Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

В квітні 2016 року до суду із вказаним позовом звернулася [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до закінчення навчання до 30.06.2017 року. Позивачка в судове засідання не прибула, попередньо направила заява про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлявся у відповідності до положень ст. 74 ЦПК України за адресою місця проживання чи місця перебування фізичної особи, зареєстрованої у встановленому законом порядку. Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Третя особа не прибула, попередньо направила заява про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно було встановлено, що сторони від офіційно зареєстрованого шлюбу мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], який з 01.09.2014 року навчається на 3 курсі денної формі навчання коледжу Кременчуцького національного університету імені [PERSON]. Термін навчання складає з 01.09.2014 року по 30.06.2017 року. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. У відповідності зі ст. 199 СК України якщо повнолітня донька, син продовжує навчання в звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України за рішенням суду кошти на утримання повнолітньої дитини визначаються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку платника аліментів з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявності в останнього інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, тощо. Виходячи з положень закону та враховуючи надані докази, суд прийшов до висновку, що відповідач зобовязаний утримувати свого повнолітнього сина. Враховуючи все, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/4\~\~частини від заробітку (доходу) відповідача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України. На підставі положень ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на утримання доньки слід стягнути з дати предявлення позову до суду, тобто з 27.04.2016 року.

Outcome: approved