Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

В липні 2017 року позивачі звернулись в суд із зазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 12.04.2011р. ними до Красноокнянської райдержадміністрації були подані заяви, щодо виділення їм по 2га. ріллі, із земель державної власності на території Красноокнянської селищної ради, для ведення особистого селянського господарства, та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення зазначених земельних ділянок у власність. Причому, як вказали позивачі, земельні ділянки вони просили на земельному масиві, який з 2004 року використовується ФГ «Білосвіт» (родинним фермерським господарством, членами якого є виключно члени їхньої родини), на підставі договору оренди землі, укладеному в 2004 році та пролонгованому в 2010 році до 2035 року. За твердженням позивачів, 29.04.2011р. т.в.о. голови Красноокнянської райдержадміністрації Одеської області було видано розпорядження №213/А-2011 «Про надання згоди на виготовлення проекту відводу по передачі в натурі земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]С.», на виконання якого, 11.05.2011р. вони звернулись до ДП «Одеський науково-дослідний і проектний інтитут землеустрою», із заявою про проведення комплексу робіт по розробці проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок та складання документів що посвідчують право на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, та 01.06.2011р. уклали відповідний договір №1228. Після виготовлення в 2012 році проекту технічної документації, як зазначили позивачі, він був повернутий на доопрацювання, із-за виявлення певних недоліків, а в подальшому в нього вносились додаткові зміни, пов'язані із виключенням вибувших членів родини, і неодноразово доопрацьований проект був переданий на затвердження до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області лише в кінці 2015 року. Однак, як стверджують позивачі, 29.03.2016р. вони отримали висновок зазначеного Управління Держгеокадастру про те, що надані їм земельні ділянки, площею 10,0000га., відносяться до земель колективної власності колишнього КСП «Шлях Ілліча», на підставі Державного акту на право колективної власності на землю серї [NUMBER], тобто в затвердженні проекту їм було відмовлено що і спонукало їх на звернення до суду із даним позовом. Представник позивачів, в судовому засіданні, на задоволенні позову наполягала, пояснюючи суду, що наявність в облікових даних відомостей про перебування земельних ділянок в колективній власності не існуючого сільськогосподарського підприємства, не може бути перешкодою в повному оформленні виділених їм земельних ділянок. Представники відповідача - Окнянської селищної ради та третіх осіб - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та Відділу в Окнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області проти задоволення позову жодним чином не заперечували, зазначивши, що іншого шляху відстояти своє право на земельні ділянки у позивачів немає. Представник відповідача - Окнянської айдержадміністрації, в судове засідання не з'явився, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у його відсутності, а тому справа розглянута без його присутності, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. В наданому заяві-клопотанні представник відповідача не заперечував проти задоволення позову, а тому рішення у справі прийняте, у відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України. /ар.сп. 82, 90 / Заслухавши пояснення учасників судового процесу, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши всі докази, якими позивачі обґрунтовували свої вимоги, та проаналізувавши правові норми, що регулюють вказані правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного: розпорядженням Красноокнянської райдержадміністрації Одеської області від 29.04.2011р. №213/А-2011 громадянам України [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту відводу по передачі в натурі земельних ділянок у власність, площею по 2га ріллі кожному, для ведення особистого селянського господарства із земель запасу (за межами населених пунктів) на території Красноокнянської селищної ради; /ар.сп. 20 / на підставі поданої 11.05.2011р. позивачами заяви, керівництво державного підприємства «Одеський науково-дослідний і проектний інтитут» 01.06.2011р. сформулювало завдання на виконання робіт, по виготовленню проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, для ведення особистого селянського господарства, загальним розміром 10,0000га. ріллі, на території Красноокнянської селищної ради Красноокнянського району Одеської області (за межами населених пунктів), з них: [PERSON] - 2,0000га. ріллі, [PERSON] - 2,0000га. ріллі, [PERSON] - 2,0000га. ріллі, [PERSON] - 2,0000га. ріллі, [PERSON] - 2,0000га. ріллі; /ар.сп. 10-17, 21 / Відділ Держгеокадастру у Красноокнянському районі Одеської області, довідками від 10.11.2014р. №15-01-42/1023 та №15-01-12/1024, підтвердив, що земельні ділянки які проектуються до відведення у власність гр.[PERSON] та іншим (всього 5 чол.), для ведення особистого селянського господарства на території Красноокнянської селищної ради (за межами населених пунктів), відносяться до земель державної власності сільськогосподарського призначення, угіддя - рілля, загальна площа, в тому числі: для ведення особистого селянського господарства - 10,0000га. (ріллі), та на земельних ділянках обмеження і сервітути відсутні; /ар.сп. 22-23 / висновком Відділ Держгеокадастру у Красноокнянському районі Одеської області від 11.2014р. №15-04-20/2395 було надано грунтову характеристику земельних ділянок, загальною площею 10,0000га., які передбачаються для надання у власність позивачам на території Красноокнянської селищної ради Красноокнянського району Одеської області (за межами населених пунктів), для ведення особистого селянського господарства, відносяться до земель резервного фонду (особливо цінних грунтів групи 53е);/ар.сп.22-23 / згідно висновку державної експертизи землевпорядної документації №58 від 29.03.2016р., проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок гр. [PERSON] на іншим (всього 5 чол.) у власність, для ведення особистого селянського господарства, на території Красноокнянської селищної ради Красноокнянського району Одеської області (за межами населених пунктів) Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області було повернуто на доопрацювання, в зв'язку з тим, що він не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам та визначено 8 пунктів зауважень і пропозицій до землевпорядної документації, де в пункті 1 зазначено, що за наявною у Головному управлінні інформацією земельні ділянки відводяться за рахунок земель колективної власності (державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER], виданий 25.12.1995р. КСП «Шлях Ілліча»); /ар.сп. 18, 26-27, 29-33 / рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 08.07.2013р., по справі №506/469/13-ц (провадження №2/506/177/13), шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Відділом РАГС Красноокнянського управління юстиції 02.10.1999р., актовий заспис №23, - розірвано, з поверненням позивачці дошлюбного прізвища «Біла»; /ар.сп. 28 / із архівного витягу №06-25/180 від 07.09.2016р., виданого Трудовим архівом Окнянської районної ради Одеської області, видно, що рішенням зборів уповноважених членів колгоспу «Шлях Ілліча» від 02.02.1995р., утворено колективне сільськогосподарське підприємство /КСП/ «Шлях Ілліча», на базі колгоспу «Шлях Ілліча». Рішенням загальних зборів КСП «Шлях Ілліча» від 06.05.1999р., колективне сільськогосподарське підприємство «Шлях Ілліча» ліквідовано, а на його землях утворено сільськогосподарський кооператив «Поділля», який являється правонаступником КСП «Шлях Ілліча», та товариство з обмеженою відповідальністю «Колан»; /ар.сп. 34 / листами від 18.11.2016р. №16-39/62 та від 28.11.2016р. №31-15-0,6-16813/2-16, Архівний відділ Окнянської райдержадміністрації Одеської області та Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повідомили позивачів, що відсутність державного акту на право колективної власності на землю КСП «Шлях Ілліча» серії [NUMBER] від 25.12.1995р., зареєстрованого у книзі реєстрації державних актів за №12; /ар.сп. 35-36 / із витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №1002856263 від 26.07.2017р. та №1002856295 від 26.07.2017р. вбачається, що сільськогосподарський виробничий кооператив «Поділля» припинив свою діяльність 22.09.2010р. за рішенням Господарського суду Одеської області про визнання банкрутом, а товариство з обмеженою відповідальністю «Колан» також припинило свою діяльність 05.05.2011р. за рішенням Господарського суду Одеської області, однак не пов'язане з банкрутством, тобто правонаступники КСП «Шлях Ілліча» відсутні; /ар.сп. 53-69 / ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру; відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом; нині діючі Конституція України, Цивільний кодекс України та Земельний кодекс України «колективної» форми власності не передбачають, а Цивільний кодекс УРСР від 18.07.1963р. (втратив чинність 01.01.2004р.), Земельний кодекс України від 18.12.1990р. (втратив чинність 01.01.2002р.) та Закон України «Про власність» від 07.02.1991р. (втратив чинність 20.06.2007р.), які діяли на час отримання КСП «Шлях Ілліча» державного акту на право колективної власності на землю, окрім «державної» та «приватної» форм власності, передбачали і «колективну» форму власності; ст.ст.324, 325, 326, 327 Цивільного кодексу України передбачено право власності Українського народу, право приватної власності, право державної власності та право комунальної власності; п.11 ч.1 ст.346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника; ч.1 ст.374 ЦК України визначено, що суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади; згідно ч.1 ст.378 ЦК України, право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом; ч.3 ст.78 Земельного кодексу України передбачено, що земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності; ч.4 ст.122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб; відповідно до п.7 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012р. №5245-VІ, з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 01.01.2013р., землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. Таким чином, позов, на переконання суду, підлягає задоволенню, виходячи з того, що земельні ділянки позивачам виділені у відповідності з нині діючим законодавством, однак передачі земельних ділянок позивачам у власність, з відповідною державною реєстрацією, перешкоджає наявність облікових даних про віднесення вказаних ділянок до колишньої колективної власності, які рахуються за неіснуючим Колективним сільськогосподарським підприємством «Шлях Ілліча». Саме таке рішення, на думку суду, буде відповідати ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, щодо справедливого розгляду справи та захисту прав громадянина, оскільки несвоєчасне внесення змін в державні облікові дані, щодо віднесення нерухомого майна до певної форми власності, яка на даний час вже не існує, не може бути в цьому перешкодою. На підставі ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.55 ч.1 Конституції України, ст.ст.324, 325, 326, 327, 346 ч.1 п.11, 374 ч.1, 378 ч.1 Цивільного кодексу України, ст.ст.78 ч.3, 122 ч.4 Земельного кодексу України, та

Outcome: approved