Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

В лютому 2017р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, в якому просила суд: - збільшити розмір аліментів, встановлених рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 29 листопада 2016р. про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. народження з 1000,0 грн. щомісячно до 1700,0 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили; - стягувати з відповідача на користь позивачки, понесені додаткові витрати на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. народження, у розмірі 3150,0 грн.; - позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. народження. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 1992р., який було розірвано на підставі рішення суду. В шлюбі у сторін, народилися доньки: [PERSON], [INFO]. народження, [PERSON], [INFO]. народження. З грудня 2013р. сторони не проживають разом, оскільки відповідач вів асоціальний спосіб життя, зловживав алкогольними напоями, вчиняючи насильство в сім'ї. Після фактичного припинення шлюбних відносин відповідач дитиною не цікавиться, з нею не спілкується, тобто, відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Також, у зв'язку зі зміною матеріального становища позивачка просила збільшити розмір аліментів на утримання молодшої малолітньої дитини, а також стягнути ? частину понесених нею додаткових витрат. До судового засідання сторона позивача та третя особа подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому третьою особою було надано суду висновок, в якому третя особа підтримує заявлені позовні вимоги, і вважає за доцільне рекомендувати суду позбавити позивача батьківських прав відносно спільної молодшої доньки сторін. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, за місцем відбування покарання, в судові засідання не з'являвся, заперечення на позов не подавались. Оскільки позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 1992р., який було розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 29 листопада 2016р. по справі № 761/38629/15-ц, яке набрало законної сили. В шлюбі у сторін народилися доньки: [PERSON], [INFO]. народження, [PERSON], [INFO]. народження. Зазначеним рішенням суду стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки сторін - [PERSON], [INFO]. народження у розмірі 1000,0 грн. щомісячно. Судом встановлено, що відповідач перебуває в ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№26)». Відповідно до висновку третьої особи від 02 червня 2017р. № 109/05/40-4432 (протокол засідання № 13) було встановлено, що відповідач самоусунувся від виховання молодшої доньки та нехтує батьківськими обов'язками: не виявляє турботи щодо дитини, не цікавиться її особистим життям, здоров'ям та вихованням, з 22 грудня 2015р. не здійснює сплату аліментів. У зв'язку з даними обставинами, Комісія вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. народження. За змістом ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно положень ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом достовірно встановлено, що відповідач самоусунувся від виховання свої молодшої доньки, нехтує батьківськими обов'язками, не виявляє турботи щодо своєї дитини, не цікавиться її життям і здоров'ям, не піклується про молодшу доньку та матеріально її не утримує. Утриманням, вихованням та доглядом дитини займається виключно позивачка. З урахуванням інтересів малолітньої дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. народження. Стосовно вимог позивачки про збільшення розміру аліментів, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки протягом всього часу розгляду справи в суді стороною позивача не було надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження фактів зміни матеріального або сімейного стану позивачки, погіршення або поліпшення її здоров'я, при цьому судом враховано розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Звертаючись до суду з вказаним позовом позивачка просила суд стягувати на її користь з відповідача додаткові витрати 3150,0 грн., однак позивачкою в порушення положень ст. ст. 57-60 ЦПК України не надано суду доказів понесення таких витрат у зазначеному розмірі в майбутньому, а надані копії фіскальних чеків свідчать про придбання дитини продуктів харчування та одягу. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог про стягнення додаткових витрат у розмірі 1033,38 грн., які складаються з половини вартості підручників для вивчення спільною молодшою дитиною сторін іноземної мови (2015-2017рр.) - 684,0 грн. та половини вартості перебування дитини у пришкільному таборі - 349,38 грн. Стосовно витрат позивачки, які вона також просила суд стягнути, в якості додаткових витрат на утримання дитини, пов'язані з відвідування дитиною - дитячого танцювального колективу «Energy-dance», то в цій частині вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачко не підтверджено понесення зазначених витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1280,0 грн.

Outcome: partial