Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Міський Комерційний Банк», відділення №58 ПАТ «Міський Комерційний Банк» про повернення депозитного внеску та стягнення відсотків. Свої вимоги мотивує тим, що 22.04.2014 року між нею та ПАТ «Міський Комерційний Банк» було укладено договір №2620/58/174782 банківського вкладу на вимогу про банківський вклад (депозит) в національній валюті на суму 27 400 грн. зі сплатою 15,5 % річних на умовах повернення грошів за вимогою вкладника. Кошти в сумі 24 700 грн. позивачем були внесені на депозитний рахунок [NUMBER]. [PERSON] звернулася до банку з заявою 24.06.2014 року про отримання внеску в сумі 26 9000 грн. та отримання процентів за користування коштами, проте 01.07.2014 року їй було надано лист з відмовою. За заявою [PERSON] отримала частину внеску в розмірі 500 грн. та відсотки в сумі 203 грн. за період з 23.04.2014 року по 19.06.2014 року. Позивач вказує, що на день звернення до суду банк повинен сплатити відсотки в розмірі 15,5 % річних за наступні дні: з 23.04.2014 року по 04.05.2014 року - в сумі 139,56 грн. (27 400 грн. * 15,5% * 12 днів); станом на 05.05.2014 року сума внеску складає 26 900 грн., отже за період з 05.05.2014 року по 22.05.2014 року - в сумі 205,56 грн. (26 900 грн. * 15,5 % :365 днів * 18 днів); з 23.05.2014 року по 22.06.2014 року - в сумі 354,02 грн. (26 900 грн. * 15,5 % : 365 днів * 31 день); з 23.06.2014 року по 10.07.2014 року - в сумі 205,56 грн. (26 900 грн. * 15,5 % : 365 днів * 18 днів). Таким чином, сума відсотків за користування коштами складає 904,70 грн. Суму в розмірі 203,82 грн. було сплачено позивачу за заявою від 19.06.2014 року, отже заборгованість за період з 23.04.2014 року по 10.07.2014 року складає 700,88 грн. ( 904,70-203,82). У зв'язку з тим, що на даний час позивачеві не була повернута сума внеску разом з сумою нарахованих за користування коштами процентів, позивач просить повернути йому депозитний внесок та відсотки за користування. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Стаття 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Договір банківського вкладу, як зазначено у ст. 1060 ЦК України, укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. В судовому засіданні встановлено, що 22.04.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Міський Комерційний Банк» було укладено договір банківського вкладу на вимогу №2620/58/174782, відповідно до умов якого банк приймає від вкладника грошові кошти на депозитний рахунок у суму 27 400 грн. зі сплатою 15,5 % річних на умовах повернення грошів за вимогою вкладника (а.с.14-15). Факт внесення позивачем на розрахунковий рахунок відповідача внесків на загальну суму 27 400 грн. підтверджується квитанцією (а. с. 16). Згідно ст. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Пунктом 2.2. договору передбачено, що вклад у будь-який момент може бути витребуваний повністю або частково на умовах та в порядку, встановлених договором. 22.05.2014 року позивач отримала в рахунок внеску суму у розмірі 500 грн. та суму відсотків у розмірі 203,82 грн. за період з 23.04.2014 року по 19.06.2014 року (а.с. 6). Відповідно до п. 5.1.3 договору вкладник повинен письмово повідомити банк про свій намір отримати вклад або частину вкладу за першою вимогою, за три банківські дні до пропонованої дати отримання вкладу або частини вкладу. 24.06.2014 року [PERSON] звернулася до банку з заявою про повернення депозитного внеску в сумі 26 9000 грн. та отримання процентів за користування коштами (а.с. 7). Листом від 01.07.2014 року позивачу було відмовлено (а.с. 13). Згідно ст. 1070 ЦК України, за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Пунктом 3.3. договору передбачено нарахування відсотків на вклад банком починаючи з дня, наступного за днем надходження вкладу у банк та закінчується в день, який передує його поверненню вкладникові. Суд погоджується з розрахунком заборгованості процентів, наданим позивачем, відповідно до якого, виходячи з розрахунку відсотків у розмірі 15,5% річних, сума процентів складає 904,70 грн. Отже, сума заборгованості по процентах складає 700,88 грн. (904,70 - 203, 82), яка склалася за період з 23.04.2014 року по 10.07.2014 року. За змістом ст. ст. 1074, 1075 ЦК України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з ПАТ «Міський Комерційний Банк» на користь [PERSON] депозитного внеску у розмірі 26 900 грн. (27 400 грн. - 500 грн.) та відсотків у розмірі 700,88 грн. (904,70 грн. - 203,82 грн.) підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved