Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ізмаїльський РВ ГУДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням мотивуючи тим, що з 06.06.1975 року в будинку [ADDRESS], 29/84 частин якого належить на праві власності позивачу на підставі договору дарування від 29.08.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер №4169, зареєстрований відповідач. З 2003 року по теперішній час відповідач не проживає за вказаною адресою, його особисті речі в будинку не знаходяться. В 2011 році позивач зверталася до суду з позовом про усунення перешкод в здійсненні права власності та зняття з реєстрації [PERSON] Рішенням суду від 07.ю09.2011 року їй було відмовлено в задоволенні позову, посилаючись на те, що згідно ч.2 ст. 64 ЖК України [PERSON] є членом сім'ї та має право користуватись житловим приміщенням. З 2007 року [PERSON] проживав тимчасово з [PERSON] та остаточно переїхав проживати до неї у 2012 році, де ї проживає на даний час. З огляду на зазначене, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач та його представник - [PERSON]. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, надав суду заяву в якій вказує, що не може зявитися на засідання суду за станом здоров'я, однак заяву про розгляд справи в його відсутність чи відкладення розгляду справи до суду не надав, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. 09.09.2014 року відповідач надав заперечення на позовні вимоги, в яких вказує, що він з 1969 року по 2003 рік перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. В період шлюбу народилася донька [PERSON] Згідно договору дарування від 27.06.1986 року він являвся власником 29/84 частин домоволодіння розташованого по [ADDRESS]. В 1996 році щоб забезпечити свою єдину доньку житлом, він подарував [PERSON] 29/84 частин домоволодіння розташованого по [ADDRESS]. За домовленістю з нею він залишився проживати в квартирі №3 та донька обіцяла що він зможе в ній проживати постійно. Іншого житла у нього не було і по теперішній час не має. В 2000 році він переніс важке захворювання - обширний інфаркт та не зміг працювати. В 2003 році шлюб з [PERSON] був розірваний. 25.08.2005 року [PERSON] подарувала вищевказану частину домоволодіння у вигляді двох квартир матері [PERSON] Після розірвання шлюбу з [PERSON] в 2003 році, позивач з донькою вигнали його з квартири [ADDRESS] та він був змушений оселитися в літній кухні, без елементарних умов проживання. 15.03.2006 року йому була встановлена 2 група інвалідності за загальним захворюванням безстроково, в зв'язку з чим він став потребувати сторонньої допомоги. Відповідач вказує, що з того часу стосунки з донькою погіршилися, вони перестали спілкуватися, він потребував сторонньої допомоги у зв'язку з хворобою, проте донька відмовилася доглядати за ним. Тому він був змушений у теплий період року проживати у літній кухні, а у взимку зі знайомої [PERSON] за адресою : [ADDRESS], яка доглядає за ним. З огляду на зазначені обставини відповідач не має можливості проживати за адресою своєї реєстрації. У зв'язку з зазначеним, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої сторони в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність. Вислухавши пояснення позивача, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування частини житлового будинку від 29.08.2005 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер №4169, [PERSON] є власником 29/84 частини житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 4). Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], [PERSON] зареєстрований в даному будинку (а.с. 6-8). Зазначене підтверджується також довідкою УЖКХ Ізмаїльської міської ради №949 від 03.03.2014 року (а.с. 9). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18.06.2003 року шлюбу між сторонами був розірваний 18.06.2003 року, актовий запис №160 (а.с. 10). Згідно пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що відповідач за місцем реєстрації по [ADDRESS] з 2012 року не проживає, оскільки проживає за адресою : [ADDRESS] однією сім'єю з [PERSON] Суд критично відноситься до свідчень [PERSON], оскільки вони суперечать свідченням наданим свідками [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано суду належних доказів в підтвердження того, що він не має можливості проживати за місцем своєї реєстрації, оскільки колишня дружина та донька перешкоджають йому в цьому. Крім цього не надано належних доказів, що він не має можливості отримувати догляд за місцем своєї реєстрації за станом здоров'я. За таких обставин, оскільки відповідач за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 2012 року не проживає, він втратив право користування житлом відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Таким чином, будь-які правові підстави для перебування на реєстраційному обліку за адресою належного позивачу майна у відповідача відсутні. Своїм перебуванням на теперішній час на реєстраційному обліку в будинку [ADDRESS], частина якого належить позивачу, відповідач створює перешкоди в реалізації ним в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, тобто порушує ч.ч. 1,2 ст. 317, ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити, та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування 29/84 частинами домоволодіння, розташованого по [ADDRESS].оскільки позовні вимоги обґрунтовані. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved