Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

В липні 2014 року позивач, [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] з позовом про визнання майна особистою приватною власністю та поділу спільного майна подружжя. В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з таким же позовом до [PERSON], зустрічна заява була прийнята до спільного розгляду. Ухвалою суду від 25.02.2015 року за клопотанням представника позивача [PERSON] первісна позовна заява була залишена без розгляду. Судом продовжено розгляд зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач просила виділити їй телевізор Samsung, вартістю 1000,00 грн.; домашній кінотеатр, вартістю 300,00 грн.; кухонний комбайн, вартістю 1000,00 грн.; меблеву стінку у вітальні, вартістю 2500,00 грн.; кутовий диван та 2 крісла, вартістю 12000,00 грн.; набір меблів для спальні (двоспальне ліжко, 2 тумбочки, трільяж, шафа), вартістю 3000 грн.; мікрохвильову піч, вартістю 1200,00 грн.; холодильник двокамерний LG, вартістю 4000,00 грн., пральну машину LG, вартістю 3000,00 грн.; меблі для ванної кімнати, вартістю 2800,00 грн.; Супутникову антену, вартістю 500,00 грн.; кухонний куток, вартістю 1000,00 грн., загалом на суму 32300,00 грн. При цьому просила виділити відповідачу водонагрівач електричний Elektrolux, вартістю 300,00 грн.; кондиціонер LG, вартістю 1000,00 грн.; м'який кутовий диван у спальні, вартістю 4000,00 грн.; телевізор Soni та туму під телевізор, вартістю 2000,00 грн.; меблі кухонні, вартістю 17000,00 грн.; кухонні стіл та стільці, вартістю 700,00 грн.; кухонну витяжку, вартістю 1500,00 грн.; газову піч Hansa, вартістю 3000,00 грн.; супутникову антену, вартістю 500,00 грн.; кухонний посуд, вартістю 3000,00 грн.; автомобіль ГАЗ-2410, вартістю 10000,00 грн., загалом на суму 43000,00 грн. Судові витрати позивач просила покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі з 1989 року. Від шлюбу дітей сторони не мають. З березня 2014 року шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені. Негаразди в сім'ї почалось ще понад двох років тому, однак продовжували мешкати разом в квартирі за адресою: [ADDRESS]. В березні 2014 року [PERSON] змусив позивача піти з квартири, яка тимчасово мешкає у своєї матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. За час шлюбу подружжям придбане майно, яке позивач просить поділити між сторонами, орієнтовна вартість набутого складає 75300 грн. У разі незгоди [PERSON] з переліком майна або із запропонованою оцінкою придбаного майна позивач не заперечила щодо проведення судової товарознавчої експертизи. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, надали пояснення по суті позову. Представник відповідача, не оспорюючи вартість та перелік майна, що запропонований позивачем, зазначив що поділ між сторонами автомобіля, водонагрівача є неможливий за їх фактичною відсутністю. Зазначив, що позивачем в своєму варіанті поділу помилково вказано про наявність двох супутникових антен, хоча сторони набули лише одну. Також просив суд розділити майно. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у судовому розгляді, з'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозв'язок, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом та не оспорюється сторонами, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 1989 року. За час шлюбу набули у власність вказане у позовній заяві майно за виключенням однієї супутникової антени. Загальна вартість набутого складає 74800 грн., автомобіль ГАЗ-2410 через його непридатність був утилізований. З березня 2014 року шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо. Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч.3 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 70 Сімейного Кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладені вище обставини, суд доходить висновку що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки, в ході розгляду справи сторони фактично дійшли згоди про варіант поділу майна, суд доходить висновку про необхідність виділення сторонам майна в запропонованому варіанті.

Outcome: approved