Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в якій вказувала, що з серпня 2003 року по листопад 2013 року вона проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи те, що відповідач має змогу та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої, а тому позивачка просила суд стягувати з нього на свою користь кошти (аліменти) в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 лютого 2015 року і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON]в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі. Додатково пояснила, що вона не працює, жодних доходів, в тому числі допомоги на дитину (яка має задовільний стан здоров'я) не отримує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Додатково пояснив, що має задовільний стан здоров'я, проте не працює, доходів не отримує, інших осіб не утримує, в тому числі аліменти на користь інших осіб не сплачує. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В той же час згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні, тощо (ч. 1 ст.182 СК України). За таких обставин, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, задовільний стан здоров'я відповідача, його матеріальне становище, а також те, що він інших осіб не утримує, аліменти на користь інших осіб не сплачує, враховуючи думку сторін з приводу позову, суд дійшов висновку, що останній може сплачувати аліменти на утримання малолітньої у визнаному ним розмірі - 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь бюджету 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved