Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що [INFO] померла її рідна баба - [PERSON], про що в книзі реєстрації смерті 27 вересня 2013 року був зроблений відповідний актовий запис про смерть за №16, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 15 жовтня 2013 року. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її двоє дочок: [PERSON] та [PERSON]. [INFO] померла її мати [PERSON], відповідно до ст. 1266 ЦК України, вона [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 07.09.2009 року) є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом з правом представлення, так як являється дочкою [PERSON] До смерті та на момент самої смерті, [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS], разом з нею проживала до моменту смерті її мати [PERSON] У день смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входили майнові права та обов'язки на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла, шляхом володіння майном померлої, оскільки, постійно проживала у будинку до її смерті та до смерті її чоловіка, її діда [PERSON], який помер [INFO], здійснювала ремонт та підтримувала господарство належному їм будинку в [ADDRESS], оплачувала комунальні та інші послуги, займалась утриманням та постійною допомогою, матеріально забезпечувала, опікувалася померлою протягом життя, надавала іншу допомогу бабусі, яка через хворобу була у безпорадному стані. 12 березня 2014 року подала приватному нотаріусу Дубенського районного нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини, де стало відомо, про існування спадкової справи №4/2014 і те, що 28.01.2014 року до цієї нотаріальної контори приходили інші люди, а саме [PERSON] та подала заяву про прийняття спадщини, надавши нотаріусу заповіт від 13 серпня 2013 року, складений [PERSON] за час життя, яким вона розпорядилася своїм майном і всім що буде належати їй на час смерті, заповівши [PERSON], що є підставою для усунення спадкоємців за законом, а натомість [PERSON] здійснює свої права на спадкування за заповітом. Копію вказаного заповіту було отримано 13.03.2014 року разом з копією апеляційної скарги [PERSON] на ухвалу Дубенського міськрайонного суду від 02 жовтня 2013 року у справі 559/2667/13-ц. На скільки відомо позивачці, [PERSON] за час життя не складала заповіту на випадок своєї смерті, тим більше на корись [PERSON], оскільки вказана особа не надавала їй допомоги, тим більше не утримувала її матеріально, а також [PERSON] було добре відомо про те, що єдиним місцем її проживання, та реєстрації є житловий будинок в [ADDRESS]. У [PERSON] не було жодних підстав, причин, мотивів чи внутрішніх переконань складати заповіт на користь [PERSON], а тому даний заповіт, якщо і був складений, то під впливом обману, помилки або ж в момент його вчинення [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Крім вказаних вище обставин, починаючи з 2008 року та до самої смерті [PERSON] тяжко та невиліковно хворіла за діагнозом рак лівої молочної залози, перебувала на «Д» обліку в онкокабінеті Дубенського ЦПМСД з 2008 року, знаходилась на стаціонарному лікуванні в Дубенському міжрайонному онкодиспансері з 01.07.08 року по 07.08.08, та 03.07.08 року була здійснена операція (радикальна мастектопія), приймала знеболюючі, а саме 26.09.2013 року було призначено знеболюючий засіб (трамадол), в зв'язку з чим, до кінця її життя в неї спостерігалося порушення сприйняття, мислення, емоцій, інтелекту та пам'яті, постійно змінювалося відношення до життя, суспільства та самої себе. Вказані обставини в сукупності могли вплинути значною мірою на те, що [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій або ж керування ними. Оскаржуваний заповіт від 13 серпня 2013 року був посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Дубенського району Рівненської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі №66. Рішенням відповідного органу місцевого самоврядування має бути покладено на посадову особу обов'язок щодо вчинення нотаріальних дій, а тому, у разі посвідчення угоди, якою є заповіт, не тим органом або не тією службовою особою, на яких покладено обов'язок здійснення нотаріальних дій, угода не може вважатися укладеною з додержанням встановленої нотаріальної форми. [PERSON] в момент нібито посвідчення заповіту перебувала в такому стані, що не могла прочитати його особисто, а тому посвідчення заповіту мало відбуватись при свідках, що зроблено не було в порушення ст.1248 ЦК України. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру №36452036 від 28.01.2014 заповіт [PERSON], посвідчений 13.08.2013, номер в реєстрі 66, був зареєстрований у спадковому реєстрі 12.12.2013, через два місяці після смерті спадкодавця та після відкриття спадщини, чим порушено п.10 Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у спадковому реєстрі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011 року №491. У даному заповіті відсутні достовірні дані про час та місце його складання, так як загальновідомим є факт, що Іванівська сільська рада Дубенського району Рівненської області знаходиться за адресою: с.Іваннє, вул. Центральна, 20, Дубенського району, Рівненської області, та аж ніяк не в с.Зелене, чим порушено ст.1247 ЦК України. В оскаржуваному заповіті запис про те, що «зміст заповіту прочитаний вголос та підписаний заповідачем власноручно», міститься уже після підпису заповідача [PERSON], що викликає сумніви в наявності такого запису на момент підписання такого заповіту. З підстав наведених вище, вважає, що [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в момент складання заповіту на випадок своєї смерті, а також заповіт посвідчений особою, яка не мала на це права, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та дали аналогічні пояснення. Відповідачка [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнали та пояснили, що позовні вимоги є необґрунтованими, підстави зазначені у позовній заяві є надуманими та ґрунтуються лише на припущеннях. Представник Іваннівської сільської ради Дубенського району Рівненської області позовні вимоги не визнала та пояснила, що секретарем Іваннівської сільської ради оскаржуваний заповіт посвідчено з дотримання чинного законодавства, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення та є безпідставними. Свідок [PERSON] в залі судового засідання показала, що працює на посаді секретаря Іванівської сільської ради Дубенського району Рівненської області. В серпні 2013 року посвідчувала оскаржуваний заповіт. Даний заповіт нею посвідчувався в автомобілі біля приміщення Іваннівської сільської ради, оскільки [PERSON] за станом здоров'я не могла піднятись в приміщення кабінету сільської ради. Заповіт нею оголошувався [PERSON], на її прохання, у неї не було ніяких фізичних вад, що б перешкоджали прочитати текст заповіту самостійно. Вказаний заповіт дійсно був зареєстрований у спадковому реєстрі лише 12.12.2013. Обставини зазначені у позовній заяві не відповідають дійсності, оскільки померла [PERSON] повністю розуміла значення своїх дій. Не відповідає дійсності й те, що вона не мала повноважень на здійснення нотаріальних дій, оскільки такі повноваження на неї покладено відповідним розпорядженням. Місцем посвідчення заповіту зазначила с.Зелене, Дубенського району, Рівненської області, оскільки це є фактичне місце розташування Іваннівської сільської ради, а юридичне адреса Іваннівської сільської ради є с.Іваннє, Дубенського району, Рівненської області. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла - [PERSON], про що в книзі реєстрації смерті 27 вересня 2013 року був зроблений відповідний актовий запис про смерть за №16, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 15 жовтня 2013 року (а.с.10). 13 серпня 2013 року [PERSON] склала заповіт, яким вона розпорядилася своїм майном і всім, що буде належати їй на час смерті на користь [PERSON] (а.с.118). У відповідності до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, право на заповіт здійснюється особисто, вчинення заповіту через представника не допускається (ст.1234 ЦК України). У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Загальні вимоги до форми заповіту визначені ст. 1247 ЦК України, згідно якої заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України, заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку затвердженому Кабінетом Міністрів України, тобто заповіт може бути посвідчений посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, що також відображено у ст.37 Закону України «Про нотаріат». Повноваження для вчинення нотаріальних дій підтверджуються рішенням про покладення обов'язків із вчинення нотаріальних дій на території сільської ради на [PERSON] від 21 грудня 2012 року за №58 (а.с.113). Факт відсутності на території Іваннівської сільської ради Дубенського району нотаріуса є загальновідомим фактом і сторонами не оскаржується. Із тексту заповіту вбачається, що заповіт записаний секретарем Іваннівської сільської ради зі слів [PERSON], до підписання прочитано уголос заповідачу і власноручно підписано заповідачем у присутності секретаря сільської ради. Ця вказівка в заповіті зазначена після підпису заповідача. За змістом ст.ст. 1248, 1253 ЦК України, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися у присутності не менше як двох свідків. Проте, на пітвердження обставин, які вказували, що у [PERSON] були фізичні вади, які перешкоджали їй самостійно прочитати оскаржуваний заповіт стороною позивача доказів не надано. Із показів свідка [PERSON] встановлено, що оскаржуваний заповіт нею прочитано [PERSON] на її прохання, будь-яких перешкод прочитати заповіт самостійно не було. Не заслуговують на увагу і посилання позивачки на те, що в заповіті відсутні достовірні дані про місце його складання, так як факт, що Іваннівська сільська рада Дубенського району Рівненської області знаходиться за адресою: село Зелене, вулиця Центральна, 20, Дубенського району, Рівненської області, підтверджується відповіддю наданою Дубенською районною державною адміністрацією Рівненської області від 07.11.2014 №2827/02-22/14 (а.с.88). Суд вважає помилковим твердження позивача, що несвоєчасне внесення відомостей про заповіт до Спадкового реєстру тягне за собою нікчемність цього заповіту, оскільки ч. 1 ст. 1257 ЦК України визначені підстави нікчемності заповіту, до переліку яких не входить зазначена обставина. Крім того, позивачем не обгрунтовано, яким чином несвоєчасна реєстрація заповіту вплинула на волевиявлення заповідача. Не знайшли свого підтвердження і посилання позивача, що оскаржуваний заповіт є недійсним, оскільки був складений під впливом обману, помилки або ж в момент його вчинення [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Дані посилання нічим не підтвердженні та ґрунтуються лише на припущеннях позивачки. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 2 статті 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено позовні вимоги, не надано переконливих доказів на підтвердження тих обставин, на які вона покладається як на підставу задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed