Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

В липні 2019 року до суду звернулася позивач з позовом до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання виплатити недоотримані суми пенсії в порядку спадкування в розмірі 5715 грн. 51 коп. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що в [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді недоотриманої пенсії в розмірі 52266 грн. 02 коп., яка зберігається в Торецькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області (попередня назва управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області). В установленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою про отримання спадщини від померлого чоловіка. Отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, заявник звернулася до Пенсійного фонду з заявою виплатити їй недоотриману чоловіком пенсію в сумі 52266 грн. 02 коп. Проте, заявнику не в повному обсязі була виплачена сума недоотриманої пенсії. На звернення представника заявниці стосовно недоотриманої пенсії її чоловіка [PERSON] , працівники Пенсійного фонду повідомили, що виплата цих сум була проведена у відповідності до вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. При цьому, звернули увагу, що розмір недоотриманої суми пенсії буде зменшено в залежності від дати звернення особи, яка має право на спадщину до управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську. Заявниця вважає такі дії відповідача незаконними та просить зобов`язати виплатити недоотримані суми пенсії в порядку спадкування в сумі 5715 грн. 51 коп. Ухвалою судді Дзержинського міського суду Донецької області від 6 серпня 2019 року було відкрито провадження по справі та призначено по справі підготовче засідання. Ухвалою судді від 21 серпня 2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач, її представник в судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримують повністю, наполягають на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надавши суду письмову заяву, в якій заявлені позовні вимоги не визнала, оскільки вважає їх необґрунтованими і недоведеними в суді, при цьому просила розглянути справу у її відсутності. В обґрунтування своїх заперечень представниця відповідача надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, яка належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером по день його смерті. У разі не звернення членів сім`ї померлого пенсіонера за виплатою вказаної суми в визначений цим Законом строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. При цьому, згідно ч. 1 ст. 46 цього Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, днем звернення за виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається, день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. Отже, розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення спадкоємця із заявою та виплачується не більше ніж за три роки. З огляду на це, заявниці по справі була обрахована та виплачена сума недоотриманої пенсії її чоловіка [PERSON] , яка за період з 15.11.2014, а саме з моменту звернення із заявою та по день смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , склала 46550 грн. 51 коп. Виходячи з цього, не має законних підстав для виплати [PERSON] залишку недоотриманої пенсії померлого [PERSON] у сумі 5715 грн. 51 коп. З цих підстав, просить суд повністю відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосудді, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.\~1\~ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом [PERSON] є чоловіком заявниці [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді недоотриманої ним суми пенсії за період з 02.10.2014 по 31.10.2015 в розмірі 52266 грн. 02 коп., яка зберігається в Торецькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області (попередня назва управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.10.2017 державним нотаріусом Торецької державної нотаріальної контори (а.с. 8) єдиним спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] є його дружина [PERSON] . Згідно заяви від 24.05.2017 (а.с. 19) представник заявниці звернувся до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про виплату одноразової грошової допомоги на поховання [PERSON] . Згідно заяви від 16.11.2017 (а.с. 20) заявниця [PERSON] звернулася до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] . Згідно талону до разового доручення № 240 від 17.11.2017 (а.с. 22) вбачається, що заявниця [PERSON] отримала від Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області недоотриману її чоловіком [PERSON] пенсію в сумі 46550 грн. 51коп. Судом з`ясовано, що сума недоотриманої пенсії нарахована та виплачена заявниці [PERSON] за період з 15.11.2014 по 31.10.2015. Не погодившись з виплаченою сумою недоотриманої пенсії, представник заявниці звернувся до відповідача з заявою щодо сплати залишку суми недоотриманої пенсії в сумі 5715грн. 51 коп. За результатами розгляду цієї заяви, уповноважені особи відповідача повідомили, що відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. З огляду на це, у відповідача не має законних підстав для виплати [PERSON] недоотриманої пенсії померлого [PERSON] у сумі 5715грн. 51 коп. З огляду на це, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таке ж саме право непорушності передбачено ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, тощо визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями (надалі Закон України № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями). Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більше як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно ч. 1 ст. 52 цього Закону, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Проте, частиною другою цієї статті визначено, що члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 52 Закону України № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями, у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В статті 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. З огляду на це, вбачається, що зміст ч. 3 ст. 52 Закону України № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями узгоджується із змістом ст. 1227 ЦК України. Крім того, зміст зазначених вище норм Закону узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме із частиною першою статті 91, відповідно до якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а вразі їх відсутності входять до складу спадщини. Суд зазначає, що Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями, які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Із системного аналізу наведених норм права вбачається, що суми пенсії, неодержані померлим за життя, передаються членам його сім`ї у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. При цьому, норми ч. 1 ст. 46 Закону України № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями, які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до складу спадщини. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, то сума недоотриманої [PERSON] пенсії, що належала йому за життя і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини. Тому, позивачка, прийнявши спадщину від померлого чоловіка, має право на отримання всієї суми недоотриманої пенсії. Отже, суд приходить до висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною нормою статті 52 Закону України № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями, без урахування норм статті 46 цього Закону. Таким чином, у виниклих спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як члена сім`ї померлого пенсіонера, на отримання невиплаченої за життя її чоловікові пенсії. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Проаналізувавши всі обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути з Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь позивача суму недоотриманої пенсії в розмірі 5715 грн. 51 коп. в порядку спадкування, що залишилась після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , так як це буде ефективним способом захисту порушеного права позивача. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: partial