Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

В липні 2015 року позивач ТОВ ОТП Факторинг Україна звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві позивач вказав, що 23 липня 2013 року між ПАТ ОТП Банк та [PERSON] був укладений кредитний договір № [NUMBER]. Відповідно до умов договору кредитор надав відповідачу кредит в сумі 8 000 гривень шляхом перерахунку на рахунок позичальника. 15 вересня 2014 року між ПАТ ОТП Банк та ТОВ ОТП Факторинг Україна було укладено договір факторингу № 15/09/2014. Згідно із вказаним договором ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобовязання за кредитним договором № [NUMBER] від 23 липня 2013 року. В свою чергу, [PERSON] зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом. Позичальник неналежно виконував взяті на себе зобовязання, в результаті чого станом на 12 травня 2015 року утворилась заборгованість за кредитом в сумі 8\~947,22 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту 7\~334,20 гривень; заборгованість за нарахованими і не сплаченими відсотками 0,59 гривень; комісія за розрахункове обслуговування 1\~612,43 гривень. Позивач просить стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. Представник позивача ТОВ ОТП Факторинг Україна в судове засідання не зявився, подав письмову заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] не зявився в судове засідання, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення в пресі оголошення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Судом встановлено, що 23 липня 2013 року між ПАТ ОТП Банк та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] строком на 36 місяців, розмір процентної ставки 0,01 % річних. Відповідно до умов договору кредитор надав відповідачу кредит в сумі 8 000 гривень. 15 вересня 2014 року між ПАТ ОТП Банк та ТОВ ОТП Факторинг Україна було укладено договір факторингу № 15/09/2014. Згідно із вказаним договором ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобовязання за кредитним договором № [NUMBER] від 23 липня 2013 року. Відповідно до договору [PERSON] зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у визначені договором строки, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом. Відповідач свої договірні зобовязання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 12 травня 2015 року утворилась заборгованість за кредитом в сумі 8\~947,22 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту 7 334,20 гривень; заборгованість за нарахованими і не сплаченими відсотками 0,59 гривень; комісія за розрахункове обслуговування 1\~612,43 гривень. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, порушені права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову і стягнення в його користь із [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені і документально підтверджені витрати по сплаті 243,60 гривень судового збору.

Outcome: approved