Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

В мотивуванні свої вимог позивач вказав, відповідно до укладеного договору №HAXRRX01421095н від 06.04.2007р., відповідач отримав кредит у сумі 2324.40грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушенні зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач має заборгованість - 9681.35грн. Таким чином позивач на підставі вимог ст.1050 ЦК України вимагає: - стягнути з відповідач на користь позивача заборгованість у розмірі 9681.35грн за кредитним договором. Відповідачв наданих запереченнях позовні вимоги не визнав. В запереченнях відповіджач послався на строк позовної давності та про його застосування судом для даних правовідносин. Представник позивача на позові наполягав. В пояснення вказала, що відповідачем не виконанні умови договору та строк позовної давності за домовленості торін складає 5ть років. Відповідач позовні вимоги не визнав. В пояснені вказав, що він небув ознайомлених с умовами кретиту та їх не підписував. Дослідивши та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, судом встановлені наступні оьставини та факти: Відповідно до вказаних вимог закону, позивач наведеними доказами матеріалів справи доказано, укладення договору №HAXRRX01421095н від 06.04.2007р., згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 2324.40грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Отже, між сторонами виникли права та обовязку на підставі договору визначені ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредитні кошти (кредит) - позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За вимогами ст.ст. 11, 13 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори і інші правочини. Особа здійснює цивільні права і обовязки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Тому, позивач зобов'язання за договором виконав належним чином у вигляді наданого кредитного ліміту платіжної картки. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до договору, позичальник зобов'язаний повертати кредит щомісяця в строки визначені договором, тобто вчиняти дії в межах виконання договірних зобовязань. На час зверення до суду по договору кредиту є заборгованість відповідача перед позивачем а саме: за період часу з 14.02.2009р. по 30.06.2011р. у сумі 9681.35грн. Отже, наявна заборгованість за кредитом відповідача свідчить про порушення прав позивача, що визначено ст..610 ЦК України. Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто - неналежне виконання. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язанні якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлену договором або Законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином наявна заборгованість по оплаті передбачених договором платежів свідчить про невиконання відповідачем своїх зобовязань по договору, що дає право вимоги позивача та звернення до суду за захистом своїх прав. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правої наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1050 ЦК України визначено: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Отже, сукупність доказів, щодо заборгованості відповідоча перед позивачем в межах виконання умов договору, яки свідчать про невиконання умов договору з боку відповідача згідно наданого розрахунку заборгованості відповідача, відповідно до вказаних норм закону є підставою для задоволення вимог. Щодо правової позиції позивача про застуосвання строку позовної давності та неознайомлення його з умовани договору, суд вважає таку правову позицію хибною. Так як, згідно с завою на отримання кредиту, відповідач ознайомився з умовами кредиту. Якими передбачено згоду сторін на зміну строку позовної давності до пяти років згідно п.5.5 умов надання поживчого кредиту фізичним особам. Вимогами статей 259 ч.1 ЦК України визначено: Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Таким чином, з урахування заяви та умов отримання споживчого кредиту сторони досягли згоди, щодо збільшення строку позовної давності, що було ояормлено у письмовій формі.

Outcome: approved