Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] предявили позов до Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності в рівних частках в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по провул. В. Котика, 2 с. Калинівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, що фактично належав їхньому відповідно чоловікові та батькові [PERSON], який помер 18 червня 2016 року. Зазначили, що вже оформили свої спадкові права на земельну ділянку розміром 3,0763 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району. Свої вимоги обґрунтовують тим, що не можуть оформити спадкові права через відсутність правовстановлюючого документу на заявлене спадкове майно, в звязку з чим їм було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Сторона позивача подала до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, просили задовольнити позов за обставин на їх обґрунтування. Аналогічну заяву подав представник відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1261 \~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] помер 18 червня 2016 року в с. Калинівка Старокостянтинівського району, про що складено відповідний запис № 17 згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 278484, виданого виконавчим комітетом Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 21 червня 2016 року. У відповідності до даних довідки виконавчого комітету Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району від 05 жовтня 2016 року за № 2221 [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав [INFO]. В склад його сімї входили: дружина [PERSON], син [PERSON], син [PERSON] Факт перебування в шлюбі [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-АБ № 430029, виданого Левківською сільською радою Старокостянтинівського району 30 квітня 1969 року. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON], як батьком та синами, підтверджується відповідно свідоцтвом про народження серії І-БВ № 294288, повторно виданого 13 червня 2017 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області та свідоцтвом про народження серія І-БВ № 426404, виданого Левківською сільською радою Старокостянтинівського району 01 липня 1978 року. Зі змісту копій матеріалів даної спадкової справи № 738/2016, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 05.10.2016 вбачається, що позивачі являються спадкоємцями в рівних частках до майна померлого. Інших спадкоємців, а також передбачених законом та ст. 1241 ЦК України, малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 07.10.2017 за р. № 2-1025, позивачі успадкували в рівних частках земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 3,06 га, яка розташована на території Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по провул. В. Котика, 2 с. Калинівка Старокостянтинівського району, що фактично належав померлому. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району від 11 жовтня 2017 року за № 2294 згідно записів по господарських книг сільської ради за 2016-2020 роки житловий будинок по пров. В. Котика, 2 с. Калинівка Старокостянтинівського району фактично належав [PERSON], померлому 18.06.2016 року. За змістом довідки Старокостянтинівського бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації за № 619 від 11 липня 2017 року право власності на вищевказане домоволодіння не зареєстроване. Державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори листом за № 2278/02-14 від 01 серпня 2017 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння по провул. В. Котика, 2 с. Калинівка Старокостянтинівського району після смерті [PERSON] в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Відповідно до розясень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання\~\~права на спадщину\~\~судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обовязковою. Частиною 3 наведеної статті передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 4 цієї статті також встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України\~кожна\~\~особа\~\~має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на\~\~вищевказане домоволодіння відповідно до закону. Приймаючи до уваги те, що позивачі є його спадкоємцями за законом та прийняли спадщину,\~\~однак не можуть оформити право власності на вказане спадкове майно у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього за спадкодавцем, а також не можуть в адміністративному порядку звернутися задля оформлення права власності, так як власник помер, тому права позивачів підлягають захисту, а вищевказані обставини не можуть бути підставою для відмови у захисті права позивачки. З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved