Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

В лютому 2021 [PERSON] звернулась до суду з позовом відповідно до якого просила стягнути на свою користь з [PERSON] щомісячно аліменти на утримання [PERSON] , у сумі 5000 грн, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Мотивувала тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народився син [PERSON] [INFO] . Дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач у свою чергу регулярно надавати матеріальну допомогу дитині відмовляється, що й стало підставою звернення до суду. 02.03.2021 [PERSON] подав до суду заяву в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] в межах прожиткового мінімуму для малолітньої дитини. Додатково просив справу розглянути без його участі. Ухвалою суду від 12.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження на 4 а.с.). Згідно нотаріально посвідченої заяви [PERSON] дає свою згоду своєму малолітньому сину [PERSON] , [INFO] , на оформлення всіх необхідних документів, в тому числі відкриття візи та на виїзд до Республіки Польща та постійне проживання разом із матір`ю [PERSON] (на 21 а.с.). У відповідності до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, далі - СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 180 СК України). Згідно ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Визначаючись щодо розміру аліментів на утримання дитини суд враховує, що дитина проживає разом із матір`ю, її звичайні потреби, рівність обов`язку батьків в утриманні свого сина та відсутність доказів про змогу відповідачем сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачем, часткове визнання позову відповідачем на підставі чого суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] щомісячно аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає 2395 грн, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд враховує те, що позивач не надала належних і допустимих доказів про розмір доходів відповідача. Згідно ч.1 ст. 128 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. Оскільки відповідач визнакв позов в розмірі прожиткового мінісмуму для дитини відповіддного віку, суд вважає що щомісячні стягнення аліментів в розмірі 2395 грн з щомісячною компенсацією відповідно до інфляційних процесів не буде порушувати права відповідача , передбачені ст. 128 КЗпП України. Тому позов підлягає частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 908 грн судового збору, так як позивач була звільнена від його сплати На підставі викладеного та

Outcome: partial