Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

В Нововодолазький районний суд Харківської області звернулася [PERSON] до Рокитненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування, в якому вказала, що 01 березня 2016 року позивач звернулася з заявою до приватного нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої [INFO] року громадянки [PERSON], яка являлася матір'ю [PERSON]. Приватним нотаріусом заведено спадкову справу № 29/2016 до майна померлої. Спадкоємець за законом [PERSON] спадщину прийняла згідно п. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В цей же день було написано заяву сина спадкодавця [PERSON] , про те що він не прийняв спадщину , та не претендує на неї. До складу спадкового майна входить : -Земельна ділянка площею 3,6107 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Рокитненської сільської ради , Харківської області , що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , склад угідь-рілля. -Земельна ділянка площею 0,2625 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Рокитненської сільської ради , Харківської області , що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , склад угідь-сіножаті. Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданий 24 квітня 2002 року на ім'я [PERSON], в той час як у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця [PERSON], по батькові [PERSON] . В зв'язку з розбіжностями в написанні прізвища та по батькові спадкодавця неможливо встановити тотожність особи та належність спадкодавцеві правовстановлюючого документу на спадкове майно та наявність державної реєстрації права власності щодо цього майна. Представник позивача в судове засідання не прибула, але надала заяву в якій просить суд слухати справу без її участі та участі позивача за наявності доданих до матеріалів справи доказів, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, Рокитненська сільська рада Нововодолазького району Харківської області надала заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечувала та просила суд слухати справу без участі їх представника . Суд, перевірив матеріали справи, надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню за наступних підстав. 01 березня 2016 року позивач звернулася з позовною заявою до приватного нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої [INFO] року громадянки [PERSON], яка єматір'ю [PERSON]. Приватним нотаріусом заведено спадкову справу №29/2016 до майна померлої. Спадкоємець за законом [PERSON] спадщину прийняла згідно п. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В цей же день було написано заяву сина спадкодавця [PERSON] , про те що він не прийняв спадщину , та не претендує на неї. До складу спадкового майна входить : -Земельна ділянка площею 3,6107 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Рокитненської сільської ради , Харківської області , що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , склад угідь-рілля. -Земельна ділянка площею 0,2625 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Рокитненської сільської ради , Харківської області , що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , склад угідь-сіножаті. Судом встановлено, що 25 березня 2016 року приватний нотаріус Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії . У постанові державний нотаріус зазначила, що в зв'язку з розбіжностями в написанні прізвища спадкодавця, неможливо встановити тотожність особи на належність спадкодавцеві правовстановлюючого документу на спадкове майно, в зв'язку з чим, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ч. 1, п. 5, ч. 2, ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин, що мають юридичне значення. Відповідно до та ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту: 1)родинних відносин між фізичними особами. 2) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позивач, відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. Згідно з вимогами ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право а спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Статтею 1299 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved