Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2015 року відповідача визнано винним та засуджено за ч.1 ст.185 КК України, а її визнано потерпілою. В кримінальному процесі вона цивільного позову не пред'являла. Злочинними діями відповідача їй спричинена матеріальна шкода на загальну суму 5208 грн. 50 коп. Крім того, у зв'язку з неправомірними діями відповідача їй завдана моральна шкода, оскільки вона була позбавлена права користуватися мобільним телефоном, перенесла душевні страждання та переживання, які порушили її звичайний спосіб життя, вона стала знервована. Просить стягнути з відповідача на її користь на відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином в сумі 5208 грн. 50 коп., моральну шкоду в розмірі 20000 грн., та стягнути судові витрати. Представник позивача надала суду заяву відповідно до якої просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомила. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. У зв'язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Згідно ст.2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно ст.28 КПК України особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред'явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Ст.4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана особі, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В судовому засіданні встановлено, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2015 року [PERSON] було визнано винним та засуджено за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в дохід держави в розмірі 1700 грн. Потерпілій [PERSON] злочинними діями [PERSON] завдано матеріальний збиток на загальну суму 5208,50 грн., в кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся (а.с.17-18). Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 5208 грн. 50 коп. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що в результаті вчинення відповідачем злочину, позивачеві було спричинено матеріальні збитки, та, як наслідок цього, моральні страждання й позивач перенесла сильний душевний стрес. Але, разом з тим, заявлена сума моральної шкоди є завищеною, тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення моральна шкода в сумі 1500 грн. та понесені по справі судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. Також відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial