Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що в серпні 2015 року в магазині поблизу зупинки в с. Нова Українка Рівненського району Рівненської області відповідачка в присутності сторонніх осіб називала позивачку повією, вживала на адресу позивачки ненормативну лексику. Позивачка є мирною людиною, ні з ким не створює конфлікти, не вчиняла відносно відповідачки ніяких протиправних дій, а тому запропонувала відповідачці вибачитися за сказані слова. [PERSON] вибачення не були принесені. Така протиправна поведінка відповідачки принизила честь і гідність позивачки, завдала моральної шкоди, яка визначена позивачкою в сумі 1000 грн. Зважаючи на наведене позивачка просить суд постановити рішення, яким зобовязати відповідачку прилюдно, серед мешканців села Нова Українка Рівненського району Рівненської області спростувати поширену відносно позивачки інформацію про те, що вона є жінкою легкої поведінки; та стягнути 1000 грн. за завдану моральну шкоду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та будучи допитана за її клопотанням за правилами свідка надала показання про обставини, що описані вище. Додала, що відповідачка не вперше ображає позивачку нецензурними словами та безпричинно до неї чіпляється, однак після події серпня 2015 року позивачка вирішила більше не терпіти та звернутися до суду за захистом порушених прав. Зазначає, що після конфлікту в неї підвищився артеріальний тиск; вона стала недобре почуватися; порушився сон. Поведінка відповідачки шокувала позивачку, а враховуючи присутність в приміщенні магазину односельчан, у позивачки зросли хвилювання, вона розплакалася. Зважаючи на неправомірні дії відповідачки позивачка оцінює завдану моральну шкоду в сумі 1000 грн., які просить стягнути з винної особи. Відповідачка позов не визнала. Зазначила, що даного конфлікту взагалі не було. Дійсно, в серпні 2015 року позивачка вчинила сварку, але відповідачка на це не зреагувала власними протиправними діями. Зважаючи на відсутність будь-яких власних протиправних дій відповідачка не могла спричинити позивачці моральну шкоду; не зобовязана вибачатися; та й суд не вправі постановити з цього приводу рішення. А тому просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. При розгляді справи враховується редакція прохальної частини позовної заяви, що викладена в заяві про уточнення позовних вимог від 16.05.2016 року. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка мешкає в селі Нова Українка Рівненського району Рівненської області, працює продавцем в магазині, який розташований поблизу зупинки в с. Нова Українка Рівненського району Рівненської області. В серпні 2015 року в магазині поблизу зупинки в с. Нова Українка Рівненського району Рівненської області відповідачка в присутності сторонніх осіб називала позивачку повією, вживала на адресу позивачки ненормативну лексику. Законодавець визначає, що особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом і тісно повязані з фізичною особою. Право на гідність, честь та ділову репутацію є довічним правом кожної особи (ч.1, 3 ст. 269 ЦК України). За змістом ст. ст. 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України та ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Термін «поширення» означає повідомлення відомостей в будь-якій формі хоча б одній особі. Таку особу може бути залучено за клопотанням позивача про виклик та допит як свідка. При цьому ЦПК України (ст. 50) в якості можливого свідка визначає особу, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи (за виключенням осіб, згідно ст. 51 ЦПК України (недієздатні, священнослужителі, судді стосовно інформації, яка стала відома під час ухвалення рішення чи вироку, інші). Свідок [PERSON] надала суду показання про те, що вона була очевидцем безпідставних образ та лайки зі сторони відповідачки на адресу [PERSON] Вказала, що відповідачка неодноразово висловлювала прокльони на адресу [PERSON]; зазначила, що [PERSON] ображала як позивачку, так і її дочку. Відповідачка говорила про те, що позивачка є жінкою легковажної поведінки, а її дочка - результат такої легковажної аморальної поведінки. Зазначені образи висловлювалися в присутності не лише [PERSON], [PERSON], а і сторонніх осіб. Свідок вказала, що є медичним працівником і підтвердила, що образи негативним чином відбилися на здоров'ї позивачки [PERSON] Після конфлікту у позивачки став часто підвищуватися тиск, на що вона скаржилася. Свідок [PERSON] надала суду показання про те, що в серпні 2015 року вона зайшла до магазину і побачила, як позивачка плаче; і та розповіла про протиправну поведінку відповідачки. Позивачку трясло, вона не могла заспокоїтися, та плакала. Свідок вимушена була надати заспокійливе. Також була очевидцем того, як [PERSON] на зупинці громадського транспорту в присутності не менше семи чоловік нецензурно виражалася на адресу позивачки, та говорила що [PERSON] є жінкою легкої поведінки. Свідок [PERSON] та інші особи сприйняли вислови [PERSON] як такі, що спрямовані на приниження жіночої, материнської гідності позивачки. Свідок [PERSON] надала суду показання про те, що працює в тому ж магазині, що й позивачка, і в серпні 12015 року була свідком подій, про які зазначає позивачка. Після інциденту позивачка довгий час не могла заспокоїтися: вона плакала. А відвідувачі магазину ще не один день розпитували про те, що ж відбулося. Отже, в судовому засіданні було встановлено, що в серпні 2015 року в магазині поблизу зупинки в с. Нова Українка Рівненського району Рівненської області відповідачка в присутності сторонніх осіб називала позивачку повією, вживала на адресу позивачки ненормативну лексику. Негативною вважається інформація, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Допитаний за клопотанням відповідачки свідок [PERSON] не спростував показання як позивачки, так і свідків, що були допитані за її клопотанням. Свідок [PERSON] надав показання про те, що на зупинці був конфлікт між позивачкою та відповідачкою. [PERSON] поширення відповідачкою негативної та недостовірної інформації про позивачку в серпні 2015 року мало місце саме в приміщенні магазину, про що зазначила як позивачка, так і підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Тому показання свідка [PERSON] не стосуються предмету позову. У відповідності до ч.2 ст. 179 ЦПК України для встановлення у судовому засіданні фактів, які входять до предмету доказування, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Відповідачка не надала під час розгляду справи жодного із передбачених зазначеною статтею процесуального джерела доказів, які б спростовували показання позивачки, надані при допиті за правилами свідка; а також показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Отже, відповідачкою не спростовано ні факту поширення нею негативної та недостовірної інформації про [PERSON]; ні надано доказів, які б підтверджували достовірність негативної інформації. Крім того, відповідачкою не наведено підстав протиправної поведінки, яка виражалася у прояві неповаги та лайці нецензурними словами по відношенню до позивачки [PERSON] Таким чином показаннями позивачки та свідків був підтверджений факт поширення відповідачкою негативної та недостовірної інформації відносно позивачки стороннім особам. При цьому вказана інформація характеризувала позивачку в негативній формі з точки моральних норм, існуючих в українському суспільстві. Отже, в судовому засіданні було підтверджено наявність юридичного складу цивільно-правового правопорушення, вчиненого відповідачкою по відношенню до позивачки, і яке є підставою для застосування до відповідачки передбачених законом заходів реагування. ЦК України (стаття 280) визначає, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. За положеннями частини 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 4 ч.2 цієї ж статті визначено, що моральна шкода також полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи. Таким чином позивачці була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із протиправними діями відповідачки по справі. Скоєне діяння негативно відобразилося на емоційному та душевному стані позиваки. Такі хвилювання присутні і на даний час. Виходячи з допущених відповідачкою порушень прав позивачки, характеру та тривалості душевних страждань позивачки а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивачки компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 800 грн. Суд вважає, що вищезазначений розмір моральної шкоди відповідає принципу розумності і справедливості. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, враховуючи положення ст.ст. 23, 280, ч.1 ст. 1167 ЦК України суд вважає, що позов про компенсацію (відшкодування) моральної шкоди підлягає до часткового задоволення. В задоволенні решти заявлених вимог слід відмовити через їх недоведеність. При розгляді справи враховувалися положення постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». Зокрема, згідно положень цієї постанови, спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Тому не мають правового підгрунття покликання відповідачки про те, що суд не вправі постановляти рішення, яким зобовязувати відповідачку спростувати поширену нею інформацію шляхом привселюдного вибачення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України. З відповідачки на користь держави підлягають до стягнення судові витрати, оскільки позивачка була звільнена від сплати судових витрат. Такі витрати складають 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved