Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

в обґрунтування своїх вимог з урахуванням їх уточнення позивач зазначає, що наказом № 4 від 04.01.2013 року її прийнято на посаду підсобного робітника по догляду за собаками в притулку, який підпорядкований КП «Коломийська міська ритуальна служба». Даний факт також підтверджений наказом № 39 від 16.12.2014 року «Про утримання собак в притулку» та наказом від 12.01.2021 року, який в подальшому зник за вказівкою керівництва Коломийської міської ради. Згідно з наказом № 26 від 21.04.2021 року позивача звільнено із вказаної посади за відсутністю на роботі без поважних причин, тобто на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, а саме за невихід на роботу в якості підсобного робітника цвинтаря. Позивач зазначає, що в притулку вона здійснювала догляд за собаками, а на цвинтарі зовсім інша робота по прибиранню цвинтаря, що фактично є переводом на іншу роботу, то трудовий договір припиняється за п. 6 ст. 36 КЗпП України. Оскільки наказ про переведення її на роботу на цвинтар не видавався, то її звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України є незаконним. Вказує, що вона має переважне право на залишенні на роботі, оскільки є працівником з тривалим безперервним стажем роботи, 8,5 років працює в притулку для собак, жодного зауваження за неналежне виконання своїх обов`язків не мала. Причиною невиходу на роботу було те, що вона в цей час працював за своїм місцем роботи в притулку для собак. В повідомленні адміністрації відповідача від 16.04.2021 року вказано, що підприємство не стало переможним у тендерній процедурі на утримання притулку для безпритульних тварин, який вважався державною установою, однак, перейшов в підпорядкування фізичної особи-підприємця. У зв`язку з цим допустимим є скорочення чисельності працівників. Крім того, в її трудовій книжці міститься запис про прийняття її на роботу «Прийнято на роботу на посаду підсобного робітника», а в наказі № 4 від 04.01.2013 року значиться « [PERSON] прийняти на роботу на посаду підсобного робітника по догляду в притулку за собаками», тобто різні юридичні факти. Тому запис в її трудовій книжці повинен відповідати змісту наказу. Тому позивач просила поновити її на посаді підсобного робітника по догляду в притулку за собаками, стягнути з відповідача на її користь оплату за час вимушеного прогулу у розмірі 3 454 грн. за 15 днів вимушеного прогулу та внести зміни в запис в трудовій книжні про прийняття на роботу відповідно до наказу № 58. 28.05.2021 року позивачем подане до суду письмове клопотання, відповідно до якого просить залишити лише вимогу про поновлення на роботі та виключити вимогу про оплату за час вимушеного прогулу, а також виключити вимогу про виправлення запису в трудовій книжці у відповідності із наказом (а.с. 24-26). 19.10.2021 року позивачем надіслано до суду письмове клопотання, яким просить визнати незаконним перевід на іншу роботу та звільнення з роботи, поновити її на посаді підсобного робітника по догляду в притулку за собаками, стягнути з відповідача на її користь оплату за час вимушеного прогулу у розмірі 46 242 грн. (з 21.04. по 20.10.2021 року (а.с. 57)). В судовому засіданні позивач позовні вимоги із вказаних підстав підтримала та просить задовольнити вимоги з врахуванням їх уточнення. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач прийнята на роботу в КП «Коломийська міська ритуальна служба» 04.01.2013 року на посаду підсобного робітника. Твердження про те, що вона прийнята на роботу підсобного робітника по догляду за собаками, не відповідає дійсності, оскільки даної посади на підприємстві не існує, що підтверджується штатним розписом, а притулок для бродячих тварин не перебуває на балансі підприємства. Послуги по утриманню притулку для бродячих тварин підприємством надавались на підставі відповідних договорів, укладених з відділом управління комунальним майном Коломийської міської ради. На час дії вказаних договорів позивач та інші підсобні робітники підприємства були залучені до виконання робіт в притулку для бродячих тварин. Однак, у березні 2021 року переможцем тендеру на надання вищевказаних послуг оголошено іншого виконавця. У зв`язку з тим, що підприємство припинило надавати відповідні послуги, адміністрацією у письмові формі 15.04.2021 року повідомлено позивача та інших підсобних робітників про те, що їхнє місце праці знаходиться за фактичною адресою комунального підприємства «Коломийська міська ритуальна служба», а саме: м. Коломия, вул. Довбуша, 420, а не вихід на роботу буде вважатися прогулом, що тягне за собою порушення трудової дисципліни та є підставою для винесення догани. Від підпису про ознайомлення з даним повідомлення позивач відмовилася. 16.04.2021 року позивач не з`явилася без поважних причин на роботу за зазначеною адресою, що підтверджується службовою запискою, від пояснень щодо відсутності на робочому місці без поважних причин позивач відмовилася, про що складено відповідні акти. Тому її оголошено дисциплінарне стягнення у виді догани, про що видано наказ від 16.04.2021 року за № 20, від ознайомлення з яким позивач відмовилася, про що складено відповідний акт. Тоді ж позивачу повторно повідомлено, що її місце праці знаходиться за вказаною адресою зазначеного підприємства, а не вихід на роботу буде вважатися прогулом та є підставою для винесення догани та подальшого звільнення за п.4 ст. 40 КЗпП України. Однак, від підпису про ознайомлення з даним повідомленням позивач знову відмовився, про що складено відповідний акт. З 19.04.2021 року по 21.04.2021 року позивач також без поважних причин була відсутньою на робочу місці, що підтверджується службовою запискою та актом про відсутність на роботі, від пояснень щодо своєї відсутності вона повторно відмовилася, про що також складено відповідний акт. Тому у зв`язку із систематичним, грубим порушенням трудової дисципліни без поважних причин позивача звільнено з роботи згідно з п.4 ст. 40 КЗпП України, про що видано відповідний наказ від 21.04.2021 року № 26. Від підпису про ознайомлення з даним наказом позивач також відмовилася, про що складено акт. Всі розрахунки з [PERSON] проведено вчасно та в повному обсязі. У зв`язку з вищевказаним представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши сторін, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач з 04.01.2013 року працювала на посаді підсобного робітника (по догляду в притулку за собаками) в КП «Коломийська міська ритуальна служба» на підставі наказу № 4 від 04.01.2013 року (а.с. 7, 9). Згідно даними з штатного розпису працівників зазначеного підприємства на посаді підсобних робітників значились 3 особи (а.с.65). Послуги з тимчасової ізоляції тварин (послуги по утриманню притулку для бродячих тварин) надавалися КП «Коломийська міська ритуальна служба» на підставі договору № 8 від 17.01.2013 року, укладеного між відділом управління комунальним майном Коломийської міської ради та КП «Коломийська міська ритуальна служба», та в подальшому на підставі договору № 128 від 17.03.2020 року, укладеного між управлінням комунального господарства Коломийської міської ради та КП «Коломийська міська ритуальна служба» (а.с. 68-71). Згідно з додатковою угодою № 2 до договору № 128 від 17.03.2020 року, укладеною 06.01.2021 року, вказане підприємство забезпечує надання послуг з тимчасової ізоляції тварин (послуги по утриманню притулку для бродячих тварин) до проведення замовником процедури закупівлі на 2021 рік (а.с.66). 15.04.2021 року КП «Коломийська міська ритуальна служба» письмово повідомило [PERSON] про те, що у зв`язку з відсутністю фінансування на утримання притулку для безпритульних тварин, а саме у зв`язку з тим, що підприємство не стало переможцем у тендерній процедурі на надання даної послуги і фактичним утриманням притулку займається переможець тендерної процедури фізична особа-підприємець [PERSON] , її (позивача) місце праці знаходиться за фактичною адресою КП «Коломийська міська ритуальна служба», а саме: м. Коломия, вул. Довбуша, 420 . Тому невихід на роботу за вказаною адресою буде вважатися прогулом, що тягне за собою порушення трудової дисципліни та є підставою для винесення догани (а.с. 11, 72). Згідно з даними акту № 1, складеного 15.04.2021 року зазначеним підприємством, про відмову поставити підпис на підтвердження отримання повідомлення від 15.04.2021 року № 1, 2, 3, директор вказаного підприємства в присутності майстра [PERSON] та бухгалтера [PERSON] оголосив позивачу зміст повідомлення про її місце праці і передав один примірник цьому працівнику для ознайомлення та підпису, однак, позивач від підпису повідомлення відмовилася (а.с. 75). Відповідно до службової записки та акту № 2 від 16.04.2021 року, цього дня позивач без поважної причини більше трьох годин була відсутньою на робочому місці за адресою підприємства в м. Коломия, по вул. Довбуша, 420 , а згідно акту № 3 від 16.04.2021 року позивач відмовилася від подання письмового пояснення про відсутність на робочому місці 16.04.2021 року за адресою підприємства (а.с. 76, 77, 78). Згідно із наказом № 20 від 16.04.2021 року позивачу оголошено догану за порушення трудової дисципліни (а.с. 79). Даними акту № 4 від 16.04.2021 року підтверджується, що позивач відмовилася від підпису про ознайомлення з даним наказом (а.с. 80). Відповідно до письмового повідомлення № 4 від 16.04.2021 року [PERSON] повторно повідомлено про те, що її місце праці знаходиться за фактичною адресою КП «Коломийська міська ритуальна служба», а саме: м. Коломия, вул. Довбуша, 420, а тому невихід на роботу за вказаною адресою буде вважатися прогулом, що тягне за собою порушення трудової дисципліни та є підставою для винесення догани та подальшого звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 81). Позивач відмовилася від підписання даного повідомлення, про що складено відповідний акт (а.с. 84). Відповідно до службової записки та актів № 5 та № 6 від 21.04 2021 року позивач була відсутньою на робочу місці 19, 20 та 21 квітня 2021 року, що за адресою підприємства: м. Коломия, вул. Довбуша, 420 , та відмовилася надати письмові пояснення (а.с.85, 86, 87). Відповідно до наказу № 26 від 21.04.2021 року позивач звільнена з посади підсобного робітника на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із порушенням трудової дисципліни, за відсутність на роботі без поважних причин (а.с. 6, 88). Відповідно до акту № 7, складеного 21.04.2021 року працівниками вказаного підприємства, позивачу вручено наказ про звільнення для ознайомлення, від підписання про ознайомлення позивач відмовилася (а.с. 89). Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно та сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з ким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Згідно зі ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Пунктом 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин ( наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Таким чином, у п. 4 ст.40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника. Факт прогулу позивача 16, 19, 20 та 21 квітня 2021 року підтверджується наданими відповідачем та дослідженими судом під час розгляду справи доказами, зокрема, службовими записками від 16.04. та 21.04.2021 року, складеними службовими особами відповідача (а.с. 76, 85), актами № 2 та № 5 від 16.04. та 21.04.2021 року про відсутність позивача на роботі за адресою підприємства в м. Коломия, вул. Довбуша, 420 (а.с. 77, 86), актами № 3 та № 6 від 16.04. та 21.04.2021 року про відмову надати письмові пояснення про причини відсутності на робочому місці за адресою підприємства (а.с. 78, 87). На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позивач правомірно звільнена з роботи на підставі п. 4 ст.40 КЗпП України у зв`язку із систематичним порушенням нею трудової дисципліни, а саме через її неодноразову відсутність на роботі без поважних причин. Тому в задоволені позову слід відмовити. Доводи позивача про те, що її переведено на іншу роботу без її згоди та звільнено за прогул, якого не існувало, а також те, що вона оформлена і фактично працювала в притулку по догляду за собаками [ADDRESS] , а не підсобним робітником на цвинтарі по вул. Довбуша, 420 , не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається зі штатного розпису працівників КП «Коломийська міська ритуальна служба» за 2013 рік (а.с. 65), такої посади як підсобний робітник по догляду в притулку за собаками, даним штатним розписом не передбачено. Доведеним є також той факт, що притулок для бродячих тварин в [ADDRESS] , не знаходиться на балансі відповідача, а послуги з утримання тварин підприємством надавалися на підставі відповідних договорів. Тимчасове залучення підсобних робітників підприємства до виконання робіт у притулку для бродячих тварин та повідомлення робітників після проведення процедури закупівлі послуги з тимчасової ізоляції тварин (послуги по утриманню притулку для бродячих тварин) про те, що їхнє місце праці знаходиться за фактичною адресою КП «Коломийська міська ритуальна служба» не є переводом на іншу роботу, як вважає позивач, та не потребувало її згоди. Твердження позивача про те, що вона має переважне право згідно з п. 3 ст. 42 КЗпП України на залишення на своїй роботі, є помилковим, оскільки, як зазначено вище, притулок не знаходиться на балансі КП «Коломийська міська ритуальна служба», з яким позивач перебувала у трудових відносинах. Після проведення процедури закупівлі послуги з тимчасової ізоляції тварин (послуги по утриманню притулку для бродячих тварин) фактичним утриманням притулку займається переможець тендерної процедури ФОП [PERSON] , а тому з приводу працевлаштування в даному притулку позивачу слід звертатися саме до ФОП [PERSON] . На підставі ст.ст.40, 41, 139, 141 КЗпП України,

Outcome: dismissed