overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

В лютому 2014 року позивач [PERSON]. звернулась в суд в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] з позовом до відповідачів [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за заповітом, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташованого в [ADDRESS] , що залишилося після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. В позовній заяві вона вказала, що [INFO] року в [ADDRESS] померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих в [ADDRESS], на які відсутні правовстановлюючі документи. Чортківською районною державною нотаріальною конторою дана відповідь від 07.02 2014 року №215/02-14, що за заявою [PERSON] в нотаріальній конторі 19.12. 2012 року заведено спадкову справу за № 890/2013, однак видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок неможливо через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а інших спадкоємців на її спадкове майно немає. В зв'язку з цим виникла необхідність визнати за її сином [PERSON] право власності на спадкове майно на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами після смерті[PERSON] в порядку спадкування за заповітом, вчиненим нею в користь її сина [PERSON] 29.10.2009 року, посвідченого секретарем Мухівської сільської ради Чортківського району. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. На час смерті [INFO] року [PERSON], залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого в [ADDRESS], на яке відсутні правовстановлюючі документи. Згідно ст.ст. 1233-1235 Цивільного кодексу України неповнолітній син позивачки [PERSON] являються спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом. Видача свідоцтва про право на спадщину, яка підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Таким чином, позовна заява є підставною і підлягає до задоволення. На підставі ст..ст. 386, 392, 1218, 1222, 1223 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

\~ В лютому 2014 року позивач [PERSON], звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 17 вересня 2010 року померла її мати [PERSON], яка за життя проживала та володіла в с. Більковці, по вул. Горького, 19. Після смерті матері відкрилась спадщина на все майно померлої, зокрема і на вказаний будинок. Згідно заповіту померлої від 01.11.2000 року, позивач є єдиним спадкоємцем всього мана померлої, інші спадкоємці відсутні. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.12.2013 року відмолено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений житловий будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. Так, згідно довідки № 15, виданої виконавчим комітетом Слобідської сільської ради від 20.01.2013 року, вбачається, що покійна володіла вказаним житловим будинком, згідно записів по господарської книги № 11 за 2011 2015 роки, особовий рахунок № 0526. Відповідно до довідок КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» № 206 () від 26.09.2013 року, вартість будинку по вул. Горького, 19, в с. Більковці, Коростишівського району, складає 52\~234 грн., право власності за [PERSON] на вказаний будинок не зареєстровано. Згідно копії заповіту від 01.11.2000 ,[PERSON], є єдиним спадкоємцем всього майна [PERSON], заповіт чинний та не скасований на день смерті останньої. В судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила задовольнити. Від відповідача Більковецької сільської ради Коростишівського району, надійшла заява, в якій вказали, що просять справу розглядати без їх участі та позовні вимоги визнають. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи що відповідач не заперечує проти позову, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення та про можливість постановлення рішення в зв'язку з визнанням відповідачем позову.\~ \~ Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

В лютому 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що вона являється матір'ю [PERSON] [INFO], сторони не перебували в шлюбі. Відповідач [PERSON] є батьком дитини, що підтверджується запис свідоцтвом про народження № 498, яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 05.04.2013. Відповідач не надає матеріальну допомогу, тому позивач звернулася з позовом до суду та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/4 частки доходу щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягненя дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, про те, що позовні вимоги підтримала повністю, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як встановлено, в ході судового розгляду справи, [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що вона являється матір'ю [PERSON] [INFO], сторони не перебували в шлюбі. Відповідач [PERSON] є батьком дитини, що підтверджується запис свідоцтвом про народження № 498, яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 05.04.2013. Відповідач не надає матеріальну допомогу, тому позивач звернулася з позовом до суду та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/4 частки доходу щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин суд дійшов до висновку про задоволення позову, враховуючи вимоги розумності і справедливості, а саме стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки доходу щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягненя дитиною повноліття, починаючи з 11.02.2014 та до досягнення [PERSON] ([INFO]) повноліття. Виниклі правовідносини регулюються ст. 180, 181, 191 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

В лютому 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що сторони перебували в шлюбі, укладеному 19.09.2003 та розірваному 13.02.2013. Від даного шлюбу у сторін є дитина - [PERSON], [INFO]. Між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо утримання дітей. Після розірвання шлюбу, відповідач не надає матеріальну допомогу, тому позивач звернулася з позовом до суду та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, в розмірі 25% від заробітної плати щомісячно до досягненя дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, про те, що позовні вимоги підтримала повністю, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як встановлено, в ході судового розгляду справи, сторони перебували у шлюбі, укладеному 19.09.2003 та розірваному 13.02.2013. Від даного шлюбу у сторін є дитина - [PERSON], [INFO]. Між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо утримання дитини. Після розірвання шлюбу, відповідач не надає матеріальну допомогу, тому позивач звернулася з позовом до суду та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, в розмірі 25% частки доходу щомісячно до досягненя дитиною повноліття. За таких обставин суд дійшов до висновку про задоволення позову, враховуючи вимоги розумності і справедливості, а саме стягнення з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 25% від заробітної плати щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.02.2014 та до досягнення [PERSON] ([INFO]) повноліття. Виниклі правовідносини регулюються ст. 180, 181, 191 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

В лютому 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування позову зазначила, що вона перебуває у шлюбі з 09.08.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому дитина знаходиться на її утриманні. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі ? усіх видів заробітку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до її повноліття . В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву в якій просить слухати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач , хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, заяв з проханням розглянути справу за його відсутністю або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 09.08.2009 року. Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 24.11.2009 р., Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції . Актовий запис №1073. Дитина мешкає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги всі обставини, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави На підставі вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

В лютому 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 03 листопада 2007 року вона з відповідачем зареєструвала укладення шлюбу у виконкомі Посухівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області, актовий запис № 05. під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між сторонами склалася повна несумісність характерів, сторони більше двох років не підтримують шлюбні відносини. Їхній шлюб фактично розпався і існує лише формально. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Сторони уклали шлюб 03 листопада 2009 року у виконкомі Посухівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між сторонами склалася повна несумісність характерів, сторони більше двох років не підтримують шлюбні відносини, їхня сім'я існує лише формально. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Позивач не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розлученні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

В лютому 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 14 березня 2000 року вона з відповідачем зареєструвала укладення шлюбу у відділі реєстрації актів громадянського стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 29. Під час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони не зійшлися характерами, у зв'язку з чим в них часто виникають непорозуміння, більше ніж пів року проживають окремо. Їхній шлюб фактично розпався і існує лише формально. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Сторони уклали шлюб 14 березня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони не зійшлися характерами, у зв'язку з чим в них часто виникають непорозуміння, більше ніж пів року проживають окремо, їхня сім'я існує лише формально. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Позивач не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розлученні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

В лютому 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 19 липня 2008 року вона з відповідачем зареєструвала укладення шлюбу у виконкомі Посухівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області, актовий запис № 01. Під час шлюбу у сторін дітей немає. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони не зійшлися характерами, в зв'язку з чим у них виникають часті непорозуміння, сварки, сімейно - шлюбних відносин не підтримують. Їхній шлюб фактично розпався і існує лише формально. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Сторони уклали шлюб 19 липня 2008 року у виконкомі Посухівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони не зійшлися характерами, в зв'язку з чим у них виникають часті непорозуміння, сварки, сімейно - шлюбних відносин не підтримують, їхня сім'я існує лише формально. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Позивач не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розлученні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

В лютому 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позовні заяві позивач вказав, що 05.10.2010 року між ним та відповідачем письмово укладено договір позики на суму 100000 грн., із зазначенням терміну виконання договору до 05.04.2011 року відповідачем, повернення такої ж суми грошей. Відповідач не виконала зобов'язання за договором позики, тому позивач [PERSON] просить стягнути в його користь з відповідача заборгованість за невиконання договорів позики в розмірі 100000 грн., 8589,04 грн. три проценти річних від простроченої суми за час прострочення з 05.04.2011 року по 13.02.2014 року (1045 днів) та судових витрат по справі в розмірі 1000 грн. Відповідач [PERSON] позов визнає, не оспорює розмір боргу за договорами позики. Суд заслухавши позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Згідно письмового договору позики від 05.10.2010 року [PERSON] отримала від [PERSON] 100000 грн. як позику з терміном повернення до 05.04.2011року. Договір позики відповідає вимогам ст.ст. 1046, 1047 ЦК України. Відповідно до положень ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, а за відсутності таких умов-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. Відповідно до положень ст. 545 ЦК України відсутня розписка, яка б підтверджувала виконання відповідачем перед позивачем зобов'язання по договорах позики. Відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку 3% річних за формулою С х 3% х Д :365, де С-сума заборгованості (100000 грн.), Д- кількість днів прострочення (з 05.04.2011 р. по 13.02.2014 р. дня пред'явлення позову), складає (100000 х 3% х 1045):365 :100= 8589,04 грн. Відповідно до положень ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно квитанції № 188N46391 від 25.02.2014 року позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1000 гривень, які підлягають до стягнення в користь позивача з відповідача в порядку статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

В лютому 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з відповідача на свою користь 8430 грн. боргу. В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що 08 березня 2012 року відповідач на Полонському ринку районного споживчого товариства отримала у неї під реалізацію товари швейних виробів від яких зобов'язувалася повернути грошову виручку. Станом на 12 грудня 2012 р. відповідач заборгувала їй 8430 грн, які на момент звернення із позовом не повернула. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримав заявлені вимоги з викладених у позові підстав. Відповідач в судовому засіданні позов про стягнення боргу в сумі 8430 грн. визнала, вказала, що вона дійсно працювала в кіоску на ринку, домовлялась з позивачем повертати їй кошти від продажу товару. Однак позивач не надала їй банківських реквізитів та не запропонувала іншого шляху віддавання коштів частинами по мірі їх надходження. Можливості збирати кошти, а потім повернути усі зразу відповідач не мала можливості. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст..1050 ЦК України Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що 08.03.2012 р. відповідач взяла товар під реалізацію у позивача. Станом на 22.12.2012 р. борг [PERSON] перед [PERSON] становив 8430 грн. Ці дані встановлюються з розписок, наданих позивачем та не заперечуються сторонами в судовому засіданні. Відповідно до ст..61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 8430 грн. боргу. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі ст. ст. 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved