Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить визнати незаконними дії відповідача щодо безпідставного звільнення його за п.2 ст.36 КЗпП України, поновити його на роботі у Вишеньківській сільській раді на посаді землевпорядника з 10 червня 2015 року, стягнути з Вишеньківської сільської ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме з 10 червня 2015 року по день поновлення на роботі, а також стягнути з Вишеньківської сільської ради на його моральну шкоду у розмірі 1 гривні. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказав на те, що 04 лютого 2015 року між ним та Вишеньківською сільською радою, в особі сільського голови [PERSON], був укладений строковий трудовий договір (контракт). Згідно чинного законодавства договір був оформлений розпорядженням сільського голови №02-к від 04 лютого 2015 року Після 04 травня 2015 року за згодою т.в.о. сільського голови [PERSON] продовжував виконувати свої посадові обовязки, а бухгалтерія продовжувала нараховувати і сплачувати йому заробітну плату. З 08 червня 2015 року по 11 червня 2015 року позивач перебував на лікарняному. 10 червня 2015 року т.в.о. сільського голови [PERSON] розірвала трудовий договір та видала розпорядження «Про звільнення [PERSON] з роботи». Підставою звільнення зазначено прийняття працівника по конкурсу, який рекомендований на роботу конкурсною комісією. [PERSON] вважає своє звільнення незаконним, вчиненим з порушенням норм КЗпП України. У судовому засіданні [PERSON] та його представник позов підтримали в повному обсязі і просили задовольнити його. Представник позивача додатково повідомив, що при звільненні [PERSON] не були виплачені всі, належні до виплати кошти. В 2015 році позивач не приймав присягу, проте, він раніше працював в Вишеньківській сільській раді і приймав присягу державного службовця в 1991 році. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити в його задоволенні. В судовому засіданні вказав на те, що, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що після звільнення з роботи спеціаліста землевпорядника 20 березня 2015 року розпорядженням Вишеньківського сільського голови [PERSON] був оголошений конкурс на заміщення вакантної посади спеціаліста землевпорядника сільської ради. 04 лютого 2015 року між Вишеньківською сільською радою, в особі сільського голови [PERSON] та [PERSON] був укладений строковий трудовий договір (контракт). У відповідності до п.1.6. контракту працівник приймається на посаду землевпорядника сільської ради без надання статусу державного службовця. У відповідності до п.1.7. контракту договір набуває чинності з 04 лютого 2015 року на підставі розпорядження сільського голови терміном на три місяці та діє до прийняття на посаду спеціаліст-землевпорядник особи, що буде обрана на підставі конкурсу згідно чинного законодавства. Розпорядженням від 04 лютого 2015 року №02-к «Про прийняття на роботу [PERSON]В.» [PERSON] був прийнятий на посаду землевпорядника за строковим трудовим договором з 04 лютого по 04 травня 2015 року Конкурс на заміщення вакантної посади спеціаліста землевпорядника був проведений 05 червня 2015 року. За результатами конкурсу рекомендували призначити на посаду спеціаліста землевпорядника сільської ради [PERSON] В звязку з вказаним трудовий договір з [PERSON] був припинений, [PERSON] був звільнений з посади землевпорядника. Крім цього, зазначив, що листок непрацездатності, згідно якого [PERSON] перебував на лікарняному з 08 червня 2015 року по 12 червня 2015 року, не може бути підставою для його поновлення на роботі оскільки, заборона щодо звільнення в період непрацездатності, встановлена частиною третьою ст.40 КЗпП, стосується лише звільнення працівників з ініціативи роботодавця за підстав, передбачених у ст. 40, 41 КЗпП. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 лютого 2015 року між Вишеньківською сільською радою, в особі сільського голови [PERSON], та [PERSON] був укладений строковий трудовий договір (контракт). У відповідності до п.1.6. контракту працівник приймається на посаду землевпорядника сільської ради без надання статусу державного службовця. У відповідності до п.1.7. договір набуває чинності з 04 лютого 2015 року на підставі розпорядження сільського голови терміном на три місяці та діє до прийняття на посаду спеціаліст-землевпорядник особи, що буде обрана на підставі конкурсу згідно чинного законодавства (а.с.7-9). Розпорядженням від 04 лютого 2015 року №02-к «Про прийняття на роботу [PERSON]В.» [PERSON] був прийнятий на посаду землевпорядника за строковим трудовим договором з 04 лютого по 04 травня 2015 року (а.с.11). Конкурс на заміщення вакантної посади спеціаліста землевпорядника був проведений 05 червня 2015 року, що підтверджується протоколом засідання конкурсної комісії. За результатами конкурсу рекомендували призначити на посаду спеціаліста землевпорядника сільської ради [PERSON] (а.с.28-29). Розпорядженням від 10 червня 2015 року [PERSON] був звільнений з посади землевпорядника сільської ради у звязку з закінченням строку трудового договору за п.2 ст. 36 КЗпП України (а.с.12). Згідно ст.1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом. Згідно ст.3 вказаного Закону посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України. Згідно ч.1 ст. 10 цього Закону прийняття на службу в органи місцевого самоврядування на посади керівника секретаріату (керуючого справами) районної, обласної ради, керуючого справами виконавчого апарату обласних і районних рад, керівників відділів, управлінь та інших працівників органів місцевого самоврядування здійснюється шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України. Вказані норми Закону вказують на обовязковість прийняття на службу в органи місцевого самоврядування на конкурсній основі. Згідно ст.11 Закону громадяни України, які вперше приймаються на службу в органи місцевого самоврядування (за винятком посад, зазначених в абзаці другому частини першої статті 10 цього Закону), у день прийняття відповідного рішення складають Присягу. Посадова особа місцевого самоврядування, яка вперше приймається на службу в органи місцевого самоврядування, вважається такою, що вступила на посаду, з моменту складення Присяги. Присяга вважається складеною, якщо після її зачитування громадянин України скріплює її своїм підписом. Про складення Присяги робиться запис у трудовій книжці із зазначенням дати складення Присяги. Підписаний текст Присяги зберігається за місцем служби. Встановлено [PERSON] не складав Присяги. Посилання позивача на факт складання ним Присяги під час минулого прийому на роботу не підтверджується обставинами справи та нормами закону, тому суд ставиться до них критично. Відомості при складання присяги в трудовій книжці [PERSON] відсутні (а.с.14-15). Крім цього, складання присяги передбачено Законом України від 07 червня 2001 року «Про службу в органах місцевого самоврядування», який набрав чинності з 04 липня 2001 року, Закон України «Про державну службу», який набрав чинності з 28 грудня 1993 року. Таким чином, при попередньому прийнятті на роботу в Вишеньківську сільську раду [PERSON] не міг складати присягу. Дана обставина вказує на те, що даний спір не є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку цивільного процесуального законодавства. Згідно ч.3 ст.7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. Такими обставинами є: обовязковість прийняття на роботу на конкурсній основі та складання присяги. Згідно ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. У відповідності до ст.23 КЗпП трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Умовами строкового трудового договору, укладеного між [PERSON] та Вишеньківською сільською радою передбачено, що [PERSON] приймався на роботу без надання статусу державного службовця (п. 1.6.). Суд приходить до висновку, що між позивачем та Вишеньківською сільською радою був укладений строковий трудовий договір термін дії, якого обмежувався моментом прийняття на посаду спеціаліста землевпорядника, що буде обраний на підставі конкурсу. До посилань позивача на той факт, що у відповідності до вимог ст.391 КЗпП України дія строкового трудового договору вважається продовженою на невизначений термін відноситься критично. Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлені особливості прийняття на роботу, які, перш за все полягають в проведенні конкурсного відбору і складання присяги. Будь-які дії, які будуть спрямовані на прийняття рішень поза визначених законом норм, по своїй суті будуть незаконними. Відсутність в розпорядженні сільського голови [PERSON] від 04 лютого 2015 року №02-К посилання на прийняття [PERSON] до моменту прийняття на посаду спеціаліста землевпорядника, що буде обраний на підставі конкурсу не є визначальною. Розпорядження, в даному випадку, покликано лише зафіксувати умови строкового трудового договору (контракту) укладеного сторонами окремим документом. Згідно ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. За вказаних обставин Розпорядження т.в.о. сільського голови [PERSON] від 10 червня 2015р. №07-К «Про звільнення з роботи [PERSON]В.» на підставі прийняття працівника по конкурсу, який рекомендований на роботу конкурсною комісією відповідає Закону. У звязку з вказаним підстави для поновлення [PERSON] на посаді землевпорядника, відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Встановлено, що позивач та його представник не надали суду жодного доказу на підтвердження того, що позивач зазнав душевні переживання. Крім того, під час судового розгляду не встановлено підстав для визнання незаконним звільнення позивача. Зважаючи на це, суд вважає, що підстави для відшкодування карміну Г.В. моральної шкоди відсутні. За правилами ч.2 ст.235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Зважаючи на те, що [PERSON] відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо поновлення на роботі у Вишеньківській сільській раді на посаді землевпорядника, тому підстави для стягнення з Вишеньківської сільської ради середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь [PERSON], відсутні. Тому у задоволенні цієї вимоги також належить відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed