Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Вознесенська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат Миколаївської ОДА звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Миколаївська районна державна адміністрація про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. У позовній заві посилалися на те, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . При реєстрації народження дитини відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що запис про батька провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Із 01.09.2015 року [PERSON] влаштований на навчання до Вознесенської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату за заявою матері [PERSON] та висновком ПМПК (№2 §12 від 20.08.2015 року). Сьогодні хлопчик навчається в 6 класі. За весь період перебування дитини в школі-інтернаті мати відвідала його всього декілька раз, а точніше - чотири. Останній раз [PERSON] приїздила до [PERSON] , коли він навчався в третьому класі, восени 2017 року. В період осінніх, зимових, весняних канікул хлопчик залишався в школі- інтернаті, за винятком літніх канікул 2016 року, а всі наступні літні канікули [PERSON] перебував на оздоровленні в оздоровчому центрі «Орлятко». Відповідач не відвідує свого сина [PERSON] , навіть не телефонує вихователям, класному керівнику, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не забезпечує сезонним одягом (все це дитина отримує в школі-інтернаті), що негативно впливає на фізичний розвиток, як складову виховання, мати не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, тобто [PERSON] не виконує протягом тривалого часу свої батьківські обов`язки та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позивач вказує, що [PERSON] свідомо ухиляється від спілкування з дитиною, причому робить це без поважних причин, а тому вважаємо, що є всі підстави для позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] . Посилаючись на вищевикладене позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її сина [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу). Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність та вказав, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч.11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутність не надходило. Від представника третьої особи - органу опіки та піклування надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, крім того органом опіки та піклування надано висновок щодо предмету спору. Згідно ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи у загальному порядку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 13.11.2009 року ВРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області. При реєстрації народження дитини відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що запис про батька провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Із 01.09.2015 року [PERSON] влаштований на навчання до Вознесенської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату за заявою матері [PERSON] та висновком ПМПК (№2 §12 від 20.08.2015 року). Сьогодні хлопчик навчається в 6 класі. За весь період перебування дитини в школі-інтернаті мати відвідала його всього декілька раз, а точніше - чотири. Останній раз [PERSON] приїздила до [PERSON] , коли він навчався в третьому класі, восени 2017 року. У період осінніх, зимових, весняних канікул хлопчик залишався в школі-інтернаті, за винятком літніх канікул 2016 року, а всі наступні літні канікули [PERSON] перебував на оздоровленні в оздоровчому центрі «Орлятко», що підтверджується характеристикою [PERSON] [INFO] учня 6-Б класу Вознесенської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату Миколаївської ОДА, довідкою Вознесенської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату Миколаївської ОДА №687 від 28.10.2020року. З осені 2017 року відповідач не відвідує свого сина [PERSON] у вищевказаному навчальному закладі, не спілкується з ним, у тому числі не телефонує йому, не цікавиться його навчанням як у самого сина так і у вчителів, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не забезпечує сезонним одягом (все це дитина отримує в школі-інтернаті хоча на повному державному утриманні не знаходиться), що підтверджується вже дослідженими судом характеристикою [PERSON] , довідкою навчального закладу №687 від 28.10.2020року, а також актом про не відвідування від 27.10.2020року. Згідно висновку органу опіки та піклування Новоодеської районної державної адміністрація Миколаївської області (правонаступником якої є залучений судом орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації) №404/02-34/01 від 31.12.2020року, комісія з питань захисту прав дитини органу опіки та піклування (далі Комісія) прийшла до висновку про наявність достатніх підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У своєму висновку комісія посилається на те, що малолітній [PERSON] [INFO] є сином відповідача. Він був влаштований до навчального закладу позивача за заявою матері на підставі висновку ПМПК. Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] . Але, за місцем реєстрації не проживає. Останнє відоме місце проживання с. Женево-Криворіжжя Новоодеського району Миколаївської області. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України. Відповідно до наданих документів дирекції Вознесенської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради. [PERSON] прибув на навчання до 1 класу. На даний час він є учнем 6 класу. За 6 років навчання громадянка [PERSON] відвідала свою дитину 4 рази. На протязі останніх років [PERSON] проживає в школі. Мати жодного разу не забирала дитину, не телефонувала. Всі канікули, вихідні дитина перебуває в навчальному закладі, хоча це суперечить чинному законодавству. Громадянка [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, перебуває в сумнівних компаніях, постійного місця проживання не має. Наразі проживає в чужому будинку, який перебуває в аварійному стані. Для покращення матеріального стану сім`ї не зацікавлена, веде бродячий спосіб життя. Мати порушила свої батьківські обов`язки, ухиляючись від їх виконання, чим зашкодила правам і інтересам дитини, які захищаються Декларацією прав дитини, Європейською конвенцією про права дитини та національним законодавством, в тому числі ст.ст.150, 152, 155 СК України. Посилаючись на вищевикладені обставини орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст.155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За вищевказаних обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] , свідомо, без будь-яких поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя свого сина [PERSON] , не приймає участі у його утриманні, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, в наслідок чого останній був позбавлений батьківської уваги і піклування, порушено його права на належне батьківське виховання, спілкування, життя і розвиток в сім`ї, внаслідок чого відповідачем завдано шкоди правам та інтересам дитини, які захищаються Декларацією прав дитини, Конвенцією про права та чинним законодавством України, зокрема ст.ст.150, 152-153, 155 СК України Зважаючи на вищевикладене, виражаючи турботу про долю дитини,

Outcome: approved