Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

В лютому 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі по тексту - відповідач-1) та публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі по тексту - відповідач-2), третя особа: [PERSON] про визнання недійсним договору відступлення права вимоги. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.05.2008 року між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 35/АК-00034.08.2, відповідно до умов якого останній отримав кредит для придбання авто у розмірі 13513,91 доларів США строком до 22.05.2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом. В якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, був укладений договір застави № 35/АК-00034.08.2 від 22.05.2008 року, предметом якого був автомобіль Деу, який на праві власності належить позивачу. Рішенням Красногвардійського районного суду місті Дніпропетровська від 19 грудня 2016 року було стягнуто з [PERSON] та [PERSON] 11286,17 доларів США пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентами у розмірі 50000,00 грн. та судовий збір. Ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 16 жовтня 2019 року задоволено заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про зміну сторони у справі шляхом зміни стягувача його правонаступником, а саме змінено вибулого стягувана Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у справі № 204/8097/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до відповідачів, якими є [PERSON] , [PERSON] про стягнення за кредитним договором № 35/АК-00034.08.2. Відтак Позивачу стало відомо, що 24.05.2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір № 15 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, у тому числі за Кредитним договором № 35/АК-00034.08.2. за яким боржником є [PERSON] . Згідно Додатку № 1 до договору, також було відступлено право вимоги по кредиту [PERSON] по договору № 35/АК-00034.08.2 загальну суму заборгованості (без пені) - 297870,92 грн. Позивач вважав укладений договір № 15 між відповідачами недійсним в зв`язку із тим, що з огляду на правову природу укладеного договору, який по суті є договором факторингу, позивач мав би бути його стороною як боржник, а отже вказаний договір не відповідає вимогам закону та в силу ч. 1 ст. 203 ЦПК України підлягає визнанню недійсним. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати недійсним договір № 15 про відступлення прав вимоги від 24.05.2019 року, укладений між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал». Ухвалою суду від 27.02.2020 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено по справі підготовче судове засідання на 21.05.2020 року. 18.05.2020 року до суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Червоної Тетяни Михайлівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою суду від 19.05.2020 року було надано можливість учасникам справи брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 21.05.2020 року розгляд справи було відкладено на 28.07.2020 року у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідачів. 27.05.2020 року від представника відповідача-2 ПАТ «РОДОВІД БАНК» надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. 23.06.2020 року від представника відповідача-1 надійшов відзив на позов, якому він просив суд відмовити у його задоволенні. При цьому зазначав, що дійсно рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2016 року було стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» 11286,17 доларів США пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентами у розмірі 50000,00 грн. та судовий збір. В подальшому, за результатами проведеного аукціону, між відповідачами було укладено договір № 15 про відступлення прав вимоги за кредитним договором 35/АК-00034.08.2. 23.06.2020 року від представника відповідача-1 надійшов відзив на позов, якому він просив суд відмовити у його задоволенні. При цьому зазначав, що дійсно рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2016 року було стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» 11286,17 доларів США пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентами у розмірі 50000,00 грн. та судовий збір. В подальшому, за результатами проведеного аукціону, між відповідачами було укладено договір № 15 про відступлення прав вимоги за кредитним договором 35/АК-00034.08.2. Оскілки право вимоги передавалось на підставі ст.ст. 512 та 514 ЦК України, внаслідок чого відбулась заміна боржника у зобов`язанні, згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України, згода на це боржника не вимагається. право вимоги передавалось на підставі ст.ст. 512 та 514 ЦК України, внаслідок чого відбулась заміна боржника у зобов`язанні, згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України, згода на це боржника не вимагається. Ухвалою суду від 28.07.2020 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті на 22.09.2020 року. В судовому засіданні 22.09.2020 року представник позивача позов підтримала та просила суд про його задоволення. В судовому засіданні 22.09.2020 року представник відповідача-1 позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні. Представник відповідача-2 та третя особа в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що в задоволенні позову слід відмовити з наступник підстав. Згідно зі 509 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦПК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦПК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 22.05.2008 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 35/АК-00034.08.2, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 13 513,91 доларів США строк до 22.05.2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом. В якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, був укладений договір застави № 35/АК-00034.08.2 від 22.05.2008 року, предметом якого є автомобіль Daewoo Lanos [NUMBER] , який на праві власності належить відповідачу. Рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 19.12.2016 року у справі № 204/8097/15-ц було стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» суму простроченої заборгованості за кредитом та процентами у розмірі 11 286,17 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам у розмірі 50 000 грн. В подальшому 24.05.2019 року між ПАТ «РОДОВІД БАНК» (за договором - банк, первісний кредитор) та ТОВ «Вердикт капітал» (за договором - новий кредитор) було укладено договір № 15 про відступлення прав вимоги, за яким банк відступив новому кредитору, а останній набув права вимоги до позичальників та поручителів, зазначених в додатку № 1 до вказаного договору. Згідно додатку № 1 до договору № 15 від 24.05.2019 року, міститься договір 35/АК-00034.08.2, укладений між [PERSON] та ПАТ «РОДОВІД БАНК». Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А частиною другою цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У свою чергу, вчинення особами дій щодо виконання досягнутих домовленостей, тобто виконання прийнятих на себе прав і покладених обов`язків за угодою, є виконанням угоди. Відповідно до ст. ст. 215 - 235 ЦК України, особа, яка вважає, що її права, речові права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Позивач просив суд визнати недійсним в цілому договір № 15 про відступлення прав вимоги від 24.05.2019 року, укладений між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», тоді як вказаний правочин стосується не тільки інтересів [PERSON] , а й інтересів інших позичальників та боржників. Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що між відповідачами було укладено договір відступлення права вимоги за кредитними договорами, згода на укладення якого із боржниками, в тому числі і [PERSON] , законом не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вказане, вимоги позивача є недоведеними та не ґрунтуються на вимогах закону. Посилання позивача та його представника на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справах № 909/968/16 та № 761/20611/17 до уваги судом не приймаються, оскільки в першому випадку справа стосувалась вирішення господарського спору між юридичними особами із предметом позову - визнання правочину між юридичними особами недійсним з підстав того, що кредитодавцем за кредитним договором може бути виключно банк або інша фінансова установа; а в другому випадку - визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором між юридичною особою та фізичною особою, за яким фізична особа не мала права отримувати права та обов`язки фінансової компанії. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову про визнання недійсним договору слід відмовити.

Outcome: dismissed