Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

В квітні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким визнати незаконним Наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт» від 29.08.2011 року за № 29/08 «Про звільнення від займаної посади головного бухгалтера - [PERSON]», зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт» поновити [PERSON] на займаній раніше посаді головного бухгалтера, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт» на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 58932,36 грн., стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., та допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення [PERSON] на раніше займаній посаді головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт». В обґрунтуванні своїх вимог позивачка вказала на те, що вона є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт». Учасниками товариства є: [PERSON] та [PERSON]. 26 березня 2010 року позивачкою та [PERSON] було затверджено протокол зборів № 1 учасників відповідача. 29 березня 2010 року відбулася державна реєстрація ТОВ «Сервісний центр «Смарт». Після цього, з 01 квітня 2010 року позивачка була прийнята на посаду головного бухгалтера ТОВ «Сервісний центр «Смарт», на підставі наказу. Позивачка працюючи у відповідача вела податковий та бухгалтерський облік, нараховувала заробітну плату, відпускні, виплачувала їх, а також оплачувала податки та інше. Позивачка виконувала всі обов'язки головного бухгалтера, працювала чесно та сумлінно, своєчасно і точно виконувала розпорядження директора, додержувалася трудової дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставилася до майна. У період з 29 серпня по 01 вересня 2011 року, по сімейним обставинам, вона знаходилась поза межами м. Дніпропетровська. Про свою відсутність вона по телефону попередила [PERSON], який є директором відповідача. Він не заперечував проти відсутності позивачки на роботі і вони домовилися, що свою роботу вона буде виконувати дистанційно. Після повернення на роботу, а саме 02 вересня 2011 року, позивачка не була допущена в приміщення офісу відповідача. Майже півтора року позивачка приходила на місце роботи та намагалась з'ясувати причини не допуску її до офісу, до виконання роботи, але жодних пояснень не отримала. Тільки в лютому 2013 року вона дізналася, що директором відповідача [PERSON] було видано наказ за № 29/08 від 29.08.2011 року про звільнення її від займаної посади, згідно якого з 29 серпня 2011 року позивачку звільнено від займаної посади головного бухгалтера ТОВ «Сервісний центр «Смарт». Копію зазначеного наказу вона змогла отримати лише в лютому 2013 року. Позивачка вважає такий наказ безпідставним, незаконним та необґрунтованим. Так, відповідач в своєму наказі не вказує причини звільнення від займаної посади, а також статтю Кодексу законів про працю України. Окрім того, відповідач не зазначає й про переведення на іншу посаду. Позивачка зверталася до відповідача з проханням пояснити причини звільнення від займаної посади, але її навіть не допускають до офісного приміщення та до свого робочого місця. У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Так, заробітна плата позивачки становила 4500 грн. 00 коп. за один місяць. Позивачка перебуває у вимушеному прогулі з вересня 2011 року, тому розмір заробітної плати, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу складає 58932,36 грн. Окрім вищенаведеного, позивачці внаслідок незаконного звільнення від зайнятої посади, заподіяно глибоких моральних страждань, яку вона оцінила у розмірі 10000,00 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі, при цьому посилалися на обставини викладені в позовній заяві. Також просили поновити позивачці строк звернення до суду з даними позовними вимогами, оскільки спірний наказ про звільнення позивачка отримала лише в лютому 2013 року. Представники відповідача Червяков О.Л. та Пугач А.В. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог позивачки та просили відмовити їй в задоволенні в повному обсязі. При цьому пояснили, що 08 серпня 2011 року позивачка не з'явилася за місцем своєї роботи та жодним можливим чином не повідомила директора відповідача чи працівників відповідача про свою відсутність та факту наявності поважності причини не виходу на роботу, тож директором відповідача було видано наказ від 08.08.2011 року за № 08/08-02, де останній ініціював проведення службового розслідування у відношенні позивачки та створив відповідну комісію, за фактом не виходу її на роботу, як те зафіксовано актом від 08.08.2011 року. Службовим розслідуванням, комісія зафіксувала відсутність позивачки на робочому місці за кожним фактом складанням окремого акта від: 08.08.2011 року, 09.08.2011 року, 10.08.2011 року, 11.08.2011 року, 12.08.2011 року, 15.08.2011 року, 16.08.2011 року, 17.08.2011 року, 18.08.2011 року, 19.08.2011 року, 22.08.2011 року, 23.08.2011 року, 25.08.2011 року та 29.08.2011 року, крім того, вказане також дублюється відсутністю відповідних записів у графіку обліку відпрацьованого часу працівниками підприємства. У зв'язку з прогулами без поважних причин, комісією рекомендовано на підставі ч. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю звільнити позивачку. У тексті позовної заяви вказано на те, що начеб то позивачка 29.08.2011 року повідомила по телефону директора відповідача про свою відсутність на роботі до 01.09.2011 року за сімейними обставинами, проте ця обставина не узгоджується із наявними фактами та доказами, а саме 29.08.2011 року позивачка не інформувала директора відповідача, що підтверджується роздруківкою маршрутизації телефонних дзвінків отриманої у оператора мобільного зв'язку, з якої видно, що протягом робочого дня позивачка з свого службового телефону [NUMBER], не телефонувала директору відповідача на номер службового телефону директора [NUMBER]. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт» від 01 квітня 2010 року за № 2 була прийнята на роботу на посаду головного бухгалтера (а.с.54). Крім того, згідно статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт» - [PERSON] є учасником вказаного товариства з статутним внеском в розмірі 50%. Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт» від 29 серпня 2011 року за № 29/08-01 [PERSON] була звільнена з посади головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт» на підставі ч. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України (а.с.57). Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Позивачка надала суду заяву, в якій просила поновити їй строк звернення до суду з даними позовними вимогами, оскільки її не допускали до офісу відповідача, а із спірним наказом вона ознайомилася лише в лютому 2013 року. Згідно ст. 234 Кодексу законів про працю України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідачкою не було надано суду належних, у встановленому законом порядку, доказів того, що нею пропущений строк для звернення до суду з даними позовними вимогами з поважних причин. Так, позивачка вказувала, що її не допускають в офіс відповідача, але згідно постанови ДІМ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області молодшого сержанта міліції Сухого В.В. про відмову в порушенні кримінальної справи від 19.10.2011 року, в ході перевірки було встановлено, що в серпні 2011 року між [PERSON] і [PERSON] виникла конфліктна ситуація, у зв'язку з розбіжностями у виконані покладених на [PERSON] робочих обов'язків. З того самого часу [PERSON] перестала виходити на своє робоче місце, з невідомих причин, що відображається в табелі обліку робочого часу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт». В вересні [PERSON] дійсно змінив замки вхідних дверей офісу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт», в цілях забезпечення безпеки офісу, у зв'язку з підозрою проникнення в офісне приміщення після робочого часу, невідомих осіб 21.09.2011 року. [PERSON] безперешкодно пройшла в офіс Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт», пробувши там невеликий проміжок часу, пішла з офісу. Після чого, більше не з'являлася в ньому, при цьому [PERSON] пояснив що ніколи не чинив спробам [PERSON] зайти в приміщення офісу. На підставі вищевказаного, Жовтневим РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області було постановлено відмовити в порушенні кримінальної справи, у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу злочину (а.с.47). Натомість актами відсутності працівника на робочому місці від 08.08.2011 року, 09.08.2011 року, 10.08.2011 року, 11.08.2011 року, 12.08.2011 року, 15.08.2011 року, 16.08.2011 року, 17.08.2011 року, 18.08.2011 року, 19.08.2011 року, 22.08.2011 року, 23.08.2011 року, 25.08.2011 року, 26.08.2011 року, 29.08.2011 року, 30.08.2011 року, 31.08.2011 року, 01.09.2011 року, та 02.09.2011 року, складеними членами комісії Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт», а саме директором [PERSON] (наказ № 1 від 29.03.2010 року (а.с.99), спеціалістом сервісного центру [PERSON] (наказ № 3-к від 09.08.2010 року (а.с.100), спеціалістом сервісного центру [PERSON] (наказ № 4-к від 11.10.2010 року (а.с.101), спеціалістом сервісного центру [PERSON] (наказ № 1-к від 17.01.2011 року (а.с.102), та спеціалістом офіс-адміністратором [PERSON] (наказ № 2-к від 21.07.2011 року (а.с.103), встановлено, що головний бухгалтер Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт» [PERSON] була відсутня у вказані дні на робочому місці з 09:00 годин до 18:00 годин, тобто повний робочий день (а.с.80-98). За вищевказаними актами відсутності головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт» [PERSON] на робочому місці у вказані дні, комісією Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт» в складі членів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], було проведено службове розслідування, яке оформлено актом від 29.08.2011 року, який затверджений директором товариства (а.с.109-112). Вищевказаним актом від 29.08.2011 року було вирішено звільнити головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт» [PERSON] від займаної посади за фактом прогулів на підставі ч. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України. На підставі вищевказаного акту від 29.08.2011 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт» й був виданий наказ від 29 серпня 2011 року за № 29/08-01 про звільнення [PERSON] з посади головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт» на підставі ч. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Позивачка вказувала, що вона була ознайомлена з вищевказаним наказом про її звільнення в лютому 2013 року, а відмітку про ознайомлення не поставила, оскільки директор відповідача не надав їй такої можливості. Проте, згідно актів Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт» від 05.09.2011 року, складених працівниками відповідача, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зафіксовано, що 05 вересня 2011 року [PERSON] прибула в приміщення офісу відповідача, де її було ознайомлено: з актами про відсутність працівника на робочому місці та матеріалами службового розслідування; з наказом від 29 серпня 2011 року за № 29/08-01 про звільнення [PERSON] з посади головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт», але вона відмовилася від підпису в наказі від 29 серпня 2011 року за № 29/08-01 про ознайомлення з цим наказом, відмовилася від надання пояснень щодо її відсутності на робочому місці 08.08.2011 року, 09.08.2011 року, 10.08.2011 року, 11.08.2011 року, 12.08.2011 року, 15.08.2011 року, 16.08.2011 року, 17.08.2011 року, 18.08.2011 року, 19.08.2011 року, 22.08.2011 року, 23.08.2011 року, 25.08.2011 року, 26.08.2011 року, 29.08.2011 року, 30.08.2011 року, 31.08.2011 року, 01.09.2011 року та 02.09.2011 року. Також зафіксовано її відмову від підпису в акті про проведення відносно неї службового розслідування (а.с.61,117,118). Вищевказані обставини підтвердили опитані в судовому засіданні свідки [PERSON], яка є спеціалістом офіс-адміністратором відповідача, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є спеціалістами сервісного центру відповідача, і які пояснили, що у зв'язку з відсутністю головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт» [PERSON] без поважної причини на робочому місті, відносно неї було проведено службове розслідування, яке оформлено відповідним актом, на підставі якого [PERSON] було звільнено з посади головного бухгалтера. 05 вересня 2011 року [PERSON] прибула в офіс Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт», де її було ознайомлено з актами відсутності її на робочому місці, з матеріалами службового розслідування та з наказом про звільнення, а вона ознайомившись з вищевказаними матеріалами і документами відмовилася від надання будь-яких пояснень та від підпису про ознайомлення з вищевказаними документами. Посилання позивачки про те, що вона дізналася про наказ про звільнення в міліції, де проводилася перевірка також підтверджує пропуск встановленого законодавством строку, тому що з дня винесення постанов про відмову в порушенні кримінальної справи минув майже рік. З огляду на все вищевказане, твердження позивачки щодо поважності пропуску нею строку звернення до суду з даними позовними вимогами не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити позивачці в задоволенні її заяви про поновлення строку звернення до суду та в частині позовних вимог про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі. Крім того, у відповідності до копій дублікату трудової книги [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.156-158), остання протягом 2012-2014 років була офіційно працевлаштована та працювала на посаді бухгалтера за сумісництвом в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АСТАРТА 2012», а в подальшому на посаді провідного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТАРТА 2012», з якої була звільнена з 06 березня 2014 року у зв'язку із закінченням строку трудового договору, що підтверджується відповідними наказами Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТАРТА 2012» від 11.10.2012 року за № 2-ок, від 01.04.2013 року за № 9-ок та від 06.03.2014 року за № 3-ок (а.с.153-155). Таким чином, позивачка працювала на підприємстві Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТАРТА 2012» та була офіційно працевлаштована. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Смарт» на її користь заробітної плату за час вимушеного прогулу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed