Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого виникали постійні конфліктні ситуації. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Зі змісту заяви позивачки, крім того, вбачається, що позов вона підтримує, наполягає на розірвані шлюбу. Проти надання строку на примирення заперечує, оскільки це буде суперечити її інтересам. Після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище «Бартко». Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Зі змісту заяви позивача, крім того, вбачається, що позов він визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії за № І-БВ № 062485 від 12.09.2002 року, виданим Летичівським відділом реєстрації актів громадянського стану. Від даного шлюбу в сторін народилися син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що вбачається з копій відповідних свідоцтв, наданих суду. Так, відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння, а тому, з огляду на конфліктні ситуації в сім»ї, відсутність ведення спільного господарства та шлюбних відносин між сторонами, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї буде суперечити інтересам сторін та їхнім дітям, в звязку з чим даний шлюб підлягає розірванню. Водночас, судом враховано, що згідно дослідженого вище свідоцтва про одруження від 12.09.2002 року серії № І-БВ № 062485 дошлюбне прізвище відповідачки в ньому було зазначено, як «Бартко», тому її заява про відновлення дошлюбного прізвища підлягає задоволенню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору за розгляд даної цивільної справи в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved