Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою №13, корпус 3 у будинку №125-а по вулиці Героїв Пожежних у м. Житомирі та просить стягнути судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач є власником зазначеної квартири. Разом з позивачем у квартирі зареєстрований її колишній зять [PERSON], який з січня 2015 року у вищевказаній квартирі не проживає, участі в оплаті житлово-комунальних послуг не приймає. У судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги в частині визнання його таким, що втратив право користування квартирою визнає, заперечує щодо стягнення судових витрат. Третя особа в судове засідання не зявилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.07.2012 року та витягу про державну реєстрацію прав за №35795478 від 10.10.2012 року квартира №13 у будинку №125-а корпус 3 по вулиці Героїв Пожежних у м. Житомирі належить [PERSON] на праві приватної власності. Згідно акту КП «ВЖРЕП-1» від 23.09.2016 року вбачається, що відповідач більше року (з січня 2015 року) без поважних причин не проживає у даній квартирі. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. [PERSON] має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ч.1 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Зі змісту вказаної статті, а також ст. 64 ЖК, яка дає визначення поняття «член сімї» вбачається, що необхідною умовою існування права на користування житлом власника є спільне проживання членів сімї з власником житла та ведення спільного господарства. Оскільки судом встановлено, що відповідач позовні вимоги в частині визнання його таким, що втратив право користування квартирою визнає, без поважних причин понад рік не проживає у квартирі, належній позивачу на праві власності, не веде з позивачем спільного господарства, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою №13 у будинку №125-а корпус 3 по вулиці Героїв Пожежних у м. Житомирі. Крім того, з відповідача на користь позивача суд стягує судовий збір згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved