Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

В листопаді 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем і про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що вона з 2010 року постійно проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], здійснювала догляд за ним. 14.12.2012 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповідав [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. При зверненні в листопаді 2013 року до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки вона не подала в шестимісячний строк після смерті спадкодавця до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і не була зареєстрована в домоволодінні померлого [PERSON] Посилаючись на ці обставини, позивачка [PERSON] просила встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на день його смерті, а в подальшому, уточнивши свої позовні вимоги, просила встановити факт постійного проживання з [PERSON] на день його смерті і визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок та земельну ділянку за адресою [ADDRESS]. [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно після померлого батька [PERSON], посилаючись на те, що його батько [PERSON] склав заповіт на користь [PERSON], однак вона спадщину не прийняла, не була зареєстрована в будинку, постійно не проживала з спадкодавцем, проживала разом з співмешканцем в різних місцях. Оскільки [PERSON] не прийняла спадщину, то права на спадкування не має. Посилаючись на ці обставини, [PERSON] просив постановити рішення, яким визнати за ним право власності на майно померлого [INFO] батька [PERSON], до складу якого входить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та приватизована земельна ділянка. В судовому засіданні [PERSON], її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, зустрічний позов не визнали. Відповідач за первісним позовом [PERSON], його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали, підтримали свої позовні вимоги. [PERSON] в судове засідання не з'явилася від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, проти позову [PERSON] заперечувала, позовні вимоги [PERSON] визнала, не заперечувала проти визнання за ним права власності на майно покійного батька.( ар.с. 63). Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, матеріали справи №587/3025/13-ц за заявою [PERSON] про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини; матеріали справи №587/2316/13-ц за позовом Сумської райдержадміністрації до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, суд вважає вимоги первісного позову [PERSON] такими, що не підлягають задоволенню, а вимоги зустрічного позову [PERSON] обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON],що підтверджується копією свідоцтва про смерть (ар. с.19, 42,44). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок за адресою [ADDRESS] жилою площею 18,0 кв. м. з надвірними господарчими та побутовими будівлями - сарай «Б», погребняк «В», погріб «п/г», кухня «Г», сіни «г»; приватизована земельна ділянка площею 0,32 га, з яких 0,06 га - для обслуговування житлового будинку, 0,26 га - для ведення особистого підсобного господарства( ар.с.34,35,36, 37-40). У відповідності з заповітом, посвідченим 14 грудня 2012 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] все належне йому майно заповідав [PERSON]( ар.с. 20). У відповідності з ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки ( ст. 1261 ЦК України). Згідно з ч.1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. ( ст. 1269, 1270 ЦК України). У відповідності з ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.5, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності заповіту на все майно правило частини другої статті 1223 ЦК застосовується у разі неприйняття спадщини або відмови від спадщини усіма спадкоємцями за заповітом. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.( п. 20 Постанови). [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON] у встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк після відкриття спадщини не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, отже, у відповідності з ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У відповідності з ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У відповідності з ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Звертаючись до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, [PERSON] всупереч положенням ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надала суду належних доказів на підтвердження своїх вимог. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, [PERSON] послалась на показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Так, свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є рідною сестрою [PERSON]. проживає недалеко від помешкання покійного [PERSON], в будинку якого [PERSON] проживала з 2007 року по 2010 рік, потім пішла проживати до матері співмешканця [PERSON], а потім з 2011 року по день смерті [PERSON] знову проживала в його будинку. Покійний [PERSON] зробив заповіт на [PERSON], оскільки його рідні діти за ним не доглядали, а [PERSON] прала, готовила їжу, доглядала за спадкодавцем. Свідок [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] є його приятелькою, проживає в його будинку([ADDRESS]), знімає в нього житло, оскільки власного житла не має. [PERSON] проживала в будинку [PERSON] з 2007 по 2009 рік, потім рік проживала в м. Суми разом з своїм співмешканцем на [ADDRESS], з 2010 року знов приїхала в с. В. Чернеччину, де проживала в будинку [PERSON], який був людиною похилого віку, потребував догляду. [PERSON] надавала йому такий догляд, прала, готовила їжу, водила його до магазину. З [PERSON] вони проживала до дня смерті останнього, а після смерті вимушена була піти з домоволодіння, оскільки її обвинуватили в тому, що вона після смерті [PERSON] покрала належні йому речі, що були в будинку. Все своє майно [PERSON] заповідав [PERSON], однак в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вона з відповідною заявою до нотаріальної контори не звернулася. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона проживала в [ADDRESS] з 2010 року по 2013 рік і є знайомою [PERSON], яка проживала за адресою [ADDRESS]. З [PERSON] вона познайомилася після Нового 2011 року, коли [PERSON] приходила по своїх справах до господаря будинку [ADDRESS], вони часто спілкувалися, ходили в гості один до одного. [PERSON] постійно проживала в будинку спадкодавця разом з співмешканцем [PERSON], доглядала за [PERSON] Разом з тим, як пояснив в судовому засіданні [PERSON] , [PERSON] не проживала в будинку батька, який на її прохання з почуття жалю пускав її переночувати на 2-3 дні, а потім вона зникала в невідомому напрямку на кілька тижнів. Приїжджаючи на вихідні до батька він ніколи від нього не чув, що в будинку проживає [PERSON], він ніколи не бачив в будинку її речей, не чув він цього і від сусідів. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка Великочернеччинський сільський голова [PERSON] пояснив, що [PERSON], періодично проживаючи в будинку [PERSON], часто виїжджала по своїх справах в невідомому напрямку, залишаючи дитину напризволяще і [PERSON], будучи особою похилого віку, вимушений був, наскільки це було в його силах, доглядати за дитиною. [PERSON] неодноразово скаржився на те, що [PERSON] забирає в нього пенсію. [PERSON] проживала з співмешканцем [PERSON], має від нього дитину. Коли [PERSON] заарештували по кримінальній справі, то [PERSON] часто виїжджала від [PERSON] в невідомому напрямку, в домоволодінні [PERSON] з'являлася лише періодично. По роботі йому часто доводилось відвідувати [PERSON], яка постійно попадала в поле зору дільничного інспектора міліції, зловживала спиртними напоями, часто залишала неповнолітніх дітей насамоті, не займалася вихованням дітей. У зв'язку з антисоціальною поведінкою діти [PERSON] були в неї відібрані і поміщені у відповідні дитячі заклади. За час проживання на території сільради [PERSON] проживала в різних місцях, в різних осіб криміногенного характеру, - [PERSON], [PERSON] ( на даний час всі покійні). Після смерті [PERSON] вони повиносили металеві частини з груби, покрали речі з подвір'я покійного [PERSON], щоб купити самогон. [PERSON] ніколи не була зареєстрована в за адресою покійного [PERSON] і взагалі в с. Велика Чернеччина Сумського району, є особою без певного місця проживання, періодично проживала в різних місцях - на даний час в будинку [PERSON] (свідка по справі), до цього проживала в будинку покійного Ходорковського на [ADDRESS], в інших місцях на Холодній Горі в с. В. Чернеччина. На момент смерті [PERSON] вона з покійним не проживала, не доглядала за ним і допомоги не надавала, під час відібрання дітей її взагалі не було в с. В. Чернеччина. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він гарно знав покійного [PERSON], приїздив до нього на протязі 2007 року, де один раз бачив [PERSON], а потім бачив її ще один раз після смерті [PERSON] Протягом 2012- 2013 року під час відвідування покійного [PERSON] він [PERSON] в будинку не бачив, в будинку був безлад, бо покійному важко було за станом здоров'я підтримувати порядок, жіночих речей він в будинку не бачив і [PERSON] не казав, що [PERSON] проживає в його будинку, не чув він цього і від сусідів. [PERSON] зловживала спиртними напоями, від [PERSON] він чув, що іноді вона з'являлася в будинку покійного, який дозволяв їй проживати в будинку як квартирантці, часто зникала в невідомому напрямку на кілька днів. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працює начальником служби у справах дітей Сумської райдержадміністрації і по роду своєї роботи займалася дітьми, яким [PERSON] як мати не приділяла належної уваги. Вона особисто разом з дільничним інспектором [PERSON], [PERSON] ( завідуючий Сектору опіки та піклування служби у справах дітей Сумської райдержадміністрації) , [PERSON] (співробітник сектору кримінальної міліції Сумського РВ) в березні 2013 року та в серпні 2013 року виїжджала за місцем проживання [PERSON] в [ADDRESS], де періодично мешкала і [PERSON] Під час відвідування помешкання покійного [PERSON] в будинку була відсутня, за інформацією сільської ради [PERSON] на території сільської ради не зареєстрована і не проживає. [PERSON] сказав, що протягом 3 днів [PERSON] взагалі немає в селі. Дільничний інспектор [PERSON] відразу ж набрав номер телефону [PERSON] і вона повідомила, що на території сільської ради її дійсно немає. [PERSON] повідомив, що [PERSON] знімає в нього кімнату, часто зникає в невідомому напрямку на кілька днів. На час відвідування комісією помешкання [PERSON] дітей вдома не було, [PERSON] в будинку покійного постійно не проживала, під час відвідування була відсутня, з нею спілкувалися лише за телефоном, іншим шляхом знайти її було неможливо. Під час складання документів щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав адресу [PERSON] зазначали з її слів - [ADDRESS], оскільки [PERSON] пред'явила заповіт від імені [PERSON] , а також витяг з єдиного реєстру заповітів.( ар.с. 89, 90, 91, 92-93). Заперечуючи проти вимог [PERSON], [PERSON] послався на показання дільничного інспектора міліції [PERSON], які він давав під час розгляду справи №587/3025/13-ц за заявою [PERSON] про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зокрема, [PERSON] ( який на даний час знаходиться в зоні АТО) пояснив, що він неодноразово, 4 рази на місяць, відвідував помешкання [PERSON], де проживав піднаглядний [PERSON] разом з своєю співмешканкою [PERSON] [PERSON] проживав в будинку покійного до лютого 2013 року, а 27 лютого 2013 року був заарештований за вироком суду, після чого [PERSON] залишила будинок покійного. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він був знайомий покійного [PERSON] , часто на протязі 2012-2103 років бував в нього вдома. Позивачка [PERSON] в будинку покійного не проживала, він ніколи не бачив її речей в будинку. Під час спілкування з покійним останній пояснював, що є якась дівчина, яку він періодично пускає переночувати, однак вона в нього не живе. З копії акту соціального інспектування №87 від 15 жовтня 2012 року вбачається, що [PERSON] проживала в будинку [PERSON] разом з своїм співмешканцем [PERSON] ( ар. с. 7-8). З акту обстеження соціально-побутових умов проживання сім'ї вбачається, що сім'я [PERSON] та [PERSON] тимчасово проживала в будинку [PERSON], де на час відвідування [PERSON] була відсутня, а за дитиною вимушений був доглядати [PERSON]( ар.с.95, 96). З копії листа директора Сумського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 3 червня 2013 року на адресу служби у справах дітей Сумської РДА вбачається, що провести обстеження житлових умов [PERSON] не вдавалося, так як [PERSON] була відсутня вдома, уникала зустрічі з фахівцем з соціальної роботи, з телефонної розмови було зрозуміло, що [PERSON] була напідпитку ( ар.с. 119, 136, 137). Відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON] про встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини, суд виходить з того, що місцем проживання фізичної особи згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Чинним законодавством «місцем проживання» визнається місце проживання фізичної особи в житловому будинку, квартирі, іншому приміщенні, придатному для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті не менше шести місяців на рік. У фізичної особи може бути декілька місць проживання (ст. 29 ЦК України, ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Для визнання місця проживання постійним («постійне місце проживання») потрібно встановити, що фізична особи проживає в цьому місці не менше одного року. Особа може мати лише одне постійне місце проживання в певний період часу, зокрема, на час відкриття спадщини. (ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», ст. 4 Митного кодексу України). Проживання особи в певному місці строком менше шести місяців на рік є її місцем перебування, а не проживання (ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Згідно вимог ч. 2 ст. 6 зазначеного закону, для реєстрації особа або її законний представник подає, окрім інших документів, також обов'язково: письмову заяву; талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України); документи, що підтверджують право на проживання в житлі. У разі зміни адреси житла в межах адміністративно-територіальної одиниці особа або її законний представник повинні письмово повідомити про це орган реєстрації протягом десяти днів. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Аналогічна позиція міститься в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Посилання [PERSON] на ту обставину, що саме вона виявила труп покійного в будинку( ар.с.67), не може свідчити про факт спільного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Як вбачається з складених дільничним інспектором міліції [PERSON] матеріалів за фактом смерті [PERSON], труп покійного був виявлений 28 квітня 2013 року, коли «трупне задубіння виражене добре», тобто труп був виявлений не в день смерті. Це підтверджується також і письмовими поясненнями самої [PERSON], яка пояснила, що поїхала від [PERSON] 26 квітня 2013 року, а приїхала до нього 28 квітня 2013 року. Як пояснила [PERSON], коли вона приїхала до [PERSON], двері їй ніхто не відчинив і їй довелося виламати двері в будинок, де вона і виявила труп [PERSON] Зазначене свідчить про те, що в [PERSON] не було ключів від будинку [PERSON], спільно з яким вона начебто проживала, що викликає сумнів в постійному проживанні на момент відкриття спадщини з померлим [PERSON](ар.с. 68-73, справа №587/3025/13-ц, ар.с.114). З довідки Великочернеччинської сільської ради Сумського району №646 від 12 вересня 2014 року вбачається, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] ніколи не була зареєстрована і не проживала( ар.с.78). З довідки Великочернеччинської сільської ради Сумського району від 4 липня 2013 року вбачається, що [PERSON] тимчасово проживала на території сільської ради за адресою [ADDRESS] без реєстрації, місце її перебування на момент видачі довідки невідомо. ( ар. с. 96, 117, 118). З довідки ТОВ «Сервіс-Дім» від 27 листопада 2013 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] і до складу її сім'ї , крім неї, входить [PERSON], 1964 року народження, донька [PERSON] 2000 року народження, син [PERSON], 2004 року народження, дочка [PERSON],2011 року народження (справа №587/3025/13-ц, ар.с. 5). З копії спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що на час своєї смерті за адресою [ADDRESS] покійний [PERSON] проживав сам(справа №587/3025/13-ц, ар.с. 12). В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона постійно була зареєстрована в [ADDRESS]. В 2011 році вона тимчасово, протягом 6 місяців, була зареєстрована в будинку [PERSON], після чого була знята з реєстрації автоматично. Реєстрація в будинку [PERSON] була пов'язана не у зв'язку з постійним проживанням в будинку померлого, а з вагітністю і пологами. Народжену дитину вона зареєструвала в м. Суми, отримання грошових коштів на дитину теж оформлювала по місту Суми, в усіх необхідних заявах також зазначала місцем проживання місто Суми. На адресу [PERSON] вона ніколи не отримувала листи, телеграми, іншу поштову кореспонденцію, тощо. В будинку покійного вона проживала разом з співмешканцем [PERSON] з 2010 по 2012 рік, а коли [PERSON] заарештували за вироком суду в лютому 2012 року, то вона після смерті [PERSON] в будинку не проживає, а мешкає в домоволодінні [PERSON] в с. В. Чернеччина Сумського району. Отже, [PERSON] не надала суду належних і допустимих доказів, які б з достовірністю свідчили б про те, що вона на момент відкриття спадщини постійно проживала з померлим [PERSON] Натомість син померлого [PERSON] у встановлений законом строк, тобто 7 травня 2013 року, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з поданою ним заявою заведена спадкова справа після смерті [PERSON]( ар. с. 47, 48, 49,50). Посилання [PERSON] на те, що вона доглядала за [PERSON], прала, готовила їжу спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що дочка [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], [INFO] ( справа 587/2316/13-ц, ар. с. 6), а також [PERSON], 2004 року народження, рішенням Сумського районного суду Сумської області від 10 січня 2014 року були відібрані у матері [PERSON], бо остання не змогла створити сприятливі умови для проживання дітей ( ар.с.9, 91, справа 587/2316/13-ц, ар.с. 22,23). Суд критично ставиться до ствердження [PERSON] про те, що вона доглядала за [PERSON], оскільки не могла створити належних умов виховання та догляду навіть за своїми дітьми. Отже, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] і про задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved