Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

в липні 2015 р. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № K2ХRFТ24350289 від 18.10.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7466, 06 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив своїм підписом згоду на те, що його заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» Договір. Згідно з умовами договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з Кредитним договором. Позивач виконав взяті на себе зобов»язання в повному обсязі. Проте, відповідач свої зобов'язання перед позивачем не виконує і станом на 14.07.2015 року має заборгованість в сумі 4 445, 39 грн., яку позивач просить стягнути, а також понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. Сторони в судове засідання не з»явилися. Представник позивача звернувся до суду із заявою щодо розгляду справи за його відсутності, в якій також зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач причини неявки в судове засідання не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України за згодою представника позивача провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до заяви від 18.10.2011 року та Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», що відповідно до згоди [PERSON], складає між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] Договір про надання кредиту № K2ХRFТ24350289, останній отримав кредит у розмірі 7 466, 06 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з умовами Договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «18» по «22» число кожного місяця, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 821, 68 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з Умовами та правилами. Позивач вказує на те, що свої зобов'язання за Договором виконав належним чином. Однак, відповідачем після отримання кредитних коштів не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Наявність у відповідача простроченої заборгованості перед позивачем в сумі 4 445, 39 грн. за кредитним договором підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому договором. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідач порушив умови договору та вимоги ст. 530 ЦК України, відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 2 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Так, згідно з п. 2.4.5.1. Договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по Кредиту, включаючи заборгованість, яка виникла у відповідності до п.2.4.3.6., 2.4.5.2., 2.4.5.3. Умов та правил, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості за Кредитом, в тому числі заборгованості у відповідності до п.2.4.3.6., 2.4.5.2., 2.4.5.3. Умов та правил за кожний день прострочки але не меньш ніж 1 (одну) гривню. Відповідно до 2.4.5.5. Договору, при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов»язань, передбачених договором, більш ніж на 90 днів, позичальник зобов»язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, а саме: позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язання за Договором, станом на 14.07.2015 року сума заборгованості становить 4 445,39 грн., та складається з наступного: 1 290,31 грн. - заборгованість за кредитом; 0,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 152,32 - заборгованість по комісії за користування кредитом; 2 314,52 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 187,88 - штраф (процентна складова). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню, а тому суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованість за Договором на загальну суму 4 445,39 грн. Судові витрати розподіляються судом відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 509, 525, 526, 530, 546, 549, 551, 610, 611, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved