Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, в якому просила суд постановити рішення яким позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити (а.с.51). Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення (а.с.43). Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації за довіреністю Баранець З.О. надала суду клопотання про розгляд справи без участі представника служби (а.с.47); надала суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.48-50). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, ознайомившись з наданими сторонами доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Встановлено, що згідно свідоцтва про народження виданого 06 березня 2014 року Виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №21, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.14), який за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року був розірваний (а.с.9). Сторони не спілкуються, стосунки не підтримують. Дитина [PERSON] , [INFO] залишилася проживати разом з матір`ю [PERSON] , та перебуває на її повному матеріальному забезпеченні. Для розвитку дитини позивачка прикладає всі свої зусилля та можливості. Неповнолітня [PERSON] забезпечена гідними умовами проживання та гармонійною оточуючою атмосферою. Всі питання щодо виховання доньки матір вирішує самостійно. На сьогоднішній день дитина не пам`ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачила і не спілкувалася; у матері про батька не запитувала. Згідно характеристики вихованки Дошкільного НВК №17 «Орлятко» [PERSON] , [INFO] (а.с.15), дитина відвідує дитячий садок №17 «Орлятко»; дівчинка проявляє себе як добра, життєрадісна; має відповідний віку фізичний і культурний розвиток; виявляє інтерес до навчальних занять, розуміє інструкції вихователя; весела, відкрита, адекватно реагує на похвалу і критику, вміє ділитися з дітьми, вміє дружити, любить тварин; до садочку дитина приходить завжди охайно одягнена, заплетена і в гарному настрої; за весь період батько [PERSON] не відвідував садок, участі не приймав, оплату за харчування не здійснював та вихователь його не бачила; за час перебування [PERSON] , в закладі одна мати приймала активну участь у житті та розвитку дитини, конфліктних ситуацій не виникало. Батько з дитиною не проживає, не спілкується, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування своєї дитини, не цікавиться життям та здоров`ям дівчинки, тривалий час нехтує своїми обов`язками з виховання та утримання дитини, не приймає участі у підготовці до самостійного життя, не здійснює відносно дитини належного батьківського піклування, не цікавиться досягненнями доньки. Матір дитини повністю опікується про дівчинку, займається її вихованням, розвитком та матеріально забезпечує дитину всім необхідним. Відповідач взагалі не надає фінансової допомоги на утримання дитини, яка потребує належного рівня життя та гідного фінансового забезпечення на харчування, одяг та інші речі вжитку. Згідно довідки Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 23 жовтня 2018 року (а.с.18), станом на 01 жовтня 2018 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 53751,35 грн. [PERSON] забезпечує дитину гідним лікуванням, що підтверджується довідкою Обухівської АЗПСМ центра первинної допомоги №07 від 15 жовтня 2019 року, про те, що до лікаря дитину з 2015 року приводить матір (а.с.17). Згідно висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації №1-50-691/0/290-20 від 29.05.2020 року, Служба вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні його доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.48-50). У відповідності з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування доньки, а з боку [PERSON] ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні доньки з батьком та щодо участі у вихованні, вище викладені обставини свідчать про небажання [PERSON] виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, що узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 420/1753/18 (провадження № 61-22933св19) від 14 травня 2020 року. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відповідності з принципами Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, які виходячи з ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства: дитина для повного та гармонійного розвитку її особи потребує любові і розумі Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батька усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; дитина повинна бути захищена від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Зазначене свідчить про те, що відповідач самоухилився від виконання своїх батьківських обов`язків. Оскільки встановлено, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, самоухилився від виховання та матеріального забезпечення дитини, не піклується про життя та здоров`я своєї доньки, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги [PERSON] повністю та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved