Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

В липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом та посилалась на те, що 28 квітня 2017 року вона уклала шлюб з [PERSON] . [INFO] у них народився син [PERSON] . Однак сторони припинили проживати однією сім`єю. Відповідач не приймає участь в утриманні дитини. Тому [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частку від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В ході підготовчого провадження [PERSON] подала заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с.14): вона просить додатково стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі заяви про збільшення розміру позовних вимог до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов в зміненій редакції та наполягає на його задоволенні. [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на квитанції, з яких вбачається, що він неодноразово придбавав одяг та продукти харчування для сина [PERSON] . Ця обставина свідчить про те, що відповідач приймає участь в утриманні дитини. Тому [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін та допитавши подані ними письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 28 квітня 2017 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Бориспільському МР ВДРАЦС ГТУЮ у Київській області, про що був складений актовий запис за №174. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28 квітня 2017 року (а.с.6). [INFO] у них народився син [PERSON] . Це підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 7 листопада 2017 року (а.с.2). Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджують у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.182 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні, яке проводилось 11 лютого 2019 року, [PERSON] визнав, що сторони припинили проживати однією сім`єю. Син [PERSON] залишився проживати з матір`ю. Відповідач проживає окремо від них. На підставі ч.1 ст.82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню та свідчать про те, що саме [PERSON] має право на отримання аліментів на утримання дитини. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] має поганий стан здоров`я або тяжке матеріальне становище, а також на його утриманні перебувають інші діти. Він проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] та має постійний заробіток. Крім того, [PERSON] просить визначити аліменти на утримання дитини в мінімальному розмірі. Стягнення аліментів в такому розмірі є безспірним та допускається в порядку наказного провадження. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 27 липня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Дійсно, в матеріалах цивільної справи міститься чимало копій квитанцій, з яких вбачається, що [PERSON] неодноразово придбавав одяг та продукти харчування для дитини. Водночас, підставою для стягнення аліментів є не ухилення відповідача від утримання сина [PERSON] , а якраз відсутність у сторін домовленості з приводу порядку сплати аліментів. Крім того, вказані документи можуть бути враховані державним виконавцем під час виконання рішення суду про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.4 цієї ж статті право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З копії довідки начальника фінансово-економічної служби військової частини [NUMBER] №132 від 5 листопада 2018 року вбачається, що розмір заробітної плати [PERSON] за 1 місяць становить 12943 гривні 82 копійки. Ця обставина переконливо свідчить про те, що навіть після стягнення аліментів на утримання дитини відповідач зможе надавати матеріальну допомогу. В такому випадку загальний розмір аліментів не буде перевищувати 50% його заробітку (доходу). З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] допустимо стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі заяви про збільшення розміру позовних вимог, а саме з 26 листопада 2018 року, до досягнення дитиною трьох років, а саме до [INFO] .

Outcome: approved