Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач, її онука, та колишня співвласниця квартири, при цьому з 2003 року, за вказаною адресою не проживає, житловою площею не користується без поважних причин, обов'язки, які витікають з договору найму житлового приміщення не виконує. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. В подальшому до судового засідання не зявилася, надала заяву, в якій зазначила, що просить розгляд справи провести за її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримала. Відповідач до судового засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена у відповідності до ст..128 ч.11 ЦПК України. З відома представника позивача, суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши позицію представника позивача, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та витікаючі з них спірні правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]., на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 21.02.1996 року та рішення Заводського районного суду м.Миколаєва №2-3020/2007 від 29.05.2007 року (1/4 частка), Свідоцтв про право на спадщину за законом №4-5 від 09.01.2008 року (1/8 частка), Договору-купівлі продажу №464 від 19.11.2014 року (5/8 часток). Згідно Довідки про склад сімї №410 від 15.03.2018 року виданої ТОВ «Ліски-М»» за вказаною адресою зареєстровано відповідача [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [PERSON] 17.05.2017 року уклала шлюб з [PERSON] змінивши прізвище на «Федотова» (копія свідоцтва про шлюб І-ФС 587810, виданого ВАГС Лолинського району Сахалінсьої області Російської Федерації). Відповідачці на праві власності належала ? частина вказаної квартири, яку вона продала [PERSON] за Договором купівлі-продажу №464 від 19.11.2014 року Судом було встановлено, що відповідачка в вищезазначеній квартирі не проживає з 2003 року, спірною житловою площею не користуються без поважних причин, витрати, пов'язані з оплатою житлово-комунальних послуг [PERSON] не несе, вказане знайшло своє підтвердження дослідженими письмовими доказами по справі, зокрема Актом про не проживання від 17.07.2018 року.. Дослідивши\~в сукупності\~надані докази, суд вважає встановленим факт відсутності [PERSON] у жилому приміщенні спірної квартири, понад пятнадцять років без поважних причин. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі йог відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки між позивачкою та [PERSON] відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, остання не проживає та не користуються зазначеною квартирою більше пятнадцяти років, суд вважає, що [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved