Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

В липні 2019 року [PERSON] звернувся до [PERSON] із позовом про поділ майна в натурі, в якому просить припинити режим спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок котеджного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] . та виділити: - [PERSON] в натурі у власність, в рахунок належної йому на праві власності Ѕ частину житлового будинку котеджного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до варіанту № 2 висновку дослідження №21/19 від 06.05.2019 року, приміщення (згідно Технічного паспорту): сходи площею 2,7 кв.м., коридор площею 4,3 кв.м., санвузол площею 2,7 кв.м., коридор площею 2,7 кв.м., вітальня площею 31,1 кв.м., кладова площею 2,3 кв.м., кухня площею 13,2 кв.м.; - [PERSON] в натурі у власність, в рахунок належній їй на праві власності Ѕ частини житлового будинку котеджного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до варіанту № 2 висновку дослідження №21/19 від 06.05.2019 року, приміщення (згідно Технічного паспорту): сходи площею 5,4 кв.м., коридор площею 2,5 кв.м., житлова площею 13,1 кв.м., санвузол площею 7,5 кв.м., лоджія площею 1,6 кв.м., житлова площею 27,4 кв.м.; стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , витрати - у розмірі 16\~305 грн. Ухвалою від 15 липня 2019 року було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, та призначене підготовче судове засідання. 13.07.2021 року представником позивача адвокатом Акрабовою О.М. було подано заяву про розгляд справи без її участі за наявними в справі матеріалами, позовні вимоги підтримала у повному обсязі й наполягала на їх задоволені. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являлася, належним чином сповіщалась про час та місце судових засідань, про причини неявки в судові засідання не повідомляла. 13.07.2021 року від представника відповідача адвоката Козак А.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю у іншому судовому засіданні. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3\~ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1\~ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Судом також враховується, що\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно з нормами статті 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. Таким чином, неявка відповідача та його представника, без надання жодних належних та допустимих доказів поважності неприбуття у судові засідання, свідчить про зловживання відповідачем наданими йому процесуальними правами та порушення строків розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, судом в судовому засіданні було ухвалено провести розгляд справи за відсутності позивача й відповідача, оскільки їх нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору, за наявними в ній матеріалами, з метою дотримання строків розгляду справи, а також з огляду на те, що сторони мали можливість надати усі необхідні докази на підтвердження їх посилань та заперечень, заявити відповідні клопотання, у підготовчому засіданні. Згідно з ч.2\~ст.281 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, 16 квітня 2015 року Комінтернівським районним судом Одеської області винесено рішення по справі № 504/2279/14-ц (2/504/93/15) про визнання житлового будинку котеджного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] , об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] ; визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частину житлового будинку котеджного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; припинення права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок котеджного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; вселення [PERSON] до житлового будинку котеджного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] (28 квітня 2015 року [PERSON] вийшла заміж та змінила прізвище на [PERSON] ). На підставі даного рішення [PERSON] є власником Ѕ частини житлового будинку котеджного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] (далі будинку), на праві спільної часткової власності. Станом на час звернення до суду та по теперішній час, [PERSON] не проживає в належній йому Ѕ частині будинку, оскільки між ним та [PERSON] існує конфлікт, що унеможливлює будь які домовленості про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Таким чином, існує необхідність виділити [PERSON] та [PERSON] частини належного їм будинку в натурі. За обставин що склалися, враховуючи конфліктні відносини між позивачем та відповідачем, можливість виділення частки у договірному порядку виключається. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1\~ст. 356 Цивільного кодексу України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Відповідно до\~ст. 358 Цивільного кодексу України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Нормою ст. 364 \~Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч. 2 ст. 367 Цивільного кодексу України виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, може бути здійснений в договірному порядку або в судовому. Відповідно до ч.1ст.183 ЦК України\~річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною. Згідно ч. 3 ст. 364 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 6\~постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» № 7 від 04.10.1991 року, при вирішені справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнання приміщення в ізольовані квартири. Для виявлення можливості виділення відокремленої частини житлового будинку котеджного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] , із самостійним виходом, на замовлення представника [PERSON] адвоката Хлєбнікової Н.А. було проведено будівельно-технічне дослідження. На вирішення експерта було поставлено питання: визначити можливий варіант виділу (розподілу) житлового будинку котеджного типу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , згідно часток співвласників по Ѕ. Відповідно до висновку експертного дослідження №21/19 від 06.05.2019 року, судовим експертом [PERSON] було запропоновано два варіанти поділу: 1 й варіант передбачає розділення будинку з відступленням від ідеальних часток, де частка одного співвласника складатиме 45/100 (санвузол площею 2,7 кв.м., вітальня площею 31,1 кв.м., кладова площею 2,3 кв.м., кухня площею 13,2 кв.м.), іншого 55/100 (сходи площею 2,7 кв.м., сходи площею 5,4 кв.м., коридор площею 2,5 кв.м., житлова площею 13,1 кв.м., санвузол площею 7,5 кв.м., лоджія площею 1,6 кв.м., житлова площею 27,4 кв.м.). Зазначений варіант розділу передбачає виділ, за кожним із співвласників, ізольовані частини будинку, при цьому частина приміщень першого поверху залишатимуться в загальному користуванні (коридор площею 4,3 кв.м., коридор площею 2,7 кв.м.). Житлове приміщення другого поверху площею 13,1 кв.м. необхідно переобладнати у кухню. За такого поділу грошова компенсація співвласнику, частка якого складатиме 45/100, складає 102 317,0 грн. 2-й варіант передбачає розділення будинку з відступленням від ідеальних часток, де частка одного співвласника складатиме 51/100 (сходи площею 2,7 кв.м., коридор площею 4,3 кв.м., санвузол площею 2,7 кв.м., коридор площею 2,7 кв.м., вітальня площею 31,1 кв.м., кладова площею 2,3 кв.м., кухня площею 13,2 кв.м.), іншого 49/100 (сходи площею 5,4 кв.м., коридор площею 2,5 кв.м., житлова площею 13,1 кв.м., санвузол площею 7,5 кв.м., лоджія площею 1,6 кв.м., житлова площею 27,4 кв.м.). Зазначений варіант розділу передбачає виділ, за кожним із співвласників, ізольовані частини будинку. Житлове приміщення другого поверху площею 13,1 кв.м. необхідно переобладнати у кухню. Внутрішньо квартирні сходи необхідно демонтувати, отвір в перекритті замурувати. Згідно запропонованого варіанту розподілу (виділу), з першого на другий поверх необхідно улаштувати зовнішні металеві сходи. Кошторисна вартість улаштування зовнішніх сходів та закладання отвору становить 30118,0 грн. Кошторисна вартість з демонтування сходів становить 684,0 грн. Грошова компенсація співвласнику, частка якого складатиме 49/100 - складає 20 463,0 грн. Враховуючи меншу суму грошової компенсації, та можливість відокремити частини будинку в ізольовані квартири без спільного користування будь якими приміщеннями, позивача просить за доцільне використати при виділенні варіант №2, що описаний в висновку експертного дослідження №21/19 від 06.05.2019 року. [PERSON] повторно вийшла заміж та з 2015 року, разом зі своїм чоловіком [PERSON] , фактично проживає на всій території будинку. [PERSON] фактично не допускає [PERSON] до будинку, Ѕ частина якого належить йому на праві власності. У зв`язку з чим у 2015 році [PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області, отримав виконавчий лист (справа № 504/2279/14-ц (2/504/93/15) про його примусове вселення та звернувся до Комінтернівського РВДВС ГТУЮ в Одеській області, з відповідною заявою про примусове виконання. 16.05.2016 року державним виконавцем Комінтернівського РВДВС ГТУЮ в Одеській області Івановим І.В., було відкрито виконавче провадження № 51116274, про вселення [PERSON] до житлового будинку котеджного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] . 10.08.2016 року відбулося примусове вселення [PERSON] до належної йому Ѕ частини будинку (22.08.2016 року виконавче провадження було закінчено згідно п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення). Проте, як тільки державний виконавець закінчив проведення виконавчих дій, [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] , продовжили чинити перешкоди [PERSON] в користуванні та доступі до належної йому частини будинку. 12.11.2018 року, [PERSON] звернувся до Лиманського ВДВС ГТУЮ в Одеській області з заявою про відновлення виконавчого провадження та здійснення повторного вселення [PERSON] до житлового будинку котеджного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] . \-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-28.02.2019 року відбулося повторне примусове вселення [PERSON] до належної йому Ѕ частини будинку, під час якого [PERSON] намагався перешкодити здійсненню виконавчої дії, шляхом вчинення скандалу та погроз в бік позивача та його представника, що зафіксовано в акті державного виконавця. Станом на теперішній час, [PERSON] не проживає в належній йому Ѕ частині будинку через постійні погрози та конфлікти з сім`єю [PERSON] . Згідно зі\~ст.15 ЦПК України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно\~ст.16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі: відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Аналізуючи встановлені судом обставини у сукупності із зазначеними нормами Закону, суд дійшов висновку, що сім`я відповідача перешкоджає позивачеві у користуванні його частиною будинку, тим самим порушуючи його конституційні права, серед яких: передбачене\~ст.41 Конституції України\~непорушність права власності (ніхто не може бути протиправно позбавлений права володіння, користування і розпорядження приватною власністю, право приватної власності є непорушним) та\~Цивільного кодексу України. Враховуючи, що є підстави вважати що відповідачем будуть вчиненні перешкоди у здійсненні робіт по улаштуванню зовнішніх металевих сходів (для облаштування входу для доступу до 49/100 частин будинку, згідно 2- го варіанту розподілу), що в свою чергу унеможливить користування позивачем частиною будинку, за таких обставин суд вважає доцільним здійснити поділ будинку наступним чином: [PERSON] виділити 51/100 частин будинку (сходи площею 2,7 кв.м., коридор площею 4,3 кв.м., санвузол площею 2,7 кв.м., коридор площею 2,7 кв.м., вітальня площею 31,1 кв.м., кладова площею 2,3 кв.м., кухня площею 13,2 кв.м.), [PERSON] виділити 49/100 частин будинку ( сходи площею 5,4 кв.м., коридор площею 2,5 кв.м., житлова площею 13,1 кв.м., санвузол площею 7,5 кв.м., лоджія площею 1,6 кв.м., житлова площею 27,4 кв.м.) згідно 2-го варіанту розподілу, оскільки лише таким чином, позивач гарантовано буде мати доступ до належної йому частини будинку, для можливості відновлення порушеного права позивача. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що за подання даного позову позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 9605 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи квитанцією № 6 від 02.07.2019 року на зазначену суму. Враховуючи те, що позовні вимоги були задоволені повністю, стягненню підлягає судовий збір у повному обсязі. Крім того, позивачем понесено витрати на проведення будівельно-технічного дослідження у розмірі 3500 грн, та на виготовлення оцінювального акту вартості у розмірі 3200 грн., ці витрати також відлягають стягненню з відповідача та користь позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved