Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

В квітні 2016 року ФОП [PERSON] звернулась до суду з вказаним первісним позовом та обґрунтовує його тим, що 16 жовтня 2015 року сторони уклали договір №39, за яким позивач зобовязався виготовити та поставити [PERSON] вхідні двері згідно з індивіду-альним проектом, узгодженим з нею. Відповідач зобовязався прийняти вхідні двері та сплатити на користь ФОП [PERSON] грошові кошти в загальному розмірі 8900 гривень: 5000 гривень в день укладення договору та ще 3900 гривень після підписання акту приймання-передачі товару. В той же день [PERSON] сплатила позивачу грошові кошти в розмірі 5000 гривень. 20 грудня 2015 року ФОП [PERSON] поставила відповідачу вхідні двері. В той же день [PERSON] сплатила позивачу грошові кошти в розмірі 3000 гривень. Водночас, вона ухиляється від добровільної сплати остаточної частини грошових коштів в розмірі 900 гривень. Тому ФОП [PERSON] просить стягнути з відповідача борг за дого-вором в розмірі 900 гривень, штраф в розмірі 1780 гривень, пеню в розмірі 101 гривні 70 копійок, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 8 гривень 35 копійок та ви-трати на правову допомогу в розмірі 500 гривень. В ході розгляду цивільної справи [PERSON] предявила зустрічний позов (а.с.73-79) та посилається на те, що за поставку та встановлення вхідних дверей вона сплатила відпо-відачу грошові кошти в загальному розмірі 8700 гривень. Однак ширина вхідних дверей є значно меншою, ніж ширина дверної пройми. [PERSON] того, на зовнішній площині вхідних дверей виявлена глибока подряпина. Ці обставини свідчать про те, що відповідачу постав-лений товар неналежної якості. ФОП [PERSON] відмовляється добровільно замінити вхідні двері. У звязку з цим [PERSON] тривалий час зазнає душевні переживання. Тому вона просить суд розірвати договір, а також стягнути з ФОП [PERSON] грошові кошти в розмірі 8700 гривень та моральну шкоду в розмірі 2000 гривень. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 16 серпня 2017 року (а.с.102-103) зустрічний позов був обєднаний в одне провадження з первісний позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує первісний позов та наполягає на його задоволенні. Водночас, він не визнає зустрічний позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що [PERSON] приймала безпосередню участь у замірі дверної пройми та погодила розміри замов-лених нею вхідних дверей. Вона прийняла товар та, не маючи жодних претензій, особисто розписалась в акті приймання-передачі. Ці обставини свідчать про те, що [PERSON] отримала вхідні двері належної якості. [PERSON] того, ФОП [PERSON] не надавала послуги з монтажу вхідних дверей. Відповідач не сплачував їй грошові кошти в розмірі 700 гривень. Тому представник позивача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову. [PERSON] та її представник [PERSON] не визнають первісний позов та категорично заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що відповідач не має жодних навичок щодо здійснення обміру дверної пройми. Обо-вязок по виконанню такої дії покладається на ФОП [PERSON] Ця обставина свідчить про те, що саме позивач повинен нести відповідальність за визначення неправильних розмірів вхідних дверей. Тому [PERSON] та її представник [PERSON] просять суд відмовити у задоволенні первісного позову. Водночас, вони підтримують зустрічний позов та наполя-гають на його задоволенні. Вислухавши пояснення відповідача та представників сторін, допитавши свідків, а та-кож дослідивши письмові докази, суд дійшов до таких висновків. Встановлено, що 16 жовтня 2015 року [PERSON] уклала з відповідачем договір №39 (а.с.6-7, 82-84), за яким ФОП [PERSON] зобовязалась виготовити та поставити відповідачу вхідні двері згідно з індивідуальним проектом, узгодженим з ним. [PERSON] зобовяза-лась прийняти вхідні двері та сплатити позивачу грошові кошти в загальному розмірі 8900 гривень: 5000 гривень в день укладення договору та ще 3900 гривень після підписання акту приймання-передачі товару. В той же день відповідач сплатив на користь ФОП [PERSON] грошові кошти в розмірі 5000 гривень. Ці обставини визнані сторонами та на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України не під-лягають доказуванню. 20 грудня 2015 року позивач поставив [PERSON] вхідні двері. В той же день відпо-відач сплатив на користь ФОП [PERSON] грошові кошти в розмірі 3000 гривень. Ці обста-вини підтверджуються копією акту приймання-передачі товару від 20 грудня 2015 року (а.с.9). Відповідно до абз.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі вияв-лення істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), споживач має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Згідно з п.12 ст.1 цього ж Закону істотним є недолік, який робить неможливим чи не-допустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що в жовтні 2015 року двоє хлопців здійснювали заміри дверної пройми. [PERSON] не приймала жодної участі в цьому заході. Ці ж хлопці в подальшому доставили відповідачу вхідні двері та встановили їх. Після монтажу вхідних дверей виявилось, що їх ширина на 10 сантиметрів менша, ніж ширина дверної пройми. Тому з однієї сторони дверної пройми хлопці залишили частину старої дверної коробки та прикріпили до неї вхідні двері. У звязку з цим вхідні двері функціонують неналежним чином. Стара дверна коробка перешкоджає навіть облаштувати відкіс. Вхідні двері виглядають вкрай неестетично. [PERSON] того, на зовнішній площині вхід-них дверей була виявлена подряпина. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що до весни 2016 року вона проживала з відповідачем в його житловому будинку. Їй безпосередньо відомо про те, що в жовтні 2015 року [PERSON] вирішила замінити вхідні двері. Приїхали двоє хлопців та здійснили заміри дверної пройми. [PERSON] не приймала участь у здійсненні цього заміру. Через деякий час ці ж хлопці знову приїхали та привезли вхідні двері. Під час їх монтажу виявилось, що ширина вхідних дверей була значно меншою, ніж ширина двер-ної пройми. Тому з однієї сторони дверної пройми хлопці залишили частину старої дверної коробки та прикріпили до неї вхідні двері. У звязку з цим вхідні двері функціонують не-належним чином. [PERSON] того, на зовнішній площині вхідних дверей була виявлена по-дряпина. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що в жовтні 2015 року двоє хлопців приїжджали до [PERSON] та здійснювали заміри дверної пройми. Інші особи не приймали участь у проведенні цих замірів. В січні 2016 року вони знову приїхали до відповідача та привезли вхідні двері. Одразу було видно, що ширина вхідних дверей була значно меншою, ніж ширина дверної пройми. Це підтвердилось після проведення по-вторних замірів. Різниця становила 10 сантиметрів. Тому з однієї сторони дверної пройми хлопці залишили частину старої дверної коробки та прикріпили до неї вхідні двері. У звяз-ку з цим вхідні двері хитаються. [PERSON] того, вони мають ще два істотних недоліки: замок практично не працює та неналежним чином функціонують завіси. На зовнішній площині вхідних дверей була виявлена подряпина. В матеріалах цивільної справи також містяться копії фотографій (а.с.94-99), з яких вбачається істотна невідповідність ширини вхідних дверей відносно ширини дверної прой-ми. На цих же фотографіях зображено облаштування вхідних дверей на частині старої двер-ної коробки, яка була залишена з однієї сторони дверної пройми. [PERSON] того, дійсно, на зов-нішній площині вхідних дверей наявна значна подряпина, яка погіршує естетичний вигляд вхідних дверей. Ретельний аналіз наведених доказів свідчить про те, що ФОП [PERSON] поставила відповідачу вхідні двері неналежної якості. 19 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до позивача з заявою (а.с.89), в якій вона повідомила ФОП [PERSON] про виявлені нею дефекти. [PERSON] того, 3 березня 2017 року [PERSON] повторно подала позивачу заяву (а.с.93), в якій вона просила замінити вхідні двері неналежної якості на вхідні двері більшої ширини та без подряпини на зовнішній пло-щині. Однак в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ФОП [PERSON] добровільно виконала цей обовязок та замінила відповідачу вхідні двері. У та-кий спосіб було остаточно порушено право [PERSON] на отримання товару належної якості. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення цього права належить розірвати договір №39 від 16 жовтня 2016 року та стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 8000 гривень (5000 + 3000). Дійсно, в акті приймання-передачі товару (а.с.9) мститься підпис відповідача, яким [PERSON] ніби-то підтвердила доставку вхідних дверей в належному товарному вигляді, а також відсутність у неї жодних претензій до позивача. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім пере-конанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому до-слідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч.3 цієї ж статті суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок в їх сукупності. Встановлено, що достовірність вказаного акту приймання-передачі товару спростову-ється показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також копіями фотографій (а.с.94-99). Ці докази є послідовними та перебувають у тісному взаємному звязку. Підстави для виникнення сумнівів з приводу їх недостовірності відсутні. З огляду на це суд критично оцінює акт приймання-передачі товару (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обста-вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з п.2, п.3 ч.1 ст.208 та абз.2 ч.1 ст.218 цього ж Кодексу правочини між фізик-ною та юридичною особою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір не-оподатковуваного мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі. Вчинення такого правочину може доводитись виключно письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Встановлено, що [PERSON] не надала жодного письмового або іншого допустимого доказу на підтвердження того, що вона додатково передала позивачу грошові кошти в роз-мірі 700 гривень. З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з ФОП [PERSON] на користь відповідача грошових коштів в розмірі 700 гривень відсутні. Тому у задоволенні зустріч-ного позову в частині цієї вимоги належить відмовити. Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволен-ні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (не-майнової) шкоди. Згідно з п.2 ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних страждан-нях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, чле-нів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визна-чається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалі-зації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для від-шкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При виз-наченні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Встановлено, що у звязку з поставкою вхідних дверей неналежної якості та відмовою замінити цей товар [PERSON] зазнала душевні переживання. Цілком логічно, що у такий спосіб їй заподіяна моральна шкода. З урахуванням глибини та тривалості душевних пере-живань відповідача, а також вимог розумності і справедливості розмір моральної шкоди, спричиненої [PERSON], становить 500 гривень. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ФОП [PERSON] добровільно відшкодувала відповідачу моральну шкоду навіть в такому незнач-ному розмірі. З огляду на це суд вважає, що з метою повного відновлення порушеного права нале-жить стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 500 гривень. Як вбачається з ч.2 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються. Встановлено, що у звязку з розірванням договор у №39 від 16 жовтня 2015 року при-пинився обовязок [PERSON] по сплаті позивачу грошових коштів в розмірі 900 гривень. Ця обставина свідчить також про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь ФОП [PERSON] штрафу в розмірі 1780 гривень, пені в розмірі 101 гривні 70 копійок та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 8 гривень 35 копійок. З огляду на це суд вважає, що у задоволенні первісного позову належить відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.3 цієї статті якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Встановлено, що при предявленні первісного позову ПОФ [PERSON] сплатила судо-вий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок. [PERSON] того, вона витратила грошові кошти в розмірі 500 гривень на оплату правової допомоги. Ці обставини підтверджуються квитанціями (а.с.1, 15). Однак у задоволенні первісного позову відмовлено в повному обсязі. Ці обстави-ни свідчать про те, що підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору та правової допомоги відсутні. Водночас, на підставі ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» [PERSON] звільнена від сплати судового збору в розмірі 640 гривень. Предявлений нею зустріч-ний позов задоволений на 79,43% (8500 : 10700 х 100%). З огляду на це суд вважає, що з ФОП [PERSON] в дохід держави належить стягнути судовий збір в розмірі 508 гривень 35 копійок (640 : 100% х 79,43%).

Outcome: partial