Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

В квітні 2019 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Краснокутської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала , що в червні 2014 р. помер її чоловік [PERSON] ,який на праві приватної власності мав земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку ,господарських будівель та споруд та 2/3 частини житлового будинку , що розташовані по [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на майно. Позивач має намір оформити спадщину та успадкувати земельну ділянку та частину житлового будинку , однак , в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо , оскільки нотаріус відмовив в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно. У судове засідання позивач не з`явилася , подала заяву слухати справу у її відсутність , позов підтримала , просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , позов визнав. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану РС Краснокутського РУЮ у Харківській області від 01.07.2014 р. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого Краснокутською селищною радою від 30.11.2014 р. , [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями загальною площею 78,50 кв.м по [ADDRESS] . Витягом про державну реєстрацію РКП « Краснокутське БТІ « від 12.12.2012 р. [PERSON] є власником вище вказаного житлового будинку. Згідно договору дарування , посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу від 26.12.2012 року , [PERSON] подарував [PERSON] 1/3 частину житлового будинку з частиною господарських споруд по [ADDRESS] . Договір дарування зареєстровано у Державному реєстрі правочинів 26.12.2014 р. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0, 0700 га для будівництва і обслуговування жилого будинку і споруд по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина , яка складається з 2/3 частин житлового будинку та земельної ділянки площею 0, 0700 га по [ADDRESS] , що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини. Після [PERSON] спадкоємцем першої черги є його дружина [PERSON] Син [PERSON] подав до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області заяву , яка зареєстрована у книзі обліку спадкових справ від 14.11.2014 р. за № 728 , про відмову від належної йому частки у спадщині після смерті батька. Позивач своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка , де була відкрита спадкова справа № 306/2014 . Однак, постановою Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 11.04.2019 р., [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] відмовлено, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно . У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Таким чином, спадкування майна [PERSON] здійснюється за законом, і, відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач являється спадкоємцем першої черги. Факт перебування в зареєстрованому шлюбі позивача зі спадкодавцем на момент смерті підтверджує свідоцтво про одруження виданого Мурафською сільською радою від 26.07.1960 р. Частиною 1 ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п.5 ч.1 ст.19 даного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно до п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право позивача на земельну ділянку та житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є невизнаним, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що надало позивачу, в порядку ст.4 ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх прав . В судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлого [PERSON] , до складу спадкового майна входить земельна ділянка та житловий будинок ,які знаходяться по [ADDRESS] . Іншого шляху, ніж визнання права власності на дане спадкове майно в судовому порядку, у позивача немає. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача, так як вона надала суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших.

Outcome: approved