Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, в якому з урахуванням уточнень просив: - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відповідача [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на квартиру [ADDRESS], що прийнято Державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Найдьонишевою-Буренко Ю.П., номер запису про право власності 3874359 від 16.12.2013, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 243796180000; - визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] 29.05.2014, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 289, та рішення від 29.05.2014 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Порохняк А.В., про реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], номер запису про право власності 5837313, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 243796180000; - визнати за ЖБК «Радянський медик» (ЄДРПОУ 22886205, 01021, м. Київ, пров. Івана Мар'яненка, 11/12) право власності на квартиру [ADDRESS], як забудовником. В обґрунтування позову зазначив, що будинок, розташований за адресою [ADDRESS] споруджений житлово- будівельним кооперативом та відповідно до ч. 1 ст. 384 ЦК України є його власністю. Рішенням загальних зборів членів кооперативу від 20.03.1959 (протоколом № 4) у члени ЖБК «Радянський медик» був прийнятий гр. [PERSON], який вніс, відповідно до вимог статуту ЖБК, вступний внесок сумі 15000 рублів та йому була надана у постійне користування двокімнатна квартира № 19, у якій він проживав один. [INFO] [PERSON] помер. До Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори звернулась гр. [PERSON], яка назвала себе племінницею [PERSON], але вказану обставину (родинні стосунки) нічим не підтвердила. Така обставина встановлена рішенням апеляційного суду міста Києва від 25.12.2012, яким кооперативу відмовлено у задоволенні позову про визнання права власності на квартиру № 19 з підстав звернення вимог до неналежного відповідача - [PERSON] замість Київської міської ради. Пай на квартиру [PERSON] у повному обсязі не був внесений та право власності на квартиру ним не набувалось і, відповідно, не оформлялось та не реєструвалось, квартира відповідно до ст. 384 ЦК України належить ЖБК «Радянський медик», утримується та використовується кооперативом. Натомість, у червні 2014 року до правління кооперативу звернувся з вимогою надати доступ до квартири гр. [PERSON], який надав договір оренди від 17.06.2014 квартири [ADDRESS] між ним та ніби-то власником квартири [PERSON] Відповідно до договору оренди [PERSON] набув права власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.05.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 289, право власності на яку зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Порохняк А.В. Як стало відомо в подальшому, після ознайомлення у Деснянському районному суді м. Києва із матеріалами цивільної справи № 754/19179/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, [PERSON] придбав квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2014 у [PERSON], яка, в свою чергу, набула права власності на цю квартиру на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 07.10.2013 року (справа № 757/9517/13-ц), що зареєстровано на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Найдьонишевою-Буренко Ю.П. ЖБК «Радянський медик» звернувся до голови Печерського районного суду Києва із проханням надати інформацію щодо ухвалення судом рішення по справі № 757/9517/13-ц про визнання права власності на квартиру № 19 у будинку кооперативу «Радянський медик», на що отримало відповідь, що такого рішення не ухвалювалось, а за № 757/9517/13-ц зареєстровано іншу цивільну справу. Правління кооперативу звернулось 21.07.2014 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із проханням повідомити, на підставі яких документів зареєстровано право власності за гр. [PERSON], але отримання такої інформації кооперативом не передбачено законом. Таким чином, правління кооперативу має підстави вважати, що до реєстраційної служби для реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] надано підроблений документ - рішення Печерського районного суду м. Києва від 07.10.2013. Оскільки право власності на квартиру № 19 за ЖБК «Радянський медик» не було оформлено або визнано судом у встановленому законом порядку, передбачені законом підстави для здійснення реєстрації права на квартиру [ADDRESS] на ім'я відповідачки [PERSON] у державного реєстратора Найдьонишевої-Буренко Ю.П. були відсутні, що, в свою чергу, призвело до порушення права власності кооперативу шляхом оформлення договору купівлі-продажу квартири між [PERSON] та [PERSON], тому він змушений був звернутись до суду за захистом права власності та просити суд взнати за кооперативом право власності на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представники позивача позов з урахуванням уточнень підтримали та просили задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечувала та просила відмовити в позові. Відповідачі та треті особи [PERSON], Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус КМНО Порохняк А.В. в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Заслухавши пояснення представників позивача та представника третьої особи [PERSON] - [PERSON], дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з'ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Зміст зазначених у ст. 15 ЦК підстав для захисту не розкривається, але він відображений у відповідних нормах статтей, що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин. Даний позов ЖБК «Радянський медик» направлений на захист порушеного майнового права, а саме права власності на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS]. Виходячи із системного аналізу вищевказаних приписів закону суд вважає, що першочерговим питанням яке підлягає з'ясуванню при вирішенні даного спору по суті, це наявність у ЖБК «Радянський медик» такого права (яке є предметом захисту) від самого початку виникнення спірних правовідносин. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] споруджений ЖБК «Радянський медик». 20.03.1959 на загальних зборах членів ЖБК «Радянський медик» [PERSON] було прийнято в члени цього кооперативу. Рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 06.10.1959 року № 1625 введено в експлуатацію житловий будинок по [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення [PERSON] Виконавчим комітетом Київської міської Ради депутатів трудящих 16.10.1959 видано ордер № 126683 на житлове приміщення, а саме: квартиру [ADDRESS]. Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Згідно ч. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003, який набув чинності з 01.01.2004 - цей Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. На час завершення будівництва і заселення будинку членами ЖБК «Радянський медик» в 1959 році в УРСР діяв Цивільний кодекс від 1922 року додатком № 8 до якого було Положення про житлово-будівельні колективи та індивідуальних забудовників у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджене постановою Ради Міністрів Української РСР від 30.04.1958 №514 відповідно до постанови ЦК КП України і Ради Міністрів УРСР від 24.08.1957 №988 «Про розвиток житлового будівництва в Українській РСР». Пунктом 11 вказаного Положення встановлено, що будівництво житлово-будівельним колективом будинку може бути розпочато лише після внесення кожним членом житлово- будівельного колективу коштів у фонд будівництва. А пунктом 19 Положення передбачено, якщо хто-небудь з членів житлово-будівельного колективу не зможе продовжити розпочате будівництво (за відсутності коштів, через хворобу та ін.) або відмовиться від дальшої участі в будівництві, то він повинен передати належну йому частку в будівництві іншій особі. Згідно п. 23 Положення за кожним членом житлово-будівельного колективу зберігається право особистої власності на одну квартиру в багатоповерховому будинку. Таким чином згідно законодавства, яке було чинним на момент створення, будівництва та заселення ЖБК «Радянський медик», тобто на момент виникнення спірних правовідоносин, член кооперативу не міг отримати Ордер на заселення квартири не сплативши повністю за неї пайовий внесок. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-комунальні кооперативи» судам слід мати на увазі, що згідно із ст.15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу. Враховуючи те, що в ході судового розгляду було встановлено, що [PERSON], будучи членом ЖБК «Радянський медик», виконав всі обов'язки, що були покладені на нього, зокрема, отримав житлове приміщення у відповідності до внесеного паю, одержав відповідний ордер на житлове приміщення, то суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, які б породжували у ЖБК «Радянський медик» право вимоги захисту майнового права щодо квартири [ADDRESS]. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, встановленого ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позов ЖБК «Радянський медик» не підлягає задоволенню в повному обсязі з підстав наведених в ньому. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed