Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 30 липня 2011 року у між сторонами було зареєстровано шлюб у Козятинській сільській раді Козятинського району Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 74. Від сумісного проживання в сторін є спільна малолітня донька [PERSON], [INFO]. Сторони вже погодили, що після розірвання шлюбу донька буде проживати з матір'ю, а також вони дійшли згоди щодо порядку участі відповідача у вихованні дитини та її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні життєві цілі, плани на майбутнє та відсутність взаєморозуміння між ними. [PERSON] зазначає, що вони не змогли домовитися про подальшу організацію життя їх сім'ї. Так, відповідач вирішив виїхати на постійне місце проживання за кордон і змінити громадянство, однак позивач категорично проти. В зв'язку з цим, на думку сторін, збереження їх шлюбу є не доцільним, тому вони припинили подружні відносини і сумісне проживання. Спору щодо поділу спільно набутого в шлюбі майна немає. Оскілько подальше формальне збереження шлюбу суперечить інтересам [PERSON] та дитини, тому вона вирішила звернутися до суду з даним позовом та просить розірвати її шлюб з відповідачем, залишити їй прізвище «[PERSON]», а також зазначає, що на розподіл судових витрат не претендує. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково зазначила, що вони три місяці не живуть однією сім'єю. Просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.08.2011 року, виданого відділом ДРАЦС Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, судом встановлено, що 30.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 74. Після одруження [PERSON] прийняла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про її народження серії [NUMBER], видане 20.06.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 5). Встановлено судом і те, що сім'я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони протягом трьох місяців проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач виявила бажання залишитись на прізвищі чоловіка, то суд залишає за нею шлюбне прізвище - [PERSON]. Судові витрати суд залишає за позивачем на її прохання. На підставі викладеного,

Outcome: approved