Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

В поданій до суду заяві позивач вказує на те, що вона тривалий час вона доглядала [PERSON], допомагала йому у побуті та елементарних медичних питаннях. 08 грудня 2015 року [PERSON] помер. [INFO] [PERSON] склав заповіт, яким заповів їй все належне йому майно. Коли вона звернулася до приватного нотаріуса, щоб оформити спадщину, то їй стало відомо, що 05 лютого 2003 року між [PERSON], та відповідачкою було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 159, відповідно до умов якого [PERSON] подарував відповідачці належну йому квартиру [ADDRESS]. Проте, вважає, що даний договір укладений про людське око (є мнимою угодою) та має бути визнаний недійсним, оскільки відповідачці вказана квартира фактично не передавалася, вона в ній ніколи не проживала, не сплачувала комунальні послуги. Всі витрати по утриманню квартири ніс [PERSON] Лише 23 грудня 2015 року відповідачкою було зареєстровано право власності на спірну квартиру. Оскільки договір дарування квартири підлягає визнанню недійсним, то запис про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за відповідачкою підлягає скасуванню. Просить суд просить визнати недійсним Договір дарування квартири [ADDRESS] від 05 лютого 2003 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений Собіною О.А., приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області, зареєстрованийв реєстрі за № 159 та скасувати запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] проведений державним реєстратором Здолбунівського районного управління юстиції Михальчук Н.Ю. В судовому засіданні представник позивачки вимоги позову підтримав та просить задовільнити їх в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомила. З урахуванням думки представника позивача суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачки. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Так, із матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір укладено та посвідчено 05 лютого 2003 року приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області Собіною О.А., зареєстрований в реєстрі за № 159. Зі змісту ст.243 ЦК України (в редакції 1963 року) чинної на час укладення спірного договору, випливає, що за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність і договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦК України (в редакції 1963 року) недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода). За змістом цієї норми закону мнима угода вчиняється її учасниками без наміру виникнення, зміни або припинення цивільних прав і обов'язків. Однак, якщо на виконання такого договору було передано майно або майнові права, такий договір не може бути кваліфіковано як мнимий. Обґрунтовуючи підставність позову, позивачка посилалась на те, що після дарування квартири [PERSON] інтерес до подарованого майна не втратив, продовжував ним користуватись та нести витрати з його утримання. Натомість відповідачка у фактичне володіння подарованим майном не вступила, постійно проживала за іншою адресою. Проте, факт проживання у спірній квартирі [PERSON] після укладання вказаного договору сам по собі не свідчить про мнимість оспорюваної угоди. Так, відповідно до п.9 спірного Договору дарування по домовленості сторін за Дарувальником залишається право на довічне проживання в цій квартирі. Крім цього, [PERSON] мав значні пільги щодо оплати комунальних послуг. Також і сам факт проживання відповідачки в іншому місті не може свідчити про те, що остання не прийняла подароване майно. Мнима угода оформляється як правило для досягнення недозволеної мети. Проте, як позивачкою в позовній заяві так і її представником в судовому засіданні не вказано яку іншу мету сторони угоди намагалися досягти, укладаючи оспорювану угоду. Слід зазначити, що відповідачка [PERSON] є внучкою [PERSON] Крім того, як зазначає в позовній заяві позивачка, [PERSON] щомісячно перераховував для відповідачки [PERSON] грошові кошти. При житті [PERSON] не ставив питання про визнання оспорюваної угоди недійсною. Також безпідставним є посилання представника позивача на те, що відповідачкою не було проведено реєстрацію угоди, оскільки діюче на момент його укладення законодавство не передбачало обов'язкової реєстрації такої угоди. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що дійсно позивачка надавала допомогу [PERSON] Проте будь-яка інформація щодо майнових відносин між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] в тому числі і щодо укладення між ним договору дарування їм невідома. За таких обставин позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про те, що оспорювана угода була укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода). Оскільки підстав для визнання спірного договору недійсним не має, то і відсутні підстави для скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру за відповідачкою.

Outcome: dismissed