Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

В липні 2016р. позивач КС «ЗаРаЗ» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № КВ-00040/04-15/0310 від 08 квітня 2015р. (далі по тексту - кредитний договір) в розмірі 41349,11 грн., а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1378,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 08 квітня 2015р. між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого кредитна спілка зобов'язується надати грошові кошти у кредит строком на 6 місяців у сумі 4800,0 грн., а відповідач в свою чергу зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору. Позивач виконав свої зобов'язання за умовами договору, що підтверджується видатковим касовим ордером від 08 квітня 2015р., однак, відповідач в свою чергу, зобов'язань за договором не виконує, не погашає кредит та не сплачує проценти в порядку визначеному договором. Оплати здійснюються несвоєчасно та не в повному обсязі. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 04 липня 2016р. у відповідача виникла заборгованість у розмірі 41349,11 грн. Відповідно до п. 9.2. кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання сторонами власних зобов'язань згідно договору, винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані цим збитки, а також, при порушенні позичальником якого-небудь із зобов'язань по сплаті кредиту та/або відсотків за користування за кредитом передбачених п.п. 1.3 цього договору позичальник сплачує кредитній спілці 1% від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. До судового засідання стороною позивача було подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку за місцем своєї реєстрації, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавалися. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 08 квітня 2015р. між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач зобов'язується надати грошові кошти у кредит строком на 6 місяців відповідачу у сумі 4800,0 грн., а відповідач в свою чергу зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору, а саме 96 % річних. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за умовами договору, що підтверджується видатковим касовим ордером від 08 квітня 2015р., однак, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, станом на 04 липня 2016р. має заборгованість у розмірі 41349,11 грн., і яка складається: 4800,0 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 16389,11 грн. - заборгованість по відсоткам; 20160,0 грн. - пені. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: 4800,0 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 16389,11 грн. - заборгованість по відсоткам. Стосовно вимог позивача про стягання з відповідача на його користь суми пені у розмірі 20160,0 грн., розрахованої згідно з п. 9.2 кредитного договору, то суд вважає, що підлягає зменшенню розмір пені за несвоєчасну сплату тіла кредиту на підставі положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, до розміру фактичних збитків, тобто до 4800,0 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378,0 грн.

Outcome: partial