Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], 25 травня 2017 року, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення сином повноліття; а також аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Свої вимоги обґрунтувала тим, 14 вересня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. При цьому позивач зазначила, що доходів не має, не має можливості працювати, оскільки займається доглядом за дитиною. Відповідач належної матеріальної допомоги на її утримання, як матері дитини, що не досягла трирічного віку, не надає. За таких обставин, просить позов задовольнити. Позивач звернулась до суду з заявою про закінчення розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в письмових запереченнях зазначив, що позовні вимоги не визнає та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на наступне. Позивач, на обгунтування свого матеріального становища не надала доказів, на підтвердження розміру її доходу, який дійсно не забезпечує встановлений законом прожитковий мінімум. Окрім того, у позовній заяві , зазначено місце його роботи у ТОВ «ОРІФЛЕЙМ Україна» м. Київ, та отримує заробітну плату у розмірі 10 000 грн. Але, це не відповідає дійсності, оскільки він звільнився , та на сьогоднішній день не працює на даному підприємстві. Зазначив, що дійсно мешкає у м. Київ, де вимушено наймає житло. Згідно договору оренди квартири від 12.05.2017р., несе витрати по найму житла в розмірі 4000 грн., на місяць , та витрати на оплату комунальних послуг, що вимагає дотикових витрат. Вважає, що право у позивачки на отримання аліментів виникає за умов, що він може надавати таку матеріальну допомогу і за умови, що вона такої допомоги потребує згідно положень ч.2 ст. 75 СК України. На його думку, позовними вимогами, в частині стягнення аліментів на утримання позивачки у розмірі 1/2 частки, остання залишає його без заходів до існування. А тому, враховуючи його матеріальне становище, надавати позивачці таку матеріальну допомогу, він не спроможній. Крім того, [PERSON] в запереченнях посилається на ч.5 ст.75 СК України, яка зазначає, що право на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, та стверджує про її негідну поведінку. Також вказав, що позивач, без врахування його думки, переїхавши з м.Києва в м.Жовті Води, свідомо поставила себе у становище, що потребує матеріальної допомоги, тому згідно п.4 ст. 83 СК України не має права на аліменти. Справу просив розглядати за його відсутності. З урахуванням викладених обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 166, що підтверджується свідоцтвом про шлюб(а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 20 червня 2017 року Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 163, від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Згідно довідки про склад сімї від 10.07.2017 року на даний час відповідач мешкає окремо від позивача [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], разом з сином [PERSON], який перебуває на її утриманні (а.с.6). Згідно довідки про доходи від 08.08.2017 року [PERSON] працює в ТОВ «Оріфлейм Україна» на посаді електромеханіка (логістичний центр), його загальна сума доходу за період роботи з лютого 2017 року по липень 2017 року складає 80702 грн. 35 коп., з яких сплачений прибутковий податок 14526 грн., 41 коп. (а.с.16). Відповідно договору оренди квартири від 12.05.2017 року [PERSON] орендує квартиру [ADDRESS], вартістю 4000 грн. щомісячно, а також комунальні витрати згідно засобів обліку та рахунків обслуговуючої організації (а.с.28-29). Відповідач належної регулярної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч.1-4 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно положень ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене те, що позивач позов підтримує, відсутність даних стосовно незадовільного стану здоровя відповідача, а також встановлення факту ненадання ним матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина [PERSON], що знаходиться на утриманні матері, хоч має можливість надавати допомогу, оскільки є здоровою працездатною особою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши із [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини починаючи з 24.07.2017 року. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини суд виходить з наступного. Відповідно ч.2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Особливості визначення розміру аліментів одному з подружжя судом встановленні статтею 80 СК України, де передбачено присудження їх у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, якщо у частковому відношенні до заробітку, стягнення аліментів неможливе або утруднене. При цьому, критеріями якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів є матеріальний і сімейний стан платника та одержувача аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Встановивши, що сторони перебувають у шлюбних відносинах, від яких мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка не досягла трьох років, проте відповідач, який може надавати матеріальну допомогу, утримання матері своєї дитини не надає, суд зважає на положення ч. 2 ст.\~84\~та ч. 2 ст.\~85, ст. 180, ст.181 СК України, які є спеціальними до виниклих між сторонами за цим позовом правовідносин, та відповідно до закону у даному випадку право на утримання не залежить від того, чи працює дружина та від її матеріального стану. При ухваленні рішення для суду є визначальним те, що дитина не досягла трьох років, дитина мешкає разом із матір'ю, матір дитини нею опікується, при цьому батько не забезпечує її (дружину) матеріально, хоча має таку можливість. Доводи відповідача [PERSON] про те, що позивач не надала доказів на підтвердження свого матеріального становища та на те, що у позивача мала місце негідна поведінка, згідно ч.5 ст. 75 СК України, - не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідно до положень ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, а спірні правовідносини регулюються саме положеннями ст. 84 СК України. Посилання відповідача на те, що він звільнився з ТОВ «Оріфлейм Україна» м. Київ також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки на підтвердження даних обставин [PERSON] не надає жодних доказів. Доводи відповідача про те, що позивач, без врахування його думки, переїхавши з м.Києва в м.Жовті Води, свідомо поставила себе у становище, що потребує матеріальної допомоги, тому згідно п.4 ст. 83 СК України не має права на аліменти - також не приймаються судом до уваги, оскільки переїзд одного з подружжя з одного міста в інше без згоди іншого подружжя - не є свідомим поставленням себе у становище, що потребує матеріальної допомоги в розумінні п. 4 ст. 83 СК України. З урахуванням наведеного, судом у даній справі вбачаються підстави для присудження аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. При визначенні розміру аліментів, які підлягають сплаті, судом береться до уваги те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки відсутні відомості щодо незадовільного стану здоровя останнього, наявності інших утриманців. Крім того, судом враховується наявність у [PERSON] необхідності орендувати житло у м. Києві та щомісячно сплачувати 4000 грн. за оренду останнього та комунальні послуги, згідно дослідженого вище договору оренди; наявність у відповідача обовязку сплачувати аліменти на дитину, тому, суд вважає справедливим та співмірним визначити розмір стягуваних аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років у вигляді 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до 25.05.2020 року. Згідно ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати. Відповідно ст. 367 ЦПК України\~ рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial