overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

В липні місяці 2017 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 12 жовтня 1990 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, проте спільне життя у них не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, а тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, тому шлюб просить розірвати. В судове засідання позивач не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до суду не зявилася, про час, день та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки судові не повідомила. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 жовтня 1990 року. Від спільного шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися та шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо, тому не застосовує заходів, спрямованих на примирення сторін. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

В липні місяці 2017 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 17 листопада 2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, проте спільне життя у них не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, а тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, тому шлюб просить розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до суду не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки судові не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 листопада 2007 року. Від спільного шлюбу сина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім'ю, шлюбні відносини фактично припинилися та шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась та зберегти її неможливо, тому не застосовує заходів, спрямованих на примирення сторін. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

В липні місяці 2017 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 26 березня 2016 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, проте спільне життя у них не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, а тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, тому шлюб просить розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до суду не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи була повідомлена шляхом оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я», про причини неявки судові не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 березня 2016 року. Спільних дітей від шлюбу не мають. Спільне життя у позивача та відповідача не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім'ю, шлюбні відносини фактично припинилися та шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась та зберегти її неможливо, тому не застосовує заходів, спрямованих на примирення сторін. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

В липні місяці 2017 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 26 лютого 2016 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, проте спільне життя у них не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, а тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, тому шлюб просить розірвати. В судове засідання позивач не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до суду не зявилася, про час, день та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки судові не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 лютого 2016 року. Від спільного шлюбу у сторін 17 травня 2016 року народилася донька, [PERSON]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися та шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо, тому не застосовує заходів, спрямованих на примирення сторін. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

В липні місяці 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Рішенням суду від 18.08.2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено повністю. Однак, судом при винесенні рішення не вирішене питання позовної вимоги про відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на правову допомогу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Згідно ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно угоди про правову допомогу № 95 від 18.07.2017 року, гонорар за підготовку позовної заяви про стягнення аліментів, становить 300,00 грн., які позивач[PERSON] сплатила адвокату. Оскільки при винесенні рішення не вирішене питання позовної вимоги про відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на правову допомогу, слід ухвалити додаткове рішення, стосовно позовної вимоги про відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на правову допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

В липні місяці 2017 року [PERSON], звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося, дитина знаходиться на її утриманні, свої батьківські обовязки щодо у тримання своєї доньки відповідач не виконує. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить на підставі ст. 180-183 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] аліменти у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову. В судовому засіданні позивач надала пояснення аналогічні, що викладені в позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив стягнути аліменти у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову. Заслухавши думку сторін та дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 17 вересня 2014 року народилася донька, [PERSON]. Сторони разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні матері, свої батьківські обовязки щодо утримання дитини відповідач не виконує. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При встановленні розміру аліментів, суд бере до уваги стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, а також його можливість надавати утримання . Враховуючи розмір отримуваної відповідачем щомісячної заробітної плати, суд вважає, що з відповідача на корить позивача слід сягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

В липні місяці 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 21 вересня 2016 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, проте подружнє життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не зявився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 вересня 2016 року. Спільних дітей від шлюбу, сторони не мають Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися та шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

В липні місяці 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 28.08.1984 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, проте подружнє життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомив. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 вересня 1984 року. Від спільного шлюбу у сторін народилася донька, [PERSON], [INFO]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися та шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

В липні місяці 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 31 травня 2013 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, проте подружнє життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не зявився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 31 травня 2013 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися та шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

В липні місяці 2018 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що він є власниками домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу укладеного 30.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко В.В. У вказаному домоволодінні зареєстрований відповідач, про реєстрацію якого позивач дізнався після укладення договору купівлі-продажу будинку, який після продажу будинку з реєстраційного обліку не знявся, не є членами сім`ї позивача та в домоволодінні не проживає, за комунальні послуги не сплачує. Враховуючи викладене, позивач просить судвизнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилою площею домоволодіння [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладених в позовній заяві та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомив. За згодою позивача, суд розглядає справу в заочному порядку. Заслухавши думку сторін та дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку 30.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко В.В., позивачу належить житловий будинок [ADDRESS] . В зазначеному домоволодінні зареєстрований відповідач, про реєстрацію якого позивач дізнався після укладення договору купівлі-продажу будинку, який після продажу будинку з реєстраційного обліку не знявся, не є членами сім`ї позивача та в домоволодінні не проживає, за комунальні послуги не сплачує. Вказана обставина підтверджується актом посвідчений квартальним комітетом №6 Амур-Нижньодніпровської районної ради від 10.07.2018 року. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Зважаючи на те, що відповідач не проживає в домоволодінні [ADDRESS] , жилою площею домоволодіння не користується, не є членом сім`ї позивача, суд вважає, що його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

В липні місяці 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 10 липня 2007 року він та відповідач зареєстрували шлюб, проте спільне життя з відповідачем у нього не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, а тому вважає, що збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 липня 2007 року. Від шлюбу у сторін народилась дитина, [PERSON], [INFO]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім'ю, шлюбні відносини фактично припинилися та шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

В липні місяці 2018 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власниками домоволодіння №31 по вул. Грінченка в м. Дніпрі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом видане 30.07.2013 Четвертою дніпропетровської державною нотаріальною конторою. У вказаному домоволодінні зареєстрований відповідач, про реєстрацію якого позивач дізналася після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, який після в житловою площею будинку не користується, за комунальні послуги не сплачує та не є членом сімї позивача. Враховуючи викладене,\~позивач просить\~судвизнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилою площею домоволодіння № 31 по вул. Грінченка в м. Дніпрі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладених в позовній заяві та наполягав на їх задоволенні. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. За згодою позивача, суд розглядає справу в заочному порядку. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що на підставі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом видане 30.07.2013 Четвертою дніпропетровської державною нотаріальною конторою, позивачу належить житловий будинок №31 по вул. Грінченка в м. Дніпрі. В зазначеному домоволодінні зареєстрований відповідач, про реєстрацію якого позивач дізналася після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, який після в житловою площею будинку не користується, за комунальні послуги не сплачує та не є членом сімї позивача. Вказана обставина підтверджується актом огляду квартири посвідчений квартальним комітетом №16 Амур-Нижньодніпровської районної ради від 24.07.2018 року [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Зважаючи на те, що відповідач не проживає в домоволодінні № 31 по вул. Грінченкав м. Дніпрі, жилою площею домоволодіння не користується, не є членом сімї позивача, суд вважає, що його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved