Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

В лютому 2014 р.[PERSON]звернувся до суду з позовом, в якому зазначає,що на підставі рішення постійно діючого третейського суду при Українській Товарній Біржі «Українська Товарна Біржа» від 02.04.2007 р.(справа №0050/07)за ним визнано право власності на недобудований житловий будинок літ.Д-2 площею 166,9 кв.м.,ганок піл літ.кр.площею 11,4 кв.м.,водопровід №2,паркани №4,7,ворота №5,хвіртку №6,розташовані на земельній ділянці площею 462 кв.м.по [ADDRESS]. Рішенням виконкому Запорізької міської ради № 183/10 від 28.05.1992 р. земельна ділянка площею 462 кв.м.по [ADDRESS] була виділена під будівництво житлового будинку. На зазначеній земельній ділянці позивачем був добудований житловий будинок літ.Д-2 та господарські споруди,проведені газ,вода,енергопостачання. Посилаючись на те,що земельна ділянка та побудований на ній житловий будинок із господарськими спорудами знаходяться в його користуванні на законних підставах,фактично він є власником цього будинку і його права ніким не оспорюються ,будівельні норми були дотримані,права інших осіб не порушені,проте органами місцевого самоврядування було відмовлено у видачі йому свідоцтва про право власності на будинок з підстав його будівництва без відповідних проектних та дозвільних документів,чим порушені його права власника, в позасудовому порядку оформити право власності неможливо,просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок літ.Д-2 загальною площею 273,5 кв.м.,житловою площею 162,7 кв.м.,допоміжна площа 110,8 кв.м.,площа літніх приміщень 3,9 кв.м.,прибудову літ.д(2,50*1,62**3,42*3,13*3,45),господарську будівлю літ.З(4,44*3,26*1,47*0,19*2,97*3,09),навіси літ.Ж,Л,замощення-1,стінку підпірну №10,бордюр №11,зливну яму №12,колодязь водопровідний №2,ворота №5,паркани №8,9,розташовані на земельній ділянці площею 462 кв.м.по [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з*явився, його представник за довіреністю [PERSON]подала письмову заяву про розгляд справи без її участі,позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача ЗМР за довіреністю [PERSON]А.в судове засідання не з*явився, надав письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі ,оскільки земельна ділянка під будівництво житлового будинку по [ADDRESS] в м.Запоріжжі виділена на законних підставах,на будівництво нового житлового будинку був наданий дозвіл,за [PERSON]судовим рішенням від 25.02.2007 р.вже визнано право власності на житловий будинок по [ADDRESS] в м.Запоріжжі.Просив слухати справу без його участі. Представники третіх осіб ОП ЗМБТІ, РС ЗМУЮ в судове засідання не з*явилися. Представник реєстраційної служби надав письмові пояснення ,в яких зазначив,що державна реєстрація прав власності на нерухоме майно,яке розташоване в м.Запоріжжі,здійснює реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд розглянув справу без участі сторін. Всебічно вивчивши обставини справи,враховуючи позицію відповідачів про визнання позову відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що рішенням виконкому Запорізької міської ради № 183/10 від 28.05.1992 р. земельна ділянка площею 462 кв.м.по [ADDRESS] була виділена під будівництво житлового будинку. Розпорядженням голови Шевченківської райадміністрації від 19.11.2004 р. № 2021 «Про дозвіл на будівництво нового житлового будинку за адресою м.Запоріжжя,[ADDRESS]»,надано дозвіл [PERSON]на будівництво нового житлового будинку,враховуючи висновок головного управління архітектури та містобудування міської ради від 16.11.2004 р.№7852. На підставі рішення постійно діючого третейського суду при Українській Товарній Біржі «Українська Товарна Біржа» від 02.04.2007 р.(справа №0050/07)за [PERSON]визнано право власності на недобудований житловий будинок літ.Д-2 площею 166,9 кв.м.,ганок піл літ.кр.площею 11,4 кв.м.,водопровід №2,паркани №4,7,ворота №5,хвіртку №6,розташовані на земельній ділянці площею 462 кв.м.по [ADDRESS]. Вказане рішення було зареєстровано в ОП ЗМБТІ 25.04.2007 р.,витяг № 14374186. Позивачем укладені договори на постачання газу,води,електрики. Вказані обставини підтверджуються наданими письмовими доказами,які відповідають вимогам ст.57 ЦПК України та приймаються судом до уваги при ухваленні рішення. За результатами технічної інвентарізації(інвентарізаційна справа ОП ЗМБТІ) станом на 13.03.2014 р. р.був складений технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS],в якому зазначено,що на теперішній час на вказаній земельній ділянці розташовані житловий будинок літ.Д-2 загальною площею 273,5 кв.м.,житловою площею 162,7 кв.м.,допоміжна площа 110,8 кв.м.,площа літніх приміщень 3,9 кв.м.,прибудову літ.д(2,50*1,62**3,42*3,13*3,45),господарську будівлю літ.З(4,44*3,26*1,47*0,19*2,97*3,09),навіси літ.Ж,Л,замощення-1,стінку підпірну №10,бордюр №11,зливну яму №12,колодязь водопровідний №2,ворота №5,паркани №8,9,про що надана копія технічного паспорту. Відповідно до технічного висновку № 007/14 ,складеного Державним науково-дослідним і проектно-вишукувальним інститутом «НДІпроектконструкція»,обстеження житлового будинку літ.Д-2 з прибудовою літ.д,господарська споруда літ.З,навіс літ.Ж,Л.розташовані на земельній ділянці [ADDRESS] не виявло деформацій та пошкоджень,що знижують несущу здатність та експлуатаційну придатність основних несущих і огороджуючих конструкцій.Порушень виконання будівельних робіт по діючим нормативам не виявлено.Житловий будинок літ.Д-2 з прибудовою,господарська споруда літ.З та навіси літ.Ж,Л придатні для експлуатації і забезпечує безпечні для життя умови.Рівень комфортності і склад приміщень житлового будинку в цілому,а також планування ,відповідають вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будівлі».Протипожежні норми дотримані. Стаття 41 Конституцієї України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю,право приватної власності набувається в порядку,визначеному законом. За змістом ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах,що не заборонені законом. Цивільні права можуть виникати з рішення суду,як зазначено у ч.5 ст.11 ЦК України,лише у випадках,встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках,передбачених ст.335,376 та 392 ЦК України. Вирішуючи вимоги позову [PERSON]про визнання права власності на житловий будинок з підстав,передбачених ст.376 ЦК України,суд встановив,що позовні вимоги підлягають задоволенню,виходячи з наступного. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Загальний аналіз ст.376 ЦК України дає підстави вважати, що положення, які містяться в ній,не є достатньо послідовними,за їх змістом вбачається посилочне(бланкетне) регулювання, оскільки міститься вказівка, що те чи інше питання повинно вирішуватися відповідно з конкретними нормами, які регулюють інший вид відносин,а саме: відповідність об'єкту самочинного будівництва будівельним нормам і правилам, правові наслідки самочинного будівництва тощо. Разом з тим, змістом ст. 376 ЦК України не виключається можливість звернення особи безпосередньо до суду з вимогами про визнання права власності на самочинне будівництво, навіть якщо заявник не звертався до уповноважених державних органів виконавчої влади та передбачається можливість узаконення самочинного будівництва, за відсутності певних наслідків, що передбачені ст.97 КУпАП, ст. 197-1 КК України. За змістом наведеної вище норми ст.376 ЦК України,роз*яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.4 постанови від 30.03.2012 р.№ 6 «Про практику застосування судами ст.376 Цивільного кодексу України вбачається,що критеріями самочинного будівництв є:будівництво на земельній ділянці,яка не відведена для цієї мети особі,що здійснює будівництво;будівництво,здійснене без дозволу або проекту;будівництво,здійнене з порушенням норм і правил. З матеріалів справи суд встановив,що позивач на законних підставах є користувачем земельної ділянки площею 462 кв.м. по [ADDRESS],яка була виділена в постійне користування для будівництва індивідуального житлового будинку,внаслідок самочинного будівництва зміни її цільового призначення не відбулося. З боку власника земельної ділянки територіальної громади позовів про знесення самовільно побудованого майна не заявлялось і за змістом заяви про визнання позову уповноваженого власником земельної ділянки представника, спір між ЗМР та позивачем як користувачем земельної ділянки відсутній. Таким чином, фактичні обставини справи та досліджені на їх підтвердження докази підтверджують,що під час будівництва норми архітектури,будівництва,санітарії були дотримані,земельне законодавство не порушувалось. Порушень прав будь-яких осіб внаслідок самочинного будівництва суд не встановив і про наявність таких порушень сторони суду не заявляли. Орган місцевого самоврядування та ОП ЗМБТІ,запропонувавши позивачеві присвоєння поштової адреси житлового будинку, право власності на нього не оформили,рекомендували врегулювання вирішення цього питання в позасудовий спосіб,що вказує на наявність спору про право,який неможливо вирішити в позасудовому порядку. Вказані обставини перешкоджають позивачеві в позасудовому порядку вирішити питання про оформлення права власності на індивідуальний житловий будинок,який побудований на виділеній у встановленому законом порядку земельній ділянці за кошти власника,інші особи своїх прав на вказаний житловий будинок не заявили. У відповідності до ст.328,317 ЦК України право власності виникає з підстав, що не заборонені законом, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене, звернення позивача до суду із позовом про визнання права власності є передбаченим законом способом захисту цивільного права відповідно до ст. 16 ЦК України,а його вимоги грунтуються на законі та підтверджені доказами. На підставі ст.ст. 16,317,328,376,392 ЦК України,ст.3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України,суд-

Outcome: approved