Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

В лютому 2016 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.03. 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування кредитною карткою», та «Тарифами Банку» складає між ним ба Банком договір. Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, а відповідач свої зобовязання не виконав і станом на 30.11.2015 року має заборгованість в розмірі 21686,23 грн., з яких: сума заборгованості по кредиту 6440,06 грн., сума заборгованості за процентам за користування кредитом - 12594,40 грн., заборгованість за пенею та комісією 1142,90 грн., а також штрафів - 500 грн. фіксована частина, 1008,87 грн. процентна складова. З цих підстав позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 21686,23 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 1378 грн. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 29 лютого 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] задоволені частково. Стягнуто з [PERSON], який мешкає за адресою: м. Словянськ вул. Олімпійська 7-28 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк заборгованість за договором від 29.03.2011 року в розмірі 6440 грн. 06 коп., а також судовий збір в розмірі 1378,00 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено. З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що з зазначеним вище рішенням суду першої інстанції не згодний в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом; заборгованості за пенею і комісії, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, вважає, що рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить апеляційний суд скасувати рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 29 лютого 2016 року в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 12594,40 грн., заборгованості за пенею та комісією 1142,90 грн., також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штрафу (фіксованої частини), 1008,87 грн. штрафу (процентної складової) та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог в повному обсязі. В частині задоволених позовних вимог рішення суду залишити без змін. Судові витрати за подачу апеляційної скарги стягнути з [PERSON] В судове засідання апеляційного суду відповідач [PERSON] не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до частини 4 статті 76 ЦПК України (а.с. 150-151). Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Відмовляючи в задоволенні іншої частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», суд першої інстанції послався на те, що оскільки Анкета-Заява та Умови і Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача та відсутні жодні інші письмові докази, які б вказували на те, що сторони погодили істотні умови договору кредиту щодо суми кредиту, строку його повернення та розміру процентів, то у ПАТ КБ «Приватбанк» відсутні правові підстави для того, щоб стверджувати про існування між сторонами кредитних правовідносин і вважає, що між сторонами виникли інші зобовязальні правовідносини. Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується з наступних підстав. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК. Із матеріалів справи вбачається, що 29 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір, який складається із анкети-заяви, Умов і правил надання банківських послуг та тарифів банку. Відповідно до укладеного договору б/н від 29.03. 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається із п.п. 2.1.1.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає право банку в любий момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Згідно з п.п. 2.1.1.2.4 вказаних вище Умов, підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, установленого банком. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачені штрафні санкції, з розміром котрих погодився відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, користувався кредитним лімітом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Із розрахунку заборгованості за вказаним вище договором вбачається, що станом на 30 листопада 2015 року у звязку з порушенням позичальником зобовязань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка складається з заборгованості по кредиту 6440,06 грн., суми заборгованості за процентам за користування кредитом - 12594,40 грн., заборгованості за комісією 1142,90 грн., а також штрафів - 500 грн. фіксованої частини, 1008,87 грн. процентної складової. Що стосується нарахування штрафів в розмірі 1508,87 грн. відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, апеляційний суд вважає, що позивач не довів в цій частині свої позовні вимоги. Зі змісту наведеного вище пункту Умов та правил вбачається, що штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу. Позивач не надав доказів нарахування штрафу за порушення строків платежів по грошовому зобовязанню більше ніж на 30 днів, а саме не пізніше 24 травня 2012 року (перше порушення зобовязання відбулося 24 квітня 2012 року а.с. 4, 27). Тому апеляційна скарга у цій частині підлягає відхиленню. Враховуючи, що суд першої інстанції стягнув суму заборгованості в розмірі 6440,06 грн., стягненню з відповідача підлягають: сума заборгованості за процентам за користування кредитом - 12594,40 грн., заборгованість за комісією в розмірі 1142,90 грн., а всього 13737,30 грн. На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні з відповідача і ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача суму заборгованості за процентам за користування кредитом - 12594,40 грн., заборгованість за комісією в розмірі 1142,90 грн., а всього 13737,30 грн. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 1515 грн.80 коп.

Outcome: partial