Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

В квітні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу спадкодавця, в якому просив суд стягнути з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.12.2013 року в розмірі 14169,76 грн. Позов мотивований тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 06.12.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7829,19 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцями [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та відповідно до ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України є такими, що прийняли спадщину, оскільки у встановлений законом строк не подали заяву про відмову від спадщини. 25.04.2017 року АТ КБ «Приватбанк» було направлено до Другої вінницької державної нотаріальної контори претензію кредитора. 11.10.2018 року АТ КБ «Приватбанк» отримано відповідь від Другої вінницької державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що претензія АТ КБ «Приватбанк» зареєстрована за вх. №739/02-14 до спадкоємців померлого [PERSON] та долучено до спадкової справи. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. 12.09.2019 року до спадкоємців [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] банком було направлено лист претензію, в якому позивач пред`явив свої вимоги, але належного реагування з боку відповідачів не було. Станом на дату смерті заборгованість позичальника [PERSON] перед банком за кредитним договором № б/н від 06.12.2013 року становить 14169,76 грн., яка складається з наступного: 6393,69 грн. заборгованість за кредитом; 3289,75 грн. заборгованість за відсотками; 4486,32 заборгованість з комісії та пені, а оскільки відповідачі є спадкоємцями [PERSON] , тому слід стягнути солідарно відповідачів суму боргу на користь банку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні не заперечив щодо заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Суду пояснив, що відповідачі, які постійно проживали і зареєстровані разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] , до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~повторно в\~судове засідання\~не з`явились,\~хоча належним\~чином були\~повідомлені про\~час і\~місце розгляду\~справи.\~Про причини\~неявки суду\~не повідомили. Заяв та відзиву від відповідачів до суду не надходило. З урахуванням приписів статті 280\~ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.12.2013 року [PERSON] підписав із АТ КБ «Приватбанк» Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої [PERSON] отримав кредит у розмірі 7829,19 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (т. 1 а.с. 9-33). [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , про що зроблений відповідний актовий запис №773 (т. 1 а.с. 39). Згідно розрахунку заборгованості позивача, станом на дату смерті [PERSON] заборгованість позичальника перед банком за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 06.12.2013 року становить 14169,76 грн., яка складається з наступного: 6393,69 грн. заборгованість за кредитом, 3289,75 грн. заборгованість за відсотками, 4486,32 заборгованість з комісії та пені (а.с. 7-8). 25.04.2017 року АТ КБ «Приватбанк» було направлено претензію кредитора до Другої вінницької державної нотаріальної контори (т. 2 а.с. 26-31). 11.10.2018 року АТ КБ «Приватбанк» була отримана відповідь від Другої вінницької державної нотаріальної контори ВІД 08.08.2018 РОКУ, в якій зазначалось, що претензія АТ КБ «Приватбанк» зареєстрована за вх. №739/02-14 до спадкоємців померлого [PERSON] та долучено до спадкової справи. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались (т. 2 а.с. 48). 05.09.2019 року АТ КБ «Приватбанк» направив лист-претензію на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як спадкоємців за законом, які постійно проживали із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини про повернення ними заборгованості [PERSON] за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 06.12.2013 року в сумі 14169,76 грн. відповідно до ст.\~1282\~ЦК України (т.1 а.с. 50-52). Проте спадкоємцями [PERSON] вказані претензії банку залишилися без належного реагування. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.05.2020 року витребувано з Другої вінницької державної нотаріальної контори копію спадкової справи (якщо заводилася спадкова справа) на майно [PERSON] , померлого [INFO] , яка надішла на адресу суду 12.06.2020 року (т. 2 а.с. 9). З оглянутих в судовому засіданні копій матеріалів спадкової справи №135/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] (т. 2 а.с. 17-48) судом встановлено, що 27.04.2017 року Другою вінницькою державною нотаріальною конторою на підставі претензії кредитора заведено спадкову справу №135/2017 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Заяви від спадкоємців [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про прийняття спадщини не надходили, коло спадкоємців не відомо. Померлий [PERSON] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта яка міститься в матеріалах справи (т. 1 а.с. 34). Відповідно до копій паспортів за вищезазначеною адресою також зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що також підтверджується відповідями Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради (т. 1 а.с. 35-38, 74-79). Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. За правилами статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її (ч. 1). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5). Як свідчать матеріали справи, спадкодавець [PERSON] з 26.01.1994 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Враховуючи те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] постійно проживали із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та матеріали спадкової справи №135/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] не містять їх заяви про відмову від спадщини, вони відповідно до ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України є такими, що прийняли спадщину. Частинами першою та другою статті 1281\~ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Згідно ст.\~1282\~ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватися у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Із копії спадкової справи №135/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що спадкоємці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із заявами про прийняття спадщини чи відмову від неї не зверталися; свідоцтва про право на спадщину їм нотаріусом не видавались. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог шляхом надання доказів є однією з основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За правилами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звернувшись до суду з позовом про стягнення із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором як спадкоємців позичальника [PERSON] , позивач АТ КБ «Приватбанк» не надав суду доказів на підтвердження наявності у спадкодавця рухомого та/або нерухомого майна, а також щодо вартості такого майна, одержаного відповідачами у спадщину після смерті позичальника, в межах вартості якого у них виникає обов`язок задовольнити вимоги кредитора згідно зі ст. 1282 ЦК України. Будь-яких клопотань про витребування доказів щодо наявності у спадкодавця рухомого та/або нерухомого майна, а також щодо вартості такого майна, одержаного відповідачами у спадщину після смерті позичальника, позивач суду не подавав. В судовому засіданні не встановлений склад спадщини, яку прийняли відповідачі після смерті [PERSON] , оскільки закон пов`язує обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину, а розмір цієї спадщини не встановлений. Отже, враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, позивач не довів обставин, на які він посилався як на підставу свого позову, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed