Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

В квітні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 17 травня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) та відповідачкою був укладений кредитний договір №NKXRRС09240020, відповідно до якого банк надав останній на придбання товару та внесення одноразової комісії кредитні кошти в розмірі 5 261,30 грн. на строк до 17 травня 2010 року (включно), а відповідачка зобов'язалася вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення частини кредитних коштів, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 1 % на місяць від суми залишку заборгованості та щомісячну комісію в розмірі 94,70 грн., а всього щомісячно вносити не менше 269,87 грн. Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов`язок останньої сплачувати банку проценти в підвищеному розмірі - 8,5 % на місяць та неустойку (штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості та пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення). Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісії виконувала не належним чином в зв'язку з чим станом на 16 квітня 2014 року виникла заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 42 306,83 грн., в тому числі: - заборгованість по кредиту - 3 005,70 грн.; - заборгованість по процентам - 15 791,52 грн.; - заборгованість по комісії - 94,70 грн.; - нарахованої пені - 20 924,11 грн.; - нарахованих штрафів в загальному розмірі 2 490,80 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з'явився, направивши на адресу суду письмову заяву про розглдя справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково - в частині заборгованості по кредиту в розмірі 3 005,70 грн., вказуючи на те, що решта заборгованості, а саме по процентам, комісії, неустойці, нараховна банком неправомірно та в розмірі, який вона не має можливості сплатити в зв'язку з незадовільним станом здоров'я та тяжким матеріальним становищем. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника позивача, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, оглянувши додатково надані [PERSON] документи (медичну картку та виписний епікриз з історії хвороби), суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 17 травня 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) уклав у письмовій формі з [PERSON] кредитний договір №NKXRRС09240020 в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з письмової заяви позичальника з відмітками банку, а також Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (далі -Умов), діє з моменту його укладення до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Відповідно до договору банк зобов'язався видати, а в подальшому видав позичальнику на придбання товару та внесення одноразової комісії кредитні кошти в розмірі 5 261,30 грн. на строк до 17 травня 2010 року включно. Зі своєї сторони позичальник зобов'язалася щомісячно рівними частинами повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за користування ним в розмірі 1 % на місяць від суми залишку заборгованості по кредиту та щомісячну комісію в розмірі 94,70 грн., а всього вносити 269,87 грн. щомісячно. Згідно заяви позичальника в разі порушення нею умов договору остання зобов'язалася сплатити банку проценти в підвищеному розмірі - 8,5 % на місяць та пеню в розмірі, передбаченому п. 5.1 Умов, тобто 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення платежу. Водночас згідно п. 5.3 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, остання зобов'язалася сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен сплатити суму боргу в розмірі, передбаченому договором, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушила умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним та комісії. В зв'язку з цим на 16 квітня 2014 року виникла заборгованість по кредитному договору, зокрема: - прострочена заборгованість по кредиту - 3 005,70 грн.; - прострочена заборгованість по процентам - 15 791,52 грн.; - прострочена заборгованість по комісії - 94,70 грн. Вказана заборгованість знайшла своє повне підтвердження детальним (помісячним) розрахунком, разом з тим відповідачкою не надано жодних доказів, що б спростували наявність заборгованості у вказаному розмірі, а її доводи щодо необхідності зменшення судом вищенарахованої суми з підстав незадовільного стану здоров'я, тяжкого матеріального становища останньої не заслуговують на увагу, оскільки суперечать вимогам закону. Що стосується неустойки, то суд виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позичальнику банком нараховано пеню та штрафи в загальному розмірі, що перевищує загальний розмір заборгованості, розмір пені оспорюється відповідачкою. З розрахунку заборгованості по кредиту вбачається, що [PERSON], яка є пенсіонеркою за віком, протягом тривалого часу (з 2007 по 2010 роки включно) в силу своїх можливостей намагалася добросовісно виконувати взяті на себе зобов'язання. З наданих відповідачкою та оглянутих в судовому засіданні медичних документів (медичної картки та виписного епікризу з історії хвороби) вбачається, що остання має незадовільний стан здоров'я, страждає на тяжку хворобу, яка в останні роки загострилася, в зв'язку з цим періодично потребує стаціонарного та амбулаторного лікування, несе значні витрати на це в зв'язку з чим не мала можливості належним чином та в повному обсязі виконувати взяті на себе зобов'язання. З врахуванням вищевказаних обставин, приймаючи до уваги положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, в тому числі загальний розмір заборгованості по кредиту, ступінь виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, ступінь негативних наслідків для позивача внаслідок порушення іншою стороною взятих на себе зобов`язань, ступінь вини [PERSON] у невиконанні умов правочину, зокрема стан її здоров'я, суд вважає за необхідне зменшити загальний розмір неустойки (пені та штрафів) до обґрунтованого, а саме до 1 000 грн. В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 198,92 грн. судового збору.

Outcome: partial