overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 25 жовтня 2008 року у Корабельному Відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за № 567. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та поваги один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] який проживає разом із відповідачкою. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна та проживання дитини відсутній. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій позов підтримав, просив задовольнити та розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їхніх дітей. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. В порядку ст. 88 ЦПК України суд не стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 21 червня 2014 року у Корабельному Відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за № 288. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та поваги один до одного. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій позов підтримав, просив задовольнити та розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. В порядку ст. 88 ЦПК України суд не стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 18 липня 2004 року між нею та відповідачем [PERSON] Староостропільською сільською радою Старокостянтинівського району зареєстровано шлюб (актовий запис №5). Від шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON]. Зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, між ними не має взаєморозуміння та поваги. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями, постійно провокує сварки. З вересня 2014 року вони з відповідачем не проживають разом однією сім'єю. Оскільки збереження їхньої сім'ї вважає неможливим, тому просить суд розірвати даний шлюб. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлений позов та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги повністю та просить шлюб розірвати. Заслухавши сторони, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 18 липня 2004 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим Староостропільською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області (актовий запис №5). Від цього шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON]. На час розгляду справи сторони не проживають разом однією сім'єю, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Враховуючи, що відповідач визнав позов, позивачка наполягає на розірванні шлюбу й заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній її волі, а розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін та прав їх дитини, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 20 липня 2008 року між нею та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції зареєстровано шлюб (актовий запис №1043). Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні характери та різні погляди на життя, внаслідок чого між ними було втрачено взаєморозуміння. Крім того, у них не має взаємних почуттів поваги та любові, між ними постійно виникали сварки та непорозуміння щодо їхнього спільного майбутнього, відповідач проявляв до неї недовіру як до дружини. З вересня 2014 року вони з відповідачем не проживають разом однією сім'єю, тому просить шлюб між ними розірвати. Представник позивачки [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги повністю та просить їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] не заперечує проти задоволення даного позову. Заслухавши представників сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 20 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON]. зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції (актовий запис №1043). Від цього шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON]. На час розгляду справи сторони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Враховуючи, що представник відповідача визнав позов, представник позивачки наполягає на розірванні шлюбу й заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній її волі, а розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін та прав їх дитини, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 23 листопада 2001 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, спільних дітей вони не мають. Зазначає, що спільне життя не склалося, подружні стосунки з відповідачем не підтримують, в сім'ї немає взаєморозуміння, проживають окремо один від одного з 2003 року, а тому подальше збереження сім'ї вважає не можливим. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору, оскільки являється інвалідом 2 групи. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 листопада 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області. Оскільки між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, тривалий час подружніх стосунків вони не підтримують, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя є неможливим. При цьому суд також враховує, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 28 вересня 2008 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від спільного проживання мають одну дитину; сина - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя між ними склалося не вдало, подружні стосунки з відповідачем не підтримують, в сім'ї немає взаєморозуміння, а тому подальше збереження сім'ї вважає не можливим. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, примирення між ними не можливе, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видано Великочернятинською сільською радою Старокостянтинівського районну Хмельницької області. Оскільки між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, тривалий час подружніх стосунків вони не підтримують, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя є неможливим. При цьому суд також враховує, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та їхній дитині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімейне життя не склалося, шлюбні відносини між подружжям припинені. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач подала суду заяву, в якій свої вимоги підтримала та просила справу слухати у її відсутності. Відповідач подав суду заяву, в якій позов визнав та просив справу слухати у його відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо. На підставі ст. ст. 104, 105 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімейне життя не склалося, шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач подала суду заяву, в якій свої вимоги підтримала та просила справу слухати у її відсутності. Відповідач подав суду заяву, в якій позов визнав та просив справу слухати у його відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо. На підставі ст. ст. 104, 105 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що від сумісного проживання мають одну дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Більше двох років мати та дитина проживають окремо від Відповідача. З часу окремого проживання відповідач не надає коштів на утримання дитини, її харчування, купівля одягу, інші необхідні речі. Відповідач працює неофіційно різноробочим на будівництві приватних будинків у різних містах та проводить ремонтні роботи. В середньому його заробітна плата та отриманні доходи за місяць складають близько 2500 - 3000 гривень. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі - 600 грн. щомісячно, на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, дитина проживає разом з матір'ю. Позивачка надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому в силу ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно. При визначенні цього розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, а також стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, здоровим, інших дітей а також непрацездатних осіб на його утриманні не має, тому він в змозі сплачувати аліменти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, вказавши, що подружні відносини вони з відповідачем припинили, син проживає з нею і виключно нею утримується, оскільки відповідач, який є батьком дитини, не надає добровільно допомоги на утримання дитини, хоча за законом зобов'язаний утримувати дитину до повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча двічі належним чином, в порядку, встановленому ЦПК України, був повідомлений про дату і час розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Так, судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. (а.с. 6) Довідкою виконкому Йосипвської сільської ради №627 від 03.11.2014 року підтверджено, що син [PERSON] проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. (а.с. 7) Відповідачем вказана обставина не спростована. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Оскільки відповідач не виконує вказаного обов'язку, то, з метою захисту прав дитини і законних інтересів позивача, аліменти на утримання дитини з відповідача необхідно стягувати на користь позивача за судовим рішенням. Розмір аліментів, який просить позивач стягувати з відповідача на утримання дитини, не є завищеним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від сумісного проживання мають одну дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивачка надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому в силу ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно. При визначенні цього розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який працює, отримує пенсію, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від сумісного проживання мають одну дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 28 квітня 2014 року їхній шлюб було розірвано. Відповідач працює неофіційно, різноробочим. Його заробітна плата та отриманні доходи за місяць складають близько 6000 гривень. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі - 1500 грн. щомісячно, на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, дитина проживає разом з матір'ю. Позивачка надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому в силу ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно. При визначенні цього розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, а також стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, здоровим, інших дітей а також непрацездатних осіб на його утриманні не має, тому він в змозі сплачувати аліменти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі і від сумісного проживання мають одну дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, також просила стягувати аліменти на її утримання в розмірі 400 гривень щомісячно, до досягнення [PERSON], трирічного віку. Позивачка надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно ч. 2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому в силу ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно та на її утримання в розмірі 400 гривень щомісячно, до досягнення [PERSON], трирічного віку. При визначенні цього розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, здоровим, працює та має змогу надавати матеріальну допомогу.

Outcome: approved