Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

В квітні 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі рішення Дзержинського міського суду від 17.04.1974 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище «[PERSON]». Від цього шлюбу у них народилася донька [PERSON], тобто позивач. На підставі вищевказаного рішення суду майно яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, було поділене між [PERSON] та [PERSON] Згідно договору дарування [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар 2/5 частини будинку з належними до нього надвірними будівлями. Через хворобу [PERSON] не зареєструвала в органах БТІ та не оформила права власності на вищевказану частку будинку з надвірними спорудами та будівлями. [INFO] року вона померла. Після її смерті відкрилася спадщина. Оскільки вона заповіту про прийняття спадку не залишила, [PERSON] звернулася до Дзержинської державної нотаріальної контори та склала заяву на прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій та в отриманні свідоцтва про права на спадщину, тому вона звернулася з позовом до суду про визнання права власності на будинок з надвірними будівлями та спорудами у порядку спадкування. Визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані за адресою [ADDRESS], що залишилися після смерті матері, необхідно позивачу для оформлення належним чином правовстановлюючих документів на нерухоме майно та прийняття спадщини від померлої. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив суд визнати за [PERSON] права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані за адресою [ADDRESS]. Визнання права власності на нерухоме майно необхідно позивачу для прийняття спадщини від матері [PERSON], померлої [INFO] року. Представник відповідача надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, просив рішення прийняти на розсуд суду згідно діючого законодавства. Представник третьої особи в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, проти їх задоволення не заперечував. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що між батьками [PERSON] [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Дзержинського міського суду від 17.04.1974 року шлюб між був розірваний (а.с. 12). Після розірвання шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище «[PERSON]». Від цього шлюбу у них народилася донька [PERSON], тобто позивач. (а.с.11), після реєстрації та розірвання шлюбу [PERSON] взяла прізвище свого чоловіка «[PERSON]». Це підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.16). На підставі рішення Дзержинського міського суду від 17.04.1974 року майно яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, було поділене між [PERSON] та [PERSON] За [PERSON] було визнано право особистої власності на ? будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], або 2/5 ідеальних частин. За [PERSON] було визнано право особистої власності на ? будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] або 3/5 ідеальних частин. Згідно договору дарування від 17 червня 1974 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар 2/5 частини будинку з належними до нього надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. (а.с.13-14). Цей договір був нотаріально засвідчений нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі під 3 3428. [PERSON] не зареєструвала в органах БТІ та не оформила право власності на 2/5 частини будинку з надвірними спорудами та будівлями відповідно довідки КП «БТІ м. Дзержинська» № б/н від 24.04.2014 року. (а.с. 20). [INFO] року [PERSON] померла, про що в книзі реєстрації смертей виконкому Новгородської селищної ради м. Дзержинська Донецької області зроблено відповідний актовий запис за № 195 від 25.11.2013 року. (а.с.15). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] від прийняття спадщини відмовляється на користь сестри, доньки спадкодавиці - [PERSON], позивача по справі, про що свідчить довідка з Дзержинської державної нотаріальної контори від 17.04.2014 року № 297 (а.с. 19). Отже, єдиним спадкоємцем за законом першої черги померлої є її донька, позивач по справі. Інших спадкоємців за законом або заповітом у померлої не має. Дзержинська державна нотаріальна контора винесла постанову про відмову вчинення нотаріальних дій за заявою [PERSON] про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] через відсутність право встановлювальних документів на зазначене нерухоме майно померлої, необхідних для вчинення нотаріальної дії. (а.с.29) Згідно ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою - ст. 1220 ЦК України. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги померлої [PERSON] За таких обставин та враховуючи, що судом не встановлено, що позивач відмовлявся від спадщини, а навпаки нею зроблені заходи щодо прийняття спадщини, суд вважає, що позивач фактично прийняв спадщину за законом. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає позовні вимоги доведеними, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved