Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

В липні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], Адміністрації Інгульського району м. Миколаєва про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги мотивував тим, що в 1997 р. він придбав у відповідачки [PERSON] квартиру [ADDRESS], оформивши договір купівлі-продажу на Товарній біржі «Нерухомість-Сангай». На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися належним йому майном, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Продавець ніяких претензій не пред'являє, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу ухиляється. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 03.07.1997 р. № 258, а саме квартири [ADDRESS], зареєстрований на Товарній біржі «Нерухомість-Сангай» - дійсним, а також визнати за ним право власності на вказану квартиру. В подальшому позивачем було зменшено позовні вимоги, відповідно до яких він просить суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 03.07.1997 р. № 258, а саме квартири [ADDRESS], зареєстрований на Товарній біржі «Нерухомість-Сангай» - дійсним. Позивач, згідно заяви, позов підтримав в повному обсязі, просив про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача Адміністрації Інгульського району м. Миколаєва в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Від нього до суду надійшла заява, відповідно до якої він просить суд розглядати справу без його участі. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належала Договору купівлі-продажу від 12.05.1992 р., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1289, посвідченого старшим державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] 03.07.1997 р. на Товарній біржі «Нерухомість-Сангай» за № 258 був зареєстрований Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] - з однієї сторони, та [PERSON], - з іншої сторони. Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною. На час укладання договору купівлі-продажу сторони ухилились від його нотаріального посвідчення. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що права позивача порушено, іншим шляхом поновити їх неможливо, отже заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі статей 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та

Outcome: approved