Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 30.09.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №2006044132. Згідно з Кредитним договором, банк надав Відповідачу кредит в сумі 20 469,88 гривень на споживчі цілі та придбання послуг продавців. 22 грудня 2014 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі - «Позивач») у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника за кредитним договором №2006044132 від 30.09.2013 року. В порушення умов Кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України Відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту, та не сплачені відсотки. На даний час заборгованість складається з суми: 17\~056, 35 грн. заборгованість з тіла кредиту, нараховані та несплачені відсотки 0,39 грн., комісія за розрахункове обслуговування 4\~143, 29 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідачки. Представник позивача також просить стягнути судові витрати в сумі 1218 грн. Представник позивача не зявився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідачка не зявилася в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачка є належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Представник відповідачки позов не визнала та пояснила, що позивачем не надані докази на підтвердження заявлених вимог. Так, позивач не надав доказів на підтвердження поданих ним розрахунків, адже з наданих матеріалів не зрозуміло, за який період утворилася заборгованість. Крім того, строк виконання зобовязання не минув адже строк погашення кредиту до 30.09.2016 року. Також звертає увагу на те, що згідно витягу з Додатку 1 до Реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12.2014 року відповідачка зазначена під № 3666, а згідно акта приймання-передачі № 2 Реєстру Боржників № 3 від 22.12.2014 року до вищевказаного договору відповідачка зазначена за № 7950. Зважаючи на наявні розбіжності та неподання належних доказів просить суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 30.09.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (надалі - «Банк») та [PERSON] (надалі - Відповідач) був укладений Кредитний договір №2006044132 (далі - Кредитний договір). Згідно з Кредитним договором, банк надав Відповідачці кредит в сумі 20 469,88 гривень на споживчі цілі та придбання послуг продавців. 22 грудня 2014 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі - «Позивач») у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1. Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором №2006044132 від 30/09/2013 року. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника за кредитним договором №2006044132 від 30/09/2013 року. Відповідачка, в свою чергу, зобов'язалася прийняти, належним чино використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, п. 1.2. Кредитного договору з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором (зокрема, в п.1.4. Кредитного договору з підпунктами). Згідно з п.п. 1.4.2., 1.4.3., 1.4.4. Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту, сплата процентів та комісії здійснюється Відповідачем щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначених в графіку платежів. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної п.1.1 Договору. За обслуговування кредиту позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений у графіку платежів. Згідно до наданих позивачем даних: - станом на 07 жовтня 2015 р. заборгованість Відповідача по тілу кредиту за Кредитним договором складає 17 056,35 гривень; - відповідно з п. 1.4. Кредитного договору за користування кредитом Позичальник (Відповідачка) зобов'язана сплатити Банку (Позивачу) відповідну плату. У відповідності до п. 1.1 Кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних. Станом на 07 жовтня 2015 р. загальна заборгованість Відповідачки за нарахованими та не сплаченими відсотками за Кредитним договором складає 0,39 гривень; - згідно п.п. 1.4.5 п.1.4 Кредитного договору за обслуговування Кредиту Позичальник щомісячно разом із погашенням суми Кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої визначений у графіку платежів.(2,75% щомісячно від суми кредиту). Станом на 07 жовтня 2015 року загальна заборгованість Відповідачка зі сплати комісії за розрахункове обслуговування Кредиту складає 4 143,23 гривень. Відповідно до пункту 1.5.4. Кредитного договору, ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 Цивільного кодексу України в разі порушення відповідачкою своїх зобов'язань за Кредитним договором Позивач має право достроково стягнути заборгованість за Кредитом, відсотках та комісії, вимагати виконання інших зобов'язань за Кредитним договором. Як зазначалося вище, позивач набув права вимоги за договором факторингу від 22.12.2014 року. При прийнятті рішення суд звертає увагу на наступне. Згідно витягу з Додатку 1 до Реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12.2014 року відповідачка зазначена під № 3666, сума простроченої заборгованості 21\~119, 97 грн. Згідно акта приймання-передачі № 2 Реєстру Боржників № 3 від 22.12.2014 року до договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12.2014 року відповідачка зазначена за № 7950. З наданої фотокопії не можливо розібрати та визначити суму простроченої заборгованості. Також позивачем не був наданий розрахунок на підтвердження заявленої до стягнення суми: не зрозуміло, коли саме утворилася заборгованість, які суми і коли були сплачені відповідачкою. Це позбавляє як відповідачку, так і суд перевірити правильність наданих розрахунків. За нормам ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, мають право подавати докази, брати участь в їх дослідженні, давати усні й письмові пояснення судові, подавати свої доводи, висловлювати міркування та заперечення (ст. 27 ЦПК України). Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Доказуванням є діяльність суб'єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з'ясування дійсних обставин справи, прав і обов'язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів. Обов'язок з доказування покладається як на того, хто звернувся за допомогою до суду, так і на того, хто заперечує заявлені позовні вимоги. Невиконання обов'язку з доказування для сторін й інших суб'єктів правового спору має матеріально-правові і процесуально-правові наслідки. Суд сприяв тому, щоб сторони подали суду належні і допустимі докази на підтвердження чи заперечення свої вимог. При подачі до суду позовної заяви представник позивача надав суду фотокопії документів, належним чином не завірені. Це зумовило пропозицію позивачеві належним чином виконати приписи ст. 119 ЦПК України. Отже, судом вживалися заходи, спрямовані на реалізацію сторонами своїх прав з подачі доказів та доведення своєї правової позиції. Однак представник позивача не довів суду обставини на підтвердження заявлених вимог. Зважаючи на наявні розбіжності та неподання належних доказів суд дійшов висновку про прийняття рішення про відмову в задоволенні позову через його недоведеність. Адже рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed