Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, Рогатинської районної державної адміністрації в Івано-Франківській області, про визнання права власності на земельну частку (пай), площею 1,30 гектарів, вартістю 28 847,36 грн., на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,86 гектарів, вартістю 28 106,67 грн. та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,13 гектарів, вартістю 740,69 грн., які розташовані на території Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] та [PERSON] набули право власності на середню земельну частку (пай) в спілці власників селянських господарств «Сарники», згідно сертифікатів серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON], внаслідок чого відкрилась спадщина на належну йому земельну частку (пай). Заповіту [PERSON] не складав . Дружина спадкодавця [PERSON] прийняла спадщину , однак свідоцтва про право на спадщину не оформила. В 2008 році [PERSON] на підставі свого земельного сертифікату виготовила два державні акти на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та серії [NUMBER]. [INFO] [PERSON] померла, згідно заповіту все своє майно заповіла йому. Зазначає, що він , як спадкоємець за заповітом спадщину прийняв, подавши до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, однак через втрату земельного сертифікату та державних актів на право власності на земельну ділянку не може оформити у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказані земельні ділянки та право на земельну частку (пай). Просив позов задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав із підстав наведених в позовній заяві . Представник Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області - сільський голова Туз І.Є. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, не заперечує проти позову. Представник Рогатинської районної державної адміністрації, головний спеціаліст юридичного сектору Челядин Т.Я. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти позову. Заслухавши пояснення позивача, письмові пояснення представників відповідачів та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] набули право власності на середню земельну частку (пай) в спілці власників селянських господарств «Сарники», згідно земельних сертифікатів серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.10,12). Встановлено, що в зв'язку зі смертю [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому середню земельну частку (пай) в спілці власників селянських господарств «Сарники». Заповіту [PERSON] не складав. (а.с.8-9). Згідно роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року , а тому до відносин спадкування суд застосовує норми ЦК УРСР 1963 року. Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що дружина спадкодавця [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті чоловіка [PERSON], тобто спадщину прийняла, однак свідоцтва про право на спадщину за законом не одержала (а.с.7,9 ). В березні 2008 року [PERSON] на підставі земельного сертифікату серії [NUMBER], виготовила державні акти серії [NUMBER] та серії [NUMBER] на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області ( а.с..13-14). У зв'язку зі смертю [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на належні їй земельні ділянки та право на земельну частку (пай). Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 10 травня 2012 року та зареєстрованого за № 28, [PERSON] все своє майно заповіла позивачу по справі [PERSON] Заповіт не змінений та не скасований. (а.с. 10-11). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ч.1 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно ( ч.1 ст.1297 ЦК України). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Рогатинської районної державної нотаріальної контори в Івано-Франківській області Андрейків Т.В. від 13 лютого 2016 року вбачається, що позивач по справі [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом на майно спадкодавця [PERSON], який подав заяву про прийняття спадщини. Однак вказаною постановою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області та на право на земельну частку (пай) в спілці власників селянських господарств «Сарники» Рогатинського району Івано-Франківської області, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на вказані земельні ділянки та право на земельну частку (пай) ( а.с.14). В газеті «Голос Опілля « від 31 жовтня 2015 року № 43 опубліковано оголошення про втрату сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Сарниківською сільською радою на ім`я [PERSON] та державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та серії [NUMBER], які видані на підставі розпорядження Рогатинської райдержадміністрації від 28 грудня 2005 року №234 на ім`я [PERSON]. Статтею 14 Конституції України гарантовано право власності на землю . Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту права власності, визначені статтею 16 ЦК України. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та підлягає до задоволення.

Outcome: approved