Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

В лютому 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, уточнивши позовні вимоги в квітні 2016 року. Посилався на те, що 11 липня 1997 року між ним та відповідачкою [PERSON] укладено шлюб, який розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 грудня 2013 року. Під час шлюбу 09 березня 1998 року у них народилась донька [PERSON], яка на даний час проживає з ними в спірному будинковолодінні. Рішенням 2 сесії V скликання Чернівецької міської ради № 19 від 25 травня 2006 року [PERSON] надано в оренду земельну ділянку № 30-Д по вулиці Садгірській м. Чернівців площею 0,0724 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій ними за спільні кошти було розпочате будівництво будинковолодіння, яке було завершене та здане в експлуатацію в грудні 2008 року. 19 січня 2009 року відповідачці видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, зареєстроване в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації 23 січня 2009 року. В подальшому 24 вересня 2009 року рішенням 44 сесії V скликання Чернівецької міської ради за № 1055 відповідачці була безоплатно передана у власність земельна ділянка кадастровий номер 7310136300:17:003:0264 площею 0,1000 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вулиці Садгірській, № 30-Д м. Чернівців. Будинковолодіння № 30-Д по вулиці Садгірській м. Чернівців складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 302 кв.м, в тому числі житловою площею 97,30 кв.м, входу в підвал літ. «Вх./пд.» та погребу літ. «Пг» загальною вартістю 2200000 грн. згідно висновку будівельно-технічного дослідження № 359 від 01 липня 2014 року. Статтею 60 СК України передбачено, що майно,\~\~набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,\~\~що один з них не мав з поважної причини (навчання,\~\~ведення домашнього господарства,\~ догляд\~за\~дітьми, хвороба\~тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі ч.1 ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. В матеріалах справи наявні висновок судової будівельно-технічної експертизи № 281 від 15 травня 2015 року, виконаний експертом СП «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр», та висновок додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15082, виконаний експертом-будівельником [PERSON] Вважає, що поділ будинковолодіння доцільніше проводити з врахуванням висновків, зроблених експертом СП «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр», оскільки висновок додаткової судової будівельно-технічної експертизи містить ряд недоліків. Зокрема, експерт [PERSON] пропонує два варіанти поділу будинковолодіння в натурі, за якими кожній стороні виділяються приміщення в окремому крилі будинку. Між тим такий поділ є більш затратним та потребує виконання додаткового обєму будівельних робіт, зокрема, для перерозподілу опалювальної мережі, особливо в місцях переділу приміщень та розбирання монолітних перекриттів, так як передбачає демонтаж існуючого монолітного залізобетонного перекриття з вбудованою системою опалення та 300 кв.м керамічної плитки (тепла підлога) в усіх приміщеннях будинку. Крім цього, демонтаж залізобетонного монолітного перекриття всього першого та мансардного поверхів може призвести до руйнування інших елементів будинку (стін, стеля) чи його оздоблення. Також експертом не зазначено у висновку необхідність розєднання електричних мереж, які розміщені в стінах будинку і будуть знищені під час виконання робіт по влаштуванню дверних та віконних прорізів. За варіантами поділу частки є нерівними з великою різницею. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 281 від 15 травня 2015 року СП «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» технічно можливо провести поділ спірного будинковолодіння в натурі між двома співвласниками, зокрема, запропоновано два варіанти поділу будинковолодіння на дві ізольовані квартири, однак вважає більш доцільним другий варіант розподілу, який передбачає співвідношення 44/100 та 56/100 ідеальних часток. Висновком судової будівельно-технічної експертизи здійснено розподіл земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136300:17:003:0264, на якій розташоване спірне будинковолодіння, та яка належить на праві приватної власності відповідачці на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку. Перехід до нього права власності на частину спірної земельної ділянки передбачено ч. 1 ст.377 ЦК України та ч.1 ст.120 чинного ЗК України, а також п.18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». З врахуванням уточнених позовних вимог просить житловий будинок літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами № 30-Д по вулиці Садгірській м. Чернівців поділити між ним та [PERSON] в натурі у відповідності до варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи СП «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» № 281 від 15 травня 2015 року, виділити у його власність 44/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 133,15 кв.м, в тому числі житловою площею 10,10 кв.м, до складу якого входять наступні приміщення: на першому поверсі: коридор 1-1 площею 6,70 кв.м, гараж 1-3 площею 24,70 кв.м, котельня 1-4 площею 10,80 кв.м, санвузол 1-5 площею 3,60 кв.м, комора 1-6 площею 4,00 кв.м, частина передпокою 1-7 площею 55,85 кв.м, кімната 1-8 площею 10,10 кв.м, кухня 1-9 площею 17,40 кв.м; колодязь літ. «К» та вигрібну яму літ. «В.я»; виділити у власність відповідачки [PERSON] 56/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 168,85 кв.м, в тому числі житловою 69,80 кв.м, до складу якого входять наступні приміщення: на першому поверсі: гараж 1-2 площею 24,30 кв.м, частина передпокою 1-7-1 площею 9,45 кв.м; на другому поверсі: коридор 1-10 площею 34,10 кв.м, кімната 1-11 площею 21,20 кв.м, ванна кімната 1-12 площею 13,10 кв.м, санвузол 1-13 площею 8,00 кв.м, кімната 1-14 площею 28,20 кв.м, приміщення 1-15 площею 8,60 кв.м, кімната 1-16 площею 20,40 кв.м, комора 1-17 площею 1,50 кв.м; колодязь літ. «К», вигрібна яма літ. «В.я», вхід в погріб літ. «Вх/пг», погріб літ. «Пг»; припинити право спільної сумісної власності на цей житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами; зобов'язати його встановити перегородку, відокремивши передпокій на два приміщення 1-7 та 1-7-1, закласти проріз в приміщенні 1-7-1, поштукатурити та пофарбувати стіни водними сумішами; зобов'язати відповідачку [PERSON] демонтувати вікно в приміщеннях 1-7-1, встановити двері, поштукатурити місця закладення цеглою та пофарбувати; стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію частки в майні подружжя в сумі 110945 грн.; стягнути з нього на користь [PERSON] суму 520 грн. компенсації вартості ремонтних робіт; визнати за ним право власності на частину земельної ділянки № 2, що розташована по вулиці Садгірській, № 30-Д м. Чернівців з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7310136300:17:003:0264, площею 0,0221 га, за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки № 1 площею 0,0221 га, а частину земельної ділянки площею 0,0558 га залишити у їх спільному користуванні. Позивачка [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, який ухвалою суду від 17 листопада 2015 року прийнято до розгляду та обєднано в одне провадження з первісним позовом, уточнивши в квітні 2016 року свої позовні вимоги. Посилалась на те, що в період шлюбу з відповідачем [PERSON] ними було придбано та зареєстровано на імя відповідача три автомобілі, а саме: «Volkswagen LT 35», 1998 року випуску, державний номерний знак CE 5094 AI; «Mersedes-Benz 313 CDI», 2003 року випуску, державний номерний знак CE 9781 AC; «Volkswagen Transport», 1986 року випуску, державний номерний знак CE 0779 AM. Автомобіль марки «Volkswagen Transport», 1986 року випуску, державний номерний знак CE 0779 AM відповідач [PERSON] використовує особисто. Інші транспортні засоби одразу після розірвання шлюбу відповідач вивіз та сховав в невідомому їй місці. Відповідно до висновків № 22-03-15, № 20-03-15 та № 21-03-15 від 04 березня 2015 року судового експерта [PERSON] середня ринкова вартість автомобіля марки «Volkswagen Transport», 1986 року випуску, державний номерний знак CE 0779 AM, на дату оцінки становить суму 43203 грн. 35 коп.; автомобіля «Volkswagen LT 35», 1998 року випуску, державний номерний знак CE 5094 AI, становить суму 61442 грн. 20 коп.; автомобіля «Mersedes-Benz 313 CDI», 2003 року випуску, державний номерний знак CE 9781 AC, становить суму 307676 грн. 45 коп. Згідно ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Виділ частки з майна, здійснюється в порядку встановленому ст.364 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ в натурі частки з спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2. ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згоди. Просить припинити право спільної сумісної власності на автомобілі марки «Volkswagen Transport», 1986 року випуску, державний номерний знак CE 0779 AM, марки «Volkswagen LT 35», 1998 року випуску, державний номерний знак CE 5094 AI, марки «Mersedes-Benz 313 CDI», 2003 року випуску, державний номерний знак CE 9781 AC; виділити у її власність автомобіль марки «Volkswagen Transport», 1986 року випуску, державний номерний знак CE 0779 AM, вартістю 43203 грн. 35 коп.; виділити у власність [PERSON] автомобіль марки «Volkswagen LT 35», 1998 року випуску, державний номерний знак CE 5094 AI, вартістю 161442 грн. 20 коп. та автомобіль марки «Mersedes-Benz 313 CDI», 2003 року випуску, державний номерний знак CE 9781 AC, вартістю 307676 грн. 45 коп.; стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію 1/2 частки в цьому майні подружжя в сумі 212957 грн., а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2129 грн. 58 коп. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали, просять житловий будинок літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами № 30-Д по вулиці Садгірській м. Чернівців поділити між ним та [PERSON] в натурі у відповідності до варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи СП «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» № 281 від 15 травня 2015 року, виділити у його власність 44/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 133,15 кв.м, в тому числі житловою площею 10,10 кв.м, до складу якого входять наступні приміщення: на першому поверсі: коридор 1-1 площею 6,70 кв.м, гараж 1-3 площею 24,70 кв.м, котельня 1-4 площею 10,80 кв.м, санвузол 1-5 площею 3,60 кв.м, комора 1-6 площею 4,00 кв.м, частина передпокою 1-7 площею 55,85 кв.м, кімната 1-8 площею 10,10 кв.м, кухня 1-9 площею 17,40 кв.м; колодязь літ. «К» та вигрібну яму літ. «В.я»; виділити у власність відповідачки [PERSON] 56/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 168,85 кв.м, в тому числі житловою 69,80 кв.м, до складу якого входять наступні приміщення: на першому поверсі: гараж 1-2 площею 24,30 кв.м, частина передпокою 1-7-1 площею 9,45 кв.м; на другому поверсі: коридор 1-10 площею 34,10 кв.м, кімната 1-11 площею 21,20 кв.м, ванна кімната 1-12 площею 13,10 кв.м, санвузол 1-13 площею 8,00 кв.м, кімната 1-14 площею 28,20 кв.м, приміщення 1-15 площею 8,60 кв.м, кімната 1-16 площею 20,40 кв.м, комора 1-17 площею 1,50 кв.м; колодязь літ. «К», вигрібна яма літ. «В.я», вхід в погріб літ. «Вх/пг», погріб літ. «Пг»; припинити право спільної сумісної власності на цей житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами; зобов'язати його встановити перегородку, відокремивши передпокій на два приміщення 1-7 та 1-7-1, закласти проріз в приміщенні 1-7-1, поштукатурити та пофарбувати стіни водними сумішами; зобов'язати відповідачку [PERSON] демонтувати вікно в приміщеннях 1-7-1, встановити двері, поштукатурити місця закладення цеглою та пофарбувати; стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію частки в майні подружжя в сумі 110945 грн.; стягнути з нього на користь [PERSON] суму 520 грн. компенсації вартості ремонтних робіт; визнати за ним право власності на частину земельної ділянки № 2, що розташована по вулиці Садгірській, № 30-Д м. Чернівців з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7310136300:17:003:0264, площею 0,0221 га, за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки № 1 площею 0,0221 га, а частину земельної ділянки площею 0,0558 га залишити у їх спільному користуванні з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Доповнили, що саме цей варіант поділу є найбільш доцільним і прийнятним з врахуванням найменших витрат і робіт на переобладнання та перепланування. Зустрічні позовні вимоги визнали частково, пояснили, що не заперечують проти поділу транспортних засобів, однак просять виділити у його власність автомобіль марки «Volkswagen Transport», 1986 року випуску, державний номерний знак CE 0779 AM, вартістю 43203 грн. 35 коп., оскільки до даного часу він ним користується. Крім того, даний транспортний засіб використовується для здійснення перевезення господарчих товарів у волонтерських цілях, для перевезення дітей та їх робіт для участі в конкурсах, виставах, реквізиту та акторів театру юних чернівчан, при цьому слід врахувати те, що відповідачка немає водійських прав та навиків керування, а тому для неї немає суттєвої різниці, який саме транспортний засіб передати їй у власність. Щодо поділу інших двох автомобілів марки «Volkswagen LT 35», 1998 року випуску, державний номерний знак CE 5094 AI, вартістю 161442 грн. 20 коп. та марки «Mersedes-Benz 313 CDI», 2003 року випуску, державний номерний знак CE 9781 AC, вартістю 307676 грн. 45 коп., а всього на загальну суму 469118 грн. 65 коп., не заперечують проти виділення даних транспортних засобів відповідачці [PERSON] Доводи відповідачки про те, що після розірвання шлюбу він вивіз та сховав ці два автомобілі є необґрунтованими, оскільки за їх спільною згодою вони в період шлюбу 24 січня 2008 року та 02 серпня 2010 року були передані у володіння [PERSON] та [PERSON] Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 січня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у них на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. Просять частково задовольнити зустрічні позовні вимоги з урахуванням наданих пояснень. Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнали частково. Не заперечують проти поділу будинковолодіння, однак виділити у власність кожного частки необхідно в тих межах, які визначені висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15082 від 05 жовтня 2015 року, проведеної експертом [PERSON] Враховуючи те, що її сімя складається з трьох осіб, її, сина та неповнолітньої доньки, просять виділити у її власність 57/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Садгірській, № 30-Д м. Чернівців загальною площею 170,70 кв.м, в тому числі житловою 54,2 кв.м, до складу яких входять наступні приміщення: на першому поверсі: коридор 1-1 площею 6,70 кв.м, частина передпокою 1-7** площею 48,3 кв.м, кімната 1-8 площею 10,10 кв.м, кухня 1-9 площею 17,40 кв.м; на другому поверсі: частина коридору 1-10** площею 23,00 кв.м, кімната 1-11** площею 15,90 кв.м, ванна 1-12 площею 13,10 кв.м, санітарно-гігієнічний вузол 1-13 площею 8,00 кв.м, кімната 1-14 площею 28,20 кв.м; каналізація, підвал з входом; зобовязати її виконати наступні будівельні роботи: демонтувати дверні блоки між приміщеннями 1-10 та 1-15, ліквідувати дверні прорізи між приміщеннями 1-10 і 1-15, влаштувати перегородки, що розділяють приміщення 1-7, 1-10 та 1-11; стягнути з неї на користь [PERSON] компенсацію вартості різниці в частках в сумі 114498 грн. Виділити у її власність 1/2 частину прибудинкової земельної ділянки по вулиці Садгірській, № 30-Д м. Чернівців площею 0,0500 га (згідно таблиці № 4 другий варіант поділу, другий співвласник висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15082 від 05 жовтня 2015 року). Виділити у власність [PERSON] 43/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Садгірській, № 30-Д м. Чернівців загальною площею 131,30 кв.м, в тому числі житловою 20,40 кв.м, до складу яких входять наступні приміщення: на першому поверсі: гараж 1-2 площею 24,30 кв.м, гараж 1-3 площею 24,70 кв.м, котельня 1-4 площею 10,80 кв.м, санвузол 1-5 площею 3,60 кв.м, комора 1-6 площею 4,00 кв.м, частина передпокою 1-7* площею 17,00 кв.м; на другому поверсі: частина коридору 1-10* площею 11,10 кв.м, приміщення 1-15 площею 8,60 кв.м, кімната 1-16 площею 20,40 кв.м, комора 1-17 площею 1,50 кв.м, частина кімнати 1-11* площею 5,30 кв.м; колодязь; зобовязати [PERSON] виконати наступні будівельні роботи: влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-15 та 1-16 (або 1-10*) та між новоутвореними приміщеннями 1-10* та 1-11*, влаштувати сходи на перепад висот. Виділити у власність [PERSON] 1/2 частку прибудинкової земельної ділянки по вулиці Садгірській, № 30 м. Чернівців площею 0,0500 га (згідно таблиці № 4 другий варіант поділу, перший співвласник висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15082 від 05 жовтня 2015 року). Зустрічні уточнені позовні вимоги підтримали повністю, просять припинити право спільної сумісної власності на автомобілі марки «Volkswagen Transport», 1986 року випуску, державний номерний знак CE 0779 AM, марки «Volkswagen LT 35», 1998 року випуску, державний номерний знак CE 5094 AI, марки «Mersedes-Benz 313 CDI», 2003 року випуску, державний номерний знак CE 9781 AC; виділити у її власність автомобіль марки «Volkswagen Transport», 1986 року випуску, державний номерний знак CE 0779 AM, вартістю 43203 грн. 35 коп.; виділити у власність [PERSON] автомобіль марки «Volkswagen LT 35», 1998 року випуску, державний номерний знак CE 5094 AI, вартістю 161442 грн. 20 коп. та автомобіль марки «Mersedes-Benz 313 CDI», 2003 року випуску, державний номерний знак CE 9781 AC, вартістю 307676 грн. 45 коп.; стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію різниці вартості часток в цьому майні в сумі 212957 грн., а також стягнути з відповідача [PERSON] на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2129 грн. 58 коп. з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Крім того, в разі задоволення зустрічних позовних вимог просять також провести зарахування зустрічних позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] на її користь компенсації половини вартості спільного рухомого майна подружжя в сумі 212957 грн. та стягнути з кожної сторони різницю між сумами, необхідними до стягнення. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що уточнені позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, зустрічні уточнені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають до задоволення. Згідно ст.ст.316 ч.1, 321 ч.1 і ч.2, 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.ст.355, 368 ч.ч.1-3, 372 ч.ч.1-3 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Субєктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ст.22 ч.1 Кодексу про шлюб та сімю України, який був чинним до 01 січня 2004 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ст.ст.60, 69 ч.1, 70 ч.ч.1, 3 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що 11 липня 1997 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.П. укладено шлюб, який розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 грудня 2013 року (копія рішення в т.1 на а.с.11), дане рішення частково змінене рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 12 лютого 2014 року (копія на а.с.12-14), ці обставини визнали сторони. Під час шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], 09 березня 1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження (т.1, а.с.10), яка в даний час є вже повнолітньою. Відповідно до рішення 2 сесії V скликання Чернівецької міської ради № 19 від 25 травня 2006 року (копія в т.1, а.с.15) [PERSON] надано в оренду земельну ділянку № 30-Д по вулиці Садгірській м. Чернівців площею 0,0724 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На цій земельній ділянці сторонами як подружжям за спільні кошти було розпочате будівництво будинковолодіння, яке було завершене та здане в експлуатацію в грудні 2008 року, а 19 січня 2009 року на імя відповідачки [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, зареєстроване в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації 23 січня 2009 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т.1, а.с.16). Побудоване сторонами будинковолодіння № 30-Д по вулиці Садгірській м. Чернівців складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 302 кв.м, в тому числі житловою площею 97,30 кв.м, входу в підвал літ. «Вх./пд.» та погребу літ. «Пг» (копія технічного паспорту в т.1 на а.с.19-22) загальною вартістю 2200000 грн. згідно висновку будівельно-технічного дослідження № 359 від 01 липня 2014 року експерта-архітектора [PERSON] (т.1, а.с.25-63). Це майно є спільним майном подружжя, частки якого є рівними, так як між ними не були визначені інші частки. Будинковолодіння побудоване по проекту, який передбачає проживання в ньому однієї сімї, а не двох, що було встановлено судом і при його огляді 13 квітня 2016 року (протокол в т.2, а.с.92), так як приміщення першого і другого поверхів є різними за своїм призначенням і використанням для задоволення потреб мешканців і при поділі його по поверхам неможливо утворити дві ізольованих квартири. Але так як сторони наполягають на його поділі, відмовившись від сплати вартості частки майна один одному та від встановлення порядку користування приміщеннями з врахуванням відносин, які між ними склались, то суд вважає, що необхідно поділити житловий будинок літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами № 30-Д по вулиці Садгірській м. Чернівців в натурі між сторонами згідно другого варіанту додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15082 від 05 жовтня 2015 року (т.1, а.с.186-245) на дві окремі ізольовані квартири, при якому сторони не будуть мати в користуванні спільних приміщень та входів, оскільки між ними склались вкрай неприязні стосунки, що підтвердили в судовому засіданні допитані свідки, зокрема донька сторін [PERSON] та син відповідачки [PERSON] Окрім того це підтверджується висновками по матеріалам перевірки ЖЄО № 8894 від 23 серпня 2013 року, ЖЄО № 13153 від 06 грудня 2013 року, ЖЄО № 6787 від 15 червня 2014 року, ЖЄО № 1582 від 12 лютого 2014 року Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області, куди звертались з заявами на неправомірні дії [PERSON] відповідачка [PERSON] та її син [PERSON] (копії в т.1, а.с.89-92). При цьому суд враховує положення чинного законодавства про те, що виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності і припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки майна власнику, що виділяється, та власнику, що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати обєкт нерухомого майна в розмінні ст.181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння обєкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117. Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлового-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, поділ обєкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні обєкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному обєкту поштової адреси. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» передбачено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Аналогічні розяснення містяться і в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності». З врахуванням цих вимог закону поділ будинковолодіння необхідно здійснити таким чином, щоб квартири сторін були зовсім ізольовані одна від одної, щоб не створювати конфліктні ситуації в подальшому при проживанні, що виключається при варіанті поділу, на якому наполягає позивач [PERSON] Найбільш прийнятним в даному випадку є варіант, визначений висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15082 від 05 жовтня 2015 року, проведеної експертом [PERSON], згідно якого у власність позивача [PERSON] належить виділити 43/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Садгірській, № 30-Д м. Чернівців загальною площею 131,30 кв.м, в тому числі житловою 20,40 кв.м, до складу яких входять наступні приміщення: на першому поверсі: гараж 1-2 площею 24,30 кв.м, гараж 1-3 площею 24,70 кв.м, котельня 1-4 площею 10,80 кв.м, санвузол 1-5 площею 3,60 кв.м, комора 1-6 площею 4,00 кв.м, частина передпокою 1-7* площею 17,00 кв.м; на другому поверсі: частина коридору 1-10* площею 11,10 кв.м, приміщення 1-15 площею 8,60 кв.м, кімната 1-16 площею 20,40 кв.м, комора 1-17 площею 1,50 кв.м, частина кімнати 1-11* площею 5,30 кв.м; колодязь; зобовязати його для відокремлення квартири влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-15 та 1-16 (або 1-10*) та між новоутвореними приміщеннями 1-10* та 1-11*, влаштувати сходи на перепад висот (згідно таблиці № 4 другий варіант поділу, перший співвласник висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15082 від 05 жовтня 2015 року); у власність відповідачки [PERSON] з врахуванням того, що з нею проживають двоє дітей, виділити 57/100 часток цього житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 170,70 кв.м, в тому числі житловою 54,2 кв.м, до складу яких входять наступні приміщення: на першому поверсі: коридор 1-1 площею 6,70 кв.м, частина передпокою 1-7** площею 48,3 кв.м, кімната 1-8 площею 10,10 кв.м, кухня 1-9 площею 17,40 кв.м; на другому поверсі: частина коридору 1-10** площею 23,00 кв.м, кімната 1-11** площею 15,90 кв.м, ванна 1-12 площею 13,10 кв.м, санітарно-гігієнічний вузол 1-13 площею 8,00 кв.м, кімната 1-14 площею 28,20 кв.м; каналізація, підвал з входом, зобовязати її демонтувати дверні блоки між приміщеннями 1-10 та 1-15, ліквідувати дверні прорізи між приміщеннями 1-10 і 1-15, влаштувати перегородки, що розділяють приміщення 1-7, 1-10 та 1-11 (згідно таблиці № 4 другий варіант поділу, другий співвласник висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15082 від 05 жовтня 2015 року), у звязку з чим припинити право спільної сумісної власності на це будинковолодіння, частково задовольнивши уточнені позовні вимоги [PERSON] Крім того, при проведенні такого поділу необхідно розділити системи життєзабезпечення будинку, зокрема обігріву, водопостачання та водовідведення, енергозабезпечення, що повинні сторони зробити самостійно кожен в своїй частині будинку. Так як відповідачці [PERSON] виділяється 57/100 часток будинку літ. «А» вартістю 916678 грн., а позивачу [PERSON] виділяється 43/100 його часток вартістю 705728 грн., крім того відповідачці виділяється ще підвал з входом вартістю 18046 грн., що по вартості є більше на 114498 грн., то суд вважає, що з відповідачки на користь позивача належить стягнути цю суму як компенсацію різниці вартості його частки домоволодіння. Згідно ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У відповідності до ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці обєкти (крім багатоквартирних будинків). Відносно цих вимог закону, судом встановлено, що згідно рішення 44 сесії V скликання Чернівецької міської ради № 1055 від 24 вересня 2009 року відповідачці [PERSON] була безоплатно передана у власність земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136300:17:003:0264, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вулиці Садгірській, № 30-Д м. Чернівців та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку (копія в т.1, а.с.17-18). Оскільки судом виділено у власність сторін, а саме: у власність [PERSON] 43/100 часток і у власність [PERSON] 57/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 30-Д по вулиці Садгірській м. Чернівців, який розташований на цій земельній ділянці, то належить визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину цієї земельної ділянки площею 0,0500 гектара (згідно таблиці № 4 другий варіант поділу, перший співвласник висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15082 від 05 жовтня 2015 року) і за відповідачкою [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0500 гектара (згідно таблиці № 4 другий варіант поділу, другий співвласник висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15082 від 05 жовтня 2015 року), задовольнивши частково уточнені позовні вимоги [PERSON] в цій частині, з врахуванням того, щоб і земельні ділянки були ізольованими між ними і не перебували в спільному користуванні. Судом також встановлено, що під час подружнього життя сторонами на спільні кошти було придбано та зареєстровано на імя позивача [PERSON] три автомобілі, а саме: 28 серпня 2001 року «Volkswagen Transport», 1986 року випуску, державний номерний знак CE 0779 AM, 25 серпня 2007 року «Volkswagen LT 35», 1998 року випуску, державний номерний знак CE 5094 AI; 30 січня 2008 року «Mersedes-Benz 313 CDI», 2003 року випуску, державний номерний знак CE 9781 AC, що підтверджується повідомленнями УДАІ УМВС України в Чернівецькій області за № 8/2040 від 30 травня 2014 року та № 8/841 від 16 березня 2015 року (копії в т.2, а.с.7-8). Відповідно до висновків № 20-03-15, № 21-03-15 та № 22-03-15 від 04 березня 2015 року судового експерта [PERSON] (т.2, а.с.9-12) середня ринкова вартість автомобіля марки «Volkswagen Transport», 1986 року випуску, державний номерний знак CE 0779 AM, на дату оцінки становить суму 43203 грн. 35 коп.; «Volkswagen LT 35», 1998 року випуску, державний номерний знак CE 5094 AI, суму 61442 грн. 20 коп.; «Mersedes-Benz 313 CDI», 2003 року випуску, державний номерний знак CE 9781 AC, суму 307676 грн. 45 коп. Вартість даних автомобілів сторонами не оспорюється, тому суд вважає зазначені у висновках суми автомобілів їх дійсною вартістю, оскільки з такою вартістю погодились сторони в судовому засіданні. Вказані автомобілі до даного часу перебувають у власності позивача [PERSON] та зареєстровані за ним, що він не заперечував в судовому засіданні і не надав доказів їх відчуження згідно укладених угод у відповідності до вимог ЦК України. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав суду, що знає сторін приблизно 20 років, він є їх кумом. Він керував автомобілем марки «Volkswagen LT 35» та потрапив в м. Київ в дорожньо-транспортну пригоду, автомобіль знаходився на ремонті. Після цього в 2008 році [PERSON] викупив цей автомобіль у сторін, а він був гарантом та взяв у [PERSON] кошти в сумі 10000 доларів США, а потім віддав їх сторонам. [PERSON] знала про це, він не міг зробити вказані дії без її згоди. Автомобіль «Mersedes-Benz 313 CDI» є в наявності, він ним користується. Даний автомобіль був переданий йому в 2010 році в користування по довіреності. За вказаний транспортний засіб він передав сторонам 5000 доларів США. [PERSON] йому ніяких претензій не предявляла до даного часу. При цьому суд не приймає як належний і допустимий доказ покази свідка [PERSON] щодо придбання [PERSON] автомобіля марки «Volkswagen LT 35» за 10000 доларів США, які він передав сторонам, оскільки відповідачкою [PERSON] дані обставини про отримання коштів заперечуються. Крім того, підтвердженням законності відчуження майна є угода у відповідності до вимог ЦК України, яка суду не надана, автомобіль до даного часу рахується зареєстрованим за позивачем, що підтверджує факт його належності позивачу на праві власності, а тому він підлягає поділу. Також позивач [PERSON] в даний час користується автомобілем марки «Volkswagen Transport», 1986 року випуску, державний номерний знак CE 0779 AM, що визнав в судовому засіданні, а автомобілем «Mersedes-Benz 313 CDI», 2003 року випуску, державний номерний знак CE 9781 AC, користується [PERSON] згідно виданої довіреності позивачем, що не підтверджує факт його відчуження. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 січня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у них на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. Оскільки власником всіх трьох автомобілів є позивач [PERSON], він передавав автомобілі марки «Volkswagen LT 35» та «Mersedes-Benz 313 CDI» в користування іншим особам і він може їх витребувати від інших осіб в своє користування, тому необхідно виділити у власність [PERSON] автомобіль марки «Volkswagen LT 35», 1998 року випуску, державний номерний знак CE 5094 AI, вартістю 161442 грн. 20 коп. та автомобіль марки «Mersedes-Benz 313 CDI», 2003 року випуску, державний номерний знак CE 9781 AC, вартістю 307676 грн. 45 коп., а у власність [PERSON] автомобіль марки «Volkswagen Transport», 1986 року випуску, державний номерний знак CE 0779 AM, вартістю 43203 грн. 35 коп.; припинити право спільної сумісної власності сторін на ці автомобілі та стягнути з позивача [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію різниці вартості її частки автомобілів в сумі 212967 грн. 65 коп., задовольнивши повністю зустрічні позовні вимоги [PERSON] Так як судом задоволені частково позовні вимоги [PERSON] та [PERSON], вони обоє понесли судові витрати по сплаті судового збору та за проведення експертиз, то суд вважає, що немає підстав для стягнення цих витрат з них на користь один одного. На підставі викладеного, ст.ст.316, 321, 328, 355, 368, 372, 377 ЦК України, ст.ст.60, 69, 70 СК України, ст.22 ч.1 КпШС України, ст.120 ЗК України,

Outcome: partial