Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилається на те, що шлюбні стосунки припинились з червня 2017 року, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 10.10.1987 року, Добровеличківським відділом ЗАГСу Кіровоградської області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, ведення спільного господарства припинено, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімені відносини та сімейні обов»язки з ведення спільного господарства. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю. Збереження сімейних відносин між ними та іншими членами сім»ї, що має будуватися на почуттях любові, поваги, дружби та взаємодопомоги неможливе. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Зазначила, що наданий строк на примирення своїх результатів не дав. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та день слухання справи повідомлений, причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши матеріали справи, з»ясувавши фактичні взаємини подружжя, вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 1987 року, про що свідчить актовий запис № 74, Добровеличківського відділу РАЦС Кіровоградської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Прийняті судом заходи щодо примирення сторін, позитивних наслідків не мали, позивач наполягає на розірванні шлюбу, в звязку з чим суд дійшов висновку, що надання в подальшому строку на примирення подружжя неможливе, оскільки позивач не бажає обговорювати питання примирення з відповідачем. Розриваючи шлюб, суд виходив з наступного. За змістом статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За приписом частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За вказаних обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися через різні погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, намірів зберегти сім'ю у позивача немає, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім'ї буде суперечити інтересам позивача у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved