Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому належить 1/2 частина будинковолодіння, яку він набув у спільну часткову власність разом з відповідачкою в порядку спадкування. Позивач бажає виділити в натурі частку з майна, що перебуває в спільній частковій власності, оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку користування майном; та визначити порядок користування земельною ділянкою. Через що позивач звернувся до суду з відповідним позовом, та просить його задоволити, виділивши йому 1/2 частину з майна, що є у спільній частковій власності; визнати право власності на виділене майно; припинити право спільної часткової власності; визначити порядок користування земельною ділянкою; та стягнути з відповідачки понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та пояснили про обставини, описані вище. Позивач додав, що він бажає, щоб розділили будинковолодіння за варіантом розподілу № 1 власник І (згідно висновку експерта № 50901/1_ЮШ від 05.01.2016 року із урахуванням висновку експерта додаткової судової інженерно-технічної експертизи № 160524/1_ЮШ від 15.07.2016 року). Відповідачка позов не визнала, хоча й не заперечувала, що будинок слід розділити. Зазначила, що заявлений позов є передчасним, оскільки розподіл майна можна було б вчинити за спільною згодою, але позивач, не запропонувавши свої варіанти розподілу майна в добровільному порядку, відразу звернувся до суду. Також зазначає, що позивач пропустив строки звернення до суду. Тому вона просить відмовити в задоволенні позову, але в той же час не заперечувала проти позиції свого представника щодо можливості розподілу майна з урахуванням порядку користування майном, що вже склався. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої зазначає про те, що її земельна ділянка межує з господарством позивача та відповідачки. Позивач відмовляється погоджувати їй межі земельної ділянки, через що заявниця не може приватизувати свою земельну ділянку. В разі виділу відповідачці частини будинку за варіантом ІІ розподілу земельна ділянка відповідачки буде межувати з земельною ділянкою заявниці. А оскільки заявниця є матірю відповідачки, то вони зможуть порозумітися та погодити подальший порядок користування земельною ділянкою вже як сусіди. В останні судові засідання [PERSON] не зявлялася. Подала заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі за участі її представника. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору просить суд врахувати інтереси його довірительки, оскільки її земельна ділянка межує з господарством сторін. Тому просить розділити майно, виділивши відповідачці частину майна за другим варіантом розподілу. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідачка є власниками (по 1/2 частині, спільна часткова власність) будинку, господарських будівель та споруд № 11, по вул. Молодіжна, в с. Карпилівка Рівненського району Рівненської області. Позивач бажає виділити свою частку з майна, що перебуває в спільній частковій власності. По справі була проведена судова будівельно-технічна експертиза, згідно до якої визначені варіанти розподілу будинку, господарських будівель та споруд (висновок експерта № 50901/1_ЮШ від 05.01.2016 року із урахуванням висновку експерта додаткової судової інженерно-технічної експертизи № 160524/1_ЮШ від 15.07.2016 року). Експертом також був визначений порядок користування земельною ділянкою. Суд вважає, що підстав для задоволення позову про визначення порядку користування земельною ділянкою немає, оскільки, як пояснили сторони, спірна земельна ділянка у користування чи у власність їм не передавалася. Суду також не були надані відповідні рішення. За таких умов заявлення позову в цій частині є передчасним. Суд не може перебрати на себе функції органів місцевого самоврядування, яким і належить згідно до положень ЗК України надавати у власність чи користування земельні ділянки, і визначити порядок користування майном, яке має спочатку надати у користування сторонам Городоцька сільська рада Рівненського району Рівненської області. Надалі суд зважає на наступне. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідачка та її представник зазначають про те, що заявлений позов є передчасним, а тому в його задоволенні слід відмовити, оскільки не вичерпані можливості досудового врегулювання спору. Також зазначають про те, що позивач пропустив строки звернення до суду, що є окремою підставою для відмови в позові. Проте дані обставини не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Позиція відповідачки є суперечливою, та зазначені нею обставини є взаємовиключні, оскільки вона й не заперечує проти розподілу майна, але в той же час зазначає про і про те, що позивач мав би запропонувати вирішити цей спір в позасудовому порядку, бо не бачить перешкод для мирного врегулювання спору; при цьому не заперечує наявність спору щодо такого розподілу і зазначає, що щодо варіантів розподілу майна в них немає згоди; і що минули строки давності звернення до суду, у звязку з чим просить також відмовити в задоволенні позову. Так, строки звернення до суду стороною не були пропущені. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідачка не змогла окреслити часовий проміжок, з якого слід обраховувати наявні порушення прав позивача (час, з якого права позивача були порушені або він міг дізнатися про порушення таких прав); а позивач зазначив, що порушення його права мало місце в 2014 році, і тоді ж він звернувся до суду. Отже, в даному випадку строки звернення до суду за захистом порушених, як на думку позивача, його прав не були порушені. А оскільки між сторонами не існувала згода щодо розподілу майна як в 2014 році, так і не існує її наразі, то твердження відповідачки про передчасність звернення позивача до суду за можливості вирішення спору в добровільному порядку є надуманими. Суд зважає на позицію сторін та враховує порядок користування будинковолодінням. Так, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали показання про те, що відповідачка стала проживати у спірному будинку з 1990-1991 р.р., а свідки [PERSON], [PERSON] надали показання про те, що відповідачка стала проживати в будинку після смерті спадкодавця; свідок [PERSON] окреслив цей період з 2000 року та пояснив, що він постійно користувався великою кімнатою, позначену під номером 1-7. Зважаючи на порядок користування майном, що мав місце до смерті спадкодавця та враховуючи порядок користування майном, що склався пізніше суд вважає, що позивачеві слід виділити майно згідно варіанту розподілу № І, додаток 1 до графічної частини (синій колір) згідно висновку експерта № 50901/1_ЮШ від 05.01.2016 року із урахуванням висновку експерта додаткової судової інженерно-технічної експертизи № 160524/1_ЮШ від 15.07.2016 року; відповідачці слід виділити майно згідно варіанту розподілу № І, додаток 1 до графічної частини (чорний колір). На думку суду, такий варіант є більш прийнятним з точки зору користування будинковолодінням. При цьому суд не враховує вартість поліпшень, що мали місце зі сторони відповідачки, оскільки такі поліпшення були здійснені без згоди іншого співвласника майна. Городоцька сільська рада Рівненського району Рівненської області не заперечує щодо розподілу будинковолодіння, про що був надісланий відповідний лист. По справі були проведені судові інженерно-технічні експертизи, згідно до якої визначені варіанти розподілу будинку, господарських будівель та споруд. Суд зважає, що варіанти розподілу майна були визначені з урахуванням наявного майна станом на час розгляду справи. Також враховується, що при складанні висновку експерт враховував норми будівельних норм та стандартів, а тому не міг запропонувати той варіант розподілу, який би суперечив діючому законодавству. За наведеного, на думку суду, наявна технічна можливість переобладнання будинку в окремі ізольовані квартири. В судовому засіданні був допитаний експерт, який повністю підтримав надані ним висновки. Отже заявлені позовні вимоги в частині про виділення в натурі частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності; визнання права власності на майно, припинення права спільної часткової власності підлягають до задоволення, виходячи з положень ст.ст. 355, 361, ч.1 ст. 364, ст. 367 ЦК України. При цьому також доцільно прийняти рішення про визнання права власності на майно й за відповідачкою, оскільки без прийняття такого рішення не буде здійснений захист її майнових прав. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України. Позивач підтвердив понесені ним витрати в сумі 615, 87 грн. сплата судового збору. Такі витрати повинні бути стягнуті з відповідачки на користь позивача. Відомості про інші судові витрати (докази їх сплати) не були надані суду. Суд зважає, що позивачем не були сплачені судові витрати (судовий збір) в повному обсязі, а тому з нього слід стягнути такі витрати в сумі 2509 грн. 27 коп. З огляду на те, що суд прийняв рішення про виділ частки відповідачки з майна, що є у спільній частковій власності, та про визнання за відповідачкою права власності на майно, тому з неї також слід стягнути судові витрати, але на користь держави, в розмірі 3654 грн. 00 коп.

Outcome: approved