Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

В листопаді 2019 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що вона є власником будинку [ADDRESS] . Відповідач був зареєстрований у спірному житловому приміщенні за згодою власника ,проте фактично останні 19 років у будинку не мешкає. Посилаючись на те,що формальна реєстрація проживання відповідача,який не являється членом її сім`ї,порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,створює інші перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю ,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.405 ч.2 ЦК України,визнати відповідача таким,що втратив право користування спірним житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позову,зазначивши,що у 1999 р.у будинку [ADDRESS] , який є її власністю,був зареєстрований племінник її чоловіка [PERSON] ,1981 р.н.,який вживав наркотичні засоби,вчиняв крадіжки,відбував покарання у місцях позбавлення волі,через такий спосіб життя у будинку практично не мешкав. Востаннє вона бачила його у 2005 р.,після того,як [PERSON] обікрав її з чоловіком,він пішов з будинку з усіма речами,з того часу відносин з нею відповідач не підтримує ,фактично зв`язок з ним втрачений. Відповідач в судове засідання не з`явився без повідомлення причин,викликався за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судової повістки,про зміну адреси проживання суд не повідомляв,відзив на позов не подав. Оголошення про розгляд Шевченківським районним судом м.Запоріжжя вказаної справи та виклик в судове засідання відповідачів розміщена на офіційному сайті «Судова влада». Відповідно до ч.11 ст.129 ЦПК України відповідачі вважаються повідомленими про дату,час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд на згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,допитавши свідків,суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі договору купівлі -продажу, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Запорізького мського нотаріального округу Сосіменко Ю.П.07.07.1999 р.№ 3276,а також свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.07.2019 р.,позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ,про що надано витяг. З наведеного суд встановив,що позивач набула право власності на спірне житлове приміщення у встановлений законом спосіб,з правочину,та підтвердила ці обставини належними допустимими доказами,які нічим не спростовані. В спірному житловому приміщенні зареєстрований відповідач [PERSON] ,1981 р.н.,що підтверджено інформацією департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради . Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України та з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України,члени сім`ї власника житла,які разом з ним проживають у будинку(квартирі),що йому належить,користуються жилим приміщенням в обсязі,визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ст.383,391 ЦК України,ст.157 ЖК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім`ї,інших осіб,вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст.405 ч.2 ЦК України,член сім`ї власника втрачає право користування житловим приміщенням,якщо протягом більше одного року не користується ним без поважних причин. Свідки [PERSON] та [PERSON] ,які є сусідками позивача зта мешкають по [ADDRESS] ,в суді показали,що відповідач [PERSON] багато років тому деякий час ще мешкав у будинку позивачки, проте останні 10 років він у будинку не з`являвся, зв`язок з ним втрачений.Приблизно 7 років тому за місцем мешкання позивачки приїздила поліція,шукала [PERSON] ,це останнє,що про нього відомо,у будинку належних йому речей немає. З досліджених доказів суд встановив,що відповідач не користується житлом,яке є власністю позивача, без поважних причин,звільнив його за власним бажанням,у такий спосіб на свій розсуд розпорядився своїм правом щодо цього майна. Встановлені судом обставини не спростовані відповідачем під час судового розгляду справи. Таким чином,суд встановив,що позов грунтується на законі,підтверджений доказами і підлягає задоволенню,оскільки правові підстави для користування спірним житлом відповідачем за спливом визначеного ст.405 ч.2 ЦК України строку наразі відсутні,його реєстрація у будинку створює перешкоди позивачу як власнику у користуванні та розпорядженні власністю. На підставі ст.64 ч.2,156,157 ЖК України,ст.383,391,405 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України,суд-

Outcome: approved