Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

В квітні 2018р. позивачка [PERSON] звернулась Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила суд: змінити порядок стягнення та збільшити розмір стягуваних аліментів з [PERSON], що стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016р. у справі № 761/30037/16-ц на користь позивачки на утримання [PERSON], [INFO]. народження в твердій грошовій сумі в розмірі 500,0 грн., з індексацією відповідно до закону щомісячно до ј частини від всіх видів доходу [PERSON] але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду. В шлюбі у сторін, [INFO]. народився син: [PERSON]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016р. по цивільній справі № 761/30037/16-ц, з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання їх спільної дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500,0 грн. щомісячно. Враховуючи те, що законодавством було збільшено мінімальний розмір аліментів на дитину, а також беручи до уваги, що в 2018р. дитина сторін піде до школи, що викликає додаткові витрати, а розмір аліментів, який стягується з відповідача є недостатнім для утримання дитини, тому позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 липня 2018р. відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. До судового засідання позивачка подала на адресу суду заяву, про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав. зазначених в позові, не заперечує проти заочного розгляду справи, а також повідомила суд, що вона народила другу дитину від іншого шлюбу, і на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явився, поважності причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подався. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2016р. № 761/30020/16-ц. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016р. в справі № 761/30037/16-ц, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - задоволено; стягнуто з відповідача н користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]. народження в розмірі 500,0 грн. з індексацією відповідно до закону, щомісячно починаючи з 22 серпня 2016р. і до досягнення дитиною повноліття. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка зазначала, що розмір аліментів, присуджених їй на утримання спільної дитини сторін в розмірі 500,0 грн. щомісячно, є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, дитина зростає, потребує більше коштів на утримання, оскільки в 2018р. повинна навчатись в школі. З матеріалів справи вбачається, що малолітня дитина сторін, проживає разом з позивачкою. Крім того, судом встановлено, що [INFO] позивачка народила другу дитину - [PERSON], у зв'язку з чим перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідно до ч. ч. 7, 10 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 Постанови від 15 травня 2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014р., з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років встановлений: з 1 січня 2018 року - 1860,0 грн., з 1 липня - 1944,0 грн., з 1 грудня - 2027,0 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що розмір аліментів, присуджений за рішенням суду, є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також беручи до уваги, що змінився матеріальний стан одержувача аліментів, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,8 грн.

Outcome: approved