Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

В обґрунтування позову позивачка [PERSON] вказала, що з 05 грудня 1992 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період шлюбу ними був придбаний будинок № 29-г, по вул. Пушкіна в с. Бутово, Старобільського району Луганської області. У 2009 році подружжя отримало державний акт на право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель серії ЯЗ № 051154. Оскільки позивачка з відповідачем жили подружжям, то всі документи вони оформили на відповідача [PERSON] З 2006 року у позивачки з відповідачем склалися неприязні стосунки, на теперішній час подружжя мешкає окремо, позивачка бажає поділити спільне нажите майно, але відповідач відмовляється в добровільному порядку вирішити питання про розподіл майна. На підставі вищевикладеного позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву в якій просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 17). Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву в якій просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала (а.с. 15). Відповідач [PERSON] у судове засідання 15.07.2016 р., 28.07.2016 р. та 08.09.2016 р. не зявився, про причини неявки до суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 19, 21, 23). На підставі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. 08 вересня 2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). На підставі ч. 1 ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, належного їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За ч. 1 ст. 70 СК України, при поділі майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка рівні, якщо інше не передбачено домовленістю між ними та шлюбним договором. З свідоцтва про шлюб (а.с. 8) вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 грудня 1992 року. За договором купівлі-продажу (а.с. 9) [PERSON] придбав у [PERSON] будинок № 29-г, по вул. Пушкіна в с. Бутово, Старобільського району Луганської області та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і є єдиним власником (а.с. 10-13). Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що домоволодіння № 29-г, по вул. Пушкіна в с. Бутово, Старобільського району Луганської області та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель придбані сторонами в період шлюбу, що свідчить про те, що частки в них подружжя [PERSON] є рівними. Оскільки сторони не бажають ділити майно в натурі, суд самостійно не може вийти за межі позовних вимог й вважає за доцільне визнати за позивачкою право власності на ? ідеальну частку домоволодіння та право власності на ? частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Outcome: approved