Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

В липні 2020 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем [PERSON] 11 січня 2002 р. шлюбу (актовий запис № 3, складений відділом реєстрації актів громадського стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві), від якого вони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позов мотивований тим, що протягом останніх двох років сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалось, в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з 03 липня 2020 року. Окрім цього, [PERSON] неодноразово вчиняв дії домашнього насильства відносно позивачки та їхньої дочки [PERSON] . Внаслідок чого, 04.07.2020 року стосовно [PERSON] було винесено терміновий заборонний припис та застосовано заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника у виді заборони на вхід перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, що підтверджується терміновим заборонним приписом стосовно кривдника, серії АА № 009000 від 04.07.2020 року. Також дані оставини підтверджуються консультативним висновком спеціаліста від 27.08.2018 року. Крім того, 20.07.2020 року, позивачкою було подано заяву до Шевченківського управління поліції ГУНП в м. Києві, про вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно їхньої дочки [PERSON] та мами позивачки [PERSON] , що підтверджується талоном-повідомлення єдиного обліку № 50008 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне провопорушення та іншу подію від 20.07.2020 року. Вважає, що подальше подружнє життя неможливе і єдиним розумним виходом є розірвання шлюбу. На примирення позивач не згодний, збереження сім`ї немислимо і суперечить інтересам обох сторін. Провадження у справі відкрито ухвалою від 20.08.2020 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 25.01.2021 року за клопотанням відповідача надано сторонам строк на примирення із зупиненням провадження у справі до 25.02.2021 р. та відкладенням судового розгляду на 25.02.2021 р. о 17.05 год. 25.02.2021 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва відновлено провадження у вищевказаній справі. До початку судового засідання представник позивача подала заяву, в якій просить розглядати справу без участі позивача та його представника, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, спорів про визначення місця проживання дітей між сторонами на даний час не має. Відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку (під розписку), до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи, що сторони по справі були належним чинном повідомленні, позивачем подана заява про розгляд справи за його відстуності, підстави, передбачені ст.ст.223, 240 ЦПК України, для відкладення відстуні, то неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи, а тому суд розглядає справу за їх відстуності. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. В силу положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 січня 2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03 червня 2003 року, иалолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 червня 2010 року та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 жовтня 2016 року. Шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2020 р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. Спору про розподіл майна та місце проживання дітей між сторонами на момент розгляду справи та місця проживання дитини не має. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 ч.1 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторонам надавався строк на примирення, однак шлюбні відносини не відновлені про що свідчить факт наполягання позивачем на розірвання шлюбу. Крім того, стороною позивача надані документи про застосування відповідачем домашнього насильства. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, зазначивши в позові про те, що заперечує проти примирення з відповідачем. Також під час перебування справи в провадженні суду позивач не висловив свого наміру на збереження сім`ї з відповідачем та подавав на судові засідання заяви, в яких наполягав на розірванні шлюбу. Крім того, шлюбні відносини між сторонами припинені певний час, малолітніх та неповнолітніх дітей сторони не мають, позивач перебуває в стосунках з іншою жінкою (про зазначає сама відповідач у відзиві), а тому, враховуючи принцип обоюдною добровільності шлюбу, надання строку на примирення буде суперечить принципам моралі та інтересам позивача. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб від 11 січня 2002 року № 3, складеному відділом реєстрації актів громадського стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві. На підставі викладеного,

Outcome: approved