Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON]С звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 50\~442 грн. 03 коп.; компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату в розмірі 7\~638 грн. 84 коп.; моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач до суду надала заяву, в якій просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання представника відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З обставин справи вбачається, що [PERSON] працює на ДП «Суднобудівний завод ім. 61 Комунара» на посаді майстра цеху № 12 з 06 жовтня 1975 року по теперішній час. Згідно довідки про заборгованість по заробітній платі, станом на 21 червня 2016 року заборгованість з виплати заробітної плати за період з листопада 2014 року по травень 2016 року складає 50\~442 грн. 03 коп. Статтею 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення заборгованість по заробітній платі в сумі 50\~442 грн. 03 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно ст. 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрат частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою КМУ від 20 грудня 1997 року № 1427, компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більше як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податкові та платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Вказана правова позиція знайшла своє відображення в Постанові ВСУ від 21 травня 2014 року по справі № 6-43цс14. Отже, сума компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати складає 7\~638 грн. 84 коп. та підлягає стягненню з відповідача. Крім того, статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Враховуючи наведені обставини, а також встановлення порушення трудових прав позивача, таке призвело до моральних переживань останнього, що є підставою для стягнення моральної шкоди. Враховуючи період заборгованості по заробітній платі, а також характер моральних страждань позивача, їх тривалість, достатнім розміром для компенсації моральної шкоди слід визначити заявлену позивачем суму 10 000 грн. 00 коп., яка підлягає стягненню з відповідача, як роботодавця. Таким чином, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 680 грн. 80 коп.

Outcome: approved