Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

В листопаді 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 02.11.2020 року надійшла цивільна справа [PERSON] (далі - позивача) до Київської міської ради (далі - відповідач) про поновлення строку для прийняття спадщини, визначення додаткового для прийняття спадщини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2020 року дану справу передано для розгляду судді Рибаку М.А. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є племінницею [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] був єдиним спадкоємцем після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] , які були бабусею та дідусем позивачки. Матір позивачки [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] намагався отримати спадщину проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском шестимісячного терміну для подачі заяви про прийняття спадщини. Відтак, позивачка є єдиною претенденткою для отримання спадщини після смерті дідуся і бабусі, проте у зв`язку з сильним психологічним стресом після смерті матері та дядька, пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Крім того позивачка є юридично необізнаною тому не знала про встановлений строк. Так, позивачка просила визначити додатковий строк в 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини. 14.09.2020 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому просили прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу у відсутність представника відповідача. Ухвалою суду від 04.12.2020 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 07.04.2021 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представники відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відзиві просив слухати справу у відсутність їх представника . Суд, вислухавши пояснення представника позивача, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, матір позивачки [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . [PERSON] , дідусь позивачки, [PERSON] , бабуся позивачки, померли [INFO] та [INFO] відповідно. Позивачка зазначає що єдиним спадкоємцем [PERSON] був його син, та дядько позивачки [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Г.О. від 28.12.2018 року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропущеним шестимісячним строком для прийняття спадщини та відсутністю факту прийняття спадщини. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею на майно [PERSON] . При цьому за ч.1, ч.2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1261 ЦК України [PERSON] є спадкоємицею за законом після смерті дядька [PERSON] . Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON] не прийняв спадщину після батька, [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268, ч. 2 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, 22 січня 2019 року державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском спадкоємцем встановленого ст. 1270 ЦК України строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивачка усно зверталась до приватного нотаріуса щодо питання оформлення спадкових прав на майно,після смерті [PERSON] . Так позивачці було надано довідку-роз`яснення з рекомендацією звертатись до суду. З матеріалів справи вбачається, що позивачка з заявою про прийняття спадщини померлого дідуся або дядька не зверталась, спадкова справа після померлих не заводилась та склад спадкового майна позивачці не відомий. Позивач вказує, що причини пропуску 6 місячного строку для подачі нею заяви про прийняття спадщини є поважними з огляду не те, що вона є юридично необізнаною, крім того після смерті матері та дядька вона пережила сильний психологічний стрес. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дії. Таку позицію висловив Верховний Суд України при розгляді справи № 6-1486цс15 у постанові від 04.11.2015 року та при розгляді 26.09.2012 року справи № 6-85цс12. Як встановлено в судовому засіданні, спадкова справа стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі відсутня, також відсутня постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці. Крім того, позивачкою не надано доказів поважність причини строку для прийняття спадщини. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України. В свою чергу положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи обставини справи, що склалися, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позовних вимог, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed