Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що 21 червня 2014 року вона уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Красноперекопського міськрайонного управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис 105. Актовий запис про шлюб поновлено 21 березня 2017 року Ізюмським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. [INFO] у подружжя [PERSON] народився син у м. Армянськ, на території Автономної республіки Крим. Вона звернулася доІзюмського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області щодо реєстрації народження дитини. Але у зв'язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні, їй було відмовлено щодо реєстрації народження дитини. Відповідно, їй було рекомендовано звернутися до місцевого суду, оскільки даний документ не визнається таким, на підставі якого проводиться державна реєстрація народження дитини, а у зв'язку із відсутністю первинного медичного свідоцтва про народження у проведенні державної реєстрації народження дитини відмовлено. Вважає, що зважаючи на дані, які містяться в поданій нею заяві та доданих до неї доказах, суд має всі підстави встановити факт народження дитини. Тому, вона звернулася з заявою до суду, в якій просить суд встановити факт народження дитини [PERSON],[INFO] в м. Армянськ, Автономної Республіки Крим, батько дитини [PERSON],[INFO], громадянин України, мати дитини - [PERSON],[INFO], громадянка України. Заявник, [PERSON], просила здійснити розгляд справи в її відсутності. Зацікавлена особа, Ізюмський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в судове засідання не з'явилась, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги визнають. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, без нез'явившихся сторін. Судовим розглядом встановлено, що 21 червня 2014 року заявник, [PERSON],[INFO] уклала шлюб з [PERSON], [INFO], який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Красноперекопського міськрайонного управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис 105 ( а.с.11). Рішенням Ізюмського міськрайонного суду від 03 березня 2017 року встановлено факт реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ( а.с.18) та Ізюмським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області запис про укладення шлюбу поновлено повторно ( а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06 серпня 2016 року Красноперекопським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, [PERSON] народився [INFO] в м. Армянськ, Республіка Крим, Російської Федерації про що зроблений актовий запис № 303 06 серпня 2016 року, батько - [PERSON], мати - [PERSON] ( а.с.17). Ізюмський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області відмовив заявнику в реєстрації народження дитини, оскільки аналіз документів, представлених заявником, свідчить, що заявником для підтвердження факту народження дитини не пред'явлені документи визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.( а.с. 19). У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними. У відповідності з п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народженні, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до п.1, 5 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення про встановлення факту народження. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії», який був наданий на запит Ради Безпеки ООН зазначено, що держави - члени ООН відповідно до Резолюції 276 (1970) Ради Безпеки зобов'язані утримуватися від застосування міжнародних договорів, укладений з Південною Африкою від імені або відносно Намібії. При цьому у п. 125 цього Консультативного висновку Міжнародного суду ООН вказано на винятки із цього права, а саме. В цілому , невизнання управління Південної Африки (тимчасово окупованої) Території не повинно призводити до позбавлення народу Намібії будь-яких переваг , що випливають з міжнародного співробітництва і зокрема, в той час як офіційні дії, що здійснюються урядом Південної Африки від імені або по відношенню до Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними , ця недійсність не може бути поширена до тих актів, таких, як, наприклад , реєстрація народжень , смертей і шлюбів. Про необхідність врахування актів органів влади з окупованих територій Європейським судом з прав людини у п. 45 рішення по справі «Луізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey) від 18 грудня 1996 року (заява № 15318/89) була викладена правова позиція, що при аналогічних обставинах щодо відсутності ефективного державного контролю Кіпру за такими територіями, міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей і дій, які звідти походять, наприклад актів реєстрації народження, смерті і шлюбу, наслідки яких можуть ігноруватися лише на шкоду мешканців тієї чи іншої території. З урахуванням чого в сукупності всі надані заявником докази свідчать про факт народження у подружжя [PERSON] дитини, тому заява [PERSON] підлягає задоволенню

Outcome: approved