Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати з останнього аліменти на свою користь на доньку [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 1/3 частини прожиткового мінімуму на період навчання, починаючи з 17 лютого 2014 року, але не більше як до досягнення нею 23 років. В обґрунтування заявленого позову вказує, що відповідач є батьком її доньки [PERSON], яка навчається в Житомирському державному університеті ім. І.Франка на платній основі. Усі витрати по навчанню доньки несе вона сама. Розмір витрат на навчання доньки за один семестр складає 4400 грн. за гуртожиток в сумі 1300 грн. тому їй важко одній забезпечити доньку усім необхідним, хоча і сама працює, але її заробітку недостатньо для повного забезпечення доньки. Батько дитини добровільно не надає ніякої допомоги на утримання доньки в період її навчання, хоча має таку можливість, оскільки є здоровим, працездатним має постійний заробіток. Позивачка подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позивні вимоги підтримує повністю. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Донька навчається у в Житомирському державному університеті ім. І.Франка на контрактній формі навчання. Термін її навчання закінчується 30 червня 2017 року. Витрати по навчанню доньки несе її мати [PERSON] Відповідач жодних витрат, пов'язаних із навчанням сина, не несе. Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про народження [PERSON], довідкою з Житомирського державного університету ім. І.Франка №9519. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього кодексу, а саме: стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інших обставин, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає, що [PERSON], взмозі надавати матеріальну допомогу сину на період її навчання. Відповідно до роз'ясень, даних в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі заявлення позову про стягнення аліментів на дочку, сина, які продовжують навчатися, одним із батьків, аліменти стягуються на користь повнолітніх дочку, сина. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON], на утримання доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період її навчання в Житомирському державному університеті ім. І.Франка, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Оскільки при подачі даного позову [PERSON], звільнялась від сплати судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved