Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

В лютому 2019 р. позивач [PERSON] звернувся до районного суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої заборгованість за договором позики в розмірі 100 000,0 грн. В обґрунтування позову сторона позивача вказує, що 01 липня 2017 року між [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ) з одної сторони та [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ) з іншої сторони було укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ) передав позичальнику [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ) грошову суму у розмірі 100 000,00 гривень на строк до 30 липня 2017 року, а останній, в свою чергу, - зобов`язувався повернути суму позики в строки та в порядку, що встановлені договором. Однак, як зазначає представник позивача, не зважаючи на взяті на себе зобов`язання, [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ) умови договору не виконала, суми позики не повертає, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути суму неповернутої йому позики. Одночасно в позові просить стягнути тягнути з відповідача витрати за надання правничої допомоги у розмірі 15 000,0 грн. Провадження у справі відкрито ухвалою від 05.03.2019 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін (суддя Войтенко Т.В.). Відповідач правом подачі відзиву не скористалася, відзив на позов не надходив. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 03.09.2019 р. матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М. Позивач в судове засідання не з`явився, від представника позивача - адвоката Мороз Т.Л. - надійшла заява, в якій сторона позивача просить розглянути справу без їх участі, позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог закону, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подано. Згідно із ст. 280 ч. 1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивачів, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку на підставі доказів, поданих стороною позивача. Дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виниклі між сторонами у справі належну правову оцінку, суд доходить такого висновку. Під час розгляду справи судом було встановлено, що 01 липня 2017 року між [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ), з одної сторони та [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ), з іншої сторони було укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ), передав позичальнику [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ), грошову суму у загальному розмірі 100 000,00 гривень на строк до 30 липня 2017 року, а останній, в свою чергу, - зобов`язувався повернути суму позики в строки та в порядку, що встановлені договором. Проте, як свідчив представник позивача, відповідач суму позики не повернув. Відповідно до ст. 509 ч. 1, 2 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст. 11 ч. 1, ч. 2 п. 1 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 1046 ч. 1, 2 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Разом з тим, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З урахуванням даних норм закону, а також на підставі встановлених фактів у справі, суд дійшов висновку, що між [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ) та [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ) виникли позикові правовідносини, що підтверджується змістом договору, укладеним 01 липня 2017 року між сторонами. Згідно із положеннями ст. 1049 ч. 1, 3 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 530 ч. 1, 2 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Виходячи з положень договорів позики, боржник [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ) отримала визначену суму позики в користування до 30 липня 2017 року. Згідно із ст. 612 ч. 1 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до ст. 614 ч. 1 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до вимог положень ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригіналу боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. В якості доказу невиконання відповідачем зобов`язань за договором позики позивач надав оригінал складеної відповідачем розписки від 01.07.2017р., що містяться в матеріалах справи. Складена відповідачем розписка від 01.07.2017р. є достатнім, достовірним та допустимим письмовим доказом наявності у [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ) боргового зобов`язання перед [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ), оскільки ця розписка є борговим документом який: - підтверджує факт отримання відповідачем готівкових коштів в борг; - містить умови на яких відповідачем отримано позику; - містить відомості про строк повернення позики; - скріплена підписом відповідача. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позичальник [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ) прострочила виконання зобов`язання з повернення суми позики за договором від 01.07.2017. Зважаючи на законодавчу регламентацію виниклих між сторонами у справі правовідносин, суд вбачає доцільним стягнути з [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ) на користь [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ) суму боргу в розмірі 100 000,0 грн. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Представник позивача також просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги, у розмірі 15 000,00 гривень. Слід зазначити, що відповідно до ст. 137 ч. 1-3 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, 03 липня 2019 року між [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ) та адвокатським об`єднанням «СОЛ» в особі директора Вдовенка С.М. було укладено договір про надання правничої допомоги №П-10/03-07/19. Згідно із п. 1.6 додаткової угоди до вищевказаного договору розмір гонорару визначений сторонами у розмірі 15 000,00 гривень. Відповідно до квитанції АТ «Райффайзен Банк Аваль» № [NUMBER] від 24 липня 2019 року [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ) сплатив на користь адвокатського об`єднання «СОЛ» 15 000,00 гривень за надання правничої допомоги. Таким чином, суд доходить висновку про стягнення з [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ) на користь [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ) суми, сплаченої за надання правничої допомоги, у розмірі 15 000,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ч.1,6 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції АТ «Райффайзен Банк Аваль» № N0PYF53433 від 18 лютого 2019 року [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ) сплатив судовий збір в сумі 1 000,00 гривень. Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача суму оплаченого судового збору у розмірі 1 000,0 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 16 000,0 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст.11, 526, 527, 530, 625, 1046, 1047, 1048, ЦК України,

Outcome: approved