Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з вказаним позовом, згідно якого, з урахуванням позовної заяви в новій редакції, поданої до суду на виконання вимог ухвали від 31.07.2018 року, просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 21 171,55 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3 000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати пропорційно задоволених вимог. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02.02.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного [PERSON] на праві власності транспортного засобу «КІА», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], та транспортного засобу «HYUNDAI», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON]. Згідно постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 14.04.2017 року винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано водія автомобіля марки «HYUNDAI», державний номерний знак [NUMBER], - [PERSON]. Разом з тим, згідно Звіту №88-2017 від 23.02.2017 року про оцінку колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «КІА», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок даної ДТП складає 57 775,06 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 36 118,37 грн. Крім того, згідно рахунку станції технічного обслуговування №016 від 09.02.2017 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «КІА», державний номерний знак [NUMBER], складає 57 289,22 грн. На підставі зазначеного та враховуючи те, що на час ДТП цивільна-правова відповідальність позивача, як власника автомобіля марки «КІА», державний номерний знак [NUMBER], була застрахована в в ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» згідно з Полісом №АІ/ 5332254 року, 02.02.2017 року водій зазначеного транспортного засобу звернувся до страхової компанії з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, а 10.05.2017 року (на підставі заяви позивача) страховою компанією було перераховано на рахунок станції технічного обслуговування страхове відшкодування в сумі 36 118,37 грн. В той же час, як зауважує позивач, 07.06.2017 року пошкоджений транспортний засіб було відремонтовано, а ним було доплачено різницю між вартістю відновлювального ремонту та сумою страхового відшкодування у розмірі 21 171,55 грн. За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст. 1194 ЦК України, позивач вважає, що з відповідача на його користь підлягає до стягнення різниця між фактичним розміром шкодою та страховою виплати в сумі 21 175,55 грн. Також, позивач зазначає, що внаслідок ДТП йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у психічних переживаннях, які він переніс під час ДТП, порушеннях звичного режиму життя у зв'язку з відсутністю автомобіля протягом тривалого часу. Таким чином, позивач, окрім зазначеного, просив стягнути також на його користь з [PERSON] моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 3 000 грн. Ухвалою суду від 03.10.2017 року було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. Ухвалою суду від 15.01.2018 року розгляд цивільної справи вирішено продовжити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб (викликом) сторін. Також, вказаною ухвалою було призначено судове засідання по справі на 14.05.2018 року. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд не повідомив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 02.02.2017 року приблизно о 07 год. 50 хв. в м.Києві по вул. Січових Стрільців, водій [PERSON], керуючи транспортним засобом «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER], виїхав на регульоване перехрестя з вул. С.Стрільців та вул. Студентської на заборонений сигнал світлофора та здійснив зіткнення з транспортним засобом «КІА», державний номерний знак [NUMBER], який рухався по вул. Глібова на зелений сигнал світлофора, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 14.04.2017 року [PERSON] було визнано винним у вищезазначеній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 7). Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у скоєнні вказаного ДТП та обставини цього ДТП, не потребують доказування. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті вказаної ДТП автомобілю марки «КІА», державний номерний знак [NUMBER],що належить позивачу на праві власності відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER], (а.с. 5), були завдані механічні пошкодження. При цьому, відповідно до Звіту про оцінку колісного транспортного засобу за №88-2017, складеного 23.02.2017 року, вартість відновлювального ремонту досліджуваного КТЗ становить 57 775,06 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, з урахування зносу, - 36 118,37 грн. (а.с. 29-37). Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законом. Як передбачено п.36.2 ст.36 Закону, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП відповідальність позивача, як власника автомобіля марки «КІА», була застрахована в ПрАТ «Страхова Компанія «Брокбізнес» на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5332254. Згідно з платіжним дорученням №9358 від 10.05.2017 року ПрАТ «СК «Брокбізнес» було переховано на рахунок станції технічного обслуговування страхове відшкодування в сумі 36 118,37 грн. Водночас, судом встановлено, що 07.06.2017 року пошкоджений транспортний засіб «КІА», державний номерний знак [NUMBER], було відремонтовано, а позивачем було доплачено різницю між вартістю відновлювального ремонту та сумою страхового відшкодування у розмірі 21 171,55 грн., про що свідчить наявна в матеріалах справи копія квитанції №12 від 07.06.2017 року та актом виконаних робіт №016 від 07.06.2017 року. В свою чергу, відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Крім того, як встановлено ч.1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Разом з тим, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоча цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Отже, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі №6-2808цс15. За вказаних обставин, враховуючи те, що позивач при зверненні до суду скористався наданим йому чинними законодавством правом вимоги про відшкодування завданої його майну шкоди виключно до особи, яка завдала цю шкоду, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення 21 171,55 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди є такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Також, слід зазначити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, згідно із ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності стосовно завданої позивачу моральної шкоди, суд приходить до висновку про правомірність заявлених вимог позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000,00 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved