Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в лютому 2015 року він уклав усний договір купівлі-продажу з відповідачкою щодо придбання дитячих підгузників. Після цієї розмови позивач передав відповідачці грошові кошти в сумі 120\~000 грн. Так, 3400 грн. були перераховані на банківську картку, а решта 116\~600 грн. були передані готівкою. Згідно усної домовленості товар мав надійти в найкоротший строк. Однак відповідачка не виконала взяті на себе зобовязання. З урахуванням положень ст.ст. 509, 611, 639 ЦК України позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь 120\~000 грн. грошових коштів, та судові витрати у справі. Позивач позов підтримав та пояснив суду про обставини, що описані вище. Додав, що він довіряв відповідачці, оскільки отримав позитивні рекомендації щодо неї. Після обговорення умов придбання товару він передав відповідачці грошові кошти в сумі 116\~600 грн. Розписка, що є в матеріалах справи, була написана в м. Рівне поблизу будинку в якому, як пояснила відповідачка, вона проживає. Прізвище в розписці також зазначене зі слів відповідачки. Як зясувалося пізніше, відповідачка ніколи не проживала за зазначеною в розписці адресою. Щодо перерахування грошових коштів на картковий рахунок то ця картка належала сестрі відповідачки. Саме на цей рахунок відповідачка просила перерахувати 3400 грн., що й зробив позивач. Вважає, що його позов є доведеним, а тому просить постановити рішення про стягнення грошових коштів з відповідачки, яка не виконала договірні зобовязання. Відповідачка жодного разу не зявилася в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачка є належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачка мала можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення учасника процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). Позивач надав пояснення про те, що в лютому 2015 року він уклав усний договір купівлі-продажу з відповідачкою щодо придбання дитячих підгузників. Після цієї розмови позивач передав відповідачці грошові кошти в сумі 120\~000 грн.: 3400 грн. були перераховані на банківську картку сестри відповідачки, а решта 116\~600 грн. була передані готівкою. Строк поставки товару був обумовлений в термін від 10 до 30 днів. Форма договору купівлі-продажу може бути: усна (в тому числі шляхом вчинення конклюдентних дій), або письмова. Зміст договору становлять права та обов'язки сторін. При цьому відповідному обов'язку продавця кореспондує відповідне право покупця і навпаки. Основним обов'язком продавця є обов'язок передати товар (з його документами) покупцеві, в тому числі: 1) у встановленій договором кількості; у разі невиконання - покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо його оплачено - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми; 2) у погодженому асортименті; 3) встановленої якості товару. На підтвердження укладеного договору купівлі-продажу в усній формі з відповідачкою [PERSON] позивач надав суду: - виконаний рукописний текст наступного змісту: «1-10, 2-25, 3-50, 4-90, 5-35, 17.02.2015 дав 63\~000 грн. [PERSON] [PERSON] 5а 5 поверх кв. 80» з підписом; - фотокопію чека № 13032015112453 ПАТ КБ «ПриватБанк» про зарахування 13.03.2015 року грошових коштів в сумі 3381,01 грн. на картковий рахунок 5168875********63. Проте дані докази не можуть слугувати підтвердженням того, що саме позивач виконав взяті на себе зобовязання особисто передав обумовлену кількість грошових коштів саме відповідачці [PERSON]; і саме в рахунок майбутньої передачі покупцеві товару за укладеним договором купівлі-продажу в усній формі. З виконаного рукописного тексту не зрозуміло, хто саме «17.02.2015 дав 63\~000 грн.» і кому. Ця розписка не доводить того, що саме позивач передав ці кошти відповідачці; як і не доводить, що відповідачка отримала грошові кошти в сумі 63\~000 грн. саме від позивача, в рахунок укладеного в усній формі договору купівлі-продажу. Адже в цій розписці не зазначаються дані, які б могли ідентифікувати позивача як покупця товару, та відповідачку - як продавця товару. Так само з наданої фотокопії чека № 13032015112453 ПАТ КБ «ПриватБанк» про зарахування 13.03.2015 року грошових коштів в сумі 3381,01 грн. на картковий рахунок 5168875********63 не можна ідентифікувати ні платника, ні отримувача коштів. Даний чек не доводить, що грошові кошти сплатив саме позивач в рахунок укладеного в усній формі договору купівлі-продажу, і ці грошові кошти отримала саме сестра відповідачки, яка в послідуючому передала ці кошти відповідачці. Також позивач не надав суду доказів того, що решта грошових коштів в рахунок укладеного в усній формі договору купівлі-продажу була передана відповідачці, і їх загальна сума склала 120\~000 грн. За нормам ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, мають право подавати докази, брати участь в їх дослідженні, давати усні й письмові пояснення судові, подавати свої доводи, висловлювати міркування та заперечення (ст. 27 ЦПК України). Доказуванням є діяльність суб'єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з'ясування дійсних обставин справи, прав і обов'язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів. Обов'язок з доказування покладається на того, хто звернувся за допомогою до суду. Невиконання обов'язку з доказування для сторін й інших суб'єктів правового спору має матеріально-правові і процесуально-правові наслідки. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст. 11 ЦПК України). Суд сприяв тому, щоб позивач подав суду належні і допустимі докази на підтвердження заявлених ним вимог. Проте позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався як на підтвердження заявлених позовних вимог. А рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що заявлений позов є необґрунтованим та недоведеним, а тому не підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed