Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що з 29.08.2010 перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому в них народилася донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та перебувають на її матеріальному утриманні. Зазначила, що відповідач за віком, станом здоров`я є працездатним та періодично їздить за кордон, де працює водієм вантажних автомобілів та отримує дохід, однак матеріальну допомогу на утримання дітей протягом декількох місяців не надає. Також вказує, що відповідач ухиляється від участі в утриманні дітей, хоча має всі можливості брати достатню, належну та регулярну участь в їх матеріальному утриманні, у зв`язку з чим поставив дітей та її в скрутне матеріальне становище. Вказує, що не має можливості самостійно надати дітям, які перебувають на диспансерному обліку в лікарів, належне утримання, достатнє для їх віку, оскільки вона не працює та доходів не має. Посилаючись на те, що відповідач, будучи працездатним, свідомо ухиляється від належного утримання дітей, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 3500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач позов визнач частково. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалою суду від 12.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Одночасно задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи не подавали. Правом подати відзив на позовну заяву відповідач скористався та зазначив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 2500 грн. щомісячно та в липні і серпні 2021 року перерахував позивачці 2512, 56 грн. і 2562,81 грн. відповідно на утримання дітей, що спростовує твердження позивачки про те, що він не бере участі в утриманні дітей. Окрім того, стверджує, що його дохід не є стабільним, оскільки він протягом 8 місяців 2021 року перебував за межами України, де працював підсобним працівником на будівництві, лише 3 місяці, а частину доходу, який отримував, змушений був витрачати на оплату місця проживання, продукти харчування, доїзд на роботу та додому. Окрім того, зазначає, що має незадовільний стан здоров`я, оскільки хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ст., гіпертензивну кардіоміопатію, синусову тахікардію, у зв`язку з чим потребує постійного амбулаторного та один раз в рік стаціонарного лікування, а також в нього виявлено кісту в правому колінному суглобі та поставлено діагноз «хронічний підколінний бурсит», а також виявлено хронічний гастродуоденіт в стані загострення, гастроезофагеальну хворобу І ст., езофагіт, хронічний гастрит в стадії загострення, шлунково-стравохідний пролапс, хронічний холецистопанкреатит в стадії нестійкої ремісії, стеатогепатоз, у зв`язку з чим йому призначено відповідне медикаментозне лікування. Зазначає, що на даний час не отримує будь-якого доходу, у зв`язку зі станом здоров`я несе більші витрати, ніж зазвичай. Також пояснив, що на його утриманні перебувають його батьки, які є непрацездатними, оскільки є пенсіонерами та при цьому його мати є особою з 3 групою інвалідності. Вважає, що посилання позивачки в якості обгрунтування необхідного розміру аліментів на необхідність придбання ліків дітям, так як вони перебувають на диспансерному обліку та потребують проходження курсів лікування та санаторно-курортного оздоровлення, вказує не на необхідність стягнення аліментів в певному розмірі, а на додаткові витрати на дітей, відповідно до ст.185 СК України. З посиланням на те, що аліменти за серпень 2021 року ним сплачені 18.08.2021, просить стягувати з нього аліменти з вересня 2021 року. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що сторони у справі перебувають в шлюбі з 29.08.2010. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.03.2011, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , а відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.03.2018, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. У відповідності до ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. В судовому засіданні встановлено, що на даний час позивачка та відповідач разом не проживають, їх діти проживають з позивачкою. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків - визначений законодавчо прожитковий мінімум встановлюється законом про бюджет кожного року. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень, а для дітей віком до 6 років: з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком до 6 років, якою є [PERSON] , на даний час становить 1006,5 грн., а на дітей віком від 6 років, якою є [PERSON] , становить 1255 грн. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дітей, а також беручи до уваги, що на даний час до досягнення [PERSON] чотирирічного віку, позивачка перебуває у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною (довідка №29 від 26.07.2021 КЗ «Острозька школа мистецтв»), а отже не може працювати та надати належне утримання дітям, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання дітей в розмірі 1800 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.08.2021 і до досягнення [PERSON] повноліття та в розмірі 1600 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.08.2021 і до досягнення [PERSON] шестирічного віку, а в подальшому в розмірі 1800 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати на утримання дітей, суд виходить з того, що законодавцем визначено різний прожитковий мінімум для дітей, які не досягли шестирічного віку та дітей, які досягли шестирічного віку, що обумовлено необхідністю різним розміром витрат на таких дітей. В той же час, при вирішенні позову суд виходить і з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дітей та згідний сплачувати аліменти, хоча і в меншому розмірі. Окрім того, судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей та сторін, а також відсутність у сторін інших утриманців. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач надає утримання іншим особам, а доводи відповідача про утримання ним батьків суд вважає неприйнятними, оскільки батьки відповідача, будучи особами пенсійного віку, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» отримують пенсію, в той час як діти відповідача жодних доходів не отримують. Також, згідно відомостей Державної прикордонної служби України від 13.08.2021 вбачається, що [PERSON] в період з 26.04.2019 по час надання відомостей неодноразово перетинав кордон України та перебував за межами України протягом 2019 року (з 26.04.2019 по 31.12.2019), тобто протягом майже 8 місяців більше 5 місяців, в 2020 році перебував за межами України більше 6 місяців та протягом 2021 року (до 13.08.2021), тобто протягом неповних 8 місяців, перебував за кордоном - протягом більше 4 місяців. Незважаючи на те, що відповідач не надав суду доказів наявності роботи за кордоном, її виду і розміру отриманої заробітної плати, суд приймає до уваги те, що відповідачем визнається факт наявності в нього роботи за кордоном та виходить з цього при вирішенні спору. Водночас, будь-яких доказів про вид роботи відповідача за кордоном та розмір оплати праці позивачкою не надано. У зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які позивачка пропонує стягувати з відповідача, очевидно розраховуючи їх з міркувань того, що відповідач працює водієм, є завищеним. Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дітей, суд також бере до уваги стан здоров`я відповідача, який має ряд захворювань, що вказує на те, що аліменти в розмірі, які пропонує стягувати позивачка, є завищеними, враховуючи і те, що відповідач не має інвалідності, тобто є працездатним. Також суд бере до уваги і те, що діти сторін у справі перебувають на диспансерному обліку в лікарів у зв`язку з захворюваннями, що підтверджується довідками лікувальних закладів та медичними картами. В той же час, посилання позивачки на необхідність стягнення аліментів у зв`язку з цим у визначеному нею розмірі, суд вважає такими, що не в повній мірі відповідають вимогам ст.182 СК України, оскільки потреба проходження курсів лікування та санаторно-курортного оздоровлення є підставою стягнення не аліментів, а додаткових витрат на дітей, відповідно до ст.185 СК України, якою визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Водночас, з врахуванням зазначеного та тимчасової відсутності роботи у позивачки, суд вважає, що запропонований відповідачем розмір аліментів, які ним сплачуються з липня 2021 року, про що ним надано докази, є заниженим та не забезпечить належного утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що будучи батьком дітей, відповідач своїх доньок належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, а тому з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 03.08.2021, а тому, за правилами ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. На підставі ст.180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial