Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

В квітні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 5 травня 2003 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з ним, він її виховує і матеріально утримує. Відповідачка з моменту припинення шлюбних відносин з серпня 2012 року матеріальної допомоги на утримання дитини на надає, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працевлаштована на шахті. Просив стягнути з відповідачки аліменти на його користь на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідачки, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Заочним рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки від 9 серпня 2013 року позов [PERSON] задоволений: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 8 квітня 2013 року та до повноліття дочки, з урахуванням добровільно сплачених сум аліментів [PERSON] за її заявою із заробітної плати; стягнуто з [PERSON] судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. на користь держави; рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову позивачу у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права і, зокрема на те, що рішення ухвалено судом без врахування її матеріального становища як платника аліментів, а також того, що дочка проживає разом з позивачем, який є власником серйозного господарства, що складається з овець, свиней та курей, яке при розлученні вона залишила позивачу; крім того, позивач отримує пенсію в розмірі більш ніж 4000 грн. та регресні виплати в розмірі 1250 грн.; вона працює на ВП «Шахтоуправління ім. С.М. Кірова та її заробітна плата становить в середньому 1550 грн. та є трохи вищою за прожитковий мінімум для працездатних осіб; апелянт також вважає, що в даному випадку відсутній спір з приводу сплати аліментів, оскільки нею подана заява за місцем роботи про утримання з її заробітної плати аліментів в добровільному порядку; суд безпідставно не взяв до уваги наявність у неї дочки від першого шлюбу, про яку вона також піклується. Відповідачка у судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити. Позивач у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що після припинення сумісного життя батьків, неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], залишилась проживати з батьком і знаходиться на його утриманні і вихованні; батьки дитини не досягли добровільної згоди у не уклали договір про сплату аліментів на дитину; крім того батьки неповнолітньої дитини не досягли домовленості між собою про способи участі матері, яка проживає окремо від дитини, у її утриманні в грошовій або в натуральній формі; не зважаючи на те, що мати добровільно виконує обов'язок по утриманню дитини, батько дитини, з яким вона проживає, як стягувач аліментів, за приписами ст.ст. 180-181 СК України може в будь-який час звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Проте з такими висновками погодитись неможливо. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначені способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. Одним із способів добровільного виконання матір'ю, батьком свого обов'язку утримувати дитину є відрахування аліментів на дитину за ініціативи платника (стаття 187 СК України). З аналізу зазначених норм вбачається, що примусовий порядок стягнення аліментів має бути способом захисту, а не способом зведення рахунків. Тому, якщо, наприклад, батько добровільно сплачує дитині аліменти у сумі, достатній для задоволення її розумових потреб, у позові матері про примусове стягнення аліментів має бути відмовлено. Частиною другою статті 18 СК України передбачено, що суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 5 травня 2003 року, від якого мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Судом також встановлено, що подружжя припинили сумісне життя у серпні 2012 року і з того часу проживають окремо і не ведуть спільного господарства. Судом також встановлено, що [PERSON] проживає на території селищної ради за адресою: [ADDRESS] і разом з ним проживають діти: дочка [PERSON] та [PERSON], [INFO]; дружина [PERSON] не проживає з чоловіком і дітьми за цією адресою з серпня 2012 року, що підтверджено актом обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Пролетарської селищної ради. Зазначені обставини відповідачкою не заперечувались. Разом з тим судом першої інстанції також встановлено, що відповідачка працює бункеровщицею у відокремленому підрозділі «Шахта ім. С.М. Кірова» ДП «Макіїввугілля» і її середньомісячна заробітна плата складає 2229.67 грн., з якої за заявою відповідачки від 11 квітня 2013 року відраховуються аліменти в розмірі 25%. У судовому засіданні апеляційного суду позивач [PERSON] пояснив, що дійсно він щомісячно отримує аліменти на утримання дочки [PERSON], які перераховує підприємство, на якому працює відповідачка і претензій щодо розміру аліментів не має. Таким чином, апеляційний суд вважає, що між батьками - сторонами по справі досягнута домовленість про сплату аліментів на спільну дитину. Виходячи із зазначених норм матеріального права та встановлених обставин апеляційний суд вважає, що висновок суду про примусове стягнення аліментів з відповідачки є безпідставним, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed