Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], укладеного 07 грудня 1999 року та зареєстрованого за №64 на Універсальній товарній біржі «НЕРУХОМІСТЬ Н» - дійсним. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що даний договір був укладений між ним та [PERSON] в письмовій формі і зареєстрований на Універсальній товарній біржі «НЕРУХОМІСТЬ Н», ніхто із сторін угоди її не оспорює і всі умови договору купівлі-продажу нерухомого майна виконані. Посилаючись на те, що нотаріальне посвідчення договору неможливе, всі умови договору купівлі-продажу будинку виконані, позивачка просила позов задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Судом встановлено, що 07 грудня 1999 року між [PERSON], як продавцем та [PERSON], як покупцем був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . Сторони при укладенні договору як продавець та покупець прийшли до взаємної згоди за всіма істотними умовами договору і виконали свої зобов'язання, що підтверджується укладеним в письмовій формі договором купівлі-продажу, але нотаріально вказаний договір не посвідчили. Згідно реєстраційного напису на право встановлюючому документі від 08.12.1999 року за № 578 житловий будинок на праві власності зареєстрований за [PERSON] Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2004 року), останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Тому в даному випадку застосуванню підлягає Цивільний Кодекс України 1963 року. Згідно до ст. 227 ЦК України (1963 року) договір купівлі-продажу будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Згідно ч.2 ст.47 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки сторони по договору купівлі-продажу нерухомого майна повністю виконали свої обов'язки по цьому договору, а нотаріально посвідчити договір неможливо, суд вважає необхідним визнати дійсним вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним - обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved