Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

В квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просила суд постановити рішення про стягнення з [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики від 09 березня 2017 року в сумі 1000 грн. та 4006 грн. 50 коп., що складає 150 доларів США зазначених в розписці, а також судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., а всього стягнути 5774 грн. 90 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 09 березня 2017 року вона надала відповідачці в борг грошові кошти у розмірі 150 доларів США, які відповідачка зобов`язалася повернути через 3-4 місяці, про що надала розписку. Крім того, 09 березня 2017 року вона перерахувала відповідачці на картковий рахунок грошову суму у розмірі 1000 грн. У встановлений строк відповідачка грошові кошти не повернула, а тому вона звернулася до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.24). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку. За інформацією з офіційного сайту «Укрпошта» поштове відправлення №5200505902081 на ім`я [PERSON] з 23 липня 2019 року перебуває у точці видачі/доставки, тобто відповідачка до точки поштового зв`язку для отримання поштового відправлення не з`являється (а.с.29), а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відзив на позов від відповідачки до суду не надходив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Встановлено, що 09 березня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів підтверджений розпискою (а.с.9), за яким відповідачка взяла в борг у позивачки грошові кошти у розмірі 150 доларів США, та зобов`язалася повернути борг протягом 3-4 місяців. Вищевказаний договір позики (розписка) підписаний відповідачкою, отже між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики, що свідчать про укладення такого договору відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. Крім того, 09 березня 2017 року [PERSON] перерахувала відповідачці [PERSON] на картковий рахунок грошову суму у розмірі 1000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №Р24А190094445А55176 від 09 березня 2017 року (а.с.8). Як слідує зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 527 ЦК України, передбачено зобов`язання боржника виконати свій обов`язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов`язанні вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Крім того, відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргових документів у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Отже факт знаходження боргового документу - оригіналу розписки у [PERSON] , свідчить про невиконання із сторони [PERSON] своїх боргових зобов`язань. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі №6-1967цс15. В цій постанові зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів. Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доведений факт щодо наявності заборгованості по договору позики (розписки) від 09 березня 2017 року із сторони [PERSON] перед [PERSON] Відповідачка грошові кошти у повному обсязі позивачу не повернула, а тому суд прийшов до висновку, що основний борг по договором позики (розпискою) складає 1000 грн. та 4006 грн. 50 коп., що складає 150 доларів США зазначених в розписці, які необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки повинно бути стягнено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved