Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

В поданій до суду заяві [PERSON] вказує на те, що з 01 листопада 1988 року по 04 січня 1995 року працювала в Здолбунівському хлібозаводі. 08 липня 1989 року отримала травну перебуваючи на робочому місці. Про нещасний випадок на виробництві було складено акт №1 форми Н-1 , з відміткою про те, що нещасний випадок стався на виробництві. Заявниці була встановлена третя група інвалідності. Даний факт стверджується випискою акта огляду медико соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрат професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги. На даний час позивачка отримує страхові виплати в зв»язку із втратою працездатності. В грудні 2016 року їй стало відомо , що при нарахуванні розміру щомісячної страхової виплати по втраті працездатності відповідачем не враховується заробітна плата отримана мною в Здолбунівському хлібозаводі за березь червень 1989 року , оскільки в акті про нещасний випадок на виробництві помилково зазначена її професія « робоча», замість правильно ( так як в трудовій книжці) машиніст тістоформовочної машини. Оскільки Здолбунівський хлібзавод вже досить давно припинив своє існування , вона звернулася в архівний відділ. 16 грудня 2016 року та отримала із Архівного відділу Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області архівна довідка № 983, яка підтверджує отримання нею заробітної плати в Здолбунівському хлібозаводі за вказані вище місяці 1989 року , однак посада на якій вона працювала та її професія в наявних архівних документах не зазначені. Вищевказана довідка не дає їй права отримати страхове відшкодування в повному обсязі. Підтвердити даний факт в інший спосіб як у судовому випадку неможливо , тому просить суд винести рішення яким встановити , що з 01 березня 1989 року по 04 січня 1995 року і на момент отримання трудового каліцтва 08 липня 1989 року [PERSON] працювала у Здолбунівському хлібозаводі машиністом тістоформовочної машини. Заявник в судовому засіданні вимоги викладенні в позовній заяві підтримала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи заявленні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні підтвердила факт того , що заявниця працювала на Здолбунівському хлібозаводі машиністом тістоформовочної машини. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідка суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення по слідуючих підставах. Судом встановлено, що [PERSON] з 01 листопада 1988 року по 04 січня 1995 року працювала в Здолбунівському хлібозаводі. 08 липня 1989 року отримала травну перебуваючи на робочому місці. Про нещасний випадок на виробництві було складено акт №1 форми Н-1 , з відміткою про те, що нещасний випадок стався на виробництві. Позивачці була встановлена третя група інвалідності. Даний факт стверджується випискою акта огляду медико соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрат професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги. На даний час позивачка отримує страхові виплати в зв»язку із втратою працездатності. В грудні 2016 року їй стало відомо , що при нарахуванні розміру щомісячної страхової виплати по втраті працездатності відповідачем не враховується заробітна плата отримана мною в Здолбунівському хлібозаводі за березень червень 1989 року , оскільки в акті про нещасний випадок на виробництві помилково зазначена її професія « робоча», замість правильно ( так як в трудовій книжці) машиніст тістоформовочної машини. Відповідно до довідки № 983 від 16.12.2016 року виданої Архівним відділом Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області [PERSON] у 1989 році отримувала заробітну плату у Здолбунівському хлібозаводі за березень червень 1989 року. Відповідно до ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України позивачка має право звернутися до суду з позовом про встановлення факту що має юридичне значення , зокрема того, що вона працювала у Здолбунівському хлібозаводі машиніст тістоформовочної машини. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки судом встановлено, що вимоги заявниці не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення не суперечить вимогам чинного законодавства, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved