Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~В лютому 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 21.05.2009 року, укладеним між відповідачем та ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 41220,05 грн. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що 21.05.2009 року, між відповідачем та ПАТ «КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір № б/н. За умовами кредитного договору банк надав відповідачу кредит в сумі 3000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом 30.00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїм підписом в заяві підтвердила свою згоду на те що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає між нею та Банком Договір, та відповідач погодилась своїм підписом з банківськими умовами та правилами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому виді, та зобовязалась їх виконувати. При укладенні договору сторони керувались ст. 634 ч.1 ЦК України. За умовами договору банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленим «Тарифами Банку», які викладені на банківському рахунку. В разі непогашення зобовязань до 25 числа місяця, що слідує за місяцем в якому були здійснені трати, за користування кредитом, клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідач взяла на себе зобовязання на умовах договору та у визначені договором строки повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах передбачених Договором, та Умовами та правилами надання банківських послуг. Кредитор свої зобовязання виконав в повному обсягу. Відповідач же, у порушення вимог договору не виконала взяті на неї зобовязання та станом на 31.12.2017 року має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 41220,05 грн. яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 2726,17 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 36054,83 грн. та штрафів в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 1939,05 грн. (процентна складова), яку у добровільному порядку відповідач\~\~відмовляється сплатити. Тому просив задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі та покласти на відповідача судові витрати у виді сплати судового збору при зверненні до суду 1762 гривень. 09.02.2018 року ухвалою суду було відкрите спрощене позовне провадження та призначене судовий розгляд на 01.03.2018 року. За заявами відповідача про надання часу на правничу допомогу для складання відзиву на позовну заяву розгляд справи було відкладено на 13.03.2018 року, а потім на 21.03.2018 року. 22.03.2018 року надійшов відзив на позовну заяву та розгляд справи було відкладено на 02.04.2018 року, а потім на 02.05.2018 року для надання позивачу права подати відповідь на відзив. 02.05.2018 року від позивача надійшла електронною поштою відповідь на відзив без підтвердження надіслання копії стороні відповідача. 08.05.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив в паперовому вигляді з підтвердженням направлення відповідачу та було відкладено судовий розгляд для надання відповідачу строку для подання заперечень до 23.05.2018 року, які до суду не надійшли. Розгляд справи проводився в спрощеному провадженні без виклику сторін на підставі наданих сторонами письмових доводів та заперечень та доказів в їх обґрунтування. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та задоволення позову. Відповідач надала відзив на позов в якому вона частково визнала позовні вимоги. Зазначає, що між нею та банком дійсно був укладений договір б/н від 21.05.2009 року про отримання кредиту у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії картки. Пільговий період користування кредитним лімітом 30 днів. До липня 2014 року вона частково погашала заборгованість, але, в подальшому, у звязку з погіршенням матеріального становища припинила виконання зобовязань. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість за тілом кредиту становить 2726,17 грн. і тому саме з цієї суми повинна обчислюватись заборгованість по тілу кредиту. Також просить розраховувати заборгованість виходячи з процентної ставки, що діяла на момент укладення кредитного договору 36%, а не 43,2 % і лише тіло кредиту, тому як фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Просить застосувати позовну давність. Вважає, що позов в частині стягнення штрафів, з урахуванням пропущеної позовної давності, задоволенню не підлягає. Також зазначає, що вона постійно проживає в зоні проведення антитерористичної операції і до правовідносин слід застосувати ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». На заперечення відповідача позивачем було надано пояснення згідно яких позивач не погодився з позицією відповідача та пояснив, що відповідач отримав кредитний ліміт в розмірі 3000 гривень кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки. Позивачу була надана кредитна картка та відкритий картрахунок з кредитним лімітом 3000 грн. п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено 15.08.2014 року та 15.03.2015 року. На сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходило. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ознайомившись з позицією сторін, дослідивши наявні в справі докази окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Згідно анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» 21.05.2009 року [PERSON] виявила бажання оформити на своє імя платіжну картку і визнала, що зазначена заява, разом із Памяткою клієнта та, Умовами та Правилами надання банківських послуг а також Тарифами, встановленими Банком становлять договір про надання банківських послуг.(а.с.7) Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» з відповідачем були узгоджені умовами кредитування, а саме, що пільговий період кредитування до 55 днів кожної дати, строк внесення платежів до 25 числа наступного за звітним. Базова ставка за користування кредитом 2.5% на місяць. Обовязковий щомісячний платіж складає 7% від заборгованості(але не менш ніж 50 грн. та не більше залишку заборгованості). Пеня за несвоєчасне погашення кредиту становить: пеня 10,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту)+50 грн. одразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.; пеня 2 0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту)+100 грн. одразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань становить 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Відповідач ознайомлений із зазначеними умовами кредитування під підпис 01.05.2009 року та після отримання нової картки 13.01.2014 року. (а с. 8, 167) \~ \~ \~ \~Згідно виписки по рахунку, розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами. Із розрахунку вбачається, що з 30.06.2014 року виникла поточна заборгованість за кредитом в сумі 145,97 грн., що відповідає розрахунку, доданому банком до позовної заяви і у суду не має сумнівів щодо вірного його розрахунку і в подальшому заборгованість за процентами погашалась за рахунок списання цих коштів в рахунок погашення заборгованості. Процентна ставка на поточну заборгованість до 01.09.2014 року відповідає узгодженій 30%. З 01.09.2014 року процентна ставка збільшилась до 34.80%, а з 01.04.2015 року до 43.20%. ( а.с.5-6, 161-164) Таким чином, суд вважає доведеним, що між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» виникли кредитні договірні правовідносини за якими за умовами кредитного договору банк надав відповідачу кредит в сумі встановленого кредитного ліміту (який збільшений) 3000 грн. на платіжну картку «Універсальна 55 днів», зі сплатою відсотків за користування кредитом 2,5% за місяць. Своїм підписом під заявою відповідач визнав, що приєднався до правил та умов надання банківських послуг позивача і його заява, разом з із Памяткою клієнта та, Умовами та Правилами надання банківських послуг а також Тарифами, встановленими Банком становлять договір про надання банківських послуг, та зобовязався користуватись кредитом на умовах, викладених в Довідці про умови кредитування з використанням картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», на момент підписання 21.05.2009 року. Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Висновок суду про стягнення заборгованості ґрунтується на положеннях укладеного між сторонами кредитного договору,згідно яких встановлені права та обовязки сторін договору, положеннях ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, які регулюють відносини за кредитним договором та встановлюють обовязок позичальника повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку встановленому в договорі. Неналежне виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором підтверджується виписками по особовим рахункам та розрахунком кредитної заборгованості. Суд вважає\~доведеним,\~що у\~відповідача \~виникла заборгованість\~за кредитним\~договором \~яка на\~31.12.2017\~року \~складається із\~заборгованості за\~тілом кредиту\~ 2726,17\~грн.,\~несплачених процентів\~на поточну\~заборгованість,\~які згідно\~доданого розрахунку\~складають 145,97\~грн.,\~а всього\~2872,14\~грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується позовних вимог про стягнення процентів на прострочену заборгованості в сумі 35908,86 грн., суд вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно п.2.1.1.12.2 Умов та правил користування кредитом, які є частиною кредитного договору встановлено, що згідно ст.212 ЦК України, в разі, якщо будь-яка прострочена заборгованість за Кредитом є більшою ніж 90 днів - починаючи з 91-го дня вся (загальна) заборгованість за Кредитом є простроченою. 2.1.1.12.2.1 У разі виникнення прострочених зобовязань за Договором, Клієнт сплачує Банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної місячної процентної ставки від розміру загальних боргових зобовязань Клієнта за договором, в т.ч. тих, строк сплати яких не настав. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право вимоги кредитора виникає з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Враховуючи, що відповідач просить застосувати до правовідносин строки позовної давності, а за розрахунком та виписками прострочена заборгованість за кредитом виникла з 30.06.2014 року та з моменту виникнення не погашалась, а останній платіж по кредиту в сумі 140 грн. був зроблений 25.06.2014 року, а позивач звернувся із позовом лише 02.02.2018 року, то, на думку суду позивачем пропущений трирічний строк позовної давності щодо заявлення вимог про стягнення простроченої заборгованості за процентами, право на яке у позивача виникло на 91 день після несплати відповідачем обовязкових платежів. А тому в цій частині вимоги відповідача про застосування строків позовної давності в цій частині підлягають задоволенню, а тому в цій частині позовних слід відмовити. Така позиція суду грунтується на правовій позиції Верховного Суду України (справа № 6-14цс14, справа № 6-2322цс16) Суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення заборгованості по судовим штрафам 2439,05 грн., тому що відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності, а для стягнення неустойки (пені), відповідно до ст. 258 ЦК України, встановлено спеціальна позовна давність в один рік, яка на момент звернення з позовом 02.02.2018 року уже спливла. Окрім того на відповідача, яка проживає в зоні проведення антитерористичної операції поширюється дія ст.2 Закону України про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, згідно якої на час\~проведення антитерористичної\~операції забороняється\~нарахування пені\~та/або\~штрафів на\~основну суму\~заборгованості із\~зобовязань за\~кредитними договорами\~та договорами\~позики з\~14\~квітня 2014\~року громадянам\~України,\~які зареєстровані\~та постійно\~проживають або\~переселилися у\~період з\~14\~квітня 2014\~року з\~населених пунктів,\~визначених у\~затвердженому Кабінетом\~Міністрів України\~переліку,\~де проводилася\~антитерористична операція,\~а також\~юридичним особам\~та фізичним\~особам -\~підприємцям,\~що провадять\~(провадили)\~свою господарську\~діяльність на\~території населених\~пунктів,\~визначених у\~затвердженому Кабінетом\~Міністрів України\~переліку,\~де проводилася\~антитерористична операція. Судові витрати по справі сплачені в мінімальному розмірі позивачем при зверненні до суду в сумі 1762 грн., які відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають розподілу пропорційно задоволених вимог. Судом задоволено 6,97% позовних вимог, а тому відшкодуванню на користь позивача підлягає 151,18 грн. судового збору. Таким чином на користь позивача слід стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту 2726,17 грн., несплачені проценти на поточну заборгованість 145,97 грн. та судовий збір в сумі 122,81 грн., а всього 2994,95 грн. В решті позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial