Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

В листопаді 2017р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила суд: збільшити мінімальний розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO]. народження до рівня не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно., починаючи від дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що за рішенням деснянського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015р. по цивільній справі № 754/8747/15-ц стягнуто з відповідача аліменти на її користь на утримання сина, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 червня 2015р. і до його повноліття. Крім того, стягнуто з відповідача аліменти на користь позивачки на її утримання, в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 15. червня 2015р. по [INFO] Враховуючи те, що до ст. 182 СК України були внесені зміни, згідно яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і ці зміни набрали чинності з 08 липня 2017р. На думку позивачки розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню до рівня не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник заявлені позовні вимоги визнали в повному обсязі, при цьому відповідачем було подано до суд заяву про визнання позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною 4 ст. 82 цього Кодексу передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015р. по цивільній справі № 754/8747/15-ц, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково. На підставі зазначеного рішення суду підлягає стягненню з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO]. народження, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 червня 2015р. і до його повноліття. Крім того, стягнуто з відповідача аліменти на користь позивачки на її утримання, в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 15 червня 2015р. по [INFO] Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка просила збільшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання сина, але до рівня, не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством . Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановлені по справі обставини, вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскільки в даному випадку законодавець передбачив з 08 липня 2017р. встановлення мінімальної межі розміру аліментів на одну дитину який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також беручи до уваги визнання позову відповідачем, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 320,0 грн.

Outcome: approved