Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Військова частина [NUMBER] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення суми переплаченого грошового забезпечення. Позов мотивований тим, що відповідно до витягу із наказу № 122 від 13 червня 2015 року солдата [PERSON] було прийнято на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення військової частини-польова пошта [NUMBER] (в/ч [NUMBER] ). 22 січня 2016 року під час перевірки наявності особового складу військової частини-польова пошта [NUMBER] було виявлено відсутність солдата [PERSON] . Наказом № 130 від 23 січня 2016 року було призначено службове розслідування по факту самовільного залишення частини солдатом [PERSON] . Відповідно до витягу із наказу № 172 від 05 липня 2016 року солдата [PERSON] було звільнено у запас відповідно за пп. «є» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу», вважати, що справи та посаду здав і направлений для зарахування на військовий облік до Хмільницького ОРВК Вінницької області. Відповідно до довідки начальника фінансово-економічної служби в/ч [NUMBER] станом на 16.04.2019 року за солдатом [PERSON] рахується борг по переплаті грошового забезпечення в сумі 7387, 52 грн., яку позивач просить стягнути. Ухвалою суду від 06 вересня 2019 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення виклику (сторін). Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до витягу із наказу № 122 від 13 червня 2015 року солдата [PERSON] було прийнято на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення військової частини-польова пошта [NUMBER] (а.с.20). За фактом самовільного залишення солдатом [PERSON] військової частини польова пошта [NUMBER] призначено службове розслідування, що підтверджується рапортом головного сержанта артилерійського дивізіону від 23.01.2019 (а.с.12), наказом командира військової частини-польова пошта [NUMBER] № 130 від 23.01.2016 про призначення службового розслідування (а.с.14), актом про результати проведення службового розслідування від 25.01.2016 (а.с.9-11), наказом командира військової частини польова-пошта В 4050 № 138 від 25.01.2016 про результати службового розслідування (а.с.15-17). Відповідно до витягу з наказу командира військової частини - польова пошта В 4050 № 56 від 29.02.2016, солдата [PERSON] увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження військової частини-польова пошта [NUMBER] з 01.03.2016 (а.с.18). Відповідно до витягу із наказу № 172 від 05 липня 2016 року солдата [PERSON] було звільнено у запас відповідно за пп. «є» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу», вважати, що справи та посаду здав і направлений для зарахування на військовий облік до Хмільницького ОРВК Вінницької області. З 05 липня 2016 року [PERSON] виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.19). Як вбачається з витягу наказу № 827 від 27.06.2017, з 17.07.2017 анульовано умовне найменування військової частини-польова пошта [NUMBER] , та введено в дію умовне найменування військової частини [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до довідки начальника фінансово-економічної служби в/ч [NUMBER] станом на 16.04.2019 року за солдатом [PERSON] рахується борг по переплаті грошового забезпечення в сумі 7387, 52 грн. (а.с.21). Відповідно до п. 15\~«Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини. Згідно вимог п. 2, ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-ХIV від 24.03.1999, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Відповідно до вимог п. 31 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. В силу ч.1\~ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Згідно\~ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином судом встановлено наявність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем доведено, що [PERSON] самовільно залишив військову частину, що призвело до отримання ним переплаченого грошового забезпечення, що є заподіянням прямої дійсної шкоди військові частині, а тому підлягає відшкодуванню у встановленому порядку. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved