Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі [PERSON] міської ради, третя особа: Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту родинних відносин, визнання права власності на домоволодіння та земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07 січня 2013 року померла його мати, [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина на домоволодіння №37 по вул. Преси у м. Дніпропетровську, яке належить [PERSON] на підставі рішення виконкому Ленінської райради м. Дніпропетровська за №605/11 від 22 грудня 1965 року та присадибну земельну ділянку площею 0,0969 га, розташовану у м. Дніпропетровську по вул. Преси, буд.№37, для ведення садівництва, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю серії ДП Д* №004611, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер ділянки 1210100000:08:349:0002. Домоволодіння №37 по вул. Преси у м. Дніпропетровську складається з: житлового будинку літ.А-1, загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 21.4 кв.м.; сараю літ.Б, площею 1.9 кв.м.; сараю літ.Д, площею 4.0 кв.м.,; сараю літ.Ж, площею 4.4 кв.м.; вбиральні літ.В; душу літ.Г, площею 4.0 кв.м.; огорожі №1-8, споруд І, к. В шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою «про відмову у вчиненні нотаріальної дії» від 06.05.2015 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, відкриту після смерті [PERSON], у звязку з тим, що неможливо підтвердити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], померлою 07 січня 2013 року. На підставі вищевикладеного просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме, що [PERSON], яка померла 07 січня 2013 року є матірю [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння №37 по вул. Преси у м. Дніпропетровську, яке складається з: житлового будинку літ.А-1, загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 21.4 кв.м.; сараю літ.Б, площею 1.9 кв.м.; сараю літ.Д, площею 4.0 кв.м.,; сараю літ.Ж, площею 4.4 кв.м.; вбиральні літ.В; душу літ.Г, площею 4.0 кв.м.; огорожі №1-8, споруд І, к-в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 07 січня 2013 року та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0969 га, розташовану у м. Дніпропетровську по вул. Преси, буд.№37, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер ділянки 1210100000:08:349:0002 в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 07 січня 2013 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В судовому засідання представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила відмовити. В судове засідання представник третьої особи Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори не зявився, надали суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що згідно рішення від 22 грудня 1965 року, виданого Виконкомом Ленінської райради депутатів трудящих домоволодіння №37 по вул. Преси у м. Дніпропетровську належить на праві власності [PERSON] /а.с.20/\~\~ Згідно технічного паспорту домоволодіння №37 по вул. Преси у м. Дніпропетровську складається з: житлового будинку літ.А-1, загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 21.4 кв.м.; сараю літ.Б, площею 1.9 кв.м.; сараю літ.Д, площею 4.0 кв.м.,; сараю літ.Ж, площею 4.4 кв.м.; вбиральні літ.В; душу літ.Г, площею 4.0 кв.м.; огорожі №1-8, споруд І, к./а.с.21-26/ Згідно довідки КП «ДМБТІ» ДОР від 09.07.2014 року за №7443 вбачається, що право власності на домоволодіння №37 по вул. Преси у м. Дніпропетровську зареєстровано за «Полуниной Эмилией Николаевной» (рос.мовою) на підставі договору побудови від 21.10.1961 року посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №1-2915, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №197 за реєстровим №65 /а.с.63 на звороті/ Також, згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 02.10.1997 року ДП Д*004611, земельна ділянка площею 0,0969 га, розташована у м. Дніпропетровську по вул. Преси, буд.№37, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер ділянки 1210100000:08:349:0002 належить на праві власності [PERSON]./а.с.19/ 07 січня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ №492334 виданого Відділом державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області /а.с.9/ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майна на праві власності. Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, як слідує з матеріалів справи, спадкоємцем першої черги за законом вищевказаного спадкового майна після смерті [PERSON] є син померлої\~позивач [PERSON]./а.с.12/ Проте, на теперішній час маються розбіжності в написанні прізвища спадкодавця, оскільки при оформленні свідоцтва про народження [PERSON] в графі мати зазначено: [PERSON], а в свідоцтві про смерть серії І-КИ №492334 зазначено [PERSON], що фактично призводить до відсутності підтвердження того, що [PERSON] є сином померлої [PERSON]. Між тим, доказами того факту, що [PERSON] дійсно є матір*ю [PERSON] є наступне: згідно довідки про склад сім*ї та місце реєстрації від 05.05.2015року [PERSON], 20.12.1949 року зареєстрований за адресою: [INFO] разом з [PERSON] до моменту смерті 07.01.2013 року/а.с.65 на звороті/;за трудовою книжкою від 25 червня 1949 року прізвище ім*я та по батькові зазначено [PERSON] («Захарченко», «Чащіна») [PERSON], [INFO]/а.с.39/; також, за членським квитком прізвище, ім*я та по батькові зазначено [PERSON] («Захарченко», «Чащіна») [PERSON], [INFO] /а.с.40/; згідно свідоцтва про народження [PERSON] в графі мати записано «[PERSON]/а.с.12/; свідоцтво про народження серії СВ №001309 видано [PERSON], [INFO]/а.с.10/; згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія ІІІ-КИ №255496 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано/а.с.11/;згідно страхового свідоцтва №1363 [PERSON] заповіла вклад сину [PERSON]./а.с.41/ Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме, що [PERSON], яка померла 07 січня 2013 року є матірю [PERSON], що передбачено пунктом 1 статті 256 ЦПК України. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] право власності на домоволодіння №37 по вул. Преси у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 07 січня 2013 року та права власності на земельну ділянку площею 0,0969 га, розташовану у м. Дніпропетровську по вул. Преси, буд.№37, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер ділянки 1210100000:08:349, суд виходить з наступного. Згідно матеріалів спадкової справи №156/2013 після смерті [PERSON], померлої 07 січня 2013 року з заявою про прийняття спадщини звернувся син - [PERSON]./а.с.58 на звороті/ Постановою «про відмову у вчиненні нотаріальних дій» від 06.05.2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом, оскільки в матеріалах спадкової справи №156/2013 відсутні документи, щоб підтверджували, що [PERSON] є сином [PERSON]./а.с.66 на звороті - 67/ Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Також, відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття, тобто з дня смерті спадкодавця. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] є цілком обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними з його боку, внаслідок чого підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved