Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~В липні 2016 року представник позивача за дорученням [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. \~ \~ \~ \~ Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] належить будинок за адресою: Донецька область, м.Торецьк, смт. Новгородське, вул. Словянська,158. Крім нього, за вказаною адресою також зареєстровані відповідачі по справі, які у 2013 році виїхали з м.Торецька на постійне місце проживання до Російської Федерації. Вказує, що станом на час подання позовної заяви до суду відповідачі не проживають у зазначеному вище будинку більше одного року, будь-якої домовленості щодо збереження за відповідачами житлової площі за період їх не проживання не існує. У звязку з реєстрацією вказаних осіб в будинку позивача останній вимушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, крім того збереження реєстрації за відповідачами перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню належним йому майном. Просить позбавити відповідачів права на користування житловим приміщенням, оскільки вже протягом двох років вони відсутні за місцем своєї реєстрації та будь-яких особистих речей останніх в зазначеному будинку немає. Крім того, в позові також ставиться питання про зняття [PERSON] та [PERSON] з реєстрації місця проживання в органах реєстрації місця проживання. Позивач в судове засідання не прибув, його інтереси згідно довіреності, завіреної спеціалістом виконавчого органу Новгородської селищної ради представляє [PERSON]В, який також не прибув до судового засідання, надавши заяву з проханням справу слухати без його участі, наполягав на задоволенні вимог в повному обсязі. Належно повідомлені через засоби масової інформації відповідачі, в судове засідання не з'явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно правовими актами. Відповідно до ч.ч. 1 та 4 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу . Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування житловим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідно до правовстановлюючих документів на квартиру (а.с. 8) позивач по справі [PERSON] є власником будинку № 158 по вул. Словянська в смт. Новгородське м.Торецька Донецької області. Даний факт підтверджено копією [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9). Згідно копії довідки про склад сімї, відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], тобто за адресою позивача по справі (а.с. 11). Судом зясовано той факт, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 2013 року за місцем реєстрації не проживають. Тому позивач по справі вимушений нести всі витрати по утриманню квартири, сплаті комунальних послуг, тощо, одноособово. Факт того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем своєї реєстрації понад встановлені чинним законодавством строки також підтверджено актом обстеження про фактичне проживання осіб (а.с. 12). Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд вважає, що відповідачі по справі з 2013 року, тобто понад один рік, без поважних причин відсутні за місцем своєї реєстрації. Що стосується позовних вимог в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку жилого приміщення за адресою: Донецька область, м.Торецьк, смт. Новгородське, вул. Словянська, 158, то в цій частині позивачу необхідно відмовити, оскільки вказану адміністративну дію вчиняють компетентні органи на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування чи виселення. Так, як суду не були надані докази відмови вказаних органів здійснити зняття з реєстраційного обліку відповідачів у спірному житловому будинку, вказана позовна вимога є передчасною, а тому не підлягає задоволенню. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає позовні вимоги в частині визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням повністю доведеними, тому вони підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial