Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 26 вересня 2009 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя [PERSON] з [PERSON] не склалося. Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів та відсутність взаєморозуміння. У зв`язку з цим, [PERSON] переконана, що подальше спільне життя з [PERSON] як подружжя та збереження шлюбу є неможливим. Зважаючи на це, [PERSON] просить розірвати шлюб. Крім цього, малолітні діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. В свою чергу, [PERSON] має стабільний заробіток, оскільки працює в службі авіаційної безпеки ДП МА «Бориспіль», а також є засновником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Літній табір». Відповідач є власником двох земельних ділянок та 1/3 частини квартири. Таким чином, відповідач є працездатним, не має захворювань, які перешкоджають йому працювати, не має інших непрацездатних осіб. За таких обставин [PERSON] просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, та до досягнення дітьми повноліття, а також аліменти на її власне утримання у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу). В ході підготовчого провадження представник позивача [PERSON] подав заяву про зменшення розміру позовних вимог та просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу щомісячно та до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років. У судове засідання [PERSON] не з`явилася. Натомість її представник [PERSON] підтримав позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 26 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.15). Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не бажають жити однією сім`єю та мають намір в подальшому створити окремі сім`ї. Збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Крім того, від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються копіями свідоцтва про народження, виданих на їхнє ім`я (а.с.16,17). На даний час малолітні діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Вказана обставина визнана відповідачем, тому, за правилами ч.1 ст.82 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягає. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В матеріалах справи відсутні докази, які підтвердили б те, що відповідач добровільно приймає участь в утриманні малолітніх дітей. З огляду на це, суд вважає допустимим примусово стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] . При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що позивач позбавлена можливості самостійно забезпечувати утримання малолітніх дітей. На даний час [PERSON] не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, що підтверджується копією довідки УСЗН Бориспільської міської ради, згідно якої [PERSON] перебуває на обліку та отримує соціальну допомогу на дитину (а.с.63). В матеріалах цивільної справи відсутні відомості про те, що [PERSON] має незадовільний стан здоров`я, скрутне матеріальне становище або ж на його утриманні перебувають інші діти, непрацездатні дружина та батьки. Крім цього, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] є засновником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Літній табір» (а.с.32-37). За змістом п.3-1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Так, [PERSON] є також власником наступного нерухомого майна: земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером [NUMBER] , яка розташовується в Київській області, Бориспільський район, Рогозівська сільська рада, та земельної ділянки площею 0,10 га з кадастровим [NUMBER] : [NUMBER] , яка розташовується в [ADDRESS] , 1/ 3 частки квартири [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.29-31). Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З огляду на викладені обставини в сукупності, суд вважає допустимим стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до дня досягнення старшою дитиною повноліття. У відповідності до ч.2 та ч.3 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Встановлено, що [PERSON] не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дочкою [PERSON] до досягнення нею трирічного віку. Суд вважає, що відповідач має змогу надавати дружині грошове утримання, до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Доказів неможливості надання ним такої допомоги судом не встановлено. До такого висновку, суд приходить також з того, що максимальний розмір аліментів, який може бути призначений для стягнення з відповідача не може перевищувати половини заробітної плати (доходу) останнього. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.1), вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Пред`явлений нею позов задоволений. Тому із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок. При пред`явленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення аліментів, оскільки вона звільнена від сплати судового збору за пред`явлення даної позовної вимоги на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пред`явлений нею позов задоволений. Тому із [PERSON] належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1536 гривень 80 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved