Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

В поданій до суду заяві позивачка вказує на те, що рішенням Здолбунівського районного суду від 27 травня 2014 року було проведено поділ майна подружжя та виділено їй у власність комбайн зернозбиральний Kela, 1987 р.в., вартістю 24836 грн., трактор Т-40, 2006 р.в., вартістю 38511 грн. Вказані транспортні засоби на даний час знаходяться у відповідача і він відмовляється передати їх їй. Таким чином, відповідач незаконно заволодів її майном і відповідно позбавив права володіння, користування та розпорядження транспортними засобами. Просить суд витребувати у відповідача комбайн зернозбиральний Kela, 1987 р.в., трактор Т-40, 2006 р.в. та передати для неї. В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги позову підтримали та просять задовільнити їх. Відповідач та його представник вимоги позову не визнали та пояснили суду, що згідно акту державного виконавця від 14.09.2012р. вказані транспортні засоби були передані на відповідальне зберігання для позивачки і де вони знаходяться на даний час їм невідомо. Крім того, вказані транспортні засоби зареєстровані на праві власності за [PERSON]. про, що свідчить довідка державного інспектора сільського господарства у Рівненській області. Просять суд в позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з наступного. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 травня 2014 року було задоволено позовні вимоги позивачки [PERSON] та виділено їй у власність комбайн зернозбиральний Kela, 1987 р.в., вартістю 24836 грн., трактор Т-40, 2006 р.в., вартістю 38511 грн., всього на суму 63347грн. Заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказував на те, що у нього відсутні вказані транспортні засоби, оскільки вони були прийняті на відповідальне зберігання позивачкою, про що свідчить її підпис в акті від 14.09.2012р., складеному державним виконавцем відділу ДВС Здолбунівського районного управління юстиції [PERSON] при виконанні ухвали Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06.03.2012р. Проте, таке посилання відповідача є безпідставним та спростовується рішенням Здолбунівського районного суду від 16 січня 2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділ ДВС Здолбунівського районного управління юстиції про виключення з акта опису майна та звільнення з-під арешту та за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділ ДВС Здолбунівського районного управління юстиції про визнання право чинів недійсними. З даного рішення вбачається, що під час розгляду справи було встановлено, що спірні транспортні засоби, які були описані в акті державного виконавця від 14.09.2012р. знаходяться за місцем проживання відповідача, що стверджувалося також і наданими ним суду поясненнями. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Наведене вище підтверджує пояснення позивачки, що вказані транспортні засоби під час складання акту державного виконавця від 14.09.2012р. фактично не були їй передані на відповідальне зберігання, а залишилися у володінні та розпорядженні відповідача, де знаходяться і на даний час. Також безпідставним є посилання відповідача, як на підставу у відмові позову, на те, що вказані транспортні засоби на даний час зареєстровані за [PERSON], оскільки вказаним рішенням Здолбунівського районного суду від 16.01.2013р. Біржову угоду №26/72 (договір купівлі-продажу транспортного засобу) від 25 березня 2010 року та Біржову угоду №26/73 (договір купівлі-продажу транспортного засобу) від 25 березня 2010 року щодо відчуження спірних транспортних засобів було визнано недійсними. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем порушено право власності відповідачки на вказані транспортні засоби і воно підлягає захисту шляхом витребування такого майна від відповідача та передачі його позивачці.

Outcome: approved