Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову представник позивача [PERSON] в порядку уточнень вказував, що 2/3 частини житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Шевченка, 138-3 належав на праві власності бабусі позивача [PERSON], а по 1/6 частин вказаного житлового будинку належало батькові позивача [PERSON] та тітці позивача [PERSON], кожному відповідно. Після смерті бабусі позивача [PERSON] при поділі спадкового майна виник спір між її спадкоємцями. А на підставі рішення Харківського народного суду Харківської області від 07 червня 1985 року право власності на вказаний житловий будинок було визнано за батьком позивача [PERSON] та тіткою позивача [PERSON], по 1/2 частині кожному відповідно. За життя батько позивача [PERSON] уклав договір купівлі-продажу із своєю сестрою [PERSON] та придбав 1/2 частину вказаного житлового будинку, але своє право власності [PERSON] в цілому на житловий будинок не зареєстрував належним чином та відповідний правовстановлюючий документ не отримував. Також [PERSON] за життя склав заповіт, відповідно до якого спадкоємцем його майна є його син та позивач по справі [PERSON]. Після смерті свого батька позивач звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав на вказаний житловий будинок, але отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з причин відсутності правовстановлюючих документів на імя спадкодавця на житловий будинок в цілому. Саме тому позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, але подав до суду заяву, в якій вказував, що повністю підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити, а також просив справу розглядати за його відсутності. Люботинська міська рада Харківської області до суду подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи за позовом [PERSON] до Люботинської міської ради Харківської області, третя особа приватний нотаріус [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно у виді житлового будинку без участі її представника, за наявними у справі документами та відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. Спірним є житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Шевченка, 138-3, та який зареєстрований в 2/6 частинах за [PERSON] та в 1/6 частині за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину по закону, виданого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 25 грудня 1974 року за реєстровим номером №2866, що підтверджується довідкою КП «Люботинське БТІ» Люботинської міської ради Харківської області №126 від 12 квітня 2017 року. 27 серпня 1983 року [PERSON] померла, що підтверджується копією рішенням Харківського народного суду Харківської області від 07 червня 1985 року. Враховуючи, що [PERSON] померла 27 серпня 1983 року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обовязків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В звязку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з 2/6 частин житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Шевченка, 138-3, після смерті [PERSON] відкрилася 27 серпня 1983 року. Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до рішення Харківського районного народного суду Харківської області від 11 березня 1986 року та ухвали Харківського обласного суду від 29 квітня 1986 року спадщину у виді 2/6 частин житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Шевченка, 138-3, після смерті [PERSON] прийняли її діти [PERSON] та [PERSON], що підтверджується обставинами, які викладені в рішенні суду, а тому спадкоємцям стало належати по 1/2 частині вказаного житлового будинку кожному відповідно. Також 29 березня 1988 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, зареєстрованого в Харківському міжміському БТІ у реєстровій книзі №14 за реєстровим №1679 від 24 травня 1988 року, відповідно до якого право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Шевченка, 138-3 перейшло до [PERSON], а тому вказаний житловий будинок став належати йому в цілому. 28 жовтня 2013 року [PERSON] склав заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, та відповідно до якого все належне йому майно він заповідав його синам [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією заповіту. 22 вересня 2016 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-БК №381710, виданого відділом державної реєстрації смерті [PERSON] територіального управління юстиції у місті Києві 23 вересня 2016 року. Тому з 22 вересня 2016 року відкрилася спадщина після смерті [PERSON], яка складається з житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Шевченка, 138-3. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Із копії матеріалів спадкової справи №9/2017, яка витребувана судом від приватного нотаріуса Василівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], вбачається, що [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини, а [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті їхнього батька [PERSON]. Саме тому у суду не виникає сумнівів з приводу того, що [PERSON] успадкував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Шевченка, 138-3 після смерті свого батька [PERSON], померлого 22 вересня 2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved