Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] в особі представника - адвоката [PERSON], звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В подальшому 19 квітня 2018 року від позивача надійшла оновлена (уточнена) позовна заява про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 16 серпня 2016 року прийняте рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно з 01.08.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду на даний час не скасоване, розмір призначених платежів рішенням суду не зменшено. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», згідно якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 01 лютого 2018 року заборгованість відповідача по аліментах за період з серпня по січень 2018 року складає 18526,10 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам, виданим державним виконавцем Василівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькійобласті. в уточнених позовних вимогах позивач просить змінити рішення Василівського районного суду Запорізької області від 16 серпня 2016 року, стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 08.07.2016 року до настання повноліття; на підставі ст.196 СК України стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення у розмірі 5633,58 грн. за період з 01 серпня 2016 року по 31 січня 2018 року; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 3150 грн. 02 квітня 2018 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, а 27 квітня 2018 року відзив на оновлену (уточнену) позовну заяву, у яких відповідач позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів визнав частково на суму 2742,73 грн., не заперечує проти стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 500 грн., щодо решти позовних вимог просить відмовити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримана в повному обсязі з викладених у позові підстав. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги визнали частково з підстав, викладених у письмових відзивах на позов (уточнений позов). Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі з вирішенням справи на розсуд суду. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 03 березня 2018 року відкрито провадження у цивільній справи, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалами Василівського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2018 року задоволені клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів, а саме: у Василівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькійобласті завіреної копії виконавчого провадження №52092365 з розрахунком заборгованості по аліментам; у Василівського відділення Токмацької ОДПІ Головного управління ДФС у Запорізькій області довідки про розмір доходів (та утриманих податків та пенсійних внесків) [PERSON] Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, оголосивши та дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 16 серпня 2016 року прийняте рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно з 01.08.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Зазначене рішення суду набрало законної сили і перебуває на виконанні у Василівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області(виконавче провадження №52092365) на даний час не скасоване, розмір призначених платежів рішенням суду не зменшено. Враховуючи зміст ст. ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Попри таку різноманітність факторів, що впливають на визначення розміру аліментів, мінімальний розмір визначається законом, і сплачується на дитину незалежно від доходів та інших обставин. Таким чином, суд приходить до висновку, щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про зміну рішення суду та стягнення з відповідача збільшеного розміру аліментів на утримання дитини у зв'язку зі зміною законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів, оскільки збільшення мінімального розміну аліментів не є підставою для нового рішення про збільшення розміру аліментів, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судом. В даному випадку питання визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватися з відповідача, віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів. Згідно із розрахунком заборгованості боржника по аліментам за виконавчим провадженням №52092365, який складено старшим державним виконавцем Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Микитюк Т.І. від 28 березня 2018 року, заборгованість [PERSON] по аліментам за період з 01 серпня 2016 року по 28 лютого 2018 року становить 8772,51 грн. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України (в редакції, яка діяла до 08.07.2017 року), при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Саме така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року № 6-94цс15, від 25 листопада 2015 року № 6-2022цс15, від 16 березня 2016 року № 6-2589цс15, від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16. 08.07.2017 року набрали чинності зміни, внесені до ст.196 СК України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VIII від 17.05.2017 року. Відповідно до нової редакції вказаної статті, у разі виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином розмір неустойки судом визначається наступним чином: - 459,30 грн. (сума заборгованості за серпень 2016 року) х 1% х 31 день = 142,38 грн.; - 1590,06 грн. (сума заборгованості за жовтень 2016 року) х 1% х 31 днів = 492,92 грн.; - 459,30 грн. (сума заборгованості за листопад 2016 року) х 1% х 30 днів = 137,79 грн. - 6,70 грн. (сума заборгованості за грудень 2016 року) х 1% х 31 днів = 2,08 грн.; - 6,70 грн. (сума заборгованості за січень 2017 року) х 1% х 31 днів = 2,08 грн.; - 506,70 грн. (сума заборгованості за лютий 2017 року) х 1% х 28 днів = 141,88 грн.; - 506,70 грн. (сума заборгованості за березень 2017 року) х 1% х 31 день = 157,08 грн.; - 560 грн. (сума заборгованості за квітень 2017 року) х 1% х 30 днів = 168,00 грн.; - 560 грн. (сума заборгованості за травень 2017 року) х 1% х 31 днів = 173,60 грн.; - 808,25 грн. (сума заборгованості за червень 2017 року) х 1% х 30 днів = 242,48 грн.; - 888,50 грн. (сума заборгованості за липень 2017 року) х 1% х 31 днів = 275,44 грн.; - 888,50 грн. (сума заборгованості за серпень 2017 року) х 1% х 31 днів = 275,44 грн.; - 888,50 грн. (сума заборгованості за вересень 2017 року) х 1% х 30 день = 266,55 грн. - 888,50 грн. (сума заборгованості за жовтень 2017 року) х 1% х 31 днів = 275,44 грн.; - 888,50 грн. (сума заборгованості за листопад 2017 року) х 1% х 30 день = 266,55 грн.; - 430 грн. (сума заборгованості за грудень 2017 року) х 1% х 31 днів = 133,30 грн.; - 139 грн. (сума заборгованості за січень 2018 року) х 1% х 31 день = 43,09 грн. Таким чином, пеня за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2017 року по 31 січня 2017 включно становить 3196,07 грн. Відповідачем [PERSON] не надано належних доказів поважності причин не сплати аліментів в період з серпня 2016 року по січень 2018 року. З огляду на вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь позивача [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 3196,07 грн. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 15 грудня 2017 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON] укладений договір про надання правової допомоги №22 (а.с.12). Актом прийняття-передачі наданої правничої допомоги (правових послуг) від 17 квітня 2018 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON] (а.с.64) визначено вартість послуг адвоката в розмірі 3150 грн., квитанцією №006050 від 17 квітня 2018 року узгоджена сума 3150 грн. сплачена [PERSON] на користь адвоката [PERSON] Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, відповідачем та представником відповідача неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката не доведена. У зв'язку з частковим задоволенням позову витрати на правову допомогу сплачені позивачем [PERSON] в сумі 3150 грн. повинні бути покладені на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: на позивача пропорційно розміру позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено (3150*53%/100) в сумі 1354,50 гривень), на відповідача [PERSON] пропорційно розміру задоволених позовних вимог (3150*57%/100) в сумі 1795,50 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позовних вимог, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial