Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що постановою Херсонського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року у справі № 661/813/17 залишено без змін рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 20 грудня 2018 року, яким встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 липня 2004 року по 07 листопада 2016 року між [PERSON] та [PERSON] .. Вказує, що за час шлюбу з відповідачем було придбано майно на загальну вартість 84213,89 грн., яке знаходиться у відповідача. Також в період часу з 2005 року по 08.08.2007 року позивачем було надано 3400 доларів США, а в період 2007-2008 років - 1600 доларів США, на прохання відповідача в позику. Вказує, що зазначені кошти були зароблені позивачем до сумісного проживання з відповідачкою. У зв`язку із чим просив поділити майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , присудивши з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в сумі 42106,94 грн., а також стягнути з відповідача на його користь позику в сумі 124100,00 грн.. Ухвалою від 17 червня 2020 року судом прийнято відмову [PERSON] від позову в частині позовних вимог про поділ майна подружжя шляхом присудження грошової компенсації, провадження по справі в цій частині позовних вимог закрито. У відзиві на позов представник відповідача [PERSON] стосовно вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] позики, вказує, що така вимога є штучною та завідомо безпідставною, оскільки відповідач грошових коштів від позивача не отримувала, жодних договорів не укладала і зобов`язальних розписок не складала. В судовому засіданні позивач свій позов щодо вимог про стягнення позики підтримав, пояснив, що проживав з [PERSON] однією сім`єю з 2004 року по 2016 рік, в цей період він неодноразово на прохання відповідача надавав гроші для підтримки її доньки [PERSON] , яка проживала в м. Києві. Загалом він надав відповідачці 5000 доларів США. Вказані кошти він надавав як позику, а тому просить стягнути їх з відповідача. Щодо укладення договору позики в письмовій формі або складання позичальником розписки пояснив, що такі не укладались і складались. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти позову з тих же підстав, що вказані у відзиві. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 72 ЦПК України). Відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ході судового розгляду суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту укладення договору позики та його умов, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. При цьому, надані позивачем та досліджені в судовому засіданні митні декларації, а також рішення судів, підтверджують лише певні факти, які не спростовують наведених вище висновків суду щодо відсутності укладеного між сторонами в належній формі договору позики та його умов. У відповідності до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно положень статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача. В судовому засіданні представником відповідача надано додаток №1 до договору про надання правової допомоги, детальний опис та акт прийняття виконаних робіт, відповідно до яких сума витрат на професійну правничу допомогу складає 6000 грн.. За таких обставин з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн., оскільки вони підтверджені належними доказами та є співмірними з фактично наданою адвокатом правовою допомогою у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved