Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що з 11 вересня 2013 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу малолітній син проживає разом з відповідачем. З цього часу, між [PERSON] та відповідачем почали виникати конфлікти з приводу можливості бачитися і спілкуватися з дитиною. Зокрема, [PERSON] чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином, приховує його, ігнорує телефонні дзвінки, уникає розмов щодо обговорення навчання, виховання, оздоровлення та відпочинку сина, чим позбавляє можливості брати участь у вихованні та розвитку дитини. Позивач переконаний, що дитина повинна виховуватись у спільній любові за участю як батька, так і матері. Тому [PERSON] просить визначити наступі способи у спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], а саме: систематичні побачення щотижня у вівторок з 15.00 до 20.00 годин на нейтральній території будь-яких розважальних комплексів, а також місцях масового відпочинку: парках, скверах, пляжах, спортивно-ігрових майданчиках, що знаходяться на території Бориспільського району Київської області та/або м. Києва; надання можливості [PERSON] забирати дитину у вихідні дні кожного місяця з 19.00 години п'ятниці до 20.00 години неділі відповідного тижня з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання [PERSON], без обмеження адреси прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі та дідуся; надання можливості відвідувати, вітати та святкувати День народження [PERSON] кожного року до досягнення ним повноліття з 12.00 до 16.00 години; надання можливості, за домовленістю з [PERSON] святкувати з [PERSON] Новий рік, Різдво, Пасху, День народження, а також зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] у час, встановлений для побачень, спілкування та спільного відпочинку. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] визнала пред'явлені позовні вимоги та не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи Костенко Л.В. вказала, що при розгляді справи покладається на розсуд суду. При цьому, просить ухвалити рішення з урахуванням висновку органу опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації №48/07-46-1209 від 26 березня 2018 року «Про усунення перешкод [PERSON] у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] та визначення способу участі у вихованні дитини». Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 11 вересня 2013 року по 17 червня 2016 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження, виданого повторно на ім'я [PERSON], (а.с.8) та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.9). Після розірвання шлюбу малолітній син залишився проживати разом з відповідачем. При цьому [PERSON] проживає окремо від них. Вказана обставина визнана сторонами у судовому засіданні, а тому відповідно до положення ч.1 ст.82 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ч.2 та ч.3 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ч.1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. За принципами, закріпленими в Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Таким чином, суд при встановленні способу спілкування з дитиною, має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі виникають непорозуміння та суперечки з приводу участі батька у спілкуванні та вихованні малолітнього сина. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні з малолітнім сином. Зважаючи на це, [PERSON] належить зобов'язати не чинити [PERSON] перешкоди у спілкуванні з дитиною. Відповідно до положення ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За змістом рішення Бориспільської районної державної адміністрації №48/07-46-1209 від 26 березня 2018 року «Про затвердження висновку органу опіки та піклування про усунення перешкод [PERSON] у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] та визначення способу участі у вихованні дитини» вбачається, що за рекомендаціями членів комісії та з метою налагодження контакту батька з дитиною був встановлений тимчасовий графік спілкування [PERSON] з малолітнім сином. Зустрічі відбувались в присутності директора районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, яка вивчила умови проживання батьків, їхнє ставлення до дитини, а також ставлення дитини до них та інші обставини. Комісією було встановлено, що між батьком та сином існують родинні стосунки та взаєморозуміння. З огляду на це, виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити графік спілкування та участь батька у вихованні дитини: кожні перші та треті вихідні щомісяця з 19.00 години п'ятниці до 19.00 години неділі, батьку дитини [PERSON] забирати сина з місця його проживання, з обов'язковим попередженням про свій візит матері хлопчика та повертати дитину не пізніше обумовленого часу. В інші робочі та святкові дні [PERSON] спілкується з сином та бере участь у його вихованні за домовленістю з матір'ю хлопчика (а.с.46-47). Відповідно до положення ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що організація участі батьків, які проживають окремо від дитини, у вихованні дитини не повинна впливати на організацію та розпорядок повсякденного життя дитини та повинна відповідати її інтересам. Тому, суд приходить до висновку про необхідність встановлення порядку участі позивача у вихованні малолітнього сина, який встановлений рішенням Бориспільської районної державної адміністрації Київської області. Оскільки сторонами не надано будь-яких доказів необхідності встановлення іншого порядку участі [PERSON] у вихованні сина. На підставі викладеного та

Outcome: partial