Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

В квітні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідачів, в якому просить визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснила, що її брат [PERSON] та його син [PERSON] прописані у вказаній квартирі з 1992 та 1999 року відповідно, але реально [PERSON] востаннє проживав в квартирі декілька місяців після повернення з проходження строкової військової служби в 1992 році, а [PERSON] взагалі ніколи в квартирі не проживав. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивачка сплачує самостійно, не має можливості оформити субсидію на комунальні послуги як малозабезпечена. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що дійсно з 1992 року не проживає в зазначеній квартирі, оскільки має неприязнені стосунки з сестрою. Спочатку проживав разом з дружиною за її місцем проживання, потім в інших квартирах, які отримував його батько як військовослужбовець. На теперішній час постійно проживає разом з батьками, в спірній квартирі не був щонайменше останні п'ять років, жодних його речей там не знаходиться. Суду пояснив, що жити йому там неможливо та не має бажання, але йому потрібна реєстрація, оскільки він перебуває на черзі на отримання житла. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив вирішити справу на розсуд суду згідно закону. Суду пояснив, що ніколи не проживав в цій квартирі, завжди проживав разом з мамою [ADDRESS]. В спірній квартирі наміру проживати не має. Законний представник [PERSON] - його мати [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що проживає з сином в квартирі своїх батьків, а дитині потрібна реєстрація. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, основним квартиронаймачем та володільцем особового рахунку квартири [ADDRESS] є позивачка (квартира не приватизована, отримана на підставі ордеру від 11.10.1973 року в порядку обміну житлового фонду [PERSON] - батько сторін, на сім'ю в складі трьох осіб). Крім позивача, її неповнолітньої доньки в квартирі зареєстровані її рідний брат [PERSON] з 21.05.1992 р. та його син [PERSON] - з 18.09.1999 р. Згідно пояснень сторін, квартира без зручностей, без водопостачання та централізованого опалювання. Згідно рішення виконавчого комітету ММР № 402 від 25.07.1997 року , змінено договір найму житлового приміщення [ADDRESS] із 2-х кімнат житловою площею 23,0 кв.м. із [PERSON] на [PERSON] у зв'язку зі зміною місця проживання. Згідно Свідоцтва № 795 [PERSON] переоформлено особовий рахунок на дану квартиру. Як вбачається з матеріалів позову, після укладення шлюбу з 1993 року відповідач ( а його син- від моменту народження ) забрав свої особисті речі і виїхав з квартири. З того часу відповідачі в квартирі не проживають, участі в оплаті комунальних платежів не приймають, стосунків з ним не підтримують, фактично мають інше постійне місце проживання. Крім пояснень позивача, визнання цього факту самим відповідачами, факт непроживання відповідачів в спірному житловому приміщенні з 1993 року підтверджується Актом про не проживання від 23 січня 2014 року, завіреним ТОВ ЖЕК «Соборне-1», та листом Центральногог РВ УМВС України в Миколаївській області від 03.10.2013 р. - на підставі опитування сусідів. Згідно Довідки Департаменту праці та соціального захисту населення Центрального району, [PERSON] отримує державну соціальну допомогу на дітей одиноким матерям, субсидію на оплату житлово-комунальних послуг не отримує. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст.71, 72 ЖК України суд дійшов до висновку про відсутність відповідачів понад шість місяців в зазначеній квартирі, враховуючи тривалість не проживання, без поважних причин, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщення вказаної квартири. При цьому суд не може взяти до уваги заперечення відповідачів, оскільки необхідність збереження реєстрації місця проживання для перебування на черзі у виконкомі на отримання житла не є підставою для зберігання їх права на користування спірним житлом, тим більше, що вони мають постійне місце проживання за іншою адресою у своїх близьких родичів. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. ст. 88 ЦПК України судові витрати , сплачені при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved