Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що відповідно до свідоцтва про право на нерухоме майно, видане виконкомом Олександрівської селищної ради 05.02.2008 року він є власником жилого будинку № 22 по вулиці Травневій в смт. Олександрівка, Олександрівського району Донецької області. 28 січня 2014 року позивач зареєстрував у зазначеному будинку свого сина , відповідача про справі [PERSON], але останній у березні 2014 року виїхав до Російської Федерації і постійно там проживає. Відповідач приїхати на Україну можливості не має, тому не може подати заяву про зняття його з реєстрації. За таких обставин позивач позбавлений можливості одержувати пільги за комунальні послуги, а це, в свою чергу, негативно впливає на його матеріальний стан. На підставі викладеного позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на проживання у жилому [INFO]. Позивач в судовому засіданні повністю підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні . Відповідач у судове засідання не зявився про час розгляду справи належним чином повідомлений, будь-яких заяв до суду не надавав. У звязку з повторною неявкою відповідача, повідомленого про час і місце судового засідання, суд, відповідно до вимог ст. 223, 280-282 ЦПК України, прийняв рішення про заочний розгляд справи , оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Розглядаючи спір, суд\~виходив з\~такого.\~ Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), кожній особі гарантовано окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив таке. Право власності на житловий будинок за адресою: вул. Першотравнева, 22, смт. Олександрівка, Олександрівського району Донецької області зареєстровано за позивачем [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 05 лютого 2008р. за № 21937121 на підставі свідоцтва про право власності ,б/н,від 05 лютого 2018 року,виданого виконкомом Олександрівської селищної ради (а.с. 34). За витягом з домової книги, відповідач зареєстрований в [INFO] ( з 10 серпня 2-16 року перейменовано на Травневу) Олександрівського району Донецької області (а.с. 13-17). Відповідно до акту обстеження Олександрівської селищної ради від 30.07.2018 року № 418, помешкання за адресою: смт. Олександрівка, вул. Травнева (Першотравнева), буд. 22, Олександрівського району Донецької області встановлено, що за даною адресою зареєстрований, але не проживає з березня 2014 року [PERSON], [INFO] (а.с. 18). Згідно з довідкою Олександрівської селищної ради від 31.07.2018 року за № 02-31/1327 [PERSON], [INFO] мешкає в смт. Олександрівка, вул. Травнева, 22, Олександрівського району, Донецької області разом з сином [PERSON], [INFO], який фактично не проживає за місцем реєстрації (а.с. 19). Опитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача,пояснили, що позивач проживав в будинку із своєю дружиною , яка у 2017 році померла. Їх син [PERSON] виїхав , та за місцем реєстрації не проживає декілька років. Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР , члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 Кодексу , зокрема членами сімї наймача може бути визнано осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно до ст. 405 ЦК України , члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім' ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає встановленим, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації. За поясненнями опитаних в судовому засіданні позивачем та свідків [PERSON] та [PERSON], він з власної ініціативи виїхав до Російської Федерації у 2014 році та з цього часу не веде з позивачем спільного господарства більше чотирьох років. Отже, права позивача як власника житла потребують захисту, бо він, будучи інвалідом 2 групи та малозабезпеченою особою, не може скористатися правом на отримання субсидії з оплати комунальних послуг та безперешкодного відчуження майна, в разі потреби. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню повністю. Оскільки, дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору за подання позову на підставі п. 9 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому, судовий збір в дохід держави в розмірі\~704, 80\~грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved