Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що є спадкоємцем майна першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 11.10.2010 року. Позивачка вчасно прийняла спадщину. В подальшому вона звернулася до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок їй було відмовлено. Позивачка не може оформити спадщину після смерті чоловіка, оскільки спадкодавець не виготовив правовстановлюючі документи на майно. Також в написанні анкетних даних її чоловіка у різних правовстановлюючих документах були допущені неточності, а саме: замість «Концемал Леонтій» вказали «Концемал Леонід». За даних обставин позивачка звернулася до суду з позовом та просить суд його задоволити, прийнявши рішення про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування. Позивачка не зявилася в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без її участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача не зявився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов визнає та просить справу розглядати без його участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін, які не зявилися. Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 11 жовтня 2010 року помер чоловік позивачки - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається в тому числі й з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Вишнева, 27, смт. Клевань Рівненського району Рівненської області. Спадкоємцем даного майна є позивачка (як дружина) спадкодавця [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України. Інші спадкоємці за законом чи заповітом відсутні. Позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON], подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за останнім місцем проживання спадкодавця, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 27306928 від 22 червня 2011 року, з якого вбачається, що у спадковому реєстрі за № 51329941 зареєстрована спадкова справа Рівненською районною державною нотаріальною конторою. В судовому засідання були оглянуті матеріали спадкової справи. Однак, одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі позивачка не може, оскільки відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавця на вказаний вище житловий будинок, про що зазначається в постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій. За даних обставин позивачка звернулася до суду з позовом та просить суд його задоволити, визнавши за нею право власності на майно в порядку спадкування за законом. Крім того, в написанні анкетних даних її чоловіка у різних правовстановлюючих документах були допущені неточності, а саме: замість «Концемал Леонтій» вказали «Концемал Леонід». Доказами того, що дане будинковолодіння було побудоване за час шлюбу та належав як спадкодавцеві, так і позивачці, є наступні документи. Згідно довідки № 196/02-19/16 від 04.03.2016 р., виданої Клеванською селищною радою Рівненського району Рівненської області житловий будинок що знаходиться в смт. Клевань, по вул. Вишнева, 27, Рівненського району Рівненської області обліковується за померлим - [PERSON]. За положеннями пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 р. „Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, суди мають враховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. Згідно довідки № 17 від 14 січня 2016 року, виданої Клеванською селищною радою Рівненського району Рівненської області за [PERSON] згідно земельно- кадастрової документації обліковується земельна ділянка площею 0,09 га для будівництва житлового будинку та обслуговування господарських будівель та споруд. Згідно договору про передачу в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку... від 10.12.1963 р. та рішення виконкому Клеванської селищної Ради депутатів трудящих №34 від 29.11.1963 р. громадянину [PERSON] була відведена земельна ділянка в безстрокове користування для індивідуального будівництва. Крім того, факт володіння [PERSON] житловим будинком підтверджується паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 27, по вул. Вишнева, в смт. Клевань Рівненського району Рівненської області, виготовлений Комунальним підприємством «Рівненське обласне БТІ Рівненської обласної ради» станом на 23 грудня 2015 року, де власником зазначений [PERSON]. Будинковолодіння є 1962 року забудови. Оскільки рік забудови майна зазначається зі слів замовника на виготовлення вищевказаного документа і очевидним є те, що будівництво будинковолодіння закінчилося на час, коли державна реєстрація речових прав не була обовязковою умовою виникнення права власності на майно, то суд вважає доведеним той факт, що за життя спадкодавцем було набуте право власності на вищевказане нерухоме майно. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (Глава 10) встановлено: 4.18. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачка вчасно прийняла спадщину після смерті спадкодавця, про що стверджують наявні письмові докази: копія спадково справи. Позивачка є спадкоємцем майна за законом. Також суд зважає, що набуте майно є спільною сумісною власністю. Тому частка позивачки у спільній сумісній власності подружжя складає 1/2 частину вказаного будинковолодіння; а решта 1/2 частину будинковолодіння переходить у власність позивачки в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. Хоча позивачка не зазначила про дану обставину в позовній заяві, проте це не може бути підставою для відмови в задоволенні її позовних вимог. Адже недостатнє обґрунтування позову не може бути підставою для його відмови за умови, що в матеріалах справи містяться докази, достатні для прийняття рішення про його задоволення; і задоволення позову не порушуватиме права інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частина 1 ст.1297 встановлює, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Стаття 1299 проголошує, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Єдиним способом оформити власність на успадковане майно є звернення за захистом свого права до суду. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. До задоволення також підлягають заявлені вимоги про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, зокрема, договору від 10.12.1963 року, рішення виконкому Клеванської селищної ради від 29.11.1963 року. Суд не вбачає підстав для встановлення факту належності особі технічного паспорта щодо будинковолодіння, оскільки такий не є правовстановлюючим документом. Зважаючи на наведене суд вважає, що заявлений позов про визнання права власності на майно в порядку спадкування є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає до задоволення; а позов про встановлення фактів, що мають юридичне значення підлягає до часткового задоволення.

Outcome: dismissed