Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що в є власником житлового будинку [ADDRESS], яку придбала в жовтні 2014 року. Відповідач по справі був прописаний в будинку як онук колишнього власника. Оскільки відповідач в добровільному порядку не знімається з реєстрації, участі у витратах на утримання квартири не бере, просить суд визнати його втратившими право на користування зазначеним будинком та зобов'язати державний орган реєстрації місця проживання скасувати реєстрацію місця проживання відповідача. Надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України Судовим розглядом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу від 28 жовтня 2014 року, який посвідчений державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори, Зелінською Т. І., та зареєстровано в реєстрі за № 1-634, позивачці належить будинок [ADDRESS] ( а.с.7-8). З довідки голови квартального комітету № 39 вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS], але в дійсності ніколи там не проживав та в теперішній час не проживає ( а.с.10). За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном і він реалізує їх на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном ( ст. 391 ЦК України.). Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів його сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону До членів сім'ї власника будинку ( квартири) належать дружина власника квартири, їхні діти та батьки, а також інші особи Відповідач по справі не є членом сім'ї власника житлового будинку (позивача), домовленості про порядок користування житловим приміщенням з позивачем не укладали, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено,що стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи ( ч. 1 ст. 79 ЦПК України). Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. В матеріалах справи міститься квитанція про сплату позивачкою 420,00 гривень за публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача ( а.с.26).

Outcome: partial