Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

В квітні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ОТП Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та просила суд ухвалити рішення яким визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 12.10.2009 р. зареєстрований в реєстрі за номером 9337 про звернення стягнення на двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] - таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує на те, що приватним нотаріусом Бондар Іриною Михайлівною 12.10.2009 р. винесено виконавчий напис щодо стягнення грошових коштів у сумі 939 883,72 грн. з [PERSON] Як вказує позивач, виконавчий напис винесено на підставі виниклого боргу позивача перед ПАТ «ОТП Банк» за договором іпотеки № PML-019/010/2008 від 18.04.2008 року. Однак, позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки його дії не відповідали нормам Закону України «Про нотаріат», просив заявлені позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Представник відповідача ПАТ «ОТП Банк» в судовому засіданні, послалась на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення позивача, думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини справи. Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Бондар Іриною Михайлівною 12.10.2009 р. вчинено виконавчий напис щодо стягнення грошових коштів у сумі 939 883,72 грн. з [PERSON] Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» п. 13 роз'яснено, що відповідно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 3.1, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, встановлено, що по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Разом із тим, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі по тексту - ВССУ) в своєму узагальненні «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.04.2014 року, а також Пленум ВСУ в постанові №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» № 2 від 31.01.1992 року зазначали, що однією із об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Слід перевіряти, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчих написів, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди або звертаються про стягнення спірного боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум в частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як правило, у виконавчому написі сума є більшою ніж у вимозі, але це пов`язано із часом, який пройшов від надіслання вимоги і вчинення виконавчого напису. Отже, якщо у письмовій вимозі боржнику повідомлено, що при вчиненні напису заборгованість може бути збільшена з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій, то у такому випадку спірності сум немає. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що, оскільки нотаріусом було вчинено виконавчий напис на підставі документів, що свідчать про не безспірність вимог банку щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з [PERSON], то, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved