Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є власником будинку по вул. Центральна, 15, в с. Голишів Рівненського району Рівненської області. В будинку зареєстрована відповідачка, але вона ніколи в будинку не проживала. Відповідачка не оплачує послуги за користування житловим приміщення, не здійснює в ньому поточного ремонту, не користується ним. За таких умов позивач звернувся до суду з даним позовом та покликаючись на ст.ст. 4-5, 175 ЦПК України, ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» просить суд його задовольнити, визнавши відповідачку такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати. Позивач позов підтримав. Пояснив суду, що відповідачка була зареєстрована в будинку, однак там не проживала. Зазначає, що вона приїхала в Україну з Російської Федерації, де постійно проживає, щоб доглянути за хворим батьком. З метою дотримання законодавства вона зареєструвалася в будинку позивача, але фактично вона проживала в іншому населеному пункті та доглядала за батьком. Однак вона не знялася з реєстраційного обліку, і на даний час виїхала до Росії. Це змусило позивача звернутися до суду з метою захисту своїх прав. В подальшому позивач просив справу розглядати без його участі. У разі неявки відповідачки не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник позивача позов підтримав та пояснив суду про обставини, що описані вище. Відповідно до усної заяви, в подальшому просить справу розглядати без його участі. Відповідачка повторно не зявилась в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачка є належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачка мала можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі, відзив на позов до суду не подала, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Судом приймається до уваги, що за положеннями ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником будинку № 15, по вул. Центральна, в с. Голишів Рівненського району Рівненської області. В будинку зареєстрована відповідачка. Проте з часу реєстрації відповідачка не проживала в будинку, не користувався ним, не оплачувала послуги за користування будинком. Позивач пояснив суду, що відповідачка була зареєстрована в будинку, однак там не проживала. Зазначає, що фактично вона проживала в іншому населеному пункті та доглядала за хворим батьком. Дані обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON] Отже, при розгляді справи були підтверджені доводи позивача про те, що відповідачка з часу реєстрації не користувався будинком, не сплачувала за житлово-комунальні послуги, не користується цим будинком і на даний час. Відповідно до статті 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. В ході розгляду справи було встановлено, що відповідачка не належала та не належить до членів сімї позивача. Таким чином в ході розгляду справи були встановлені обставини, які дають підстави для задоволення заявленого позову. Судом встановлено, що відповідачка втратила право на користування житлом позивача. Позивач покликався на положення ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», та просив задоволити позов з огляду на приписи зазначених норм. Суд не погоджується з посиланнями позивача на норми ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР. Норми ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР застосовуються щодо користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, і не можуть бути застосовані до даних правовідносин. Адже правовідносини між позивачем та відповідачкою виникли з приводу користування будинком, який належить позивачеві на праві власності, і не належить до державного і громадського житлового фонду. Окрім того, у разі вибуття відповідачки на інше постійне місце проживання до іншого населеного пункту не можуть застосовуватися приписи ст. 72 ЖК України. Тому доречним є застосування положень ст. 107 ЖК України. Зважаючи на наведене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, як того вимагає ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення, оскільки він є обґрунтованим і доведеним. Порядок розподілу судових витрат відбувається за правилами ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved