Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] (надалі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - відповідач) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 22 травня 2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 513 щодо звернення стягнення на автомобіль VOLKSWAGEN, модель PASSAT, сірого кольору, державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], рік випуску - 2010, об'єм двигуна - 1968, незаконним та таким, що не підлягає виконанню, та скасувати такий виконавчий напис. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 листопада 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 50000923 від 29 листопада 2010 року (далі - Кредитний договір). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений похідний від нього Договір застави транспортного засобу № 50000923 від 30 листопада 2010 року. Відповідно до умов Договору застави предметом застави є автомобіль VOLKSWAGEN, модель PASSAT, сірого кольору, державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], рік випуску - 2010. 22 травня 2014 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинив виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 513 про звернення стягнення на автомобіль VOLKSWAGEN, модель PASSAT, сірого кольору, державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], рік випуску - 2010, об'єм двигуна - 1968, що належить позивачу. Відповідно до напису вимоги відповідача у сумі 245 604,73 грн. мають бути задоволені за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного предмету застави. Позивач вважає дії відповідача незаконними, необґрунтованими з тих підстав, що виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №513 від 22 травня 2014 року, було вчинено з порушенням законодавства, він не відповідає вимогам закону, тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні. Третя особа у судове засідання не з`явилась, на адресу суду направила заяву, у якій просила справу розглядати без її участі. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення,розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Вказані вимоги містить і Глава 16 Інструкції про вчинення нотаріусами нотаріальних дій «Вчинення виконавчих написів», затверджена наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, яка зокрема, передбачає, п 4. Зміст виконавчого напису: виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб);строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно із вказаною вище Інструкцією (п.2.3.) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання іпотекодержателем повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Постановою КМУ від 29 червня 1999 p. N 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Так, відповідач зазначає, що, починаючи з жовтня 2012 року, у зв'язку з систематичним невиконанням умов Договору кредиту позивачем було направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50000923 з вимогою повернути суму кредиту, яку позивачем було отримано 27 грудня 2012 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте, суд вважає, що відповідачем жодним чином не доведено, що рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке було отримано позивачем 27 грудня 2012 року, було надіслано вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50000923 з вимогою повернути суму кредиту, зокрема, відсутній опис вкладення або помітка на зворотному повідомленні, який саме документ було направлено таким листом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач був позбавлений можливості подати свої заперечення щодо суми заборгованості. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Згідно із ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду (арбітражного або третейського суду), на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», чинного з 1 січня 2004 року, цей закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Предметом укладеного між сторонами договору застави транспортного засобу є автомобіль. Прикінцевими та перехідними положеннями Закону передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Отже, Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна, положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечать Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. За п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких є і реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Слід зазначити, що дані положення в вищезазначеному Законі набрали чинності після внесення змін до Закону на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22.09.2011 р. Проте в прикінцевих положеннях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» зазначається, що дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Кредитний договір № 50000923 був укладений 29 листопада 2010 року, а похідний від нього Договір застави транспортного засобу № 50000923 - 30 листопада 2010 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг». Таким чином, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса статтею 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору та договору застави, не передбачено. Вказане свідчить про те, що вчинення оспорюваного виконавчого напису суперечило чинному законодавству, наслідком чого має бути визнання його таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 89 Закону України «Про нотаріат», у виконавчому написі повинні зазначатися дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис. Але у виконавчому написі не зазначено повного імені, по батькові нотаріуса, що також є порушенням. За таких обставин, суд приходить до висновку, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом [PERSON] від 22 травня 2014 року зареєстрований в реєстрі за №513, є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вищенаведених норм для здійснення даного виду нотаріальних дій.

Outcome: approved