Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

В Нововодолазький районний суд Харківської області звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON], в якому просив визнати за ним право власності в порядку поділу майна подружжя на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідач по справі, [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом про поділ майна подружжя, в якому зазначила, що в період шлюбу було придбано земельну ділянку площею 0,1500 гектарів, яка розташована за адресою: [ADDRESS], на ? частину якої [PERSON] просила визнати право власності в порядку поділу майна подружжя. В судовому засіданні позивач та представник позивача за первісним позовом, відповідач та представник відповідача за зустрічним позовом надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, підтримали позовні вимоги за первісним позовом в повному обсязі, просили їх задовольнити, та визнали позовні вимоги за зустрічним позовом в повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення. Відповідач та представники відповідача за первісним позовом, позивач та представники позивача за зустрічним позовом, в судовому засіданні проти первісного позову заперечували частково надали заперечення на позовну заяву, в яких зазначили, що відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, який є предметом спору, підвальне приміщення будинку та колодязь були збудовані до укладення шлюбу між сторонами по справі. Також позивач та її представник зазначили, що будівельні матеріали на будівництво будинку придбавалися не за сумісні кошти, надали копії квитанцій та видаткових накладних на придбання будівельних матеріалів. Зазначили, що земельна ділянка належить [PERSON] на підставі договору дарування, отже вона не може бути об'єктом спільної сумісної власності подружжя. [PERSON] просила визнати за [PERSON] право власності в порядку поділу майна подружжя на 1/3 частину житлового будинку без урахування підвалу - літера А та колодязя - літера К та відмовити в частині визнання за ним права власності в порядку поділу майна подружжя на 1/2 частину земельної ділянки. Суд, розглянув пояснення позивача та відповідача та їх представників, за первісним та зустрічним позовами, перевірив матеріали справи, надані докази, показання свідків, вважає, що первісний позов є частково обґрунтованим, та підлягає до часткового задоволення, а зустрічний позов є законним та обґрунтованим та підлягає до задоволення з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], перебував в шлюбі з [PERSON], [INFO], з 24 вересня 2005 року по 14 квітня 2015 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] був побудований будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 10 березня 2010 року, видане Нововодолазькою селищною радою, зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.03.2010 року. В технічному паспорті, виготовленому КП Нововодолазьке АІБ станом на 15 квітня 2015 року, зазначені житловий будинок літера А-1, загальною площею 145,0 квадратних метрів, житловою площею 39,1 квадратних метрів, підвал літера а, рік забудови 2005, тамбур літера а1, навіс літера Б, колодязь літера К рік забудови 2005, вигрібна яма літера Я, хвіртка літера N, ворота літера N1, огорожа літера N2, розташований за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, житловий будинок побудований на земельній ділянці площею 0,1498 гектарів, розташованій за адресою: [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], яка належить [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки від 08 квітня 2005 року, серія [NUMBER], зареєстрованого в реєстрі за №230, на ім'я [PERSON], державний акт серія [NUMBER], виданий 26 грудня 2005 року Нововодолазьким районним відділом земельних ресурсів на підставі договору дарування земельної ділянки від 08 квітня2005 року, серія [NUMBER], зареєстрованого в реєстрі за №230, на ім'я [PERSON]. Судом встановлено, земельна ділянка площею 0,1500 гектарів, розташована за адресою: [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], належить [PERSON] на підставі державного акту серія [NUMBER], виданогоНововодолазькою селищною радою Харківської області 05 грудня 2007 року на підставі рішення Нововодолазької селищної ради XV сесії V скликання від 19 жовтня 2007 року № 1133. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 70 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За рішенням суду частка майна одного з подружжя може бути збільшена, якщо з нею або з ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син чи дочка, за умови, що розмір одержуваних аліментів недостатній для забезпечення їхнього фізичного і духовного розвитку чи лікування. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Постановою Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року № 7 зі змінами та доповненнями передбачено, що якщо на земельній ділянці, яка є особистою власністю одного з подружжя, знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі розподілу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статтей 120 ЗК України, ст.377 ЦК України. Суд при поділі майна сторін вбачає підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя, оскільки з відповідачем по справі проживає неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Заперечення відповідача по справі [PERSON] щодо виключення з переліку спільно нажитого майна підвалу , літера А, та колодязя , літера К , 2005 року побудови, як такі, що побудовані до укладення шлюбу з позивачем суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем не наданні до суду належні докази , які б підтверджували право власності відповідача по справі на зазначене майно до укладення шлюбу, не надані докази вартості будівельних матеріалів та робіт , які б підлягали виключенню з вартості спільно нажитого майна подружжям. Показання свідків, допитаних в судовому засіданні , жодним чином не підтверджують право відповідача по справі на більшу частку у спільно нажитому майні подружжя . Відповідачем по справі не надано належних доказів джерел та часу придбання спірного майна. Суд при поділі майна сторін за первісним позовом вбачає підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя, оскільки з відповідачем по справі проживає неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого зустрічного позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу, способами якового є визнання права та припинення дії, яка порушує право.

Outcome: partial