Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом про визнання недійсним рішення сільської ради та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку посилаючись на те, що 25 вересня 2012 року [PERSON], звернувся до Хмельницької районної державної адміністрації з клопотанням щодо надання йому безоплатно у власність земельну ділянку для ведення садівництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради. Розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації № 2206/2012-р від 05 листопада 2012 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га для ведення садівництва на території [PERSON] сільської ради. На підставі вказаного розпорядження райдержадміністрації, суб'єктом господарювання, що є виконавцем робіт із землеустрою згідно із законом, було розроблено проект землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки площею 0,10 га. На підставі заяви позивача та розробленого ПП «Діоріт Плюс 1» проекту землеустрою державним кадастровим реєстратором Управління Держземагентства у Хмельницькому районі було проведено формування земельної ділянки та визначено кадастровий номер земельній ділянці, а саме 6825083600:03:005:1751. Рішенням Хмельницької районної ради 15-ї сесії VІ скликання № 39-15/2013 «Про зміну та встановлення меж сіл Лісові Гринівці та Скаржинці [PERSON] сільської ради Хмельницького району» вищевказану земельну ділянку включено в межі с. Лісові Гринівці [PERSON] сільської ради. З метою затвердження розробленого на замовлення [PERSON] проекту землеустрою та передачі останньому у власність земельної ділянки з кадастровим номером 6825083600:03:005:1751 неодноразово звертався до [PERSON] сільської ради. Так, зокрема 19 серпня 2013 року позивач звернувся до [PERSON] сільської ради з заявою про затвердження розробленого на замовлення проекту землеустрою та передачі йому у власність земельної ділянки з кадастровим номером 6825083600:03:005:1751 площею 0,10 га. 21 лютого 2014 року [PERSON] знову звернувся до [PERSON] сільської ради з аналогічною заявою. Оскільки жодних результатів розгляду заяви не було, повторно звернувся із письмовою заявою до Лісогринівецької сільської ради 19 лютого 2015 року. Проте, рішенням 40-ї сесії [PERSON] сільської ради 6-го скликання № 132 від 30 жовтня 2015 року «Про затвердження гр. [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання її у власність» земельна ділянка, яка була на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сформована та погоджена [PERSON] для отримання у власність, безпідставно передана у власність для ведення садівництва [PERSON]. Вважає дане рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що суперечить Конституції України та законам України, а тому підлягає скасуванню. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити, надавши суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] сільської ради у судове засідання будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання, не зявився та не повідомив суд про причини неявки. Представник [PERSON] у судове засідання будучи повідомленою належним чином про час та місце розгляду справи у судове засідання, не зявилася та не повідомила суд про причини неявки. Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Встановлено, що розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації № 2206/2012-р від 05 листопада 2012 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га для ведення садівництва на території [PERSON] сільської ради. На підставі вказаного розпорядження райдержадміністрації, суб'єктом господарювання, що є виконавцем робіт із землеустрою згідно із законом, було розроблено проект землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки площею 0,10 га. На підставі заяви позивача та розробленого ПП «Діоріт Плюс 1» проекту землеустрою державним кадастровим реєстратором Управління Держземагентства у Хмельницькому районі було проведено формування земельної ділянки та визначено кадастровий номер земельній ділянці, а саме 6825083600:03:005:1751. Рішенням Хмельницької районної ради 15-ї сесії VІ скликання № 39-15/2013 «Про зміну та встановлення меж сіл Лісові Гринівці та Скаржинці [PERSON] сільської ради Хмельницького району» вищевказану земельну ділянку включено в межі с. Лісові Гринівці [PERSON] сільської ради. Рішенням 40-ї сесії [PERSON] сільської ради 6-го скликання №132 від 30 жовтня 2015 року «Про затвердження гр. [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання її у власність». Зареєстровано право власності останньої на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12452657 від 04 грудня 2015 року. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що земельна ділянка може бути надана у власність громадянина лише в порядку, передбаченому чинним законодавством. При цьому земельна ділянка має бути вільною, тобто такою, що не перебуває у власності чи в користуванні іншої особи. Надання громадянину в користування чи у власність земельної ділянки, що вже перебуває у власності або користуванні іншої особи, проводиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому земельним законодавством. Земельна ділянка, яку Хмельницька районна державна адміністрація передала у власність [PERSON] входила до складу земель, що перебували у відданні районної адміністрації на момент передання. [PERSON] сільська рада, не припинила землекористування [PERSON] в порядку, передбаченому главою 22 ЗК України та передала у власність [PERSON] земельну ділянку, яка не була вільною. Відповідно до п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Отже, рішення 40-ї сесії [PERSON] сільської ради 6-го скликання №132 від 30 жовтня 2015 року «Про затвердження гр. [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання її у власність» та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, є незаконним і підлягає скасуванню. У звязку з цим, має бути скасована державна реєстрація права власності [PERSON] на нерухоме майно. Таким чином, незаконне набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку порушує права та законні інтереси позивача, який вправі звернутися до суду за їх захистом. В силу статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року (далі Перший протокол, Конвенція), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. Перший протокол із огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України застосовується судами України як частина національного законодавства. При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується українськими судами як джерело права. Зважаючи на викладене суд вважає, що [PERSON] набула право власності на спірну земельну ділянку незаконно. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що слід визнати незаконним та скасувати рішення 40-ї сесії [PERSON] сільської ради 6-го скликання №132 від 30 жовтня 2015 року «Про затвердження гр. [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання її у власність» та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12452657 від 04 грудня 2015 року, задовольнивши в цій частині заявлені позовні вимоги. Суд вважає, скасувати арешт накладений на земельну ділянку площею 0,10 га (кадастровий номер 6825083600:03:005:1751), яка розташована в с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області, для ведення садівництва, яка перебуває у власності [PERSON] на підставі рішення 40-ї сесії Лісогринівецької сільської ради 6-го скликання № 132 від 30 жовтня 2015 року «Про затвердження гр. [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання її у власність» на підставі ухвали суду від 02 листопада 2017 року. Судові витрати у справі складаються з судового збору, який слід присудити позивачеві з відповідачів рівними частками пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1 280 грн.

Outcome: approved