Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

В квітні 2015 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з вище вказаним позовом, в якому зазначала, що 29 листопада 2013 р., біля 14.00 годин водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], належним на праві власності ПАТ «Одесагаз» рухався по вул. Перемоги, смт Овідіополь, Одеської області. При виїзді на головну дорогу, якою є вул. [PERSON], не надав переваги у русі автомобілю [NUMBER] під її керуванням. В результаті дорожньо-транспортної пригоди належний їй автомобіль отримав механічні пошкодження, а їй як власнику названого вище автомобіля була завдана матеріальна шкода у сумі 58097 грн. 86 коп. Постановою Овідіопольського районного суду від 09.12.2013 р. [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди . Страховою компанією «Універсальна» їй було відшкодовано 49333 грн. 39 коп. решта, а саме 8764 грн.47 коп. залишилось не відшкодованими і в добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати вказану суму грошей. Крім матеріальної шкоди, їй також була завдана і моральна шкода, яка проявилась у порушенні її звичайного стану життя, хвилюваннях та переживаннях, повязаних з вказаною дорожньою пригодою. Моральну шкоду оцінила в 20 000 грн. Із зазначених вище підстав просила суд стягнути з відповідача на її користь 8764грн. 47 коп. матеріальної шкоди та 20 000 грн. моральної шкоди. У лютому 2016 р. позивачка позовні вимоги уточнила та просила суд крім зазначеної вище матеріальної та моральної шкоди, стягнути з відповідача на її користь 6034 грн. збитків від інфляції, 22 % вартість завданих реальних збитків, що складає 3544грн.70 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, при цьому пояснила, що дійсно автомобіль [NUMBER] належить відповідачу. На час дорожньої пригоди вказаним автомобілем керував [PERSON] (третя особа на стороні відповідача), який знаходився на час керування вказаним автомобілем у трудових відносинах з відповідачем. Не заперечувала, що дорожньо-транспортна пригода трапилась з вини [PERSON]. Разом з тим, вважала, що страховою компанією «Універсальна» позивачу повністю відшкодована шкода, яка була позивачем отримана в результаті вищевказаною дорожньої пригоди. Документи, на які посилається позивачка, як на підтвердження витрат на відновлення автомобіля позивача після дорожньо-транспортної пригоди у сумі 8764 грн.47 коп. вважала не належними, оскільки рахунок СЧ-310659 від 08.04.2014 р. був сплачений тільки 07.05.2014 р., рахунок СЧ-310637 від 08.04.2014 р. не підписаний покупцем та відсутня квитанція про оплату вказаного рахунку, видаткова накладна №РЗ-0000522, на підставі якої виданий рахунок №СЧ-309168 не підписаний сторонами. Представник відповідача також вважала, що при визначенні розміру страхового відшкодування, позивачка навмисно скрила факт дорожньо-транспортної пригоди з участю належного позивачу автомобіля, яка мала місце 19.05.2013 р., та в результаті якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Невизнання відповідачем моральної шкоди, представник відповідача аргументувала тим, що позивачкою не доведено факт отримання нею моральної шкоди від відповідача. Вважала, що моральна шкода позивачу завдана ТОВ «Адіс-Мотор», яке тривалий час ремонтувало автомобіль позивача. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] позов не визнав з тих же підстав, що і відповідач. Заслухавши пояснення сторін, дослідив письмові докази по справі, суд вважає, що позов у частині стягнення матеріальної шкоди у сумі 8764 грн.47 коп., збитків від інфляції у сумі 6487 грн.20 коп. та моральної шкоди підлягає задоволенню, а в частині стягнення 22% від вартості завданих реальних збитків задоволенню не підлягає з наступних підстав: Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі, особою яка її завдала. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 1187 ч.1, 2 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, договір оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено і не заперечується сторонами, що 29.11.2013 р., біля 14.00 годин, з вини третьої особи [PERSON], який знаходився у трудових відносинах з відповідачем ПАТ «Одесагаз», та керував належним відповідачу автомобілем [NUMBER] на перехресті вулиць Перемоги та [PERSON] в смт Овідіополь трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої, належний на праві власності позивачу автомобіль «ПЕЖО-408» отримав механічні пошкодження, а позивач як володілець вказаного автомобіля отримала матеріальну шкоду у розмірі 58097 грн. 86 коп., що підтверджується Актом виконаних робіт по відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], проведених ТОВ «АДІС-Мотор» № РС-0002139 від 25.03.14 та №РС-00033695 від 08.04.2014 р., рахунком №СЧ-310637 від 08.04.2014 р., видатковою накладною №РЗ-0000522 від 24.03.2014 р. З вказаної вище суми 49333,39 грн. відшкодовано страховою компанією «Універсальна» (платіжне доручення № 51298 від 05.02.2014 р). Не відшкодованими залишилось 8764 грн. 47 коп., в звязку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Доводи представника відповідача та третьої особи, що позивачем суду надані неналежні документи, які підтверджують вказану шкоду, а також доводи в тій частині, що при визначені розміру шкоди не враховувались пошкодження автомобіля «Пежо-408» отримані під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19 травня 2013 р., суд до уваги не приймає, оскільки ні представником відповідача, ні третьою особою суду не наданого жодного допустимого доказу, не дивлячись на те, що суд сприяв відповідачу у наданні належних доказів шляхом призначення та проведення судової авто-товарознавчої експертизи. Суд також вважає, що позивачем наданий вірний розрахунок збитків в результаті інфляції від суми 8764 грн. 47 коп., який склав 6487 грн. 20 коп. Вказана сума грошей, яка виникла в результаті інфляції відповідачем та третьої особою не заперечувалась, у звязку з чим позов у цій частині також підлягає задоволенню. Суд також вважає, що позивачем доведено, що в результаті неправомірних дій відповідача володільця джерела підвищеної небезпеки йому була завдана моральна шкода, яка проявилась у порушенні звичайного стану життя позивача, хвилюваннях, переживаннях, повязаних з дорожньою пригодою, яка мала місце 29.11.2013 р. і находить можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 5000 грн. Доводи представника відповідача, що відповідач не повинен нести відповідальність по моральній шкоді, що таку шкоду повинен нести ТОВ «АДІС-Мотор», який затягнув ремонт автомобіля після вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, суд до уваги не приймає, оскільки вказане ТОВ не є володільцем джерела підвищеної небезпеки. Те що спричинення моральної шкоди несе відповідальність володілець джерела підвищеної небезпеки зазначено і в правовій позиції Верховного Суду України (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06.11.2013 р. по справі за позовом до АТЗТ «Торговий дім Астрон» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньої пригоди). Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь 22% від вартості 22% від вартості реальних збитків, то ця вимога задоволенню не підлягає, оскільки випливає з зобовязального права, а в даному випадку розглядається спір про відшкодування шкоди . Суд також вважає, що відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь судових витрат по справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору за подачу позову та витрат на правову допомогу і находить можливим стягнути з відповідача на користь позивача 487 грн. 20 коп. сплаченого судового збору за подачу позову до суду (а.с.2, 3), витрат на правову допомогу у сумі 6000 грн., а всього 6487 грн. 20 коп. Що стосується вимоги позивача про стягнення 900 грн. за надану їй правову допомогу по іншій цивільній справі за її позовом до ПАТ «Одесагаз», то ця вимога на думку суду задоволенню не підлягає, оскільки стягнення (не стягнення) вказаних судових витрат повинно було бути вирішене по цивільній справі, по якій вони були понесені.

Outcome: partial