача [PERSON], оскільки він був обізнаний про свій обовязок сплачувати аліменти за рішенням суду, проте сплачував їх нерегулярно і не в повному обсязі, тому позовні вимоги про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У даному випадку необхідно виходити із презумпції вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти на утримання дитини та прострочила виконання зобовязання, яка і повинна доказувати протилежне. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувалися. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти враховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Вказана правова позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду України від 01.07.2015 № 6-94цс15, від 02.11.2016 № 6-1554цс16. У розрахунках позивача розрахунок неустойки було проведено з врахуванням заборгованості, в тому числі серпень 2012 року, квітень та травень 2013 року. Проте відповідачем надані копії квитанцій про сплату аліментів за ці місяці. Виходячи із заборгованості за аліментами за місяць, помноженої на 1% пені і помноженої на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, судом визначено розмір пені в сумі 19532 грн. 90 коп., з яких: 12.07.2010-31.07.2010 612,93 грн. х 1% х 19 днів прострочення = 116,45 грн. Серпень 2010 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Вересень 2010 1000 грн. х 1% х 30 днів прострочення = 300 грн. Жовтень 2010 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Листопад 2010 1000 грн. х 1% х 30 днів прострочення = 300 грн. Грудень 2010 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Січень 2011 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Лютий 2011 1000 грн. х 1% х 28 днів прострочення = 280 грн. Березень 2011 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Квітень 2011 1000 грн. х 1% х 30 днів прострочення = 300 грн. Травень 2011 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Червень 2011 1000 грн. х 1% х 30 днів прострочення = 300 грн. Липень 2011 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Серпень 2011 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Вересень 2011 1000 грн. х 1% х 30 днів прострочення = 300 грн. Жовтень 2011 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Листопад 2011 1000 грн. х 1% х 30 днів прострочення = 300 грн. Грудень 2011 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Січень 2012 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Лютий 2012 1000 грн. х 1% х 29 днів прострочення = 290 грн. Березень 2012 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Квітень 2012 1000 грн. х 1% х 30 днів прострочення = 300 грн. Травень 2012 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Червень 2012 1000 грн. х 1% х 30 днів прострочення = 300 грн. Липень 2012 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Вересень 2012 1000 грн. х 1% х 6 днів прострочення = 60 грн. Жовтень 2012 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Листопад 2012 1000 грн. х 1% х 13 днів прострочення = 130 грн. Грудень 2012 1000 грн. х 1% х 5 днів прострочення = 50 грн. Січень 2013 1000 грн. х 1% х 21 день прострочення = 210 грн. Лютий 2013 1000 грн. х 1% х 4 дні прострочення = 40 грн. Червень 2013 1000 грн. х 1% х 30 днів прострочення = 300 грн. Липень 2013 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Серпень 2013 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Вересень 2013 1000 грн. х 1% х 30 днів прострочення = 300 грн. Жовтень 2013 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Листопад 2013 1000 грн. х 1% х 30 днів прострочення = 300 грн. Грудень 2013 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Січень 2014 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Лютий 2014 1000 грн. х 1% х 28 днів прострочення = 280 грн. Березень 2014 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Квітень 2014 1000 грн. х 1% х 30 день прострочення = 300 грн. Травень 2014 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Червень 2014 1000 грн. х 1% х 30 днів прострочення = 300 грн. Липень 2014 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Серпень 2014 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Вересень 2014 1000 грн. х 1% х 30 днів прострочення = 300 грн. Жовтень 2014 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Листопад 2014 1000 грн. х 1% х 30 днів прострочення = 300 грн. Грудень 2014 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Січень 2015 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Лютий 2015 1000 грн. х 1% х 28 днів прострочення = 280 грн. Березень 2015 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Квітень 2015 1000 грн. х 1% х 30 день прострочення = 300 грн. Травень 2015 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Червень 2015 1000 грн. х 1% х 30 днів прострочення = 300 грн. Липень 2015 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Серпень 2015 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Вересень 2015 1000 грн. х 1% х 30 днів прострочення = 300 грн. Жовтень 2015 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Листопад 2015 1000 грн. х 1% х 30 днів прострочення = 300 грн. Грудень 2015 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Січень 2016 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Лютий 2016 1000 грн. х 1% х 28 днів прострочення = 290 грн. Березень 2016 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Квітень 2016 1000 грн. х 1% х 30 день прострочення = 300 грн. Травень 2016 1000 грн. х 1% х 31 день прострочення = 310 грн. Червень 2016 1000 грн. х 1% х 30 днів прострочення = 300 грн. 01.07.2016 12.07.2016 1000 грн. х 1% х 12 день прострочення = 46,45 грн. Фактичне виконання відповідачем рішення суду від 17.11.2010 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі одна тисяча гривень, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.07.2010 року до досягнення повноліття [PERSON] та закінчення примусового виконання за вказаним виконавчим листом згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження № 40292623 від 26.12.2016 державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції, не спростовує факту допущення відповідачем з його вини прострочення сплати аліментів у встановлених вище місяцях. Відповідачем не надано належних і допустимих доказів на спростування презумпції вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти на утримання дитини та прострочила виконання зобовязання, тобто, що прострочення сплати аліментів виникло не з його вини. Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], за період з 12 липня 2010 р. по 12 липня 2016 р. в розмірі 19532 грн. 90 коп. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 275 грн. 60 коп. (а.с. 19). В іншій частині в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] суд відмовляє за їх недоведеністю позивачем. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в доход держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: partial