Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила постановити рішення ,яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням: домоволодіння [ADDRESS] , що є підставою для зняття з реєстрації за вищевказаною адресою. Адвокат позивачки за договором про надання правової допомоги [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, за відомостями з офіційного сайту «Укрпошта» [PERSON] за рекомендованими листами, надісланими за вказаною в позові адресою, відповідач не з`являється, відзив на позовну заяву відповідач не подав, а тому зі згоди адвоката позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Представник третьої особи Відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав суду лист про розгляд справи без участі їх представника (а.с.39). Вислухавши пояснення адвоката позивачки, свідків [PERSON] , [PERSON] , повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу від 24 вересня 1986 року посвідченого державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Малогоненко П.І. та зареєстрованого в реєстрі за №2026, [PERSON] належить домоволодіння [ADDRESS] (а.с.7-8). Вищевказаний договір зареєстрований в Новомосковському інвентарбюро за №2735-125. Після придбання позивачкою домоволодіння, в будинку були зареєстровані та проживали сестра з племінниками: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується домовою книгою (а.с.19-23). У лютому 1987 року [PERSON] (сестра позивачки) почала мешкати з [PERSON] , з яким в червні 1989 року зареєструвала шлюб. Зі згоди [PERSON] , в будинку був зареєстрований [PERSON] . Однак, сімейно-шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] не склалися, тому в 2005 році були припиненні. І з 2005 року відповідач виїхав з будинку і більше в ньому не проживав. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання Договору купівлі-продажу від 24 вересня 1986 року посвідченого державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Малогоненко П.І. та зареєстрованого в реєстрі за №2026 - недійсним. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2011 року (а.с.16-18), яке ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2012 року залишено без змін (а.с.14-15), у задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним Договору купівлі-продажу від 24 вересня 1986 року та визнання права власності на нерухоме майно - відмовлено. [PERSON] більше семи років в спірному будинку не проживає, особистих речей в будинку не має, відповідач не сплачує комунальні послуги, не приймає участі в поточних косметичних ремонтах будинку, грошові кошти на утримання домоволодіння не надає. Факт не проживання відповідача в спірному будинку, також підтверджується Актом про не проживання від 05 листопада 2019 року (а.с.25) та поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] . Реєстрація відповідач [PERSON] у будинку порушує права власника будинку [PERSON] на розпорядження житлом, яке перебуває виключно у її власності. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Тобто, для зняття з реєстрації місця проживання достатньо рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку без поважної причини більше семи років, у позивачки виникли перешкоди в користуванні своїм майном, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням: домоволодінням [ADDRESS] , що є підставою для зняття з реєстрації за вищевказаною адресою. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] повинно бути стягнено сплачений позивачем судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved