Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову позивач вказував, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , був розташований житловий будинок літ. «А-1», який належав в 1/2 частині його батькові [PERSON] та в 1/2 частині [PERSON] .. На підставі рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради народних депутатів від 09 січня 1990 року його батькові було дозволено перебудувати належну частку житлового будинку за вказаною адресою. Після отримання всіх дозвільних документів батько позивача збудував новий житловий будинок літ. «Б-1», але право власності на нього він так і не зареєстрував. В 2006 році батько позивача [PERSON] зруйнував старий житловий будинок, але право власності, яке було зареєстровано в КП «Люботинське БТІ», так і не анулював. [INFO] [PERSON] помер, внаслідок чого відкрилася спадщина у виді вказаного збудованого житлового будинку, яку прийняли позивач [PERSON] , його брат [PERSON] , та його бабуся [PERSON] , оскільки подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк. Однак, право власності за кожним із них вони так і не зареєстрували. Наразі інших спадкоємців після смерті [PERSON] , окрім позивача та його брата [PERSON] , немає. Позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно, але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця. Крім того, між позивачем та його братом [PERSON] було досягнуто взаємної згоди щодо спадкового будинку, та останній не заперечує, щоб позивач оформив право власності на все спадкове майно після смерті їхнього батька. Саме тому позивач був змушений звернутися з позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але його представник [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але подав до суду нотаріально посвідчену заяву, про визнання позову в повному обсязі та проведення розгляду справи за його відсутності. В своїй заяві відповідач повністю визнав позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовуються. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем з дотримання порядку, встановленого ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій та ухвалює рішення за наявності для того законних підстав. Ознайомившись із заявою відповідача [PERSON] про визнання позову, суд приходить до висновку, що така заява, подана ним особисто, оскільки засвідчена державним нотаріусом, не суперечить закону та достовірно відображає позицію відповідача в даній справі, та його обізнаність про обставини, які відбувались в дійсності. Від так, визнання відповідачем позову не порушує його прав, свобод чи інтересів, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті заявлених вимог у підготовчому засіданні. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. 01 вересня 1989 року [PERSON] придбав 1/2 частину житлового будинку, що був розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 01 вересня 1989 року, посвідченого Другою Харківського району державною нотаріальною конторою Харківської області, зареєстрованого за реєстром №3259, та зареєстрованого в Люботинському БТІ 05 вересня 1989 року за № 620. Також відповідно до довідки № 28 від 23 лютого 2016 року, виданої КП «Люботинське БТІ» житловий будинок літ. «А-1», що був розташований за адресою: [ADDRESS] належав в 1/2 частині [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, виданого Другою держнотконторою Харківського району 30 вересня 1986 року, реєстровий номер 2871, та в 1/2 частині [PERSON] на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу. Згідно із рішенням виконавчого комітету Люботинської міської ради народних депутатів №61 від 09 січня 1990 року [PERSON] дозволено перебудову 1/2 частини житлового будинку та будівництво господарських будівель за адресою: [ADDRESS] . Так, відповідно до акту бюро технічної інвентаризації Харківського району від 09 січня 1990 року, виданого [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради народних депутатів №61 від 09 січня 1990 року, була здійснена в натурі розмітка фундаменту житлового будинку, що перебудовується за адресою: [ADDRESS] . А відповідно до довідки Люботинської міської ради народних депутатів №529 від 12 лютого 1990 року [PERSON] була виділена земельна ділянка під будівництво житлового будинку, площею 600 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві позивач зазначає, що [PERSON] в 2006 році зруйнував старий житловий будинок, який був розташований за адресою: [ADDRESS] , а згідно із п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна. Факт знесення житлового будинку підтверджується довідкою-характеристикою за адресою: [ADDRESS] , складеною 23 лютого 2016 року КП «Люботинське БТІ»., з якої вбачається, що житловий будинок літ. «А-1», та службові будівлі і споруди знесені. Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» на замовлення [PERSON] станом на 18 лютого 2016 року, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , був побудований в 1990 році: житловий будинок літ. «Б-1», з цокольним поверхом літ. «ц/п», мезоніном літ. «м/н», лоджія літ. «б», погріб літ. «бп», загальною площею 137,80 кв.м., житловою площею 41,40 кв.м., підсобною площею 57,60 кв.м., холодною площею 38,80 кв.м., а також вигрібна яма літ. «Я». Відповідно до ст. 105 ЦК України 1963 року, громадянин, який збудував або будує жилий будинок без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо). У суду не виникає сумнівів у тому, що забудовником спірного житлового будинку літ. «Б-1» з надвірними будівлями і спорудами був саме [PERSON] , оскільки він отримав дозвіл на перебудову житлового будинку, та отримав земельну ділянку під його будівництво. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про власність» суб`єктами права приватної власності в Україні є громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства. Відповідно до ст.ст. 12, 13 Закону України «Про власність» праця громадян є основою створення i примноження їх власності; об`єктами права приватної власності є, зокрема, жилі будинки, квартири. Враховуючи ті обставини, що [PERSON] в 1990 році на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , з дозволу виконавчого комітету Люботинської міської ради народних депутатів, власною працею збудував житловий будинок з надвірними будівлями, суд приходить до висновку, що він набув у встановленому законом порядку право володіння, користування і розпорядження спірним житловим будинком, тобто набув статусу власника, а тому житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , став належати [PERSON] одноособово. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції у Харківській області 14 березня 2009 року, актовий запис про смерть №100. Відповідно до положень ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Наразі спадкоємцями на відкриту спадщину у виді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] є його діти - [PERSON] та [PERSON] , які є сторонами по справі, що відповідає ст. 1261 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги спадкування за законом відносяться діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Та обставина, що діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину шляхом подання до нотаріальної контори в шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини, підтверджується повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №318/01-16/п від 08 травня 2020 року. Маючи намір реалізувати свої спадкові права, позивач [PERSON] 03 березня 2020 року звернувся до Відокремленого підрозділу Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину. Однак, державним нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку із тим, що спадковий будинок не введений в експлуатацію та право власності на нього не зареєстровано. Інший спадкоємець [PERSON] , згідно з його письмовою заявою від 13 червня 2020 року, яка була посвідчена державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області, раніше уклав угоду зі спадкоємцем [PERSON] про відмову від своєї частки у спадщині на користь останнього. Таке право спадкоємця передбачено ст. 1267 ЦК України Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 01 листопада 1984 року. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] є спадкоємцем, як прийняв після смерті свого батька [PERSON] спадщину у виді житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а тому задовольняє позов повністю і визнає за позивачем право власності на вказаний житловий будинок в поряду спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved