Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], так як відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей шляхом не прийняття участі у вихованні дитини. Позивач [PERSON], підтримує позовні вимоги, пояснивши, що все викладено у позовній заяві. Додав що відповідач на протязі останніх трьох років не приходить до дітей, не бере участі у їх вихованні. Місце перебування відповідача йому відоме але на зв'язок з ним або їх дітьми відповідач не виходе. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилась. Хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою «вручено особисто», що відповідає ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - представник органу опіки та піклування Теплицької селищної ради - Гайдук В.В., вважає, що позов необхідно задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей(а.с. 6-7). Відповідно до довідки про склад сім'ї Погорільської сільської ради [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні батька(а.с. 13). Відповідно акта обстеження матеріально-побутових умов, створені належні умови для проживання та всебічного розвитку дітей(а.с. 10). Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON].(а.с. 11). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 18 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України роз'яснено, що Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Отже, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON], у даному випадку є доцільним, оскільки позивачем надано достатньо обгрунтованих доказів ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей. На підставі наведеного,

Outcome: approved