Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

В листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на домоволодіння № 96«а», що розташоване на земельній ділянці розміром 0,1467 га за адресою: садове товариство «Темп» в смт. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області після смерті спадкодавця [PERSON], за яким було зареєстровано на праві власності на нерухоме майно у вигляді домоволодіння № 96 по вул. Темпівській в смт. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Позивачка надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявився. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи Садового товариства «Темп» [PERSON] селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявився. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] надав суду лист про розгляд справи без його участі (а.с.49). Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 19 квітня 2013 року помер батько позивачки [PERSON], про що свідчить актовий запис № 2863 від 22 квітня 2013 року в свідоцтві про смерть серії І-КИ № 507431 виданому Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.26). Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з домоволодіння № 96«а», що розташоване на земельній ділянці розміром 0,1467 га за адресою: садове товариство «Темп» в смт. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Спадкоємцем першої черги після померлого 19 квітня 2013 року [PERSON] є його донька [PERSON] (позивачка по справі). Позивачка, як спадкоємець першої черги, відповідно до чинного законодавства звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва. Однак в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння позивачці було відмовлено у звязку з наявністю розбіжностей між правовстановлюючим документом, згідно якого зареєстрований житловий будинок належить померлому, та даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно яким реєстрація даного житлового будинку здійснена за іншою особою, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 28 квітня 2015 року (а.с.11). Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого [PERSON] селищною радою 04 жовтня 2002 року на імя [PERSON], останньому належав на праві приватної власності житловий будинок (домоволодіння) №96 в смт. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, який був зареєстрований в КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» на праві власності за [PERSON], та записаний в реєстрову книгу за № 20, за реєстровим № 920 від 04 жовтня 2002 року (а.с.12). Однак, при здійснені приватним нотаріусом перевірки відносно особи, на імя якої зареєстрований зазначений житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, було виявлено запис відносно особи, на імя якої зареєстрований житловий будинок, реквізити правовстановлюючого документу на зазначений будинок за особою, прізвище, імя, по батькові якої не співпадає з прізвищем, імям по батькові померлого. Об'єкт нерухомого майна по вул. Темпівській, 96 смт. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області зареєстрований за [PERSON] з 14.02 2003 року. [PERSON] є сусідом померлого та членом садового товариства «Темп». Встановлено, що на одну адресу було зареєстровано два різних власника та два різних домоволодіння. Згідно листа КП Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» за № 439 від 28.04.2015 року встановлено, що станом на 31.12.2012 року згідно з даними КП ДР «БТІ», архівна справа № 4027, за адресою: сел. Кіровське, вул. Темпівська, 96 Дніпропетровський район, Дніпропетровська область власником цілої частки на житловий будинок (домоволодіння) з 04.10.2002 року є [PERSON]. За спадкодавцем [PERSON] у 2002 році належним чином був зареєстрований на праві власності житловий будинок А - загальною площею 138,2 кв.м., житлова площа якого становить 37,1 кв.м., прибудова а, сарай - Б, зливна яма з.я., споруди - 1, які розташовані на земельній ділянці площею 0,1467 га, яка була надана [PERSON] у користування з 1988 року, земельна ділянка не приватизована. Рішенням [PERSON] селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 16.09.2015 року № 76 «Про присвоєння поштової адреси на обєкти нерухомого майна», вирішено присвоїти поштову адресу на обєкт нерухомого майна: на домоволодіння, що знаходиться за адресою: садове товариство «Темп» земельна ділянка № 96 «а» [PERSON] селищна рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.23). У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивачка вступила в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємцем за законом, право власності спадкодавця [PERSON] не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст. 1296 ЦК України, а згідно із ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, встановлено неможливість оформлення позивачкою спадкових прав на житловий будинок у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок (домоволодіння) №96«а» в смт. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області та господарські будівлі. На підставі викладеного,

Outcome: approved