Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 28 січня 2014 року між ним та відповідачем укладено договір позики, згідно якого він надав позичальникові [PERSON] грошові кошти у сумі 4700 грн., які остання зобов’язалася повернути до 31 березня 2014 року, про що надала розписку. Своїх зобов`язань за вказаним договором відповідач належним чином не виконала, у вказаний строк суму позики не повернула. Просить стягнути з відповідача на його користь 4700 грн. позики та судові витрати у справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 28 січня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, за яким остання отримала грошові кошти у сумі 4700 грн. та зобов’язалася повернути їх позикодавцеві до 31 березня 2014 року. Наведене підтверджується розпискою позичальника від 28 січня 2014 року. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526, 527, 530, 532 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, належними сторонами та у встановлений у зобов`язанні строк. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України вказує, що позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Своїх зобов`язань за вказаним договором відповідач не виконала, у визначений договором строк позику в сумі 4700 грн. позикодавцеві не повернула. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, згідно до положень ст. 629, 1046, 1049 ЦК України відповідач зобов`язана повернути позивачу позику у сумі 4700 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved