Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

В лютому 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, мотивуючи тим, що під час шлюбу було придбано спільне майно, а саме, будинок [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 226 від 02.03.2009 року, виданого виконавчим комітетом Бросківської сільської ради, позивач та відповідачка є власниками по 1/2 частині вказаного будинку. Оскільки відповідачка перешкоджає мешкати у будинку, позивач просить виділити йому зі спільної часткової власності в натурі належну йому на праві власності 1/2 частку житлового будинку, а саме: приміщення №1- жила кімната площею 14,3 кв.м., приміщення №2 - жила кімната площею 25,1 кв.м., приміщення №3 - жила кімната площею 14,2 кв.м., приміщення №І - веранда площею 6,1 кв.м. - з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS], визнати 1/2 частку вказаного будинку як окремий об'єкт нерухомості та визнати за ним право власності на зазначену частину будинку, припинити за позивачем право спільної часткової власності на зазначений будинок з привласненням окремого реєстраційного номеру, зобов'язати КП «Ізмаїльське МБТІ» зареєструвати за [PERSON] право власності на ? частку зазначеного житлового будинку з привласненням окремого реєстраційного номеру і надати витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно та визначити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] відповідно до належних їм часток домоволодіння. В жовтні 2014 року представник [PERSON]- [PERSON] змінив позовні вимоги та просив суд розділити житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS], виділивши у власність [PERSON] 1/2 частку, згідно варіанту №3 висновку експерта №3441-2013 судової будівельно-технічної експертизи від 30.04.2014 року, схема поділу житлового будинку №3.1, додаток №3 до експертизи №34/41-2013, а саме виділити його довірителю частину житлового будинку літ. «А», до складу якої входять приміщення позначені в плані №2 (частина) - жилу кімнату, площею 20,3 кв.м.; №3- жилу кімнату, площею 14,2 кв.м.; №4 - жилу кімнату, площею 20,9 кв.м., загальною площею 55,4 кв.м., вартістю 59819 грн.; із господарських будівель частину навісу літ. «б» вартістю 3009 грн.; сарай літ. «В» вартістю 5162 грн.; вбиральню літ. «в» вартістю 871 грн.; навіс літ. «в1» вартістю 103 грн.; навіс літ. «Д» вартістю 494 грн.; сарай літ. «Е» вартістю 9201 грн.; навіс літ. «Ж» вартістю 432 грн.; сарай літ. «З» вартістю 4756 грн.; навіс літ. «И» вартістю 7873 грн., загальною вартістю 48432 грн.; із господарських споруд №1 - паркан (частина) - 1313 грн.; №6 - паркан - 5191 грн.; №7 - ворота - 2486 грн.; №9 - паркан - 4258 грн.; №10 - хвіртка - 204 грн.; №11 - басейн - 927 грн., загальною вартістю 14379 грн. Зобов'язати [PERSON], сплатити на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 16 592 грн., та визначити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] виділивши в користування [PERSON] ізольовану земельну ділянку з виходом на [ADDRESS] площею 1566 кв.м. згідно додаткового варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідного варіанту 3.1 поділу будівель і споруд, визначеному в роз'ясненнях судового експерта №49 від 29.07.2014 року. Ухвалою суду від 07.11. 2014 року позовну заяву [PERSON] в частині припинення за [PERSON] права спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] з привласненням окремого реєстраційного номеру та зобов'язання КП «Ізмаїльське МБТІ» зареєструвати за [PERSON] право власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку з привласненням окремого реєстраційного номеру і надати витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за заявою представника залишено без розгляду. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] змінені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 22 163 грн. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали в частині варіанту розподілу житлового будинку, та просили відмовити в задоволенні позову в іншій частині в підстав зазначених в запереченнях на позовні вимоги (а.с.19), в яких вказують, що позовні вимоги [PERSON] не відповідають дійсності, оскільки після припинення фактичних шлюбних відносин поділ майна між відповідачем та позивачем був проведений добровільно, в результаті чого, житловий будинок під літ «А», гараж - літ. «О», надвірні споруди №1-4 залишились їй, а господарські споруди та автомобілі, які були придбані під час шлюбу - «ФОРД Мондео», «Фіат Регата», «ГАЗ-53», комбайн та інше рухоме майно залишились позивачу. Також [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали зустрічний позов до [PERSON] (а.с. 42, 62), який неодноразово змінювали та просили задовольнити в повному обсязі в остаточному варіанті (а.с. 80-81 т.2), в якому [PERSON] просила суд розділити житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], виділивши їй у власність 1/2 частину житлового будинку літер «А» приміщення, вказані в плані №1 - веранда площею 6,1 кв.м., №1 - жила кімната площею 14,3 кв.м., №2 (частина) - жила кімната площею 4,8 кв.м., №5 - жила кімната площею 13,1 кв.м., №6 - ванна площею 4 кв.м., № 7 - санвузол площею 1 кв.м., № 8 - кухня площею 12,1 кв.м., загальною площею - 55,4 кв.м., а також підвал літ. «а» вартістю 74 778 грн., із господарських будівель - літню кухню літ. «Б» вартістю 16 864 грн., частина навісу літ. «б» вартістю 3610 грн., навіс літ. «К» вартістю 2355 грн., навіс літ. «Л» вартістю 4201 грн., навіс літ. «М» вартістю 1860 грн., навіс літ. «Н» вартістю 1549 грн., гараж літ. «О» вартістю 18590 грн., загальною вартістю 49029 грн., частину господарських споруд: №1-забор; №2-ворота/хвіртка; №3-мостіння; №4-колодязь; №5-паркан; №8-паркан, загальною вартістю 18187 грн. Всього майна на суму 141994 грн., що більше від ідеальної на 8296 грн., відповідно до варіанту №3 висновку експерта №34/41-2003 судової будівельно-технічної експертизи від 30.04.2014 року, схема розділу житлового будинку (варіант №3.1), додатки №3. Також [PERSON] просить визначити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS], виділивши в конкретне користування [PERSON] земельну ділянку площею 1131,3 кв.м. відповідно до додатку від 29.07.2014 року схеми встановлення порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS] по варіанту №3.1 розділу домоволодіння у висновку експерта №34/41-2013. Крім того, [PERSON] просила суд розподілити спільне майно подружжя: автомобіль «ГАЗ-53», д/н [NUMBER] - 13377 грн., автомобіль ВАЗ - 2101, д/н [NUMBER] - 7783,06 грн., автомобіль Камаз 53212, ідентифікаційний номер [NUMBER] - 61043,60 грн., автомобіль «Форд Мондео», д/н [NUMBER] - 20000 грн., зернозбиральний комбайн - 20000 грн., віялку 1600 грн., маслобійку - 3500 грн., крупорушку - 3000 грн., зварювальний апарат - 3000 грн., електроциркулярку - 2 шт. - 4000 грн., зерно - 4 тони по 1000 грн. = 4000 грн., шпали - 4 куб.м. по 250 грн. за 1 куб.м. = 4000 грн., ліс розпилений - 2 куб.м. по 500 грн. за 1 куб.м. = 1000 грн., металеві листи із нержавійки - 2 листи по 300 грн. за лист = 600 грн., металеві листи - 2 шт. по 250 грн. за лист = 500 грн.: стелажі з металевого кутка - 3 шт. по 300 грн. кожний = 1500 грн., точильний станок - 1500 грн., зарядний пристрій для акумуляторів - 400 грн., металевий стіл - 300 грн., металевий ящик - 400 грн., ліс дошка 1 куб.м. - 800 гр.; металева проволока (катанка) - 300 грн., всього майна на суму 163753,66 грн. з урахуванням індексу інфляції 174 374,67 грн., стягнувши 1/2 частину спільного майна подружжя з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 87 187,33 грн. Стягнути також з [PERSON] судові витрати по проведенню експертиз в сумі 1 500 грн., та витрати по сплаті робіт по проведенню технічної інвентаризації в сумі 1010,40 грн. на користь [PERSON] Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав в частині варіанту розподілу житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою. В іншій частині позову просив відмовити, оскільки поділ майна був проведений добровільно, а також відсутні докази підтверджуючі ціну майна. Крім того, автомобілі були продані під час перебування у шлюбі та гроші, як і інше майно, поділені між подружжям. Оцінка автомобілів проводилася за їх відсутності, що викликає сумнів в обґрунтованості висновків. Також неправомірним є нарахування інфляції на майно при недоведеності вартості майна. Представник третьої особи - Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав, заяву про розгляд справи в його відсутність, просить розглянути справу без його участі. Вислухавши [PERSON], представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 26.10.1975 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб № [NUMBER], виданим 26.10.1975 року Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (а.с.7 т.1). Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 серпня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано, що з огляду на вимоги ст. 61 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню. (а.с. 102 т.2) У спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] перебуває будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № 226 від 02.03.2009 року. Частка кожного із співвласників складає 1/2 будинку. (а.с. 16, 17, 24, 50,51 т.1) Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Ч.ч. 1,2 ст. 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. При визначені варіанту розподілу будинку [ADDRESS], суд приходить до висновку, що за доцільне провести розподіл згідно варіанту №3.1, запропонованого експертом у висновку №34/41-2013 року від 30.04.2014 року складеного на виконання ухвали суду від 29.08.2013 року. Враховуючи зазначене, оскільки в ст. 41 Конституції України визначено, що кожний має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а також у зв'язку з тим, що сторони дійшли згоди щодо розподілу будинку згідно варіанту 3.1, запропонованого у висновку №34/41-2013 року від 30.04.2014 року експертом, суд вважає за можливе позов [PERSON] та [PERSON] задовольнити в частині виділу в натурі частки будинку та виділити у власність [PERSON] 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS], а саме: частину житлового будинку літ. «А», до складу якої входять приміщення позначені в плані №2 (частина) - жилу кімнату, площею 20,3 кв.м.; №3- жилу кімнату, площею 14,2 кв.м.; №4 - жилу кімнату, площею 20,9 кв.м., загальною площею 55,4 кв.м., вартістю 59819 грн.; із господарських будівель частину навісу літ. «б» вартістю 3009 грн.; сарай літ. «В» вартістю 5162 грн.; вбиральню літ. «в» вартістю 871 грн.; навіс літ. «в1» вартістю 103 грн.; навіс літ. «Д» вартістю 494 грн.; сарай літ. «Е» вартістю 9201 грн.; навіс літ. «Ж» вартістю 432 грн.; сарай літ. «З» вартістю 4756 грн.; навіс літ. «И» вартістю 7873 грн., загальною вартістю 48432 грн.; із господарських споруд №1 - паркан (частина) - 1313 грн.; №6 - паркан - 5191 грн.; №7 - ворота - 2486 грн.; №9 - паркан - 4258 грн.; №10 - хвіртка - 204 грн.; №11 - басейн - 927 грн., загальною вартістю 14379 грн. Всього майна на суму 122 630 грн., виділити у власність [PERSON] 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS], а саме: частину житлового будинку літ. «А» приміщення, вказаних в плані №1 - веранда, площею 6,1 кв.м., №1 - жила кімната, площею 14,3 кв.м, №2 (частина) - жила кімната площею 4,8 кв.м., №5 - жила кімната площею 13,1 кв.м., №6 - ванна площею 4 кв.м., № 7 - санвузол площею 1 кв.м., № 8 - кухня площею 12,1 кв.м., загальною площею - 55,4 кв.м., вартістю 59819 грн., а також підвал літ. «а» вартістю 14959 грн., загальною вартістю 74 778 грн., із господарських будівель - літню кухню літ. «Б» вартістю 16864 грн., частина навісу літ. «б» вартістю 3610 грн., навіс літ. «К» вартістю 2355 грн., навіс літ. «Л» вартістю 4201 грн., навіс літ. «М» вартістю 1860 грн., навіс літ. «Н» вартістю 1549 грн., гараж літ. «О» вартістю 18590 грн., загальною вартістю 49029 грн., частину господарських споруд: №1- паркан (частина) - 1313 грн.; №2-ворота/хвіртка - 2869 грн.; №3-мостіння - 4052 грн.; №4-колодязь - 7101 грн.; №5-паркан - 2799 грн.; №8- паркан - 2825 грн., загальною вартістю 20986 грн. Всього майна на суму 144793 грн. Що стосується стягнення компенсації з [PERSON] на користь [PERSON], суд приходить до наступного висновку. [PERSON] виділяється всього майна на суму 122 630 грн., та [PERSON] на суму 144 793 грн. Вартість всього будинку [ADDRESS] складає 267 423 грн. (122 630 грн. + 144 793 грн.) Виходячи із рівності часток співвласників, а саме 1/2, ідеальна доля кожного із них коштує 133 711, 50 грн. (267 423 грн. /2) Отже, вартість майна, яке виділяється [PERSON] менша на 11 081, 50 грн. (133 711, 50 грн. - 122 630 грн.) за вартість майна, яке підлягає виділу [PERSON] За таких обставин, суд приходить до висновку, що на користь [PERSON] з [PERSON] підлягає стягненню сума компенсації у розмірі 11 081, 50 грн. Що стосується вимог [PERSON] та [PERSON] щодо виділу у користування земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], суд приходить до наступного висновку. Згідно рішення XXIV сесії шостого скликання Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 10.02.2012 року було затверджено акт визначення меж земельних ділянок [ADDRESS].(а.с. 152 т.1) Як вбачається з довідки виконкому Бросківської сільської ради за [PERSON] та [PERSON] закріплена земельна ділянка площею 0,25 га. розташована на землях Бросківської сільської ради. Державний акт на земельну ділянку не виготовлявся. Заборони та арешту на земельну ділянку не має. (а.с. 26 т.1) Згідно ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. За таких обставин, суд вважає, що вимоги [PERSON] та [PERSON] в частині виділу у користування земельних ділянок також підлягають задоволенню та [PERSON] необхідно виділити у користування ізольовану земельну ділянку площею 1566 кв.м. з виходом на [ADDRESS], згідно додаткового варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідного варіанту 3.1, як стороні II, визначеного в роз'ясненнях судового експерта №49 від 29.07.2014 року, а [PERSON] - ізольовану земельну ділянку площею 1131 кв.м. з виходом на [ADDRESS], згідно додаткового варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідного варіанту 3.1, як стороні I, визначеного в роз'ясненнях судового експерта №49 від 29.07.2014 року. Що стосується вимог [PERSON] щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на підставі спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно ст.70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, а відповідно до вимог ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд приймає до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.71 СК України передбачено, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Як вбачається з матеріалів справи, сторонами за час перебування у шлюбі було придбано автомобіль «ГАЗ-53», д/н [NUMBER], на підставі біржової угоди від 23.06.2006 року, автомобіль ВАЗ - 2101, д/н [NUMBER] - 7783,06 грн., на підставі довідки - рахунку від 23.03.1999 року та автомобіль Камаз 53212, ідентифікаційний номер [NUMBER] - 61043,60 грн., зареєстровано 21.07.2005 року. (а.с. 65 т.1, а.с. 211 т.1) Таким чином, оскільки зазначені автомобілі були придбані в період перебування сторін в шлюбі за взаємною згодою дружини та чоловіка та в інтересах сім'ї, вони є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Як роз'яснено судам в п. 19 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. Як вбачається з пояснень сторін, а також з довідок РЕВ №5 УДАІ УМВС України в Одеській області а.с. 65 т.1, та а.с. 211 т.1 зазначені автомобілі були зареєстровані на ім'я [PERSON] та реалізовані після липня 2011 року, що з огляду на вимоги ч.1 ст. 61 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доказуванню. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.08.2011 року, яке набрало чинності 05.09.2011 року встановлено, що з липня 2008 року сторони не проживають разом та спільне господарство не ведуть. [PERSON] не надав суду доказів в підтвердження того, що автомобілі було відчужено за згодою [PERSON] та кошти він витратив на потреби сім'ї чи в її інтересах. Тобто, суд приходить до висновку, що [PERSON] відчужив автомобілі проти волі [PERSON] В п. 30 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року судам роз'яснено, що у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження, чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї, чи не на її потреби, або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Згідно висновків експертного автотоварознавчого дослідження №с-07/01, №с-05/01, №с-06/01 про оцінку транспортних засобів від 08.01.2013 року вартість автомобілю «ГАЗ-53», д/н [NUMBER] на дату оцінки січень 2013 року складає 13377 грн. 26 коп., автомобілю ВАЗ - 2101, д/н [NUMBER] - 7783 грн. 06 коп., автомобілю Камаз 53212, ідентифікаційний номер [NUMBER] - 57380,98 грн. (а.с. 225-228). Таким чином, суд приходить до висновку, що при розподілі майна необхідно врахувати вартість зазначених автомобілів виходячи із рівності часток при розподілі, згідно яких на користь [PERSON] підлягає стягненню з [PERSON] 39270,65 грн. (57380 , 98 грн. + 7783, 06 грн. + 13377, 26 грн./2) Інших доказів в підтвердження вартості автомобілів сторонами суду надано не було. За таких обставин, враховуючи, що на користь [PERSON] з [PERSON] підлягає стягненню сума компенсації у розмірі 11 081,5 грн., а на користь [PERSON] підлягає стягненню з [PERSON] 39270, 65 грн., шляхом взаєморозрахунків, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню грошова компенсація у сумі 28 189, 15 грн. (39270, 65 грн. - 11 081, 5 грн.). Що стосується вимог щодо розподілу автомобілю «Форд Мондео», д/н [NUMBER], суд приходить до висновку, що даний автомобіль не є спільною сумісною власністю та не підлягає розподілу, оскільки [PERSON] та [PERSON] отримали право користуватися, розпоряджатися даним автомобілем на підставі довіреності а.с. 41 т.1. від імені власника [PERSON] Також [PERSON] не надано суду доказів в підтвердження придбання сторонами в період шлюбу зернозбирального комбайну, віялки, маслобійки, крупорушки, зварювального апарату, електроциркулярки, зерна, шпал, лісу розпиленого, металевих листів із нержавійки, металевих листів, стелажів з металевого кутка, точильного станку, зарядного пристрію для акумуляторів, металевого столу, металевого ящику, ліс дошка, металевої проволоки (катанки), всього майна на суму 163753,66 грн., в зв'язку з чим вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Свідчення свідків в даному випадку не можуть прийматися судом як належний доказ придбання майна сторонами. Відповідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вимоги [PERSON] щодо стягнення вартості майна з урахуванням індексу інфляції не підлягають задоволенню, оскільки між сторонами виникли правовідносини з приводу розподілу майна, а не зобов'язальні правовідносини. Крім того, стягнення вартості майна з урахуванням індексу інфляції при розподілу майна законодавством не передбачено. Що стосується витрат з проведення експертизи, суд виходячи із квитанцій а.с. 61, 62 т. 2 приходить до висновку, щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] половини витрат у сумі 1000 грн. Витрати за експертну оцінку (а.с.63- 65 т.2) та витрати за послуги МБТІ не підлягають стягненню з [PERSON], оскільки вони не є судовими витратами та їх стягнення не передбачено ЦПК України.

Outcome: partial