Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

В листопаді 2012 року в суд надійшла позивачем позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 вересня 2008 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції за актовим записом № 1438, та стягнення на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно з дня звернення до суду до досягнення повноліття дитини. В позовній заяві зазначала, що сім»я із відповідачем розпалась остаточно через несумісні характери, різні погляди на подружнє життя та відсутність взаєморозуміння. Протягом року вони спільного господарства не мають, подружні стосунки не підтримують, кожний живе своїм життям. Перспективи примирення та збереження сім»ї не вбачають. Син проживає із позивачкою, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Вона не може матеріально забезпечити лікування та утримання дитини. Вирішити добровільно питання матеріальної допомоги на дитину із батьком неможливо, тому змушена сама звертатись до суду. Вважаючи що відповідач працевлаштований та має стабільний заробіток, зможе забезпечити сплату аліментів у вказаному розмірі на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Уточнила, що сім»я остаточно розпалась спочатку 2013 року на підставі тривалого розладу, вважає примирення та збереження сім'ї неможливим, наполягає на розірванні шлюбу. Пропонує відповідачу приймати участь у вихованні і утриманні дитини. Заперечення щодо розміру аліментів вважає необґрунтованими, оскільки відповідач не має інших утриманців, стягнень по виконавчих листах, є працездатним, має задовільне здоров»я, та не має поважних причин, які перешкоджають йому забезпечити зазначений позовом розмір аліментів в умовах збільшення вартості утримання дитини. Просить стягнути аліменти в зазначеному розмірі та строки на утримання дитини. При цьому просить врахувати її проживання із дитиною, відсутність стабільних прибутків, незадовільний майновий стан і стан здоров»я дитини, необхідні витрати на лікування і на розвиток дитини, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача. Відповідач частково визнав позовні вимоги, саме в частині розірвання шлюбу, оскільки примирення і збереження сім»ї вважає неможливим, перспективи збереження сім»ї не вбачає. Вимоги в частині стягнення аліментів в твердій грошовій сумі не визнає на заявлену суму 1000 грн. щомісячно, оскільки постійної роботи і стабільних прибутків він не має, доводи позивачки про його постійну роботу не відповідають дійсності, просить зменшити розмір стягнутих за рішенням суду аліментів. Вважає вимоги в цій частині завищеними і не доведеними доказами в справі. Вказав, що звільнений із роботи та підробляє випадковими заробітками, має задовільний стан здоров»я, інших утриманців та стягнень по виконавчих листах він не має. Не заперечує задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини в мінімальному розмірі, з урахуванням відсутності доходів. Оцінюючи пояснення, досліджені надані в справі докази в їх сукупності, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі із 12 вересня 2008 року зареєстрованому відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції за актовим записом № 1438, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який фактично проживає із позивачкою, на утримання якої відповідач, в порушення положень ст.180 СК України, не надавав матеріальну допомогу в добровільному порядку з часу припинення сімейних відносин, а в суді не заперечує залишення дитини на проживання з матір»ю і стягнення аліментів в дещо нижчому розмірі на випадок розірвання шлюбу. У відповідності до положень ст.ст. 181 ч.3, 184 СК України, позивачкою правомірно заявлений позов про стягнення коштів на утримання дитини за рішенням суду у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач є працездатним по віку і стану здоров»я, не встановлено в судовому засіданні його офіційного працевлаштування на час вирішення спору, відомості про офіційні прибутки відповідача не встановлені, відсутні відомості про інших утриманців, про борги чи стягнення по виконавчих листах відповідача. Враховуючи встановлені судом обставини, відповідно до положень ст.182 СК України, на підставі досліджених судом доказів, в частині стану здоров'я, сімейного і матеріального стану дитини, на утримання та лікування якої потрібні систематичні витрати, прибуток якої становить випадкові заробітки позивачки, непрацюючої на час розгляду справи, та добровільна допомога її батьків, також встановлені обставини щодо працездатного офіційно непрацюючого платника аліментів, суд прийшов до висновку, що із задоволенням позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина в розмірі по 700 грн., щомісячно, що становить трохи більше половини прожиткового мінімуму, встановленого для дитини до досягнення шестирічного віку, не будуть порушені права та інтереси сторін. Такий розмір стягнення вважається обґрунтованим, відповідно до встановлених обставин і чинного законодавства. При цьому, суд враховує ненадання відповідачем доказів щодо прибутків і поважних причин та обставин, які б перешкоджали йому забезпечити належні доходи для своєчасної сплати аліментів у вищенаведеному розмірі щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення повноліття дитини. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів в розмірі 1000 грн. щомісячно суд вважає завищеними. Вважається, що із задоволенням позовних вимог про стягнення аліментів у вказаному вище розмірі 700 грн. щомісячно не будуть порушені права та інтереси дитини, стягувача та платника аліментів. Сукупністю досліджених в справі доказів встановлено, що внаслідок відсутності взаєморозуміння та різності характерів, що визнано відповідачем, на ґрунті тривалого розладу, сім»я остаточного розпалась спочатку 2013 року, сторони не проживають разом і прийшли до категоричного переконання про неможливість примирення і збереження сім'ї. За таких обставин, примирення вважається неможливим, а конфліктні відносини суперечать інтересам сторін та неповнолітньої дитини, що, у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Вимоги в частині залишення дитини, яка фактично проживає із матір»ю, на проживання матері, залишення позивачу родового її прізвища та відшкодування понесених судових витрат відповідачем не спростовані стороною відповідача, вважаються доведеними, такими що підлягають до задоволення. На підставі викладеного, ст.ст.104,105,110,112,180,181,182,184,191 СК України,

Outcome: partial