Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В позовній заяві позивач вказує, що у жовтні 2015 року відповідачка [PERSON], звернулась до нього, [PERSON], з проханням позичити їй для вирішення особистих проблем грошову суму у розмірі 4000 тисячі гривень, терміном, як вона повідомила, на 6 місяців. Йдучи назустріч проханню гр. [PERSON] , 06 жовтня 2015 року між ним та відповідачкою був укладений договір позики на суму 3 826,00 грн.. Відповідно до умов договору , відповідачка [PERSON] повинна була повернути суму боргу в строк до 01 грудня 2015 року, та у випадку прострочення добровільно взятого на себе грошового зобов?язання зобов?язалась сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 0,1 процента від простроченої суми за кожен день прострочення зобов?язання. Факт укладання договору позики був оформлений шляхом складання письмової розписки, яку відповідачка за позовом власноручно в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , написана 06 жовтня 2015 року, в момент отримання грошей. В порушення взятих на себе письмових зобов?язань, відповідачка за позовом, [PERSON], прострочила виконання умов договору, не повернувши позивачу борг. Оскільки, [PERSON] станом на день подачі позовної заяви не виконала основне зобов?язання по поверненню отриманих коштів, позивач просить в судовому порядку стягнути із [PERSON] на його користь, заборгованість за договором позики від 06 жовтня 2015 року в загальній сумі 4950,83 грн. , з яких : 3826 грн. сума позики ; 214,25 грн. інфляційні втрати за період з грудня 2015 року по липень 2016 року ; 910,58 грн. 0,1 % від простроченої суми за кожен день прострочення зобов?язання за період з 02 грудня 2015 року по 23 липня 2016 року та судові витрати на сплату судового збору в сумі 551,20 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити з наданням відповідних пояснень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. В своїх поясненнях вона не заперечувала факту написання розписки про позику коштів, однак вказувала, що грошей не отримувала і її змусили до написання розписки. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] , 06 жовтня 2015 року позичив [PERSON]С кошти на сумі 3\~826,00 грн. Вказані кошти були передані [PERSON] 06.10.2015 року і вона зобовязалася їх повернути в строк до 01.12.2015 року, при цьому, як зазначено в розписці, у випадку несплати боргу до вказаної дати, зобовязалась сплатити 0,1 % від суми боргу за кожен день прострочки. Зазначені обставини підтверджуються даними розписки за підписом [PERSON] та двох свідків (а.с. - 4 ). [PERSON] в судовому засіданні факт написання нею розписки не заперечувала. Відповідач [PERSON] добровільно не виконує взяті на себе зобовязання відповідно до розписки і не повертає кошти [PERSON]. Відповідно до ст. 15 ЦК України , кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В ст. 526 ЦК України зазначено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного кодексу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.ст. 638,639 ЦК України,\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України , договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти ) у строк і в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики , він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, двостороннім оплатним або безоплатним правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За таких обставин вбачається, що підтвердженням наявності зобовязань за договором позики на суму, що перевищує встановлений в ст. 1047 ЦК України\~розмір, є письмовий договір позики, укладений між сторонами із зазначенням істотних умов договору на виконання якого може бути видана розписка, що має підтверджувати факт передачі коштів. У правовому висновку про застосування ст.ст.1046,1047 ЦК України, який міститься в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, вказано, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Таким чином, при викладених обставинах, у звязку з тим, що [PERSON] не повертає [PERSON] борг у порядку і у строки, відповідно до укладеного між ними договору позики, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Тому документально підтверджені ( а.с. 1 ) судові витрати, понесені позивачем при подачі позовної заяви ( 551,20 грн.) повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved