Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

В наведеній вище цивільній справі позивач [PERSON] звернулась до суду з клопотанням про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Позивач просить поновити строк для подання доказів на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу адвоката та ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення з [PERSON] на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката. Клопотання мотивоване тим, що відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, у зв`язку з чим судові дебати не проводились. При цьому, позивач планувала подати клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу із доказами понесення таких витрат після отримання відзиву на позов та підготовки і подачі відповіді на відзив. Однак як вбачається із тексту рішення по справі, відповідач подав відзив лише до суду, не направивши копію позивачу. При цьому позивач зазначила, що не могла знати дату запланованого розгляду справи та постановлення рішення, що унеможливлювало подати докази понесення судових витрат до постановлення рішення. 06.07.2021 р. із Єдиного державного реєстру судових рішень позивачу стало відомо про постановлене судом рішення. В Єдиному реєстрі рішення опубліковане 05.07.2021 р., тому вона фізично не могла отримати інформацію про нього раніше. Відтак, враховуючи зазначені вище положення законодавства просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані із оплатою професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 10000 грн. Дослідивши докази про витрати позивача [PERSON] на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання. Рішенням Вінницького міського суду від 30.06.2021 р. позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] у відшкодування витрат з оплати житлово-комунальних послуг за період з березня 2018 р. по лютий 2021 р. включно в розмірі 17 521,98 грн., питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу не вирішено. Відповідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. У позовній заяві, відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач зазначила попередній розрахунок судових витрат, які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, що включає: судовий збір у розмірі 908,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. До позовної заяви позивачем не були долучені ордер на надання правничої (правової) допомоги та на представництво інтересів та докази про розмір понесених витрат. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що 01.03.2021 позивач уклала угоду із адвокатом Мазуром О.В., якому доручила захист своїх інтересів за позовом про стягнення з [PERSON] витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з договору сторонами було погоджено гонорар в розмірі 10 000, 00 грн. 01.03.2021 р. позивачем було сплачено 10 000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 16/21-2 Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом прийнято до уваги, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Відповідачем до суду подано заперечення, в якому просить суд відмовити у стягненні з нього на користь позивача витрат на правничу допомогу з огляду на те, що розмір витрат на правничу допомогу є незаконним та необґрунтованим. Необхідно зауважити, що положення ч.6 ст.137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Разом з тим, у разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: partial