Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

В липні 2015 року Перший заступник прокурора Київської області Грабець І., який діє в інтересах держави, в особі Кабінету Міністрів України, державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство», звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить визнати незаконними і скасувати розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації №3064 від 21.12.2012р. в частині затвердження проектів землеустрою і надання у власність земельних ділянок гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]М, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]І, [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON]І, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В,І., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Крім того, просить визнати недійсним свідоцтва на праві власності на нерухоме майно, видані [PERSON] №№ 14327739, 14324658, 14331308, 14335333, 14338269, 14340323, 14341899, 14343358, 14345503, 14347171, 14348534, 14352496, 14354831, 14353497, 14355224, 14307055 від 10.12.2013р. та №№ 14360971, 14362498, 14364662 від 11.12.2013р.. Просить визнати недійсним свідоцтва на право власності на нерухоме майно, видані [PERSON] №№ 14346132, 14344238, 14340950, 14339372, 14336015, 14333869, 14331967, 14329261, 14326308, 14355170, 14354693, 14352586, 14351776, 1437700 від 10.12.2013р., №№ 14371061, 14367859, 14366850, 14365596, 14361262, 14363671, 14364600 від 11.12.2013р.. Витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України та ДП «Вищедубечанське лісове господарство» з незаконного володіння [PERSON] земельні ділянки загальною площею 4,5336 га з кадастровими номерами: 3221884000:33:022:0812; 3221884000:33:022:0813; 3221884000:33:022:0814; 3221884000:33:022:0815; 3221884000:33:022:0816; 3221884000:33:022:0817; 3221884000:33:022:0818; 3221884000:33:022:0819; 3221884000:33:022:0820; 3221884000:33:022:0821; 3221884000:33:022:0822; 3221884000:33:022:0824; 3221884000:33:022:0825; 3221884000:33:022:0826; 3221884000:33:022:0827; 3221884000:33:022:0828; 3221884000:33:022:0829; 3221884000:33:022:0830, які знаходяться в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області, загальною ринковою вартістю 1 480 000 грн.. Витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України та ДП «Вищедубечанське лісове господарство» з незаконного володіння [PERSON] земельні ділянки загальною площею 4,5169 га з кадастровими номерами: 3221884000:33:022:0790; 3221884000:33:022:0791; 3221884000:33:022:0792; 3221884000:33:022:0793; 3221884000:33:022:0794; 3221884000:33:022:0795; 3221884000:33:022:0796; 3221884000:33:022:0797; 3221884000:33:022:0798; 3221884000:33:022:0799; 3221884000:33:022:0800; 3221884000:33:022:0801; 3221884000:33:022:0802; 3221884000:33:022:0803; 3221884000:33:022:0804; 3221884000:33:022:0805; 3221884000:33:022:0806; 3221884000:33:022:0807; 3221884000:33:022:0808; 3221884000:33:022:0809; 3221884000:33:022:0810; 3221884000:33:022:0811, які знаходяться в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області, загальною ринковою вартістю 1 440 000 грн. Витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України та ДП «Вищедубечанське лісове господарство» з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,1233 га з кадастровим номером: 3221884000:33:022:0823, яка знаходиться в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області, ринковою вартістю 40\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог прокурор вказав на те, що розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації № 3064 від 21.12.2012р. в частині затвердження проектів землеустрою і надання у власність земельних ділянок, яким передано у власність земельні ділянки, які входили до складу земель лісогосподарського призначення ДП «Вищедубечанське лісове господарство», та які знаходились у одному кварталі лісництва (160, виділи 1,4,5,6,7) використовувались для ведення лісового господарства та передано у власність громадянам для ведення індивідуального садівництва. Однак, ДП «Вищедубечанське лісове господарство» не відмовлялось від права на земельну ділянку та вилучення цієї ділянки уповноваженим державним органом в порядку ст.149 ЗК України не проводилось. В подальшому, в продовж березня квітня 2013 року першими власниками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] П.В., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]\~ спірні земельні ділянки були відчужені на користь [PERSON] та [PERSON], які на підставі договорів-купівлі продажу та заяв про обєднання з послідуючим поділом земельних ділянок, [PERSON] сформовано 19 земельних ділянок із кадастровими номерами з 3221884000:33:022:0812 по 3221884000:33:022:0830 загальною площею 4,6569 га, [PERSON] сформовано 22 земельні ділянки із кадастровими номерами з 3221884000:33:022:0790 по 3221884000:33:022:0811 загальною площею 4,5169 га. Після чого, Реєстраційною службою Вишгородського районного управління юстиції прийняті наступні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за [PERSON] та [PERSON] та видані відповідні свідоцтва про право власності на земельні ділянки в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району. Поряд з тим, 28.08.14 [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу відчужив належну йому земельну ділянку з кадастровим номером 3221884000:33:022:0823 на користь [PERSON], про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 15427460 від 28.08.14 за [PERSON]. Таким чином, прокурор вважає, що Вишгородська районна державна адміністрація розпорядилась землями лісового фонду у вигляді єдиного масиву площею, яка перевищує 1 га, що свідчить про перевищення головою районної державної адміністрації передбачених законом повноважень. У судовому засіданні прокурор підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Також пояснив, що з 1993 року, відповідно до наданих до суду документів, спірні земельні ділянки належать Вищедубечанському лісовому господарству та відносяться до земель лісового фонду, будь-яке розпорядження спірними земельними ділянками повинно проводитися у відповідності до діючого законодавства, а саме за погодженням з відповідним органом щодо їх вилучення та зміни цільового призначення. Відповідачем Вишгородською райдержадміністрацією Київської області, при прийнятті розпорядження №3064 від 21.12.2012 року дані вимоги закону дотримані не були, у звязку із чим просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник Кабінету Міністрів України у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, як і доводи викладені у позовній заяві, також просила позов задовольнити. Представник\~ ДП «Вищедубечанське лісове господарство» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, а саме поштовими повідомленнями, зворотні корінці яких знаходяться в матеріалах цивільної справи. Будь-яких заяв, щодо розгляду справи за їх відсутності, підтримання чи заперечення проти позовних заяв до суду не надали. Представник Вишгородської районної державної адміністрації Київської області у судовому засіданні проти позову заперечувала, вказала, що розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області №3064 від 21.12.2012 року було прийнято у відповідності до діючого законодавства. Так, до Вишгородської райдержадміністрації надійшли заяви громадян щодо затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Дані проект було розроблені ДП «Центр Державного земельного кадастру», то б то установою, яка має ліценції та повноваження щодо складання такої документації. У даних проектах містились усі погоджувальні документи, що також у сукупності з погодженням Держкомземом у Вишгородському районі Київської області та відділом містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Вишгородської райдержадміністрації надало підстави для прийняття оскаржуваного розпорядження. У відповідності до діючого законодавства у відповідача на зберіганні залишається виключно заява щодо затвердження проектів землеустрою, яка долучається до розпорядження. Усі інші документи залишаються у заявника. Із тексту оскаржуваного розпорядження також вбачається, що передані громадянам землі є ріллю, сіножатом, чагарниками та пісками, а не як зазначається прокурором лісами, що в свою чергу, на думку представника відповідача також свідчить про те, що дані землі ні як не відносяться до земель лісового господарства. Також наголосила, що надані прокурором документи, жодним чином не доводять обґрунтованості його вимог в частині того, що вони виділені з земель Вищедубечанського лісового господарства. У звязку із чим просила у задоволені позовних вимог прокурора відмовити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала до суду письмові заперечення в яких вказала, що відповідно до положень ст. 1 Протоколу 1-ї Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції, п. 1 ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, ст. 41 Конституції України та ст. ст. 321, 328 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України, надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Згідно зі ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Сама передача земельних ділянок у приватну власність передбачає проведення певної процедури, яка в даному випадку була повністю витримана. Крім того доказів перевищення головою Вишгородської районної державної адміністрації чи притягнення останнього до відповідальності у встановлений законом порядку позивачем не надано. Посилання прокурора не відповідають дійсності, оскільки громадяни звернулися до органу державної влади за отриманням земельної ділянки у власність, для чого замовили, оплатили виготовлення необхідних документів, а орган державної влади отримавши відповідні погодження, висновки та проекти прийняв рішення, яким надав громадянам земельні ділянки, в свою чергу громадяни, отримали земельні ділянки та сплатили кошти. Оскільки сама держава при наданні земельних ділянок вважала, що вона має право їх передати у власність громадянам, то громадяни, що отримали земельні ділянки за оспорюваним розпорядженням могли на розумних підставах сподіватися на отримання відповідних земельних ділянок та мали право в подальшому ними розпоряджатися. З огляду на це, вимоги прокурора про визнання протиправними та скасування Розпорядження є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а саме шляхом поштових повідомлень, зворотні повідомлення яких знаходяться в матеріалах справи. Представники третіх осіб: [PERSON] [PERSON], [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечували, зазначили, що оскаржуване розпорядження Вишгородської райдержадміністрації Київської області №3064 від 21.12.2012 р. є цілком обґрунтованим та законним, оскільки при прийнятті даного рішення було дотримано процедуру його прийняття та були дотримані вимоги законодавства в частині можливості надання їх довірителям земельних ділянок. У звязку із чим у задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі. [PERSON] особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]М, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]І, [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON]І, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В,І., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст. 10 ЦПК України говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 19 Земельного кодексу України зазначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на декілька категорій. Відповідно до ст.20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення земель і затверджують проект землеустрою або приймають рішення про створення обєктів природоохоронного призначення (у редакції кодексу, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення). Судом встановлено, що згідно Розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 21.12.2015р. № 3064 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачі їх у власність громадянам України, згідно з додатками, для ведення індивідуального садівництва на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області (за межами населеного пункту)», було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам, згідно з додатком (310 осіб), для ведення індивідуального садівництва на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області (за межами населеного пункту), розроблені ДП «Центр Держаного земельного кадастру» Київської обласної філії; передано громадянам, згідно з додатком (310 осіб), безоплатно у власність земельні ділянки загальною площею 36,0862 га, з них рілля 10,1818 га, сіножаті 10,5398 га, чагарники 13,7685 га, піски 1,5961 га для ведення індивідуального садівництва на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області (за межами населеного пункту) (а.с. 25-38 т. 1). Таким чином, вбачається, що згідно даного розпорядження вирішувалось питання щодо виділення земельних ділянок 310 громадянам, та розміри виділених земельних ділянок не перевищували 1 га. землі, таким чином не вбачається порушення законодавства щодо заборони на розпорядженні органами місцевого самоврядування кількома сукупними ділянками, сукупна площа яких перевищує 1 га., не встановлено, оскільки законодавство забороняє розпорядження земельної ділянкою, якщо її площа перевищує 1 га. як однієї ділянки. За правилами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої ст. 50 Закону України «Про землеустрій» (в редакції, що діяла на момент видання спірних розпоряджень) у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок складаються проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Із наданого розпорядження вбачається, що воно було прийнято на підставі по перше наданих проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадян України ДП «Центр Державного земельного кадастру» . Відповідно до ст.26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою, зокрема можуть бути органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі. Розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою. [PERSON] час судового засідання прокурором доказів які б свідчили, що проекти землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок, які були надані громадянам України прийняті з порушенням вимог законодавства, в частині того, що землі з приводу яких вони надані належать до земель лісового господарства не надано, як і не зазначено що дані проекти прийнятті з порушенням Закону України «Про землеустрій». Судом, під час судового засідання неодноразово наголошувалось на тому, що відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON] час судового засідання від позивача жодних клопотань щодо витребування даних документів від осіб, які їх розробляли, від фізичних осіб, на вимогу яких вони розроблялись, про виклик свідків та призначення експертиз щодо неналежності даних проектів діючому законодавству заявлено не було. За клопотанням представника відповідача судом було надіслано запит до Управління держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області щодо надання проектів землеустрою та згідно відповіді управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області від 04.12.2015р. № 1006-1010-02-1632/2-15, довідки із державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (по формі 6-зем) є складовими частинами проектів землеустрою. На збереження до архіву управління не передавались проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок на запитуваних громадян, які розташовані на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області (а.с. 10 т.3). В подальшому будь-яких клопотань від сторін по справі про витребування вказаної документації до суду не надходило. По-друге, спірне розпорядження було прийнято з врахуванням наявності погоджень управління держкомзему у Вишгородському районі Київської області від 21.12.2012 року та відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Вишгородської райдержадміністрації від 17.12.2012 року. Відповідно до ст.8 Закону України «Про землеустрій», регулювання у сфері землеустрою здійснюють Верховна Рада України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, а також центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин, центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі у межах повноважень, встановлених законом. Статтею 1 даного Закону визначено поняття землеустрою - сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил. Таким чином, суд приходить до висновку, що на час прийняття оскаржуваного розпорядження Вишгородською райдержадміністрацією Київської області, воно було прийнято у межах повноважень, на підставі документів наданих відповідними установами у межах своєї компетенції. ВО «Укрдержліспроект» 14.05.2015 року, розглянувши запит прокуратури повідомило, що спірні земельні ділянки за зазначеними кадастровими номерами за матеріалами базового лісовпорядкування 2014 року та технічної документації із землеустрою 2012 року не накладаються на лісові землі Дубечанського лісництва (колишнє Пірнівське лісництво) ДП Вищедубечанський лісгосп (фрагмент публічної карти додається) (т.1 а.с.416-417) та надано фрагмент з публічної кадастрової карти України (т.1 а.с.418). [PERSON] час судового засідання суд, з чим погодився прокурор, фрагмент карти дослідити не мав можливості у звязку із низькою якістю. Також, у даній відповіді зазначено, що за даними лісовпорядкування 1993 року земельні ділянки, які зазначені входили до складу земель Пірнівського лісництва Вищедубечанського лісгоспу (квартал 160, виділ 1-3,2 га, 4-1,3 га., 5- 2,9 га., 6 1.3 га., 7 2.6 га. (фрагмент планшету №5 базового лісовпорядкування 1993 року) та долучено документ з назвою «фрагмент планшету №5» (т.1 а.с.419). Даний документ, є ксерокопією, яка не містить у собі необхідних реквізитів, а саме печатки, та зазначення про те що це є копія, яка в такому випадку повинна бути засвідчена належним чином зазначено що це копія, хто засвідчує, підпис особи, яка засвідчує такий документ. Крім того, даний фрагмент не містить у собі даних з приводу місцевості стосовно якої він складений. Таким чином, даний лист ВО «Укрдержліспроект» містить у собі протирічні дані, а саме з приводу того, що станом на 1993р. спірні земельні ділянки накладаються на землі Вищедубечанського лісгоспу, у той же час станом на 2012-2014 р. дані земельні ділянки не накладаються на вказані вище землі. У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України, щодо зобовязання сторін довести суду ті обставини на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень, позивачами до суду не було надано жодних клопотань щодо виклику свідків, для усунення протиріч у вказаному документи; призначення експертиз; виклику спеціалістів, та інших документів. Крім того, згідно листа ВО «Укрдержліспроект» від 24.09.2015р. № 354 накласти земельні ділянки згідно кадастрових номерів на планово-картографічні матеріали лісовпорядкування 1993 та 2003 років неможливо, у звязку з тим, що вони виготовлені в умовній географічній системі координат, тому надати схеми розташування вказаних земельних ділянок на матеріалах лісовпорядкування не мають можливості. Крім того, ВО «Укрдержліспроект» інформує, що додані до листа фрагменти з Публічної кадастрової карти України з нанесеними межами кварталу 160 Пірнівського лісництва ДП «Вищедубечанський лісгосп» згідно матеріалів лісовпорядкування 1993 та 2003 років та в межах земельних ділянок за кадастровими номерами, є оглядовими і не гарантують повну достовірність і точність привязки земельних ділянок, нанесених згідно кадастровими номерами (а.с. 118-120 т. 2). Відповідно до держаного акту на право постійного користування землею від 24.09.1998р., виданого на підставі рішення Лебедівської сільської ради Вишгородського району № 8 від 25.01.1998р., Вищедубечанському держлісгоспу, для ведення лісового господарства, надано 1446,5 га землі в межах згідно з планом землекористування (а.с.193-196 т. 2). Згідно до витягу з проекту організації та розвитку лісового господарства Вищедубечанського держлісгоспу за 1994 рік, щодо інформації про місцезнаходження і створення Пірнівського лісництва, яке знаходиться у Броварському адміністративному районі (а.с. 197-207 т. 2). Протоколом від 12.01.1994р., було затверджено проект організації та розвитку лісового господарства Вищедубечанського держлісгоспу на період 1994-2003 років (т. 2 а.с.208-210). Згідно з актом від 12.04.1994 року станом на 1 січня 1994 року площа Вищедубечанського держлісгоспа в межах території району складає 29715 га. (т.2 а.с. 214-215). Також, на адресу суду було надано інформацію від 25.06.2015р. надану ДП «Вищедубечанське лісове господарство» про те, що процедура добровільної відмови від права постійного користування земельними ділянками, які розміщені у Пернівському лісництві квартал 160 не проводилась, будь-які погодження на вилучення вищевказаних земельних ділянок з постійного користування ДП «Вищедубечанське лісове господарство» не надавалися. Із наданого документу вбачається, що землі у квартал 160 у Пернівському лісництві належать Вищедубечанському лісовому господарству, але відомостей про те, що спірні земельні ділянки накладаються одна на одну не зазначаються, як і даних, що порушуються їх права в частині розпорядження землями, які належать до лісного фонду. ДП «Вищедубечанське лісове господарство» як під час звернення прокурора до суду із позов, так і під час неодноразових судових засідань, будь-яких документів, які б підтверджували порушення законодавства, в частині виділення земель лісового фонду до суду не надали, таким чином, в порушення вимог ст.60 ЦПК України, не довели обставин зазначених у позові. Суд, дослідивши надані до суду документи, проаналізувавши їх у сукупності з поясненнями сторін по справі вважає, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, у розумінні ст.58.59 ЦПК України, та не виконано вимоги ст.60 ЦПК України щодо обовязку довести ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог, зокрема тих обставин, що спірні земельні ділянки накладаються на землі Вищедубечанського лісгоспу. Статтею 316 ЦК України визначено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, відповідно до ст.321 ЦК України. Згідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до договорів купівлі-продажу, [PERSON] придбав у власність земельні ділянки загальною площею 4,5336 га, які знаходяться в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області, загальною ринковою вартістю 1 480 000 грн. (т. 1 а.с.39-190). Відповідно до договорів купівлі-продажу, [PERSON] придбав у власність земельні ділянки загальною площею 4,5169 га, які знаходяться в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області, загальною ринковою вартістю 1 440 000 грн. (т.1 а.с. 191-328). На підставі заяви, яка посвідчена нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], [PERSON] просить обєднати земельні ділянки з їх подальшим поділом на 22 окремі земельні ділянки, а також виготовити нові свідоцтва на право власність на зазначені земельні ділянки та присвоїти кадастрові номери (а.с. 329-330 т. 1). Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєктів нерухомості, власником земельних ділянок з кадастровими номерами 3221884000:33:022:0790; 3221884000:33:022:0791; 3221884000:33:022:0792; 3221884000:33:022:0793; 3221884000:33:022:0794; 3221884000:33:022:0795; 3221884000:33:022:0796; 3221884000:33:022:0797; 3221884000:33:022:0798; 3221884000:33:022:0799; 3221884000:33:022:0800; 3221884000:33:022:0801; 3221884000:33:022:0802; 3221884000:33:022:0803; 3221884000:33:022:0804; 3221884000:33:022:0805; 3221884000:33:022:0806; 3221884000:33:022:0807; 3221884000:33:022:0808; 3221884000:33:022:0809; 3221884000:33:022:0810; 3221884000:33:022:0811, які знаходяться в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області є [PERSON] (т.1 а.с. 331-376). Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєктів нерухомості, власником земельних ділянок з кадастровими номерами 3221884000:33:022:0812; 3221884000:33:022:0813; 3221884000:33:022:0814; 3221884000:33:022:0815; 3221884000:33:022:0816; 3221884000:33:022:0817; 3221884000:33:022:0818; 3221884000:33:022:0819; 3221884000:33:022:0820; 3221884000:33:022:0821; 3221884000:33:022:0822; 3221884000:33:022:0824; 3221884000:33:022:0825; 3221884000:33:022:0826; 3221884000:33:022:0827; 3221884000:33:022:0828; 3221884000:33:022:0829; 3221884000:33:022:0830, які знаходяться в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області, є [PERSON] (т.1 а.с.377-398, 400-415). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєктів нерухомості, власником земельної ділянки з кадастровим номером 3221884000:33:022:0823, яка знаходяться в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області, є [PERSON] (т.1 а.с.399). У справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року, заява №29979/04 ЄСПЛ визнав низку порушень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 1 Протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції, зокрема державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обовязків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обовязок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові. Відповідно до ст.9 Закону України «Про прокуратуру», в редакції на час прийняття рішення Вишгородською райдержадміністрацією, зазначалось, що прокурори областей, міст Києва і Севастополя, районні, міжрайонні, міські та інші прирівняні до них прокурори, їх заступники мають право брати участь у засіданнях Рад відповідного рівня, їх виконавчих комітетів, інших органів місцевого самоврядування, таким чином, прокурор мав можливість безпосередньо, приймаючи учать у засіданні ради зясовувати питання щодо можливості відведення земельних ділянок, їх цільового призначення та не порушення законодавства в частині виділення земель лісного, водного та інших фондів, які на його думку можуть мати місце.

Outcome: dismissed