Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

В листопаді 2017 року Кредитна спілка «Всеукраїнське народне кредитне товариство» звернулось до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивачем вказано, що згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 липня 2017 року з [PERSON] було стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 194786,38 грн. В апеляційному порядку зазначене рішення не оскаржувалось. Відповідач [PERSON] є чоловіком [PERSON], шлюб з якою було зареєстровано 23 грудня 1989 року. Заборгованість з дружини відповідача, [PERSON], була стягнута за невиконання умов кредитного договору № 05692-81-08 від 28.11.2008 року, з яким відповідач був ознайомлений та погоджувався з ним, більш того, надавав письмову згоду від 28.11.2008 року на отримання цього кредиту своєю дружиною для ремонту їх квартири. В цій письмовій згоді також наголошував, що цей кредит наданий в інтересах їх сім'ї. Грошові кошти в якості кредиту по вищевказаному кредитному договору надавались з метою ремонту квартири. [PERSON] та його дружина [PERSON] мешкали разом в квартирі [ADDRESS], як це вбачається з реєстрації місця проживання в їх паспортах, а також з адрес, вказаних в кредитному договорі та письмовій згоді відповідача. Вважають, що кредитні кошти позичались в інтересах сім'ї, а тому відповідач [PERSON] також повинен нести обов'язок по поверненню грошових коштів згідно з умовами кредитного договору солідарно з дружиною [PERSON] Просять позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась. Судом вживалися заходи щодо її повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 28 листопада 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 05692-81-08, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 27000,00 грн., на ремонт квартири та зобов'язалась повернути кредит в повному обсязі до 28 листопада 2011 року. Вказана заборгованість залишається несплаченою до теперішнього часу. Відповідач [PERSON] є чоловіком [PERSON], шлюб з якою було зареєстровано 23 грудня 1989 року. Відповідачем [PERSON] 28 листопада 2008 року було надано згоду на отримання його дружиною [PERSON] кредиту на ремонт квартири. Згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 липня 2017 року з [PERSON] було стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 194786,38 грн. В апеляційному порядку зазначене рішення не оскаржувалось. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок виникає у випадках, встановлених договором або законом. Згідно до ч.3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до ч.2 ст. 73 СК України, стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Кредитні кошти позичались в інтересах сім'ї [PERSON], а тому відповідач [PERSON] також повинен нести обов'язок по поверненню грошових коштів згідно з умовами кредитного договору солідарно з дружиною [PERSON] на загальну суму в розмірі 194786,38 грн. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2921,80 грн., тому відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених витрат надано договір про надання юридичних послуг від 21.08.2017, квитанцію, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та акт прийому-здачі наданих юридичних послуг. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2921,80 грн. та на правову допомогу в сумі 500,00 грн.

Outcome: approved