Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

В квітні 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Абрам`юк В.М. звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] . На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають повнолітню доньку [PERSON] , 2001 р.народження. У сторін спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім`ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили в квітні 2014 року, спільного господарства не ведуть. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2021 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання. В судове засідання сторони не з`явились, про день слухання справи повідомлялись судом належним чином, 28.09.2021 електронною поштою представник позивача - адвокат Абрам`юк В.М. направив до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України та доставка смс-повідомлення в судове засідання не з`явився та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 жовтня 1997 року Солом`янським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено актовий запис №743, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] /а.с.5/. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивач заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням частини першої статті 280 ЦПК України. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь сплачені нею витрати, пов`язані з наданням юридичної допомоги. В пункті 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 08.04.2021, відповідно до Договору про надання правової допомоги №248/21 від 08.04.2021 між адвокатом Абрам`юк Володимиром Михайловичем та [PERSON] , загальна вартість наданих послуг - 2000 гривень /а.с.15/. А відповідно до квитанції Приватбанку від 07.04.2021 [PERSON] сплатила адвокату Абрам`юку В.М. - 2908 грн./а.с.16/. Таким чином, понесення витрат на правову допомогу підтверджені документально, тому є всі підстави для їх відшкодування. Також, враховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., що підтверджено квитанцією про сплату /а.с. 1/.

Outcome: approved