Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 735,00 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 1 705,20 грн., штраф - 368,00 грн., інфляційні нарахування в розмірі 565,21 грн. та 3% річних в сумі 58,60 грн., мотивуючи свої вимоги наступним. Так, між сторонами 11 січня 2007 року укладено Договір про відкриття рахунку в цінних паперах №01/07-ф, згідно якого відповідач доручив, а позивач зобов`язався надати останньому послуги щодо відкриття та ведення рахунку в цінних паперах, зберігання належних відповідачу цінних паперів, обслуговування операцій за цим рахунком, отримання доходів за цінними паперами. Так, позивачу було відкрито рахунок у цінних паперах, на який відповідачем зараховано цінні папери. Позивач стверджує, що станом на 18.01.2016 на даному рахунку зберігаються цінні папери загальною номінальною вартістю 250 000,00 грн. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання з оплати послуг позивача порушив. Так, згідно п.2.3.а) Договору відповідач повинен оплачувати послуги позивача згідно з розцінками, умовами та строками, передбаченими цим Договором та Тарифами позивача. Плата вноситься щомісячно на рахунок №357830101035 в ТОВ КБ «Фінансова ініціатива» шляхом внесення готівки в касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку (п.3.2. Договору). В разі не виконання умов даного договору винна сторона відшкодовує іншій стороні неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми розпорядження за кожен день затримки (п.6.5 Договору) Згідно п.6.6 Договору якщо платіж за надані відповідачу депозитарні послуги прострочено більше ніж на 20 днів, то така дія відповідача вважається відмовою від виконання умов даного договору та зобов`язує депонента сплатити штраф в розмірі 50% від суми заборгованості відповідача, визначеної на день фактичної сплати. В судове засідання позивач свого представника не направив, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що основною сумою боргу є 735,00 грн., долучив розрахунок боргу, в якому вказано про те, як позивач нарахував відповідачу пеню за Договором на суму 1 705,20 грн. та штраф в розмірі 368,00 грн. (а.с.52). В той же час, будь-яких обґрунтувань того, як позивач рахує інфляційні нарахування та 3% річних та за який період він не зазначає, незважаючи на винесену судом 14 грудня 2015 року ухвалу, якою явка представника позивача визнана обов`язковою та акцентована увага позивача на необхідності підтвердження даних розмірів заборгованості чи наведення їх обґрунтувань. Відповідач в судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Подав заяву, в якій просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову у зв`язку із закінченням строків позовної даності (а.с.37) Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. З матеріалів справи вбачається, що 11 січня 2007 року між сторонами укладено Договір про відкриття рахунку у цінних паперах №01/07-Ф (далі - Договір), згідно якого відповідач доручив позивачу, а останній відповідно взяв на себе зобов`язання надавати йому послуги щодо відкриття та ведення рахунку у цінних паперах, обслуговування операцій за цим рахунком, отримання доходів за цінними паперами на викладених нижче умовах відповідно до Положення про депозитарну діяльність, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 26.05.1981 року (а.с.50) Згідно п.3.1 Договору передбачено, що відповідач оплачує послуги позивача згідно з цим Договором та відповідно до затверджених тарифів, які є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно п.3.2 Договору плата вноситься відповідачем щомісячно на рахунок №357830101035 шляхом внесення готівки в касу банку або шляхом безготівкового перерахунку з поточного рахунку на підставі наданого відповідачем акту-рахунку наданих послуг в термін до 15 числа наступного за тим місяцем, в якому надавалися послуги згідно акту-рахунку. Так, згідно представлених позивачем Тарифів на послуги зберігача облік цінних паперів на рахунку в цінних паперах в місяць - 0,01% від номінальної вартості, але не менше 20 грн. Термін оплати - протягом 5 робочих днів місяця слідуючого за звітним (а.с.51) Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованість за Договором станом на 30.11.2012 року складає 735,00 грн. (а.с.10) В той же час, відповідач під час розгляду справи зазначений розрахунок не спростував, лише стверджував про те, що не має цінних паперів у позивача за Договором, відтак і сплачувати не розуміє за що повинен. Проте, згідно довідки від 18.01.2016 на рахунку в цінних паперах, відкритого на ім`я відповідача згідно Договору зберігаються цінні папери загальною номінальною вартістю 250 000,00 грн. (а.с.53) Таким чином, доводи відповідача є спростованими, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором в сумі 735,00 грн. Щодо нарахування пені та стягнення штрафу. Відповідно до п.6 Договору сторона, що не виконує умов цього Договору відшкодовує іншій стороні неустойку. Згідно п.6.2 Договору відповідач сплачує позивачу у випадку затримки сплати вартості наданих послуг позивача пеню 0,5% від загальної суми (за кожен день прострочення), що підлягає сплаті, за порушення термінів оплати - неустойку в розмірі 100 грн. Якщо платіж за надані відповідачу депозитарні послуги прострочено більше ніж на 20 днів, то така дія відповідача вважається відмовою від виконання умов даного Договору та зобов`язує відповідача сплатити штраф в розмірі 50% від суми заборгованості відповідача визначеної на день фактичної сплати (п.6.6 Договору) Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості пеня за період з 31.03.2009 по 30.11.2012 складає 1 705,20 грн. (а.с.52) В той же час, відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Так, позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України) Таким чином, суд враховує заяву відповідача про застосування строків позовної давності, та приходить до висновку, що пеня за період до 2012 року як наполягає в розрахунку позивач стягненню не підлягає. Щодо стягнення штрафу в сумі 368,00 грн. згідно п.6.6 Договору, то ці вимоги слід задовольнити, оскільки передбачені умовами Договорами та відповідають положенням діючого законодавства. Твердження відповідача про те, що договірні зобов`язання припинені, суд вважає неспроможними, оскільки незважаючи на передбачене правило в пункті 7.1 Договору про те, що цей Договір набуває чинності з моменту підписання та діє протягом року, згідно п.7.2 - договір вважається пролонгованим на кожний наступний термін, якщо за 45 днів до закінчення терміну дії Договору сторони не виявили бажання у письмовій формі його розірвати. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що ним подавалася письмова заява позивачу про розірвання договору, відтак за умовами останнього він є чинним. Також спростовує цю позицію відповідача і наявність цінних паперів на рахунку у позивача, які належать відповідачу, про що зазначено судом вище, оскільки згідно п.8.1 Договору він може бути розірваний тільки за умови відсутності на рахунку у цінних паперах відповідача цінних паперів з наступним закриттям рахунку в цінних паперах відповідача в разі надання іншій стороні письмового повідомлення про розірвання цього Договору. Щодо стягнення 3% річних та інфляційного збільшення боргу, то відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України передбачена можливість стягнення з боржника на користь кредитора за прострочку виконання грошового зобов`язання суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних. В той же час, додатки, долучені до позовної заяви і сама позовна заява не містять розрахунку таких стягнення, не зрозуміло за який період позивач їх взагалі нараховує. В той же час, позивач свого представника в судові засідання жодного разу не направив, подавав заяви про розгляд справи на підставі наявних доказів за його відсутності. Суд, в силу принципу диспозитивності, позбавлений можливості власноручно збирати докази. Крім того, відповідач в судовому засіданні категорично заперечував ці розміри заборгованості. Судом 14 грудня 2015 року винесена ухвала про визнання явки представника позивача обов`язковою та акцентована увага на необхідності надання особистих пояснень з приводу вищезазначених розрахунків чи представлення їх суду. Натомість навіть на виконання цієї ухвали позивач свої обов`язки, передбачені ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України не виконав, відповідні докази суду не надав. Таким чином, в цій частині суд вважає вимоги не доведеними. Одночасно суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений можливості звернутися з ними до суду (про стягнення заборгованості з урахуванням ч.2 ст.625 ЦК України) в разі підтвердження її відповідними доказами. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial