Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

в обґрунтування позовних вимог, які її представник доповнила і підтримала в судовому засіданні, позивач посилається на те, що за її позовом Городоцький районний суд Хмельницької області 29 вересня 2009 року прийняв рішення, за яким стягнув з [PERSON] аліменти на її користь на утримання їх дочки [PERSON],[INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 08.07.2009 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вказаного рішення суду з відповідача відділом державної виконавчої служби Красилівського районного управління юстиції стягуються аліменти на утримання їх дочки. Проте відповідач рішення в повному обсязі не виконував, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за аліментами станом на 01 лютого 2014 року в розмірі 22126,22 грн.. Враховуючи викладене, з підстав ст. 196 СК України представник позивачки просила суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з липня 2009 року до лютого 2014 року в розмірі 178222,67 грн.. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити з тієї підстави, що [PERSON] не знав про існування рішення суду про стягнення з нього аліментів та відкриття виконавчого провадження, тому його вини в несплаті аліментів немає. Вислухавши представника позивача, відповідача та його представника, заслухавши пояснення державного виконавця Любіна А.В., оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного. Відповідно до приписів ст.10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що за позовом [PERSON] Городоцький районний суд Хмельницької області 29.09.2009 року прийняв рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на користь позивачки на утримання їх дочки [PERSON],[INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 08.07.2009 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 07.10.2009 року позивачка направила до відділу Державної виконавчої служби Красилівського районного управління юстиції виконавчого листа №2-608, виданого 29.09.2009 року Городоцьким районним судом Хмельницької області про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON],[INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 08.07.2009 року до досягнення нею повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та заяву про його примусове виконання. 13.10.2009 року старший державний виконавець відділу ДВС Красилівського РУЮ Шибінська Н.А. своєю постановою відкрила виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-608, виданого Городоцьким районним судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON], копію цієї постанови за вихідним №8017 21.10.2009 року направила [PERSON] за місцем проживання. Наданими суду копіями документів: рекомендованих повідомлень про вручення особисто [PERSON] поштових відправлень Городоцького районного суду від 10 та 28 серпня 2009 року про явку до суду; супровідного листа цього ж суду від 30.09.2009 року за підписом судді Сакенова Ю.К. про направлення відповідачу копії рішення про стягнення аліментів від 29.09.2009 року; виданого 29.09.2009 року Городоцьким районним судом Хмельницької області виконавчим листом №2-608 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON],[INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 08.07.2009 року до досягнення нею повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; заяви стягувачки [PERSON] від 07.10.2009 року до відділу ДВС Красилівського РУЮ про примусове виконання вказаного виконавчого листа №2-608; постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.10.2009 року з примусового виконання виконавчого листа №2-608, виданого Городоцьким районним судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON]; довідки-розрахунку за №03-38/253 від 10.04.2014 року заборгованості з виплати аліментів станом на 09.04.2014 року згідно виконавчого листа Городоцького районного суду №2-608 від 29.09.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] представник позивача в судовому засіданні довела, що відповідач знав про рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дочки, був повідомлений державним виконавцем про примусове виконання виданого судом виконавчого листа, мав можливість сплачувати аліменти на користь позивачки, але ухилявся від цього, внаслідок чого з його вини виникла вказана заборгованість зі сплати аліментів. Заперечення відповідача проти позову суд не приймає до уваги, оскільки воно не ґрунтується на вимогах закону, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні і спростовується зібраними, дослідженими і не спростованими [PERSON] в судовому засіданні вищенаведеними доказами, не вірити яким в суду не має підстав. Відповідно до глав 7, 8 ЦПК України розгляд справи в цивільному провадженні відбувається виключно після того, як сторони провадження належним чином та у передбачений процесуальним законодавством спосіб повідомлені про розгляд справи. Згідно п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України рішення суду є обов'язковим до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 29.09.2009 року про сплату аліментів відповідач отримав, його не оскаржував, що підтверджує його обізнаність про обов'язок сплачувати аліменти на утримання малолітньої дочки, періодично сплачував аліменти протягом 2013 - 2014 років. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов'язується з дотриманням норм ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і не може бути підставою для відмови [PERSON] у позові. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05. 2006 року передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Наданою державним виконавцем Любіним А.В. і дослідженою в судовому засіданні довідкою-розрахунком за №03-38/253 від 10.04.2014 року заборгованості з виплати аліментів станом на 01.02.2014 року згідно виконавчого листа Городоцького районного суду №2-608 від 29.09.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] підтверджується, що відповідач в період з 2009 року по 2012 рік включно аліменти за вказаним рішенням суду на користь позивачки на утримання своєї малолітньої дитини взагалі не платив, хоча в період з серпня 2009 року по серпень 2013 року працював провідником пасажирських вагонів у вагонній дільниці №3 ст. Хмельницький з 30.06. по 15.10. 2010 року і за вказаний період отримав 6133,79 грн. заробітної плати, а з 02.11.2010 року по 27.05.2011 року перебував на обліку в Красилівському районному центрі зайнятості і за вказаний період отримав 2711,66 грн. допомоги по безробіттю, що підтверджується наданими суду довідками начальника вказаної дільниці, директора Красилівського районного центру зайнятості та не заперечується відповідачем. На протязі 2013 року і в січні 2014 року відповідач частково сплатив аліменти, внаслідок чого станом на 01.02.2014 року його заборгованість по сплаті аліментів становила 17990,78 грн.. Доказів, що на час розгляду справи в суді вказана заборгованість погашена, і що вона виникла не з його вини, відповідач в судовому засіданні суду не надав. Щодо розміру нарахованих і сплачених аліментів та розміру пені за вказаний період відповідач заперечень не надав, зменшити розмір неустойки з урахуванням свого матеріального та сімейного стану не просив. Враховуючи наведене, суд вважає, що у виникненні вказаної заборгованості зі сплати аліментів наявна вина відповідача. Статтею 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Приймаючи до уваги приписи ст.196 СК України, враховуючи те, що [PERSON] й на дату подання цієї заяви продовжує ухилятися від сумлінного та повного виконання рішення суду, у позивача виникло право на стягнення неустойки (пені) з відповідача, за прострочення сплати аліментів за період з 08.07.2009 року до 01.02.2014 року. Оскільки представник позивача при визначенні неустойки користувався довідкою-розрахунком державного виконавця Шибінської Н.А. від 22.8.2013 року, яку було складено без врахування сплати відповідачем частини нарахованих йому аліментів, суд вважає наданий розрахунок суми неустойки станом на 01.02.2014 року неправильним. Приймаючи до уваги довідку-розрахунок державного виконавця ВДВС Красилівського РУЮ Любіна А.В. від 10.04.2014 року суд встановив, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася з 08.07.2009 року до 01.02.2014 року в сумі 17990,78 грн.. Таким чином, відповідно до розрахунку: всього неустойка (пеня) за несвоєчасну сплату [PERSON] аліментів з 08.07.2009 року до 01.02.2014 року становить 164 591(сто шістдесят чотири тисячі п'ятсот дев'яносто одна) грн. 80 коп., яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 гривень та в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1416,52 грн., від сплати якого позивача звільнено.

Outcome: partial