Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

В липні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Білогородської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування, мотивуючи тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . На території Білогородської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області залишилось спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , прийняла спадщину в установленому законом порядку, проте позбавлена можливості належно оформити свої спадкові права на нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Ухвалою суду від 06.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі. В подальшому, ухвалою суду від 23.07.2020 року закрито підготовче провадження по справі за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про місце, день та час слухання справи повідомлена належним чином. В поданій до суду письмовій заяві просила справу розглядати за її відсутності, вказавши, що повністю підтримує позовні вимоги. Представник Білогородської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії відновленого запису акта про народження [PERSON] №145 від 30.10.1968 року вбачається, що її матір`ю є [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Білогородською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області, [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №41. Відповідно до змісту довідок, виданих виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 27.11.2019 року за №1228, від 13.12.2019 року за №1281, від 13.07.2020 року № 116 та записів в погосподарській книзі виконкому Білогородської сільської ради за 1991 - 1995 роки, 2016 - 2020 роки, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї якої входили: дочка - [PERSON] , 1943 року народження, внука - [PERSON] , 1971 року народження, внук - [PERSON] , 1971 року народження. Фактично в управління та розпорядження спадковим майном після смерті [PERSON] вступила її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Відповідно до архівної довідки від 14.11.2019 року №2152/02-14, відповіді Хмельницького обласного державного нотаріального архіву від 10.07.2020 року №1930/01-21 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №60882890 від 10.07.2020 року, по даних архівного фонду Ізяславської державної нотаріальної контори спадкова справа в 1992 - 2004 роках до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась. З повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори від 09.07.2020 року №867/01-16 вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в Ізяславській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу за №512/2019 р. на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину від спадкоємиці першої черги за законом - дочки померлої [PERSON] . Інших заяв не надходило. Спадкодавиця [PERSON] заповіту не складала. Свідоцтво про право на спадщину на належне спадкодавиці майно не видавалось. Вказані факти підтверджено також Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру №58687904 від 11.12.2019 року, №60853916, №60853914 від 09.07.2020 року. Тобто позивач, після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину. [PERSON] комунальним підприємством «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації» оформлено технічний паспорт на спірний житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] , проте, правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно відсутні, що підтверджується довідкою комунального підприємства «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації» від 20.01.2020 року №32. Таким чином, позивач позбавлена можливості оформити своє право на спадщину на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. В п.п. 1, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР (ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року, а саме спадщина відкрилася в 1992 році, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст.525 Цивільного Кодексу УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно вимог ст.527 Цивільного Кодексу УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Відповідно до ст.529 Цивільного Кодексу УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст.548 Цивільного Кодексу УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 Цивільного Кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За таких обставин, з урахуванням того, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , прийняла спадщину в установленому законом порядку, проте позбавлена можливості оформити спадкові права, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved