Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

В квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь селянського ( фермерського) господарства [PERSON] майнову шкоду в сумі 250440 грн та моральну шкоду в сумі 100000,00 грн, а всього 350440,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що позивач є главою та засновником Селянського ( фермерського) господарства [PERSON] ( далі СФГ - [PERSON] ). На балансі у СФГ [PERSON] перебуває трактор колісний, реєстраційний номер [NUMBER] , марка - БЕЛАРУС - 892, 2010 року випуску. В 2019 році вказаний трактор зник з території господарства. Згодом позивачу стало відомо, що трактор знаходиться у [PERSON] ( відповідача по справі). Під час зустрічі з відповідачем, останній пред`явив позивачу розписку, згідно якої він нібито придбав трактор. Оскільки відповідачем крім розписки не надано правовстановлюючих документів на трактор, позивач запропонував відповідачу добровільно повернути трактор, позивачу, як законному власнику, але станом на жовтень 2020 року трактор так і не був повернутий. У зв`язку з вказаними подіями позивач вимушений був звернутися до начальника Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про незаконне заволодіння транспортним засобом. За результатами звернення позивачу було відмовлено в порушенні кримінального провадження. В листопаді 2020 року на підставі ухвали Ізюмського міськрайонного суду Харківської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості щодо самоправних дій стосовно транспортного засобу. В рамках даного кримінального провадження був допитаний відповідач по справі. Із протоколу допиту від 24 грудня 2020 року [PERSON] пояснив, що в вересні 2019 року між ним та сином позивача відбулась усна домовленість щодо купівлі трактору. В результаті чого відповідач передав [PERSON] грошові кошти в сумі 8500 дол. США та забрав трактор. Приблизно в листопаді 2020 року до відповідача приїхала дружина [PERSON] - [PERSON] , віддала останньому грошові кошти, а [PERSON] віддав їй трактор та технічній паспорт до нього. Де на сьогоднішній день знаходиться трактор відповідач не знає. Позивач вважає такими протиправними діями відповідач порушив законні прав та інтереси позивача, як власника та засновника СФГ [PERSON] , а тому позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом. У відзиві, наданому суду, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування зазначає, що з розписки від 26 лютого 2020 року не вбачається, що позивач передав спірне майно на зберігання відповідачу, окрім того, не встановлено час повернення майна, а також матеріали справи не містять письмової вимоги про повернення майна та взагалі жодних доказів встановлення терміну його повернення. Відповідно до протоколу № 12 установчих зборів СФГ [PERSON] від 21 грудня 1999 року було обрано [PERSON] виконавчим директором господарства з правом першого підпису юридичних справ від імені [PERSON] 22 грудня 1999 року був виданий наказ № 52 про призначення [PERSON] виконавчим директором СФГ Чалого Г.А. Окрім того повноваження [PERSON] підтверджуються випискою та витягом з реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань., а тому посилання позивача на те, що йому не відомо хто склав розписку про продаж спірного трактору від 20 вересня 2019 року є введенням суду в оману. Позивачем не надано суду доказів наявності усіх складових необхідних для стягнення збитків з відповідача, а також не доведено наявності моральної шкоди. Сторони в судове засідання не з`явились, надали суду письмову заяви про розгляд справи за їх відсутності. Третя особа в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, пояснень стосовно позовних вимог не надсилав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Згідно копії розпорядження від 22 січня 1993 року № 16 зареєстроване селянське ( фермерське) господарство громадянина [PERSON] , розташоване на землях Іллічівської сільської ради народних депутатів ( а.с.11). Згідно з п.2.1. Статуту Селянського ( фермерського) господарства [PERSON] Голова СФГ є засновник СФГ [PERSON] ( а.с.5). У власності осіб, які ведуть Господарство , можуть бути земля, житлові будинки, квартири, предмети особистого користування, продуктивна й робоча худоба, птиця, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, переробні цехи й лінії, цінні папери, а також інші матеріали й технічні засоби, необхідні для ведення Господарства й заняття підсобним промислом ( п.4.1 Статуту). 20 вересня 2019 року [PERSON] була надана розписка від СФГ [PERSON] про отримання коштів в розмірі 8500,00 дол. США за продаж трактора БЕЛАРУС -892 , реєстраційний номер [NUMBER] ,2010 року випуску ( а.с.19). [PERSON] 26 лютого 2020 року написав розписку, в якій зобов`язався відповідально зберігати без права продажу на запчастини або в повному обсязі транспортний засіб - трактор МТЗ -892 ( БЕЛОРУС) 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] до повного вирішенні питання по факту покупки останнім вказаного вище транспортного засобу ( а.с.12). 20.11.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за заявою [PERSON] щодо самоправних дій невстановленої особи відносно майна [PERSON] ( а.с.18). Із протоколу допиту свідка від 24 грудня 2020 року [PERSON] пояснив, що спірний трактор повернув [PERSON] , який є сином позивача, де на теперішній час знаходиться трактор він не знає ( а.с.13-14). Із копії звіту про незалежну оцінку вартості трактора БЕЛАРУС - 892, реєстраційний номер [NUMBER] вбачається, що ринкова вартість трактора БЕЛАРУС -892 з урахування ПДВ становить 250440,00 грн ( а.с.17). Частиною 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вдаючись в аналіз даних положень закону, для покладення на особу відповідальності за заподіяння майнової та моральної шкоди, зокрема в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди. Таким чином, деліктна відповідальність настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Оскільки, у запереченнях сторони відповідача, останнім не заперечувався факт придбання спірного трактора, а лише вказувалось на те, що він придбав трактор у сина позивача, якій в подальшому повернув йому гроші за спірний трактор, а відповідач повернув трактор, проте доказів на підтвердження своєї позиції надано не було, а відтак суд приходить до висновку про доведення обставин на які має місце посилання позивача. За наведених обставин, підлягають задоволенню позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди у розмірі 250440,00 грн. В частині стягнення моральної шкоди суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. За нормою ст. 269 Цивільного кодексу України, особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно. Правовідносини, що виникають із заподіяння позадоговірної моральної шкоди, регулюються ст.ст. 23, 1167 ЦК України, зі змісту яких випливає, що моральна шкода компенсується лише винною особою. Згідно роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, у суду відсутні підстави для відшкодування на користь позивача моральної шкоди, яку не доведено в розрізі даного спору. За правилами ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2504,40 грн, оскільки відповідно ухвали Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 квітня 2021 року позивачу надано відстрочку від сплати судового збору до прийняття рішення у справі.

Outcome: partial