Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

В липні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням: житловим будинком [ADDRESS] , що є підставою для зняття з реєстраційного обліку [PERSON] за вищевказаною адресою. Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.30). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим відправленням, що повернулося до суду як не вручене з відміткою, що адресат за вказаною адресою відсутній (а.с.28-29), відзив на позовну заяву відповідач не подав, а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Встановлено, що на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2010 року (а.с.10-11), [PERSON] належить на праві власності 1/6 частина житлового будинку [ADDRESS] . Окрім цього, на підставі Договору дарування посвідченого 02 травня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Маркаровою В.Ю. зареєстрованого в реєстрі за №695 (а.с.12), [PERSON] належить на праві власності 5/6 часток житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] рідний брат [PERSON] , який проживав та був зареєстрований в спірному будинку з народження. Однак після дарування своєї частини будинку сестрі, [PERSON] забравши всі свої речі виселився з будинку та не проживає в ньому. [PERSON] не перешкоджала брату користуватися будинком, замки не змінювала, однак [PERSON] самостійно та в добровільному порядку виселився з будинку. Згідно довідки Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №577 від 26.06.2020 року (а.с.18), в спірному житловому будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , 1976 р.н. але з червня 2018 року не проживає. Реєстрація відповідача [PERSON] у будинку порушує права власника домоволодіння [PERSON] на розпорядження житлом, яке перебуває виключно у її власності. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Тобто, для зняття з реєстрації місця проживання достатньо рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку без поважної причини з 2018 року, у позивачки [PERSON] виникли перешкоди в користуванні своїм майном, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням: житловим будинком [ADDRESS] , що є підставою для зняття з реєстрації за вищевказаною адресою. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] повинно бути стягнено сплачений позивачем судовий збір в сумі 840,40 грн.

Outcome: approved