Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

В липні 2017року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом до Одеської міської ради, посилаючись на те, що 22 вересня 2016року померла їх мати, [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 57/100 частини житлового будинку, що розташований по вул. Вронського (колишня вул. Третя Приморська), 63 в м. Одесі, яка належала померлій на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 14 червня 2000 року. Право власності [PERSON] на 57/100 частини житлового будинку по вул. Вронського (колишня вул. Третя Приморська), 63 в м. Одесі було зареєстровано у відповідному бюро технічної інвентаризації за реєстрованим №2998. Відповідно до листа КП «БТІ» ОМР за №482859.36.17 від 10 квітня 2017 року 57/100 частин житлового будинку, що розташований по вул. Вронського (колишня вул. Третя Приморська), 63 в м. Одесі зареєстрована на праві власності за [PERSON], 43/100 частин вказаного житлового будинку зареєстрована за [PERSON] Позивачі зазначали, що при житті, а саме 27 листопада 2008 року [PERSON] оформила на їх імя заповіт, яким все своє майно заповіла їм в рівних частках. Спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] є вони, [PERSON] та [PERSON], рідні доньки померлої, які прийняли спадщину, шляхом звернення в установлений законом строк до Сьомої одеської нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті матері. Постановою державного нотаріуса Сьомої одеської нотаріальної контори від 13 травня 2017 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки між співвласниками житлового будинку, що розташований по вул. Вронського (колишня вул. Третя Приморська), 63 в м. Одесі, відбувся перерахунок ідеальних часток, в результаті частки співвласників вказаного житлового будинку після їх перерозподілу, не складаються в одиницю. Крім того, перераховані частки підлягають перереєстрації. Вказували, що розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 22 березня 2012 року на підставі довідки БТІ, було дійсно затверджено розрахунок ідеальних часток домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Олександра Вронського,63, відповідно до якого в фактичному користуванні [PERSON] знаходиться в житловому будинку літ. «А»: 2-1 коридор, площею 4,2 кв.м., 2-2 житлова, площею 16,1 кв.м., 2-3 житлова, площею 24,0 кв.м., 2-4 санвузол, площею 4,4 кв.м., 2-5 кухня, площею 5,1 кв.м., загальною площею 53,8 кв.м., у тому числі житловою площею 40,1, гараж літ. «Г», сарай літ. «Е2, убиральня літ. «Д», огорожа №2,3,4,5,6; мостіння 1,111; що складає 81/100 частини житлового будинку. В фактичному користуванні [PERSON] знаходиться в житловому будинку літ. «А»: коридор, площею 8,9 кв.м., 1-2 житлова, площею 13,0 кв.м., житловою площею 13,0 кв.м., загальною площею 21,9 кв.м., сарай літ. «Б», убиральня літ. «В», літній душ літ. «Ж», огорожа 1,7; мостіння П, що складає 19/100 частин житлового будинку. Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано право власності на 81/100 частину житлового будинку, що розташований по вул. Олександра Вронського,63 в м. Одесі. Оскільки [PERSON] після перерахунку ідеальних часток домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Олександра Вронського,63, не оформила та не зареєструвала своє право власності на 19/100 частин вказаного домоволодіння, позивачки не мають можливості оформити своє право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно. Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили суд визнати за ними в рівних частках право власності у порядку спадкування за заповітом на 19/100 частин житлового будинку, що розташований по вул. Олександра Вронського (колишня вул. Третя Приморська),63 в м. Одесі. Позивачі в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про підтримання позовних вимог та слухання справи за їх відсутність (а.с.). Представник Одеської міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив (а.с.). У зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивачів, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 84 книги шостої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною матірю [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.10,11). 10 червня 1989 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], та змінила своє прізвище «Джміль» на «Кіфорук», що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.13). 29 липня 2000 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] Рі, та змінила своє прізвище «Джміль» на «Сомбаманія», що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.12). Встановлено, що при житті, а саме 27 листопада 2008 року [PERSON] оформила заповіт, яким все своє майно заповіла в рівних частках [PERSON], [PERSON] (а.с.14). 22 вересня 2016 року [PERSON], померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 57/100 частини житлового будинку, що розташований по вул. Вронського (колишня вул. Третя Приморська), 63 в м. Одесі, яка належала померлій на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 14 червня 2000 року (а.с.16). Право власності [PERSON] на 57/100 частини житлового будинку, що розташований по вул. Вронського (колишня вул. Третя Приморська), 63 в м. Одесі було зареєстровано у відповідному бюро технічної інвентаризації за реєстрованим №2998 (а.с.16 звор.). Згідно листа КП «БТІ» ОМР за №482859.36.17 від 10 квітня 2017 року 57/100 частин житлового будинку, що розташований по вул. Вронського (колишня вул. Третя Приморська) №63 в м. Одесі зареєстрована на праві власності за [PERSON], 43/100 частин вказаного житлового будинку зареєстрована за [PERSON] (а.с.56). Спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину, шляхом звернення в установлений законом строк, а саме 15 лютого 2017 року до Сьомої одеської нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті матері (а.с.33,34). Постановою державного нотаріуса Сьомої одеської нотаріальної контори від 13 травня 2017 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки між співвласниками житлового будинку по вул. Вронського (колишня вул. Третя Приморська),63 в м. Одесі відбувся перерахунок ідеальних часток, в результаті частки співвласників житлового будинку після їх перерозподілу не складаються в одиницю. Крім того, перераховані частки підлягають перереєстрації (а.с.19). Встановлено, що розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 22 березня 2012 року на підставі довідки БТІ було затверджено розрахунок ідеальних часток домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Олександра Вронського,63, який було встановлено відповідно до довідки КП «ОМБТІ та РОН» №311806.67 від 02.12.2012року (а.с.17). Відповідно до вказаного розрахунку в фактичному користуванні [PERSON] знаходиться в житловому будинку літ. «А»: 2-1 коридор, площею 4,2 кв.м., 2-2 житлова, площею 16,1 кв.м., 2-3 житлова, площею 24,0 кв.м., 2-4 санвузол, площею 4,4 кв.м., 2-5 кухня, площею 5,1 кв.м., житловою площею 40,1, загальною площею 53,8 кв.м., гараж літ. «Г», сарай літ. «Е2, убиральня літ. «Д», огорожа №2,3,4,5,6; мостіння 1,111; що складає 81/100 частини житлового будинку. В фактичному користуванні [PERSON] знаходиться в житловому будинку літ. «А»: коридор, площею 8,9 кв.м., 1-2 житлова, площею 13,0 кв.м., житловою площею 13,0 кв.м., загальною площею 21,9 кв.м., сарай літ. «Б», убиральня літ. «В», літній душ літ. «Ж», огорожа 1,7; мостіння П, що складає 19/100 частин житлового будинку. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано право власності на 81/100 частину житлового будинку, що розташований по вул. Олександра Вронського,63 в м. Одесі. Судом встановлено, що у позивачів відсутні документи, які б підтвердили частку померлої в праві спільної часткової власності на частину житлового будинку, що розташований по вул. Олександра Вронського,63 в м. Одесі, після її перерахунку, а тому у позивачів не має можливості оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 22 березня 2012 року частка [PERSON] у праві власності на частину житлового будинку, що розташований по вул. Олександра Вронського,63 в м. Одесі, складає 19/100. Даний факт сторонами визнається та не оспорюється. Порядок виділу та поділу майна, що належать особам на праві спільної часткової власності встановлюється Цивільним кодексом України. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Статтею 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. З розяснень п.3.4 Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. вбачається, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи визнається її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями набувати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та відповідати в разі їх невиконання. Отже, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником даного майна, тобто дане право нерозривно повязане з особою спадкодавця, тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Суд вважає, що право на отримання документу, щодо визначення частки у праві власності на нерухоме майно, має особа, яка є власником даного майна, тобто дане право нерозривно повязане з особою спадкодавця, тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на частку спадкового майно в позасудовому порядку. З цих підстав суд може встановити частку спадкодавця у праві власності на нерухоме майно та визнати за спадкоємцем право власності на частку спадкового майна. Суд вважає доведеним факт належності [PERSON] померлої 22 вересня 2016 року на праві власності 19/100 частин житлового будинку, що розташований по вул. Олександра Вронського,63 в м. Одесі. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Отже позивачі в установлений законом строк прийняли спадщину після смерті [PERSON] Стаття 3 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст.ст. 15,16, 355, 357, 368, 369, 370, 372, 1216, 1226, 1233, 1268,1269,1274 ЦК України

Outcome: approved