Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

В липні 2016 року представник позивача [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення грошових коштів. В обгрунтування позову зазначає, що 05.06.2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір довічного утримання. Під час дії договору ним було сплачено [PERSON] суму в розмірі 48569,70 грн. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.03.2013 року вказаний договір було визнано недійсним. 09.02.2016 року йому стало відомо, що [PERSON] померла, та ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2015 року провадження у справі про стягнення коштів, де відповідачкою була [PERSON] було закрито. Відповідачка [PERSON] є спадкоємицею [PERSON], а тому на підставі ст.ст. 615, 216 ЦК України, має повернути вказані кошти. Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача грошові кошти в сумі 48569 грн. 70 коп., що були одержані на виконання договору довічного утримання, а також судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Одночасно вказав, що строк для звернення з даним позов до суду позивачем не пропущено, оскільки він дізнався про смерть [PERSON] - 09.02.2016 року. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та просив в його задоволенні відмовити, посилаючись на підстави, які викладені в письмових заперечення. Одночасно вказав, що позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення з даним позовом до суду, оскільки, позивачу достеменно було відомо про смерть [PERSON] вже 23.11.2015 року, оскільки, ухвалою суду було закрито провадження у справі про стягнення коштів, де він був позивачем у справі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали справи № 759/17155/14-ц, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що 05.06.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду) (т. 1 а.с.10-11). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23.02.2011 року, [PERSON] було визнано недієздатною та призначено опікуном [PERSON] (т. 1 а.с. 12). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.03.2013 року, визнано договір довічного утримання укладений 05.06.2009 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. та зареєстрований в реєстрі за № 3-1460 (т. 1 а.с.13-14). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.05.2014 року, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.03.2013 року було залишено без змін (т. 1 а.с.16-17). 09.10.2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] про стягнення грошових коштів в сумі 46667,60 грн., справа № 759/17155/14-ц. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (т. 1 а.с. 200). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2015 року, провадження у справі було закрито на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, в зв»язку зі смертю відповідачки [PERSON] Зазначена ухвала суду сторонами не оскаржувалась та набрала законної сили. З тексту ухвали вбачається, що будь-яких клопотань з боку позивача про витребування доказів щодо наявності правонаступників, або залучення конкретних осіб, які є правонаступниками до участі у справі до суду не надходило. Судом також встановлено, що в судовому засіданні під час розгляду вказаної справи та, за результатами якої було постановлено ухвалу від 23.11.2015 року, були присутні представники позивача та відповідача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина та до нотаріальної контори 05.06.2014 року звернулась [PERSON], а 14.07.2014 року - [PERSON] із заявами про прийняття спадщини після померлої матері (т. 1 а.с. 196, 220). 12.08.2014 року [PERSON] від своєї частки після померлої матері відмовилась на користь дочки померлої - [PERSON] (т. 1 а.с.227). 14.08.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого [PERSON] успадкувала 4/9 частин квартири [ADDRESS] (т. 1 а.с.239). 14.08.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого [PERSON] успадкувала грошові вклади на рахунках, що знаходились в ПАТ «Державний ощадний банк України» філія - Головне управління по м. Києві та Київській області (т. 1 а.с.248). Відповідно до ст. 1281 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. В поданій до суду позовній заяві сторона позивача посилається на те, що про смерть [PERSON] і про коло її спадкоємців позивачу стало достеменно відомо 09.02.2016 року, та даний позов подано позивачем до суду 28.07.2016 року вчасно в межах шестимісячного строку. Разом з тим, вказані твердженнями позивача повністю спростовуються дослідженими в ході розгляду справи доказами, зокрема, тим, що під час розгляду справи 759/17155/14-ц були присутні як представник позивача, так і представник відповідача. За результатами розгляду 23.11.2015 року по справі була постановлена ухвала про закриття провадження у справі в зв»язку зі смертю відповідачки [PERSON] Вказана ухвала сторонами не оскаржувалась. Посилання представника позивача на те, що до спливу шестимісячного строку було подано вказаний позов та строки звернення до суду не пропущені, суд до уваги не приймає, оскільки, визначені в ст. 1281 ЦК України, строки, не є строками позовної давності і не можуть перериватися або підлягати поновленню. Вказані вище докази беззаперечно свідчать про те, що позивач знав про смерть [PERSON] вже 23.11.2015 року та протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, не пред'явив свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO], подавши даний позов до суду лише - 28.07.2016 року, а тому не має права вимоги до спадкоємиці - відповідачки у справі. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 1282 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим, суд також враховує те, що позивач не надав суду жодного доказу, на підтвердження того, що протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, він звертався до відповідачки по даній справі, як до спадкоємиці з вимогою повернути грошові кошти та просив відповідача задовольнити вимоги шляхом одноразового платежу відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення з позовом до суду, суд вважає, що позов є необґрунтованим та безпідставним, в зв»язку з чим в його задоволенні слід відмовити Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем, оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed