Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

В квітні 2017 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі ордеру № 011108 від 28.02.1977 року виданого виконкомом Києво-Святошинської районної Ради депутатів трудящих Київської області на підставі рішення цього ж виконкому № 91 від 21.06.1977 року позивач та третя особа дочка позивача [PERSON], а також відповідач [PERSON] набули право користування жилим приміщенням трикімнатною квартирою № 38 в будинку № 1 по вул. Балукова, в місті Вишневе Києво-Святошинського району Київської області. Позивач з дочкою проживає в даній квартирі з часу її отримання і до сьогодні. Відповідач з 2005 року не проживає в квартирі без поважних причин, що підтверджується показами свідків та актом депутата Вишневої міської ради [PERSON] № 1/04-940 від 10.04.2017 року. Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просила суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням квартирою № 38 в будинку 1 по вулиці Балукова, в місті Вишневе Києво-Святошинського району Київської області. В судове засідання позивач зявилась. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. У судове засідання відповідач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання зявилась. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що відповідач з 2005 року не проживає в квартирі без поважних причин, що підтверджується показами свідків та актом депутата Вишневої міської ради [PERSON] № 1/04-940 від 10.04.2017 року. Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сімї такими, що втратила право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Ст. 319 ЦК Згідно п.34 постанови пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 року « Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346, що із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб . За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Ст. 155 ЖК України жилі будинки, квартири, що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користуватись жилим будинком, квартирою. На підставі наведеного суд вважає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що відповідач з 2005 року не проживає в квартирі без поважних причин, що підтверджується показами свідків та актом депутата Вишневої міської ради [PERSON] № 1/04-940 від 10.04.2017 року, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved