Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

В листопаді 2019 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 5385,93 грн., 3% річних у розмірі 201,06 грн., пеню у розмірі 864,70 грн., що складає загальну заборгованість у розмірі 6451,69 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 23 березня 2018 року між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький державний педагогічний університет» та [PERSON] було укладено договір № 1079 про надання кімнати для проживання в гуртожитку. Відповідачу було видано ордер на житлову площу у гуртожитку серія 3 №438 від 27.02.2018 року, який є єдиною підставою для вселення на надану житлову площу. Згідно зазначеного ордеру відповідачу була надана житлова площа у гуртожитку [ADDRESS] , розміром 18,0 кв.м та дозволено мешкати в гуртожитку до 31.08.2018 року. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором №1049 про надання кімнати для проживання в гуртожитку від 23.03.2018 року, зокрема, порушуючи п.5.3 зазначеного договору за відповідачем утворилась заборгованість за проживання в гуртожитку в розмірі 5026,53 грн. Відповідачу була направлена претензія №9 від 24 червня 2019 року на суму 5026,53 грн. яка відповідачем була залишена без реагування, що змусило позивача звернутись із даним позовом до суду. Також позивач зазначив, що на суму заборгованості, ним відповідно до діючого законодавства було нараховано суму пені у розмірі 864,70 грн. та 3% річних у розмірі 201,06 грн. Ухвалою суду від 25 листопада 2019 року було відкрито провадження по вказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача, [PERSON] у запропонований йому ухвалою суду строк відзиву на позов до суду не надходило. Про розгляд справи Жовтоводським міським судом відповідач повідомлявся належним чином. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана норма також закріплена у ст. 12 ЦПК України. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що 23.03.2018 року між сторонами було укладено договір №1049 про надання кімнати для проживання у гуртожитку. (а.с.7) Предметом цього договору є надання Університетом мешканцю блоку сімейного сектору гуртожитку, який складається з однієї кімнати площею 12 м кв. для проживання на умовах, які визначені вищезазначеним договором. П.5.3 зазначеного договору передбачено, що мешканець здійснює щомісячну оплату за проживання в гуртожитку відповідно зайнятої мешканцем площі, розмірі середньомісячної оплати за попередній навчальний рік (липень-червень). Розмір щомісячної оплати доводиться до мешканців гуртожитку розпорядженням по відділу гуртожитків. Наприкінці навчального року та при виселенні з гуртожитку бухгалтерія здійснює перерахунок плати за гуртожиток окремо для кожного Мешканця, відповідно до нарахувань і фактично здійсненої оплати. Різниця між нарахуваннями і фактично здійсненою оплатою відшкодовуються відповідною стороною (Мешканцем - у разі недоплати, Університетом - у разі переплати). Згідно із ордером №438 серії 3 від 27.02.2018 року, останній виданий [PERSON] на право займати житлову площу в гуртожитку [ADDRESS] розміром 18 кв. м строк поселення до 31.08.2018 року. (а.с.9) Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за Договором №1049 про надання кімнати для проживання в гуртожитку від 23.03.2018 року, зокрема, порушуючи п.5.3 зазначеного Договору за Відповідачем, утворилась заборгованість за проживання в гуртожитку в розмірі 5026,53 грн., що підтверджується звітом бухгалтерії . (а.с.12) З цієї суми заборгованості позивачем, застосовано наслідки невиконання зобов`язань та нараховано пеню у розмірі 864,70 грн. та три відсотки річних 201,06 грн. та загальна сума боргу відповідача перед позивачем складає 6451,69 грн. З метою врегулювання спору в позасудовому порядку позивачем 24 червня 2019 року відповідачу надсилався лист-претензія №9, з вимогами сплатити заборгованість. (а.с.15) Однак, вимоги щодо погашення заборгованості [PERSON] не виконав. Згідно із ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Виходячи з положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 615 ЦК України передбачено у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. За змістом ч.1 ст. 901, ч.1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання свого грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,а також три проценти від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, право відношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач перед позивачем має заборгованість за договором про надання кімнати для проживання у гуртожитку, розмір вказаної заборгованості становить 6451,69 грн., яка складається з: 5385,93 грн. - сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 201,06 три відсотки річних та пені у розмірі 864,70 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги Криворізького державного педагогічного університету ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а тому позов слід задовольнити. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved