Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

В лютому 2018 року органом опіки та піклування в особі Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, діючого в інтересах [PERSON], предявлено позов до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська до [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що батьками дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження І-КИ 538494. Відомості про батька внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 3 11 січня 2018 року в Комунальному закладі соціального захисту центру соціально-психологічної реабілітації дітей Дніпровської міської ради за направленням управління-служби у справах дітей перебуває дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується актом про факт прийому-передачі дитини від 11.01.2018 року. Дитина направлена до Центру в звязку з тим, що мати дитини [PERSON] з дитиною не проживає, вихованням доньки не займається. Дитина проживала за адресою: [ADDRESS] разом з бабусею [PERSON], яка [INFO] померла. Після смерті бабусі [PERSON] проживала з родичами за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 04.01.2018 року. Управлінням-службою у справах дітей направлено лист до Шевченківського районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області про встановлення місця знаходження [PERSON]. Відповідно до інформації районного відділення поліції, інспекторами ювенальної превенції було здійснено вихід за місцем мешкання [PERSON], але під час візиту двері ніхто не відчинив, сусіди повідомили, що [PERSON] на протязі тривалого часу за вищевказаною адресою не мешкає, де може бути невідомо. Також останні повідомили, що вихованням дитини [PERSON] займалася бабуся [PERSON], яка раптово померла. До управління [PERSON] з метою встановлення місця знаходження її дитини, починаючи з 11 січня 2018 року до теперішнього часу не зверталася. 14.02.2018 року судом отримано відповідь з адресно-довідкового підрозділу УДМС, ГУДМС України в Дніпропетровській області. 15 лютого 2018 року відкрито провадження в даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Розгляд справи призначено на 29 березня 2018 року о 13 годині 00 хвилин. Представник позивача, що діє на підставі довіреності № 1 від 09.01.2018 р., надала суду заяву, в якій просила розглядати цивільну справу в порядку заочного порядку та на підставі наявних матеріалів справи. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх суд задовольнити. Справу просила розглядати за її відсутності. Представник третьої особи Управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради в судове засідання не зявився. Про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання по справі, не зявилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином за адресою, сказаною позивачем по справі, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, з клопотанням про відкладанням розгляду справи до суду не зверталася, а також не скористалася правом надання заперечень проти позову. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати дану справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами та з урахуванням того, що від відповідача заперечень до суду не надійшло, то суд вважає за можливе винести по справі заочне рішення суду відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вирішивши належність допустимість, достовірність доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок всіх доказів у їх сукупності й оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному зясуванню всіх обставин справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що з 11 січня 2018 року в Комунальному закладі соціального захисту центру соціально-психологічної реабілітації дітей Дніпровської міської ради (далі Центр) за направленням управління-служби у справах дітей (далі УССД) перебуває дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується актом про факт прийому-передачі дитини від 11.01.2018 року. Дитина направлена до Центру в звязку з тим, що мати дитини [PERSON] з дитиною не проживає, вихованням доньки не займається. Дитина [PERSON] народилася [INFO]. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER]. Відомості про батька внесені відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Дитина проживала за адресою: [ADDRESS] разом з бабусею [PERSON], яка [INFO] померла. Після смерті бабусі [PERSON] проживала з родичами за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 04.01.2018 року. Управлінням-службою у справах дітей направлено лист до Шевченківського районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області про встановлення місця знаходження [PERSON]. Відповідно до інформації районного відділення поліції, інспекторами ювенальної превенції було здійснено вихід за місцем мешкання [PERSON], але під час візиту двері ніхто не відчинив, сусіди повідомили, що [PERSON] на протязі тривалого часу за вищевказаною адресою не мешкає, де може бути невідомо. Також останні повідомили, що вихованням дитини [PERSON] займалася бабуся [PERSON], яка раптово померла. До управління [PERSON] з метою встановлення місця знаходження її дитини, починаючи з 11 січня 2018 року до теперішнього часу не зверталася. Відповідно довідки КП «ЖИЛСЕРВІС-2» від 16.11.2017року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене позивач дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], про що Шевченківською районною у місті Дніпрі радою було складено відповідний висновок від 02.02.2018 року № 13/15-16. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України). Положеннями вищевказаних статей визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обовязками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють право на виховання дитини, а й мають обовязок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до частини 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обовязків, а тому питання його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, обєктивного зясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками. Приймаючи до уваги, що позбавлення відповідача батьківських прав не припиняє його обовязку щодо матеріального утримання дітей, а також приймаючи до уваги, що діти перебувають в комунальних закладах, то згідно положеннями ст.ст. 180,181.182,184,191 СК України, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідачки у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на користь державного закладу, опікуна, піклувальника, прийомних батьків чи батьків-вихователів де будуть виховуватись її дитина [PERSON], [INFO]. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а позивач за законом був звільнений від оплати судових витрат при подачі позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1419 грн. 60 коп На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved