Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про виділ частки домоволодіння, припинення спільної часткової власності, в обгрунтування якого вказала, у відповідності до свідоцтва про право на спадщину є власником 17/25 частки домоволодіння, що розташоване по вул. Молдавській, 7 в м. Хмельницькому, до складу якої входить приміщення коридору «2-1» площею 3,3кв.м., кухні «2-2» площею 12,5 кв.м., житлової кімнати «2-3» площею 11,3 кв.м., житлової кімнати «2-4» площею 15,3 кв.м., коридору «2-5» площею 5,6 кв.м., загального площею 48,0 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м., допоміжною площею 24,4 кв.м., хлів «В», хлів «Г», цегляний погріб «г». Іншими співвласниками будинковолодіння є відповідачі, у власності кожного з яких перебуває по 4/25 частки домоволодіння. З метою приватизації земельної ділянки, позивач просить виділити в натурі належну їй частку домоволодіння, оскільки інші співвласники не бажають приватизації земельної ділянки у спільну сумісну власність. Ухвалою суду від 02.12.2015 року до участі у справі залучено в якості співвідповідачів, спадкоємців [PERSON], [PERSON]. Ухвалою суду від 22.02.2016 року зустрічну позовну заяву [PERSON], який є законним представником [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділ частки домоволодіння, припинення спільної часткової власності прийнято до спільного розгляду із первісним позовом. В судовому засіданні предсатвник поизвача за первісним позовом позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, щодо зустрічного позову покладається на думку суду. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримує, проти задоволення первісного позову не заперечує. Представник [PERSON]Є діючи в інтересах [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримує, проти задоволення первісного позову не заперечує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні первісний та зустрічний позов визнав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав клопотання про слухання справи за його відсутності, проти первісного позову не заперечує, проти задоволення зустрічного позову заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. [PERSON] належить 17/25 частки домоволодіння по вул. Молдавській,7 в м. Хмельницькому, що складається з приміщень : коридору «2-1» площею 3,3кв.м., кухні «2-2» площею 12,5 кв.м., житлової кімнати «2-3» площею 11,3 кв.м., житлової кімнати «2-4» площею 15,3 кв.м., коридору «2-5» площею 5,6 кв.м., загального площею 48,0 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м., допоміжною площею 24,4 кв.м., хлів «В», хлів «Г», цегляний погріб «г». [PERSON] належить на праві власності 4/25 частки домоволодіння на підставі договору дарування від 22.11.1997 року, [PERSON] також належить 4/25 частки домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.07.1986р. [PERSON] померла 27.08.1990 року, спадкоємцями [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], які спадкових прав на даний час не оформили, через спір щодо права на спадкування після смерті [PERSON] Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Стаття 321 цього Кодексу закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Поняття спільної часткової власності викладено в частині 1 статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Згідно зі статтею 358 вказаного Кодексу право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Способи реалізації існуючих в співвласника правомочностей розпорядження спільним майном передбачені в статтях 364, 367 ЦК України. Так статтею 364 ЦК України співвласнику надано право на виділ в натурі його частки із майна, що є у спільній частковій власності. При цьому якщо такий виділ не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Договір про виділ в натурі частки з нерухомого майна спільного майна укладається у письмовій формі. Змістом пунктів 2.2, 2.7 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, встановлено проведення поділу на самостійні об'єкти нерухомого майна відповідно до законодавства з наданням кожному об'єкту поштової адреси і вирішення спорів щодо поділу об'єктів нерухомого майна в судовому порядку. Отже, можливість проведення виділу або поділу у натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, закон пов'язує з домовленістю співвласників, оформленою письмовим і нотаріально посвідченим договором, або у судовому порядку за відсутності цих обставин. При цьому виділ частки майна, що є об'єктом спільної часткової власності, у натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників, а особа набуває право власності на виділене майно з державною реєстрацією такого права у встановлених законом випадках. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності, за всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Відповідно до висновку спеціаліста від 25.07.2015 № 3113ед/015, 17/25 частки житлового будинку, що належить [PERSON], загальною площею 48,0 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м., а також господарських будівель цегляного хліва «В», цегляного поргібу «г» розташованого за адресою м. Хмельницький, вул. Молдавська, 7 фактично виділена в натурі і експлуатується як окремий самостійний обєкт. Визнання відповідачами первісного позову не порушує нічиїх прав та інтересів, не суперечить закону. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги [PERSON] про виділ частки домоволодіння в натурі та припинення права спільної часткової власності підлягають задоволенню. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] в інтересах [PERSON] належить відмовити виходячи з наступного. Як зазначено в ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Належна [PERSON] ідеальна частка 4/25 в будинковолодінні по вул. Молдавській, 7 в м. Хмельницькому не виділена в конкретні приміщення. Допитаний в судовому засіданні спеціаліст Хмельницького БТІ [PERSON] надала пояснення в яких вказала, що приміщення 1-1 коридор пл. 3,2 кв.м., 1-2 житлова пл. 15,3 кв.м., 1-3 житлова пл. 11,4 кв.м., 1-4 кухня пл. 13,9 кв.м. 1/2 веранди, коридор пл. 5,9 кв.м., загальна площа приміщень 49,7 кв.м., житлова пл. 26,7 кв.м., хліви літ «Б», «В», погріб літ «г» складають 12/25 частки довомолодіння, тобто приміщення, які просить виділити [PERSON] не відповідають ідеальній частці у праві власності, оскільки включають частку [PERSON] В судовому засіданні в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України позивачу за зустрічним позовом розяснено право на заявлення клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи на премет визначення конкретних приміщень, що складають 4/25 частки [PERSON] Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу статті 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Згідно положень ст. 60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 57 ЦПК України вказує, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Оскільки наданий висновок спеціаліста № 3143ед/016 від 06.02.2016 року щодо можливості виділення 4/25 частки, що складають приміщення 1-1 коридор пл. 3,2 кв.м., 1-2 житлова пл. 15,3 кв.м., 1-3 житлова пл. 11,4 кв.м., 1-4 кухня пл. 13,9 кв.м. загальна площа приміщень 49,7 кв.м., житлова пл. 26,7 кв.м., хліви літ «Д», погріб літ «д» суперечить матеріалам справи, порушує права спадкоємців [PERSON], клопотання про призначення судової експертизи позивач за зустрічним позовом не заявляв, в задоволенні зустрічного позову належить відмовити.

Outcome: approved