Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини в якому вказувала, що з 14 червня 2014 року по 23 жовтня 2015 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. [PERSON] є працездатною особою, працює, отримує щомісячний прибуток, інших осіб не утримує, в тому числі не сплачує аліменти на користь інших осіб. Останній надає матеріальну допомогу на утримання доньки, проте в розмірі, який є недостатнім для утримання дитини. В той же час позивачка вказувала на те, що вона також потребує утримання від відповідача, оскільки не працює, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною, жодних доходів, окрім соціальної допомоги на доньку в мінімальному розмірі не отримує. Тому [PERSON] просила суд стягувати з [PERSON] кошти (аліменти) в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття, а також такий же розмір аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини визнав повністю, вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини визнав частково - в розмірі 1/6 частки заробітку. При цьому пояснив, що має задовільний стан здоров'я, є військовослужбовцем за контрактом, отримує щомісячний прибуток у вигляді грошового забезпечення, аліменти на користь інших осіб не сплачує, проте має на утриманні непрацездатних батьків - інвалідів 3-ої групи, в той же час по можливості здійснює матеріальне утримання [PERSON]. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини з підстав ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання в цій частині позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 14 червня 2014 року по 23 жовтня 2015 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач щомісячно надавав допомогу на утримання дитини, проте в мінімальному розмірі. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Ч.ч. 1-3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. В разі недосягнення згоди за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні тощо (ч. 1 ст.182 СК України). В той же час, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог та положення ст. 174 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення починається з дати звернення до суду та припиняється з досягненням дитиною повноліття. Що стосується вимог [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Положення ч.1 ст. 80 СК України вказують на те, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Суд враховує стан здоров'я сторін, рівень їх доходів, ту обставину, що на утриманні відповідача перебувають непрацездатні батьки - інваліди, а тому вважає, що [PERSON] може надавати матеріальну допомогу на утримання [PERSON] у визнаному ним розмірі - 1/6 частини його заробітку (доходу). Стягнення починається з дати звернення до суду та припиняється з досягненням дитиною трирічного віку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету згідно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір в розмірі 826,80 грн. (551,20 грн. виходячи з повного задоволення однієї з вимог та 275,60 грн. виходячи з часткового задоволення іншої).

Outcome: partial