Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

В липні 2020 року позивачка звернулась до Обухівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, будинком [ADDRESS] . Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги, позивачка зазначає, що вона є власником будинку за вищезазначеною адресою, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, свідоцтвом про право на спадщину та свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя. Відповідачі були зареєстровані в будинку, але фактично виїхали і на даний час не проживають у будинку понад рік, без поважних причин, оскільки перешкод в користуванні житловим приміщенням їм ніхто не чинив. Відповідачі не сплачують комунальні послуги, не беруть участі в утриманні житла. Реєстрація відповідачів в належному позивачці будинку порушує її права, як власника нерухомого майна щодо права розпорядження належним майном, а тому вона змушена була звернутися до суду з даним позовом, для захисту своїх порушених прав. Ухвалою судді від 23.10.2020 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила винести заочне рішення у справі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, подали до суду заяви, в яких просили розглядати справу у їхню відсутність та позовні вимоги визнали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивачка, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, свідоцтвом про право на спадщину та свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані у вказаному будинку, що підтверджується довідками Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, що зареєстровані судом 23.10.2020 року. На підтвердження факту не проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] понад рік, а саме з грудня 2018 року у належному позивачу будинку [ADDRESS] позивачка подає відповідні акти щодо їх не проживання, що складені за підписом депутата Германівської сільської ради [PERSON] та в присутності і за підписом свідків. Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном. Відповідно до статті 7 Закону України Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-1V «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі заяви цієї особи або остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 5 ЦПК України , здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтерси у спосіб , визначений законом або договором. Стаття 13 ЦПК України ч. 1 передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Установивши, що позивач надав докази на підтвердження того, що [PERSON] та [PERSON] були відсутніми у належному позивачу будинку більше року без поважних причин, витрати по утриманню жилого приміщення не сплачують, добровільно залишили житлове приміщення, оскільки доказів примусового їх виселення суду не надано, при цьому будь-якого домовленості між позивачем і відповідачами щодо збереження за ними права користування житлом не існує та відповідачі позовні вимоги визнали, суд дійшов висновку про те, що позивач довів заявлені позовні вимоги, а тому вони підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved