Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

В листопаді 2014 року Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» (Позивач) звернулось до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач) про стягнення збитків в розмірі 11072,78 грн. Свої позовні вимоги, Позивач обґрунтовує тим, що 30 листопада 2013 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів: 1) «Шевроле» д.н. [NUMBER], яким керував [PERSON], 2) «Фольксваген» д.н. [NUMBER], власником якого є [PERSON] Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілої - [PERSON] отримав механічні пошкодження. На момент ДТП між [PERSON] та Позивачем був укладений договір страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №35090 від 08.07.2013р., а саме автомобіля «Фольксваген» д.н. [NUMBER]. Постановою Дніпровського районного суду м.Києва Відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП. Вартість відновлювального ремонту, що настав у зв'язку з пошкодженням застрахованого автомобіля, склала 61072,78 грн.. Відповідно до Звіту автотоварознавчого дослідження № 138/13 матеріальний збиток завданий застрахованому автомобілю становить 62688,07грн., а за рахунком-фактурою СТО від 09.12.2013р. - 61 072,78грн. На підставі того, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Інкомстрах», Позивач звернувся до ПрАТ «Інкомстах» з заявою про виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності у розмірі 50 000 грн. Решту страхового відшкодування у розмірі 11 072,78грн. просить в порядку ст. 1194 ЦК України стягнути з Відповідача та понесені судові витрати. При цьому позивач посилається на положення ст.ст.22, 993, 1166, 1188,1191ЦК України. Представник позивача у судовому засіданні 31.03.2015року позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у ньому. В подальшому від представника позивача надійшла заява про долучення до справи додаткових доказів. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, та зазначили, що вимоги необґрунтовані. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 8 липня 2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений Договір страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №35090, відповідно до умов якого Страховик зобов'язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв'язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля «Фольксваген» д.н. [NUMBER] (а.с.3). Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2013 року встановлено, що 30.11.2013р. приблизно в 12 год. 30 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Шевролет» д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по пр.Ватутіна, ТЦ «Ашан» не надав дорогу автомобілю «Фольксваген», д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався з правого боку, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. В діях водія вбачається порушення п.п.10.11. ПДР. Згідно даної постанови [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425,00 грн. (а.с.6). В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль страхувальника, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Фольксваген», д.н. [NUMBER] відповідно до Звіту № 138/13 від 18.12.2013р. становить 62688 грн. (а.с. 9-32). При цьому вартість відновлювального ремонту, зазначена в рахунку - фактурі фірменного СТО Фольксваген - ТОВ «АвтоСоюз» від 09.12.2013р. та становить 61072,78 грн. (а.с.7-8). Вказана подія була визнана страховою, про що 10.01.2014 року було складено Страховий акт (а.с.33) та проведено розрахунок суми страхового відшкодування виходячи з рахунку-фактури СТО (а.с.32). Як вбачається з матеріалів справи Позивач провів [PERSON] виплату страхового відшкодування, а саме: - перерахував на рахунок ТОВ «АвтоСоюз» грошові кошти у розмірі 55 535,78грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 24.01.2014р. № 1265, №520, від 27.01.2014р. №2082, від 11.04.2014р. №2326 (а.с.33 зворот, 34, 55,56), а решту суми у розмірі 5 537,00грн. зарахував в якості несплачених [PERSON] часток страхового платежу за наступним договором страхування №35090 від 09.07.2013р. (а.с.33). Сторонами не заперечувалось, що станом на момент ДТП автомобіль «Шевролет» державний номер [NUMBER], який належить Відповідачу - [PERSON] був застрахований в ПрАТ «Інкомстрах» згідно полісу № АС/5509848. Відповідно до ч. 1,2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якій зазначається, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеним лімітом. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завданні збитки. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На підставі того, що цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована «ПрАТ «СК «Інкомстрах» з урахуванням положень ст. 27 Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в межах ліміту відповідальності у розмірі 50 000 грн., як вказує Позивач, він вправі звернутись з вимогою на цю суму до ПрАТ «СК «Інкомстрах», а сума яка перевищує 50 000,00грн., підлягає стягненню саме з Відповідача і становить 11 072,78грн. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.10 ЦПК України). За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в сумі 11072,78 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 22, 661, 993, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст.27 Закону України «Про страхування», з урахуванням Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», та

Outcome: approved