overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

В липні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03.12.1997 року у Дорогинській сільській раді Фастівського району Київської області, актовий запис № 4. Від спільного шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з»явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі 03.12.1997 року зареєстрували шлюб у Дорогинській сільській раді Фастівського району Київської області, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 03.12.1997 р., серія І-БК №349443. Від спільного шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

В липні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 04 жовтня 2014 року у виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 312. Позивач в судове засідання не зявилася, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявивсь, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 жовтня 2014 року у виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво- Святошинського району Київської області, актовий запис № 312, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія 1-ОК №171795 від 04 жовтня 2014 року. Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначав, що 05.09.2008 року зареєстрував шлюб з відповідачем. 03.11.2004 року в шлюбі народилася донька [PERSON]. 21.01.2009 року народився син - [PERSON]. Позивач посилаючись на те, що у нього та відповідача різні погляди на подружнє життя та сімейні цінності, на нерозуміння одне одного, що привело до того, що шлюбні відносини не підтримують з травня 2016 року, просив шлюб розірвати, дітей залишити проживати з матірю. В заяві, направленій до суду позивач свою вимогу підтримав та просив суд слухати справу у його відсутність (а.с. 24). Відповідач, в заяві направленій до суду позов визнала у повному обсязі та також просила суд слухати справу у її відсутність (а.с. 25). Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони практично сумісне життя припинили, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та дітей. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалася повністю і зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначав, що 18.09.2014 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час позивач не працює, так як перебуває і відпустці по догляду за дитиною. Відповідач не надає допомоги на її утримання, тому вона вимушена звернутися до суду і просити суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. В заяві, направленій до суду позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилася. Про час та місце слухання справи сповіщений належним чином (а.с.13). Причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідив письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Відповідно до ст.84 ч.1, 2 Сімейного Кодексу України дружина має право на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. 1. Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. 2. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.77 того ж Кодексу утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. Відповідно до ст.79 того ж Кодексу аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст.80 того ж Кодексу аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що дійсно відповідач є чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON], [INFO]. [PERSON] дійсно перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач має можливість надавати допомогу на утримання дружини, але в добровільному порядку її не надає. З вказаних підстав позов підлягає задоволенню і суд находить можливим стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 4088,77 грн., яка утворилась за період з червня 2013 року по червень 2016 року включно, та судові витрати по справі, вказуючи, що відповідач [PERSON] є наймачем [ADDRESS], що знаходиться на обслуговуванні позивача, проживаючи там зі своїм сином [PERSON] Відповідачі ухиляються від сплати заборгованості по квартирній платі та за водопостачання. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 4088,77 грн., яка утворилась за період з червня 2013 року по червень 2016 року включно. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності відповідачів в судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Встановлено, що позивач надає, а відповідачі, які проживають в [INFO], споживають житлово-комунальні послуги (з утримання будинку та прибудинкової території, з холодного водопостачання). Згідно наданого позивачем витягу з особового рахунку 3829 на імя [PERSON], заборгованість за період з червня 2013 року по червень 2016 року включно складає 4088,77 грн. В наданій позивачем довідці від 17.06.2016 року за вих. № 2 [PERSON] зазначений власником помешкання. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки позивачем не надано суду письмового договору, яким обовязок сплати за надані житлово-комунальні послуги було б покладено на обох відповідачів, тому заборгованість по житлово-комунальних послугах в сумі 4088 грн. 77 коп. підлягає стягненню на користь позивача з відповідача [PERSON] Тим самим в задоволенні позовних вимог до співвідповідача слід відмовити. Судовий збір в сумі 1378,00 грн. сплачений позивачем і підлягає стягненню на його користь з відповідача [PERSON] в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 30 липня 2012 року відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві відкрите виконавче провадження №33606046 про стягнення з нього на користь ПАТ «ВТБ банк» грошової суми в розмірі 1492604,94 грн., по рішенню Шевченківського районного суду м.Києва від 11 травня 2011 року, по справі №2-7232/11 з накладенням арешту на все майно боржника. Оскільки рішення відповідно до якого відкрите виконавче провадження скасоване, позов залишений без розгляду, змінилась сторона стягувача з ПАТ «ВТБ банк» на ТОВ «ВБК «Мрія», ПАТ «ВТБ банк» не має до нього фінансових претензій, виконавчі провадження №33606046 (ВДВС Святошинського РУЮ), №47593159 (ВДВС Бородянського РУЮ) закінчені, виконавчі дії по ним вже не проводяться просив звільнити все нерухоме майно з-під арешту, що накладений постановою про відкриття виконавчого провадження від 30 липня 2012 року ВДВС Святошинського РУЮ в рамках ВП №33606046. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі, позов підтримала. Відповідачі ВДВС Святошинського РУЮ, ПАТ «ВТБ банк» в судове засідання представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ про відкриття виконавчого провадження №33606046 від 30 липня 2012 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ банк» боргу у розмірі 1492604,94 грн. по рішенню Шевченківського районного суду від 11 травня 2011 року накладено арешт на все майно, що належить боржникові (а.с.9-10, 5-6, 18, 16-17). Ухвалою Шевченківського районного суду від 18 листопада 2015 року, рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 11 травня 2011 року, у справі за позовом ПАТ «ВТБ банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості скасоване (а.с.7), а ухвалою від 14 квітня 2016 року вказаний позов залишений без розгляду (а.с.8). Оскільки виконавче провадження №33606046 закінчене (а.с.11-12), а постановою державного виконавця ВДВС Бородянського РУЮ у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-7232/11, виданого 23.12.201 Шевченківським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ банк» заборгованості в сумі 1490784,94 грн. відмовлено (а.с.19), то суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 листопада 2015 року позичив відповідачці 25000,00 гривень на строк до 24 травня 2016 року. В зазначений строк відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконала і гроші взяті в борг не повернула. Оскільки відповідачка добровільно позичені кошти не повертає просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором позики в сумі 25000,00 гривень та понесенні судові витрати в сумі 551,20 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24 листопада 2015 року [PERSON] позичила у [PERSON] 25000,00 гривень та зобов'язалася повернути отримані кошти до 24 травня 2016 року без будь-яких процентів, що підтверджується копією розписки (а.с.4). Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи викладене, суд, задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 25000,00 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка являється абонентом житлово-комунального підприємства «Пісківське» та на підставі фактичних договірних відносин та відкритого особового рахунку користується житлово-комунальними послугами за адресою: [ADDRESS]. За період з лютого 2008 року по травень 2016 року, внаслідок несвоєчасної оплати послуг, заборгованість відповідачки по водопостачанню та водовідведенню складає 7924,87 грн., по квартирній платі - 5161,02 грн. Тому просив стягнути з відповідачки 7924,87 грн. боргу по водопостачанню та водовідведенню та 5161,02 грн. боргу по квартирній платі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу у її відсутність, позов підтримала. Відповідачка [PERSON] судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] зареєстрована та постійно проживає в не приватизованій квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою ЖКП «Пісківське» №319 від 16 травня 2016 (а.с.7) З довідки-розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги вбачається, що борг відповідачки з лютого 2008 року по 1 травня 2016 року за водопостачання та водовідведення становить 7924,87 грн., по квартирній платі - 5161,02 коп. (а.с.8-10). Відповідно до ст. 68, 162 ЖК України, наймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Оскільки відповідачка в добровільному порядку заборгованість по квартирній платі, за водопостачання та водовідведення не сплачує суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнути з відповідачки на користь позивача зазначену суму та відповідно до ст.88 ЦПК України, понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним кредитним договором [NUMBER] від 19 серпня 2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 20600,00 грн. на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% на рік та сплачує банку комісію за надання фінансового інструменту в розмірі 600,00 грн. в день укладення кредитного договору, та комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 3,20% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 23 червня 2016 року має заборгованість в сумі 66665,70 гривень. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19 серпня 2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 20600,00 гривень на споживчі потреби, що підтверджується копіями кредитного договору [NUMBER] від 19 серпня 2014 року та додатками до нього (а.с.17-22), виписки по особовому рахунку (а.с.24), постанови Правління Національного банку України №914 від 21 грудня 2015 року (а.с.31), рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №234 від 22.12.2015 (а.с.32). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.7-16) станом на 23 червня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 66665,70 грн. в тому числі: 7994,26 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 12605,74 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 0,01 грн. - поточна заборгованість за процентами по кредиту, 4153,16 грн. - прострочена заборгованість за процентами по кредиту, 14220,70 грн. - прострочена заборгованість за комісією по кредиту, 27691,83 грн. - заборгованість за штрафами та/або пенею. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в сумі 666,65 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2006 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Поступово між ними стала проявлятися психологічна несумісність, через що вони перестали розуміти одне одного, припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що шлюб існує формально, тому просив його розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу у його відсутність, позов підтримав, проти примирення заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі, позов визнала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 25 листопада 2006 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Немішаївської селищної ради Бородянського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7-9). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивач позов підтримав, проти примирення заперечував, відповідачка позов визнала, на примирення не згодна, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 1995 року. Від шлюбу мають трьох дітей, з яких на даний час неповнолітній один син, [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою поступово погіршувалося, що призвело до втрати взаєморозуміння та припинення спільного проживання. Вважає, що шлюб існує формально, тому просив його розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу у його відсутність, позов підтримав, проти примирення заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу у її відсутність, позов визнала, проти примирення заперечувала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 28 жовтня 1995 року перебувають в зареєстрованому виконавчим комітетом Мирчанської сільської ради Бородянського району Київської області шлюбі, від цього шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6) та копією свідоцтва про народження (а.с.7). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивач позов підтримав, проти примирення заперечував, а відповідачка позов визнала, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved