Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

В листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» ( далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що 17 лютого 2006 року між ПАТ КБ « Приватбанк» і [PERSON] було укладено договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 10\~000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії картки. У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за договором станом на 30.09.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 19\~246,54 грн., яка складається з наступного: - 6\~421,45 грн. заборгованість за кредитом; - 20\~765,45 грн. 9\~333,05 грн. = 11\~432,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 500,00 грн. штраф ( фіксована частина); - 892,69 грн. штраф (процентна ставка), яку позивач просить стягнути з [PERSON] , а також судові витрати. Відповідач надав суду письмові заперечення, в яких просить суд на підставі пункту 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України закрити провадження у справі, оскільки є рішення суду яке набрало законної сили ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Крім цього, відповідач в своєму письмовому клопотання просить суд вважати договір розірваним, так як порушує п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів», застосувати строки позовної давності. Судовим розглядом встановлено, що 17 лютого 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] було укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами становить договір про надання банківських послуг, укладений між Банком та [PERSON] Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 10\~000,00 грн. у вигляді, встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з пунктом 3.13 розділу ІІ умов та правил надання банківських послуг, які є не відємною частиною договору, після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на певний строк, якщо раніше не надійшла письмова заява держателя про закриття рахунку. Такий строк продовжується неодноразово без явки клієнта до банку. Відповідно до п. 9.12 розділу І вказаних умов та правил договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформувала другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк ( а.с.12-18). Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобовязання, отже, продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення не має. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобовязання щодо повернення простроченого кредиту, процентів, неустойки. Матеріали цивільної справи не містять заяви відповідача про закриття карткового рахунку у відповідності по п. 9.5 розділу І вказаних умолов та правил надання кредитного договору, то дія договору на час подання банком позовної заяви не закінчилась. Строк дії кредитного платежу співпадає зі строком дії кредитної картки, про що вказано в заяві. Заочним рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20 грудня 2011 року, яке набрало чинності 10 січня 2012 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнута заборгованість за кредитним договором без номера від 17 лютого 2006 року в сумі 9\~333,05 гривень ( а.с.7). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач порушує зобовязання за кредитним договором , тому підлягає стягненню заборгованість, яка складається з : -6\~421,45 грн. заборгованість за кредитом; -заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 20\~765,45 гривень за мінусом 9\~333,05 гривень за рішенням Ізюмського міськрайонного суду від 20 грудня 2011 року, а всього 19\~264,54 гривні. Суд вважає безпідставними посилання відповідача про закриття провадження у праві виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих самих підстав, або оскаржувати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закрити провадження у справі. Заочним рішенням Ізюмського міськрайонного суду від 20 грудня 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором без номера від 17 лютого 2006 року в сумі 9\~333,05 гривень. Звертаючись до суду в листопаді 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з відповідача [PERSON] 19\~246,54 грн. Оскільки заявлений позов ПАТ КБ « Приватбанк» в листопаді 2015 року не є тотожними позовними вимогами з яким звернувся банк в грудні 2011 року. Не обґрунтованими є вимоги відповідача про порушення позивачем його прав у відповідності до закону України « Про захист прав споживачів». Закон України « Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачу інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Матеріалами справи встановлено, що спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. [PERSON] на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови, підписав заяву яка разом з « Умовами та правилами надання банківських послуг» , Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами Банку», складають між ним і Банком Договір, міститься повна інформація стосовно умов кредитування. Безпідставними суд вважає і вимоги відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки це суперечить п. 9.12 розділу І вказаних Умов та правил надання банківських послуг.

Outcome: approved