Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

В квітні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що 10.09.2009 року відповідач взяв у неї в борг 1000,00 дол. США, які зобовязався повернути до 10.07.2015 року. На підтвердження боргу відповідачем власноручно була написана відповідна розписка від 02.02.2015 року. Посилаючись на те, що відповідач свої зобовязання не виконав належним чином, позивач просив стягнути з відповідача борг за договором позики. В судове засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник позивача проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] виникли відносини, відповідно до умов яких остання отримала в борг грошові кошти в сумі 1000,00 дол. США, які відповідач зобовязалася повернути до 10.07.2015 року. На підтвердження цих умов особисто відповідачем було написано розписку. Проте відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, оскільки не повернув грошові кошти, що були обумовлені договором, в сумі 1000,00 дол. США. Вказана обставина підтвердилася в судовому засіданні матеріалами справи. Згідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, а знаходження розписки у позикодавця свідчить, згідно ст. 1047 ЦК України, про невиконання зобовязання боржником у повному обсязі. Статтею 1049 ЦК України передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами мали місце договірні зобовязання, які відповідач порушив, а саме не повернув позивачу обумовлену суму, а тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми боргу по договору позики обґрунтовані та на підставі ст. 526 ЦК України підлягають задоволенню. Загальна сума боргу відповідача [PERSON], яка підлягає стягненню становить 1000,00 дол. США, що в еквіваленті на національну валюту становить 25 553,00 гривень. Згідно до ст. 1050 ЦК України якщо позивальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Таким чином на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 521 грн. 21 грн.

Outcome: approved