Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Вільна профспілка медичних працівників України звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до відповідача, вказавши, що він працює дільничним лікарем-терапевтом Державного закладу «Відділкова лікарня ст. Херсон Державного підприємства «Одеська залізниця» м. Таврійськ Херсонської області. Умови його праці передбачають роботу на ставку заробітної плати з доплатами відповідно до законодавства. За період квітня-липня 2015 року за розрахунковими листами ця сума заробітної плати становить 16 398,34 грн. разом з індексацією, що відповідає вимогам ст. 33 Закону України «Про оплату праці». На сьогоднішній день уповноважений Державного закладу «Одеська залізниця» роботодавець державний заклад «Відділкова лікарня ст. Херсон» не виплачує йому заробітну плату , чим порушує ст. 21,115 КзпП України. Заробітна плата є єдиними джерелом існування його родини. Через її невиплату він зазнав моральних страждань : безсоння, знервованість, втратив нормальні життєві звязки через що витрачав додаткові зусилля для організації свого життя : брав гроші в борг для купівлі їжі, оплати комунальних послуг. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 16 398, 34 грн. та моральну шкоду в сумі 3 000 грн. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, просили справу розглядати в їх відсутність, підтримали заявлені вимоги. Представник відповідача в судове засідання не зявився, просив справу розглядати в його відсутність, надав заперечення, з яких слідує, що поліклінічне відділення Державного закладу «Відділкова лікарня станції Херсон ДП «Одеська залізниця» є складовою частиною державного закладу «Відділкова лікарня станції Херсон державного підприємства «Одеська залізниця». На даний час балансоутримувачем закладу є Міністерство інфраструктури України. Фінансування закладу до 28 грудня 2014 року здійснювалося з державного бюджету України Міністерством інфраструктури України. Ст. 25 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» визначений порядок розрахунку по кожному медичному закладу, розміру субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на фінансування. Головним розпорядником бюджетних коштів по Державному закладу «Відділкова лікарня станції Херсон державного підприємства «Одеська залізниця» визначено Міністерство здоровя України. Додатком 10 до Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» визначений перелік закладів, установ, організацій та закладів освіти, культури, охорони здоровя, фізичної культури і спорту, які передаються на фінансування з місцевих бюджетів. Серед зазначених заходів передбачені і цільові видатки на утримання державного закладу «Відділкова лікарня станції Херсон державного підприємства «Одеська залізниця». Таким чином, відповідач повністю фінансується з бюджету. Сума заборгованості по заробітній платі позивача складає 11 810,56 грн. На сьогоднішній день відсутнє бюджетне фінансування ДЗ «Відділкова лікарня станції Херсон державного підприємства «Одеська залізниця» м. Таврійськ Херсонської області, оскільки Новокаховська міська рада не здійснює фінансування відділення відповідача м. Таврійськ як це передбачено Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік». Проти стягнення моральної шкоди представник відповідача також заперечував, оскільки позивачем не доведено факту її заподіяння. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебуває в трудових відносинах з відповідачем, працює в поліклінічному відділенні вказаного державного закладу в м. Таврійськ, чого не заперечує відповідач. Відповідно до довідки наданої відповідачем заборгована заробітна плата позивача становить 11 810,56 грн. З розрахункових листів за квітень, травень, червень 2015 року позивачу було нараховано заробітну плату в сумі 12867,43 грн., яку не було виплачено. З переписки між відповідачем та Новокаховською міською радою з приводу фінансування медичного закладу, наданого представником відповідача слідує, що Новокаховська міська рада немає правових підстав здійснювати утримання медичного закладу, в якому працює позивачка, поліклінічне відділення державного закладу «Відділкова лікарня ст. Херсон Державного підприємства «Одеська залізниця» на утримання до Новокаховської міської ради не передано, існує як структурний підрозділ державного закладу «Відділкова лікарня ст. Херсон Державного підприємства «Одеська залізниця», що на час розгляду справи перебуває в державній власності. Оскільки заробітна плата є винагородою за працю, примусова праця в Україні не допускається, тому відповідно до ст. 43 Конституції України, ст. 115 КзпП України заборгованість по заробітній платі підлягає стягненню з відповідача в сумі 11 810, 56 грн. з яких утримані податки та інші обовязкові платежі, відповідно до довідки відповідача, оскільки позивачем не надано розрахункового листка за липень 2015 року та зазначено заборговану заробітну плату без утримання податків та інших обовязкових платежів. З цих підстав позов в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягає частковому задоволенню. При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача з приводу відсутності фінансування поліклінічного відділення ДЗ «Відділкова лікарня станції Херсон державного підприємства «Одеська залізниця», що знаходиться в м. Таврійськ Херсонської області, в якому працює позивач, оскільки відсутність коштів не є підставою для невиплати заробітної плати, та відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості по заробітній платі. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Згідно із ст. 21 КзпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст.115 КзпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 237-1 цього Кодексу, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи те, що невиплата заробітної плати позивачу є порушенням його конституційних та трудових прав, факт вказаного порушення судом встановлений, він не заперечується відповідачем, позивач вказує в позові на моральні страждання, яких він зазнає через невиплату заборгованості по заробітній платі, необхідність позичати гроші для свого існування та сплати комунальних платежів, тому враховуючи принцип розумності та справедливості, тривалість моральних страждань, суд вважає, що позивачці заподіяно моральну шкоду в сумі 500 грн., що підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 487,20 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору. На підставі ст. 43 Конституції України, ст. 21, 115, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial