Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

В квітні 2019 року до суду звернулась позивач [PERSON] з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» та Новоград-Волинської державної нотаріальної контори в якому просить скасувати заборону на відчуження будинку [ADDRESS] , накладену Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення банку від 28.09.1996 р. №21. Позивачка посилаючись на те, що оскільки заборона на відчуження позбавляє її можливості належним чином розпоряджатися майном, просить позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач ПАТ «Державний ощадний банк України» у поданому відзиві просить у задоволенні позову відмовити, оскільки з їхнього боку права позивача не порушені та він у даній справі є неналежним відповідачем. Представник Новоград-Волинської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, просить розглядати справу без його участі. При винесенні рішення покладається на думку суду. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивач подав заяву про слухання справи у її відсутності. Відповідачі також в судове засідання не з`явились але у своїх листах та відзиві висловили позицію щодо позову. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, заборону на відчуження будинку [ADDRESS] накладено Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення ОСБ №2943. Згідно наданих відомостей, державною нотаріальною конторою виявлено запис від 04 червня 1992 року за реєстровим номером 21 про накладення арешту/заборони на майно власником якого є [PERSON] . Тип обтяження заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер 3023695. Також встановлено, що [PERSON] набула право власності на будинок [ADDRESS] на підставі договору дарування від 24.09.1992 року, укладеного між нею та [PERSON] /а.с.5,6/. Згідно листа ПАТ «Державний ощадний банк України» від 12.04.2019 року за №105.11.17/37/2198/2019-05/с [PERSON] не має кредитних зобов`язань перед філією ЖОУ АТ «Ощадбанк» та не заперечую щодо припинення заборони на вказаний будинок. На сьогоднішній день порядок та підстави зняття заборони з майна регулюються, зокрема статті 74 Закону N 3425-XI, з якої вбачається, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. якими прописані випадки коли державний виконавець може зняти арешт. Але в даному випадку державний нотаріус не має правових підстав для зняття заборони з будинку, оскільки вищезазначеного повідомлення з банку до нього не надходило. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом. Оскільки позивачка являється власником майна, будь-яка заборгованість перед банком відсутня, а нотаріус не має правових підстав зняти наявну заборону, а також враховуючи, що іншим шляхом позивачка захистити своє конституційне право не має можливості, суд приходить до висновку, що заборона відчуження на майно [PERSON] підлягає скасуванню.

Outcome: approved