Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

В липні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила постановити рішення яким визнати [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] - таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS], що є підставою для зняття з реєстрації за вищевказаною адресою [PERSON] - Відділом з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області; стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 704,80 грн. Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до ст. 130 ЦПК України, що підтверджується реєстром на відправлення рекомендованої кореспонденції (а.с.30), за зареєстрованим місцем проживання не проживає, а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Представник третьої особи Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника (а.с.31). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Встановлено, що позивачці [PERSON] на праві власності належить жилий будинок загальною площею 107,9 кв.м., жилою площею 67,3 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим 20 червня 2013 року державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвою Л.В., зареєстрованим в реєстрі за №1-827 (а.с.14). [PERSON] є єдиним власником житлового будинку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №5158635 від 20 червня 2013 року (а.с.15). Згідно довідки Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року №1650, з 06 листопада 2014 року в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], зареєстрований відповідач по справі [PERSON] (а.с.13). [PERSON] є сином близької подруги позивачки, на прохання якої [PERSON] зареєструвала відповідача у своєму будинку, бо це було необхідно йому для працевлаштування на хорошу роботу. Восени 2018 року [PERSON] вирішила оформити субсидію і почала готувати документи. Так виявилось, що позивачка не має права на субсидію оскільки за її адресою зареєстрований відповідач [PERSON] який є працездатним, не пенсіонер, не інвалід, а тому [PERSON] було відмовлено у наданні державної субсидії. Встановлено, що відповідач не є членом сім'ї позивачки, і з моменту реєстрації в спірному будинку не проживає, особистих речей в приміщенні не має, відповідач не сплачує комунальні послуги, не приймає участі в поточних косметичних ремонтах будинку, грошові кошти на утримання житлового будинку не надає. Реєстрація відповідача у будинку порушує права позивачки на розпорядження та володіння житлом. Вищевказані обставини також підтверджуються Актом про не проживання [PERSON] за підписами сусідів-свідків, засвідченому уповноваженою особою Головою вуличного комітету №107 Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області [PERSON] від 01 липня 2018 року (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Правила ст. 150 ЖК України, визначають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Тобто, для зняття з реєстрації місця проживання достатньо рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає у будинку без поважної причини, у позивачки виникли перешкоди в користуванні своїм майном, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS], що є підставою для зняття його з реєстрації за вищевказаною адресою. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивачки [PERSON] повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved