Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 12 листопада 2008 року помер його дідусь [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. Церковна, 13 в с. Довжок Новоселицького району. Спадщину після його смерті на 3/8 частки домоволодіння він своєчасно прийняв як спадкоємець за заповітом. Спадщину на обовязкову долю, яка склала 1/8 частку домоволодіння прийняла непрацездатна дружина спадкодавця [PERSON], яка померла 28 січня 2012 року. Після її смерті відкрилася спадщина на 5/8 частки домоволодіння. Він як спадкоємець за заповітом спадщину прийняв своєчасно, але оскільки спадкодавці не отримали при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, він не може оформити на себе право власності на спадкове майно. Просив суд визнати за ним в порядку спадкування право власності на домоволодіння. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позов визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району Чернівецької області № 449 від 20 вересня 2016 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташоване по вул. Церковна, № 13 в с. Довжок Новоселицького району Чернівецької області відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали подружжя [PERSON] та [PERSON], в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/2 частці домоволодіння. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1978 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в Черленівській сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що вказане домоволодіння побудовано відповідно до діючого на час його будівництва законодавства, належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. 12 листопада 2008 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на його долю в колишньому колгоспному дворі, а саме 1/2 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до заповіту, який був складений 05 травня 1998 року та посвідчений секретарем Довжоцької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповів позивачу [PERSON] все своє майно. Спадщину після смерті [PERSON] на 3/8 частки домоволодіння позивач прийняв своєчасно як спадкоємець за заповітом, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Спадщину на обовязкову долю, яка склала 1/8 частку домоволодіння, прийняла непрацездатна дружина спадкодавця [PERSON], яка на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 452 від 20 вересня 2016 року. 28 січня 2012 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на 5/8 частки вказаного домоволодіння, а саме на її долю в колишньому колгоспному дворі, що складає 1/2 частку домоволодіння та 1/8 частку домоволодіння, яку вона успадкувала як обовязкову долю у спадщині після смерті свого чоловіка [PERSON]. Відповідно до заповіту, який був складений 05 травня 1998 року та посвідчений секретарем Довжоцької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] все своє майно. Спадщину за заповітом після смерті [PERSON] позивач прийняв своєчасно, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини. Однак, у звязку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON], спадщину прийняв своєчасно, то право власності на домоволодіння слід визнати за ним в порядку спадкування. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1241, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved