Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 28 квітня 2007 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №101. Від цього шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду із цим позовом є те, що у них зовсім різні характери, погляди на життя та на сімейні стосунки. Дана несумісність з часом тільки посилюється. Дружина внаслідок певного захворювання має нестійку психіку, мінливий настрій, що негативно впливає на оточуючих, особливо на членів її сім`ї. На його прохання приймати ліки чи пройти знову повторне лікування відмовляється. З початку липня 2020 року вони остаточно припинили спільне проживання та подружні стосунки. Відповдачка примусово забрала старшого сина і пішла проживати до своєї матері. Менший син залишився проживати з ним і не бажає змінювати місце проживання Перешкод у побаченні її з сином [PERSON] він не чинить ніяких. У його побаченні і спілкуванні із старшим сином [PERSON] чинить певні перешкоди, з приводу чого він звертався до поліції, служби у справах дітей. Не заперечує, щоб старший син на період канікул, тимчасово, проживав із матір`ю, в будинку тещі. Проте, не хоче щоб він там залишався постійно, оскільки окремої кімнати чи спального місця він немає, умови проживання не є такими, до яких він звик, оскільки в будинку фактично проживає три сім`ї. При розмові з ним він пояснює, що насправді не бажає змінювати ні школу, ні житло, ні звичний спосіб свій життя, хоче надалі проживати із братом, як було раніше. У квартирі де вони всі проживали діти мають окрему кімнату, забезпечені усім необхідним. Квартира в якій вони постійно проживають, належить на праві приватної власності його мамі, а на його ім`я складений заповіт. Окрім того, він має право власності на частку у житловому будинку по [ADDRESS] . Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу на даний час є неможливим, оскільки всі спроби для примирення ним вичерпані задовго до подання позову. Реєстрація шлюбу існує лише юридично, а не фактично, що суперечить його інтересам. Примирення виключає. З моменту народження синів він сумлінно виконує свої батьківські обов`язки щодо них, вважає, що вони повинні бути залишені проживати з ним, як їх батьком. Відповідно до заяви про зменшення та уточнення позовних вимоги, просить розірвати шлюб та визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] , а сина [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] . Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 06.11.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали уточнені позовні вимоги, з підстав зазначених у позові. Представником відповідачки подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить розірвати шлюб між сторонами та визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] , а сина [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] . Відповідачка [PERSON] та її представник уточнені позовні вимоги визнали, не заперечують проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, а сина [PERSON] , [INFO] , з батьком. Представник третьої особи, згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи без участі органу опіки та піклування Дубенської міської ради. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши учасників судового процесу, покази свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, при цьому приймає до уваги такі обставини. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №101 (а.с. 15). Від цього шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у свідоцтвах про народження яких сторони зазначені батьками (а.с. 10, 11). Як свідчить акт №55 про проживання без реєстрації, виданий ТОВ «Житловик-Дубно», діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 31.07.2020, малолітній [PERSON] проживає в задовільних умовах, у нього є окрема кімната, облаштована усім необхідним для проживання, навчання та гармонійного розвитку (а.с. 13). Як свідчить довідка про доходи, [PERSON] працює у ТОВ «ВФБ ГРУП ЛІМІТЕД» завантажувачем-вивантажувачем кабельних матеріалів, його дохід складає за період січень-червень 2020 року - 14368, 13 грн. (а.с. 14). Відповідно до довідки про доходи, [PERSON] працює помічником вихователя у Дубенській спеціальній школі, її дохід за період з 01.08.2020 до 31.01.2021 складає 36116, 30 грн. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечує, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов в частині розірвання підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Враховуючи, що сторони дійшли згоди щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , з матір`ю та [PERSON] , [INFO] , з батьком, відповідно до ст. 160 СК України, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу так і визначити їх місце проживання, оскільки це відповідає інтересам дітей.

Outcome: approved