Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що на праві приватної власності їй належить будинковолодіння № 6, по вул. Шевченка, в с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області. В цьому будинку зареєстрована відповідачка. Але вона не проживає в помешканні з 2009 року. Відповідачка не належить до членів сімї позивачки. ЇЇ реєстрація чинить позивачці перешкоди у володінні майном. Покликаючись на положення ЦК України, ЖК України позивачка просить суд задоволити заявлений позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням; та про зняття відповідачки з реєстраційного обліку. Позивачка позов підтримала та пояснила суду про обставини, описані вище. Додала, що відповідачці не чиняться перешкоди в користуванні житлом, однак з 2009 року вона не проживає у вказаному будинку. [PERSON] майно належало батьку позивачці, який подарував будинковолодіння позивачці згідно до договору дарування від 27.11.2011 року. Позивачка зазначає, що вона не бажає, щоб відповідачка користувалася вже належним позивачці майном. Відповідачка була дружиною батька позивачки, і коли вирішувався спір про розірвання шлюбу, то відповідачка викликалася в судове засідання через оголошення в пресі, але до суду вона так і не зявилася. Місце її проживання не відоме, з нею відсутні будь-які контакти. За наведеного вище позивачка просить суд задоволити заявлений позов. Відповідачка не зявилася в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачка є належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачка мала можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка зареєстрована [INFO], по вул. Шевченка, в с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області, який на даний час належить позивачці згідно до договору дарування від 27.11.2011 року. Відповідачка з 2009 року не проживає та не користується житловим приміщенням - будинком № 6, по вул. Шевченка, в с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області. В будинку відсутні її речі. Спільне господарство не ведеться. Про дані обставини повідомила позивачка, та вони підтверджуються актами №№ 153, 159 від 30.07.2015 р. та 03.08.2015 року; довідкою Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області № 1660/02-18/15 від 07.09.2015 року. Суд зважає, що при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла; і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї; колишніми членами його сімї; а також членами сімї колишнього власника житла. Відповідачка як колишній член сімї колишнього власника житла за вказаною адресою не проживає з 2009 року, місце знаходження її не відоме, вона втратила інтерес до помешкання, в якому зареєстрована; позивачка не спілкується з відповідачкою через відсутність відомостей про її місцезнаходження та відсутність засобів звязку. Колишній власник житла не чинив відповідачці перешкоди в користуванні вищевказаним житлом. А новий власник житла не бажає, щоб відповідачка користувалася житлом позивачки. Між сторонами (позивачкою - як новими власником будинку та відповідачкою) не укладалися угоди щодо порядку користування будинковолодінням. Позивачка та відповідачка не вели і не ведуть спільне господарство. За змістом статтей 64, 156 ЖК України відповідачка не є членом сімї позивачки. Свою згоду на вселення чи на користування помешканням як новий власник позивачка не надавала і не бажає надавати. Таким чином відповідачка втратила право на користування житловим приміщенням, що належить позивачці. Отже, є підстави визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Тому позов в цій частині підлягає до задоволення. В той же час не підлягають до задоволення позовні вимоги про зняття відповідачки з реєстраційного обліку, оскільки зняття особи з реєстраційного обліку провадиться за рішенням суду в разі визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані зі зняттям з реєстрації місця проживання. Положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Так, згідно до абзацу 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. В разі, коли відповідний державний орган не проведе відповідні дії із зняття відповідачки з реєстраційного обліку, то в даному випадку у позивачки виникне право на звернення до суду з позовом щодо неправомірності таких дій. Крім того, позивачка серед відповідачів не зазначила відповідний державний орган, який відповідає за реєстрацію чи зняття з реєстрації громадян. А покладання на такий орган певних обовязків без залучення до судового розгляду уповноваженого представника буде суперечити нормам ЦПК України. Суд не може постановити рішення щодо тих правовідносин, які ще не настали. Звернення до суду має бути зумовлене наявністю вже порушених прав, свобод чи інтересів, на захист яких звертається особа. У зв'язку з цим визнання будь-якого права на майбутнє буде безпідставним та необґрунтованим. Тому решта позовних вимог не підлягає до задоволення як безпідставно заявлені. Таким чином, в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити через їх безпідставність та недоведеність. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такими витратами є 243, 60 грн.

Outcome: approved