Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

В квітні 2015р. позивачка [PERSON] (далі по тексту - позивач 1), яка діє в своїх інтересах, і в інтересах свого сина - [PERSON].(далі по тексту - позивач 2), як законний представник звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої потерпілому (а.с. 1-3). В подальшому сторона позивачів подали заяву про заміну неналежного відповідача та про уточнення позовних вимог (а.с. 39-42). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2015р. було здійснено заміну неналежного відповідача на належного - ПрАТ «Українська охоронна-страхова компанія» та залучено в якості третьої особи [PERSON], з урахуванням остаточних позовних вимог сторона позивачів просила суд: - стягнути з відповідача на користь позивача 1 відшкодування витрат на поховання та встановлення нагробного пам'ятника в розмірі 52309,03 грн. - стягнути з відповідача на користь позивача 1, який діє в своїх інтересах і в інтересах позивача 2 моральну шкоду у розмірі по 14616,0 грн. Свої позовні вимоги сторона позивачів обґрунтовували тим, що 16 січня 2014р., навпроти будинку № 4 по вул. Мельникова в м. Києві третя особа керуючи автомобілем «Форд Фокус» д.н. [NUMBER] на нерегульованому пішохідному переході скоїла наїзд на пішохода [PERSON] (чоловіка позивача 1 та батька позивача 2), який від отриманих тілесних ушкоджень помер. Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2015р., який набрав законної сили, третю особу було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. На момент ДТП, цивільна - правова відповідальність третьої особи була застрахована у відповідача, згідно Полісу № АС/6726107. Враховуючи те, що сторона позивача 1 понесла витрати на поховання та встановлення нагробного пам'ятнику, а також позивачам була спричинена моральна шкода у зв'язку зі смертю [PERSON] на підставі ст. ст. 23, 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просили суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача 1, третя особа, заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові просили суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні, зазначив, що сторона відповідача визнає заявлені позовні вимоги частково, надавши суду заперечення на позов, наголошуючи, що стороною позивачів невірно обраховано, як розмір моральної шкоди, так і витрати на поховання. В подальшому сторона відповідача клопотала про розгляд справи у відсутність свого представника. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, розглянувши подані сторонами документи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, і не оспорювалося сторонами, 16 січня 2014р. приблизно 18:20 год. навпроти будинку № 4 по вул. Мельникова в м. Києві, третя особа, керуючи автомобілем «Форд Фокус», д.н. [NUMBER] скоїв наїзд на чоловіка позивачки, батька позивача - [PERSON], внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень помер в кареті швидкої допомоги. Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня 2015р., який набрав законної сили, третю особу було визнано винуватим у скоєнні кримінального правовопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що позивач 1 є дружиною померлого, яка знаходиться у відпустці по догляду за спільним сином - позивачем 2, 23 вересня 2012р. народження. На момент ДТП цивільно - правова відповідальність третьої особи була застрахована у відповідача згідно Полісу № АС/6726107. Згідно ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - шкодою, заподіяною життю та здоров»ю потерпілого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди є шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Відповідно до п. 27.3, 27.4 цього Закону, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач 1 зазначав, що нею були понесені витрати на проведення поминального обіду, а також витрати пов'язані з проведенням поховання та встановлення надгробного пам'ятника. Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до місця поховання, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, ритуальні послуги - послуги, пов'язані з організацією поховання. Тобто, матеріальна шкода, яка полягає в оплаті жалобного та поминального обіду не відноситься до витрат, пов'язаних із похованням померлого. Враховуючи положення вищенаведеного п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», матеріальна шкода пов'язана з витратами на оплату поминального обіду не відносяться до витрат, пов'язаних із похованням померлого. Беручи до уваги розмір мінімальної заробітної плати, який було встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (ст. 8), суд приходить до висновку, що вимоги позивача 1 про стягнення з відповідача на свою користь у відшкодування витрат на поховання та встановлення нагробного пам'ятника підлягають частковому задоволенню у розмірі 14616,0 грн. ( 12 міс. х 1218,0 грн.). Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги положення вищенаведеного п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню моральна шкода у розмірі по 7308,0 грн. на кожного. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий у розмірі 487,2 грн.

Outcome: partial