Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], Третя особа -1 - Служба у справах дітей адміністрації Південного району Кам'янської міської ради, Третя особа -2 - Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, Третя особа -3 - Бершадська районна державна адіміністрація Вінницької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 30.11.1996 року між нею [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, який за рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська був розірваний, про що свідчить відповідний актовий запис за №304 від 23.12.2009 року. Зазначена інформація міститься у свідоцтві про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 23.12.2009 року Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 31.07.2007 року Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Спільне життя з відповідачем не склалося. Він зловживав спиртними напоями. За період перебування у зареєстрованому шлюбі між ними постійно виникали сварки, непорозуміння у сімейних відносинах. Майже з початку оформлення шлюбних відносин відповідач постійно проживав окремо від сім'ї, що підтверджується довідкою №2/1090 від 13.01.2018 року про реєстрацію та склад сім'ї. Місце постійного мешкання відповідача їй не відомо, що підтверджується довідкою Південного відділу поліції Кам'янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області від 30.12.2017 року. До і після розірвання шлюбу дитина постійно проживала і проживає з нею, перебуває виключно на її утримані та вихованні. Дитині більше 10 років і за цей період батько тільки виконував свої обов'язки, в той період як дитині було 6 місяців від народження.Відповідач життям сина не цікавиться, не телефонує, не виявляє ніякого бажання спілкуватися з дитиною та приймати будь-яку участь у його вихованні та утриманні. Відповідач не знає дати народження дитини, ні про стан здоров'я дитини. Перешкод у спілкуванні з дитиною нею не створюється, що підтверджується відсутністю будь-яких звернень відповідача до компетентних органів з цього приводу. Дитині виключно нею забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Нагляд за станом здоров'я дитини з 6 місяців від дати народження і по теперішній час здійснює тільки вона. Батько дитини участі в цій сфері життя дитини ніколи не приймав і не приймає. Відповідач не приймає участі не тільки у вихованні, але і в утриманні дитини. Тому, вона змушена звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав і не надає. Позивачка [PERSON] в судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Повідомила, що перебуває в шлюбі з [PERSON] з 20.04.2012 року, який в подальшому має намір всиновити її сина. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про розгляд справи. В матеріалах справи є заява від 17.07.2018 року, яка була надана ним для Комісії з питань захисту прав дитини та підготовки відповідного висновку Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області, де він позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник Третьої особи - 1 Служби у справах дітей адміністрації Південного району Кам'янської міської ради Посунько О.В. в судове засідання з'явилась, не заперечувала проти задоволення позовної заяви. Представник Третьої особи - 2 Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради надав заяву про розгляд справи без їх участі та вважають за доцільне винести рішення про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] Представник Третьої особи- 3 Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області надав заяву про розгляд справи без їх участі, та вважають доцільним винести рішення про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред'явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У судовому засіданні були встановлені наступні обставини. Відповідач по справі [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], реєстрація актового запису про народження якого вчинена Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 379 від 31.07.2007 року. Згідно довідки №30 від 28.01.2018 року, наданої дирекцією КЗ «навчально-виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад - дошкільний навчальний заклад «№3» Кам'янської міської ради, [PERSON] є учнем 4-Г класу. За час навчання, батько [PERSON] жодного разу не цікавився навчанням дитини, не спілкувався з учителями, не брав участі у батьківських зборах. Відповідно до довідки КЗОЗ «ЦПМСД №3» амбулаторія №4 від 12.01.2018 року здоров'ям дитини опікується тільки мати. Згідно висновку № 01.1-2914220 від 30.08.2018 року Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] у відношенні його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] зазначено, що [PERSON] підтвердив, що після припинення сімейних стосунків не спілкувався з сином [PERSON], не виконував батьківські обов'язки, не цікавився станом його здоров'я, навчання, не провідував дитину за місцем проживання, не проявляв ніякої участі у вихованні сина, не утримував його. Отже, позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідає інтересам неповнолітньої дитини [PERSON]. Вважають за доцільне винести рішення про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Іншими словами, батьки несуть аліментний обов'язок перед дітьми. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 березня 2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надав роз'яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п.16). Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, оскільки не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Таким чином дії відповідача, як батька дитини, є винними, свідомими, а тому на підставі статті 164 Сімейного Кодексу України, суд вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав відносно сина. На підставі ст.166 ч.2 Сімейного кодексу України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи, відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, що відповідач є працездатним, тобто може працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Доказів на підтвердження майнового стану, неможливості сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідачем не надано. Згідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі звільнення позивача від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом, та за умови задоволення позовних вимог, з відповідача у дохід держави стягується судовий збір. В той же час, після реальної зміни поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, [PERSON] може з дотриманням вимог ст. 169 СК України звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved