Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

В квітні 2021 року представник позивача АТ «СК «Країна» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 52805,00 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 21.01.2020 року о 13-45 год. на 34 км автодороги Н-01 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Кіа» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Обухівського районного суду Київської області від 31.01.2020 року у справі № 372/316/20, відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а також постановою Обухівського районного суду Київської області від 17.02.2020 року у справі № 372/316/20, відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Власнику автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] було завдано матеріальний збиток, та в зв`язку з тим, що відповідальність відповідача була застрахована в АТ «СК «Країна» згідно полісу № АО/3631288, представник за довіреністю власника автомобіля - [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно проведеного огляду пошкодженого автомобіля та заяви представника потерпілого від 01.07.2020 року було погоджено розмір страхового відшкодування в сумі 52805,00 грн. Розглянувши подані документи, позивачем було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком, за страховим актом було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 52805,00 грн., та, відповідно до платіжного доручення № 7719 від 15.07.2020 року, [PERSON] , як представнику потерпілого, було перераховано суму відшкодування в зазначеному розмірі. Позивач вказує, що за вимогами закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого автомобіля, якщо він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач в порушення вимог закону та правил дорожнього руху, спричинивши аварію, перебував при цьому в стані алкогольного сп`яніння, в добровільному порядку шкоду не відшкодував, а відтак має сплатити страховій компанії в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.05.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В червні 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в разі наявності доказів розміру матеріальної шкоди, позовні вимоги задовольнити частково. У відзиві зазначено, що позивачем було безпідставно здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] , та розмір матеріальної шкоди не підтверджено належними засобами доказування, а відтак сума страхового відшкодування є завищеною. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.07.2021 року, було вирішено перейти до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та наполягав на задоволенні позовних вимог, вказуючи, що позивачем було правомірно нараховано та виплачено потерпілій стороні суму страхового відшкодування, а стороною відповідача цей розмір спростовано не було, а відтак заперечення на позов є безпідставними. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали частково, вказавши, що розмір страхового відшкодування не підтверджений належними доказами. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача. Суд, вислухавши пояснення відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 21.01.2020 року о 13-45 год. на 34 км автодороги Н-01 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Кіа» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Обухівського районного суду Київської області від 31.01.2020 року у справі № 372/316/20, відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Крім того, постановою Обухівського районного суду Київської області від 17.02.2020 року у справі № 372/316/20, відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Власнику автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] було завдано матеріальний збиток, та в зв`язку з тим, що відповідальність відповідача була застрахована в АТ «СК «Країна» згідно полісу № АО/3631288, представник за довіреністю власника автомобіля - [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до аварійного сертифікату № 72-R/65/7 про оцінку вартості автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] в пошкодженому стані від 21.01.2020 року, було встановлено, що ринкова вартість автомобіля складає суму в розмірі 87110,33 грн., а ринкова вартість пошкодженого об`єкта оцінки складає суму в розмірі 35089,01 грн. Згідно проведеного огляду пошкодженого автомобіля, заяви представника потерпілого [PERSON] від 01.07.2020 року було погоджено розмір страхового відшкодування в сумі 52805,00 грн. Позивачем було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком, та за страховим актом № 99-75/57400/3.2.29 від 15.07.2020 року було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 52805,00 грн., та, відповідно до платіжного доручення № 7719 від 15.07.2020 року, [PERSON] , як представнику потерпілого за довіреністю, - страховою компанією було перераховано суму відшкодування в зазначеному розмірі. Доказів оскарження стороною відповідача зазначеного акту страхової компанії у встановленому законом порядку матеріали справи не містять, як і відсутні докази, які б вказували на завищений розмір виплаченої суми страховою компанією потерпілій особі та які б спростовували розмір завданого збитку. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач в порушення вимог закону та правил дорожнього руху, спричинивши аварію, перебував при цьому в стані алкогольного сп`яніння, в добровільному порядку шкоду не відшкодував, а відтак має сплатити страховій компанії в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування. Заперечуючи проти позову сторона відповідача вказувала, зокрема, на те, що розмір завданої шкоди є завищеним, належними доказами не підтверджений, а відтак відсутні підстави для його задоволення в пред`явленій до стягнення сумі. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з пунктом 38.1.1. (пп «а») Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених страховиком на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. До страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. В ході розгляду справи позивачем доведено факт завдання шкоди саме з вини відповідача, протиправність дій відповідача, та причинний зв`язок між ними. Крім того, судом встановлено, що страховою компанією на підставі огляду транспортного засобу, висновків аварійного сертифікату, та за погодженням із потерпілою стороною було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 52805,00 грн., яка на підставі страхового акту була виплачена потерпілій стороні належним чином. Доказів, які б вказували на порушення страховою компанією порядку нарахування та визначення суми страхового відшкодування в ході розгляду справи судом не встановлено. Стороною відповідача в ході розгляду справи не спростовано розмір страхового відшкодування, та не надано суду будь-яких доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на завищення даної суми та її виплату неналежній особі. Крім того, в ході розгляду справи судом було роз`яснено про можливість призначення у справі відповідної судової експерти з метою встановлення розміру завданої шкоди, однак, стороною відповідача будь-яких клопотань в цій частині заявлено не було, а відтак доводи та обґрунтування позову в частині суми відшкодування в ході розгляду справи не спростовані. Суд відмічає, що інші наведені відповідачем доводи в обґрунтування своїх заперечень на позовні вимоги не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що внаслідок компенсації позивачем шкоди потерпілій стороні у дорожньо-транспортній пригоді, винуватцем якої є відповідач, який при цьому перебував в стані алкогольного сп`яніння, позивач набув право вимоги до відповідача, розмір виплаченого страхового відшкодування стороною відповідача не спростовано, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2270,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved