Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що [PERSON] звернулась в ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву №б/н від 25.02.2013 року, згідно якої отримала кредит в розмірі 8181,93 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав та станом на 26.12.2017р. має заборгованість - 15101,98 грн., яка складається з наступного: 3844,56 грн. - тіло кредиту; 2219,32 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 5382,30 грн. - нараховано пен та комісії. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що сторони не з'явились в судове засідання, будучи належним чином повідомленими, відповідач відзив до суду не подала, тому судом, з огляду на вимоги ч.2 ст.247 ЦПК України, проведено розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши наявні у справі докази, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши кожний доказ окремо та в цілому, з'ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог про стягнення заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов та правил надання банківських послуг б/н від від 25.02.2013 року, не встановлено. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 06.10.2004 року відповідач [PERSON] звернулась до позивача із заявою про надання строкового кредиту в сумі 2509,00 грн. строком на 24 місяці з відсотковою ставкою 2,75 % в місяць. Відповідно до генеральної угоди про реструктуризація заборгованості і приєднання до Умов та правилами надання послуг кредитних карт від 25.02.2013 року сторони заключили генеральну угоди по реструктуризації заборгованості по кредитному договору №LVH2R001170472 від 06/10/2004 року і приєднання до Умов та правилами надання послуг кредитних карт . Відповідно до п.2.1, вищевказаної угоди банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 8181,94 грн. на термін 36 місяців, з 25.02.2013р. по 29.02.2016 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 8181,94 грн. грн. в обмін на зобов'язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати відсотків у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказаній в заяві та Умовах та Правилах терміни. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом на заяві. Відповідно до п.2.5. Генеральної угоди позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди згідно з Генеральною угодою та Умовами та правилами. Відповідно до п.2.1.1.5.5 та п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а в разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. П.2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що заборгованість за кредитом починаючи з 32-го дня порушення вважається простроченою, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 3655,8 грн. Відповідач своїх зобов'язань за договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно з розрахунком заборгованості (а.с.8-9), станом на 26.12.2017р. становить - 15101,98 грн., яка складається з наступного: 3844,56 грн. - тіло кредиту; 2219,32 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 5382,30 грн. - нараховано пен та комісії. Згідно з п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Також, при вирішенні спірних правовідносин суд враховує вимоги ст.ст. 202, 509, 549, 550, 598, 599, 610, 615, 625, 627, 628, 634, 638, 1050 ЦК України. З огляду на те, що позичальник [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, що призвело до заборгованості перед кредитодавцем, тому позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права у належний спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог повністю і те, що зазначена заборгованість по даний час залишається непогашеною, тому суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір в розмірі 1762,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved