Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

В листопаді 2020 р. [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав , третя особа: служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області (як орган опіки та піклування) . В позові зазначено , що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем . У шлюбі народилася дитини [PERSON] , 2016 року народження . В 2019 році сторони розлучилися та батько з того часу дитиною не цікавиться , не займається її вихованням, матеріально не утримує , долею дитини не цікавиться, свідомо ухиляючись від виконання батьківських обов`язків. Прохає позбавити батьківських прав відповідача відносно його сина . У судовому засіданні позивач підтримала позов , просить задовольнити . Відповідач до суду не з`явився ,про причини неявки суду не повідомив, повідомлявся про розгляд справи належним чином та в установлений законом строк, про що свідчить оголошення на веб-сайті судова влада України. Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав позов , просив задовольнити позов. У відповідності до ст. 280, 223 ч. 4 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про слухання справи повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд , вислухавши пояснення учасників процесу , допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі , дійшов до наступних висновків. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Зазначені гарантії кореспондуються із ст. 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. В свою чергу, відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Матеріалами справи встановлено , що сторони з 16.07.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі , який рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 25.07.2019 року розірваний . ( а.с. 7-9). У шлюбі, у сторін, [INFO] народилася дитина [PERSON] . Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] , про що підтверджує свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Ленінським районним у м.Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області від 21.12.2016 року. ( а.с. 5). Дитина [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні , про що підтверджує довідка виконавчого комітету Рябоконівської сільської ради від 13.08.2020 року. ( а.с. 6) Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 07.10.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти в розмірі ј частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини [PERSON] . ( а.с. 11-13). Згідно розрахунку боргу по аліментах та довідки виданої міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 03.09.2020 р., [PERSON] у період з 19.06.2019 року по 31.08.2020 року не отримувала аліменти від [PERSON] , згідно виконавчого листа № 627/661/19 виданим Краснокутським районним судом Харківської області від 07.10.2019 року, та заборгованість по аліментах станом на 01.10.2020 року складає 41 167,75 грн. ( а.с. 16, 17) Відповідно до довідки Рябоконівського дошкільного навчального закладу (дитячий садок) Рябоконівської сільської ради Харківської області від 31.08.2020 року , [PERSON] відвідує дитячий садок з 20.12.2019 року. Приводить і забирає дитину з дитячого садка його мама [PERSON] .. За період відвідування дитини дитячого садка , батько дитини [PERSON] не відвідував культурно-масові заходи в ДНЗ , до навчального закладу дитину не приводив та не забирав. ( а.с.15). Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] та її сина від 30.09.2020 року , складеному з участю депутата Рябоконівської сільської ради Гришко Л. І. , проведено обстеження домоволодіння по [ADDRESS] . В ході обстеження встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] в приватному будинку загальною площею 101,6 кв.м , житловою 71,3 кв.м , земельна ділянка під будинком приватизована. В будинку є все необхідне для проживання матері з дитиною , є окреме ліжко для дитини , шафа для одягу , комод , комп`ютер , підключений інтернет. В одній із кімнат облаштований ігровий куточок для дитини, дитячий столик-парта для занять . Для забезпечення харчування обробляється город, садок, тримають птицю . Зі слів сусідів, мати виховує сина сама , батько участі у вихованні дитини не приймає , більше двох років до сина не приїжджав , допомогу у вихованні з дитиною надають дід і баба. Умови проживання матері [PERSON] та її сина [PERSON] відповідають санітарно-гігієнічним та матеріально -побутовим вимогам . Для життя і розвитку дитини створені належні умови . Дитина має все необхідне для життя , навчання та виховання . Кімнати обставлені сучасними меблями . Дитина забезпечена в достатній кількості одягом, взуттям предметами гігієни, харчування , є багато іграшок та книг . Дитині приділяється багато уваги і любові зі сторони дорослих. Батько участі у вихованні і матеріальному забезпеченні життя дитини не приймає , долею дитини не цікавиться , та його місце проживання не відомо. ( а.с.14) Рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради №145 від 30.06.2021 року «Про надання суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав», підтверджується доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] . Допитані по справі свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду , що дитина виховується та утримується матір`ю [PERSON] , батько долею дитини не цікавиться , участі у вихованні не приймає , зі слів позивачки їм відомо , що матеріально не забезпечує дитину. Відповідно до ч. 5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків , а також інших документів , які стосуються справи. Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Позивачем надані суду безспірні та достатні докази винної поведінки та свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, які свідчать про ухилення від виховання дитини. Судом встановлено , що батько долею дитини не цікавиться , бажання бачитися та спілкуватися з нею не виявляє, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не займається його фізичним та духовним розвитком, не цікавиться його навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини. Суд , вважає , що позов [PERSON] законний , обгрунтований , підтверджений належними та допустимим доказами і підлягає задоволенню , а відповідач позбавленню батьківських прав. Крім того , під час звернення до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 840,80 грн., який на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved