Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики, який в листопаді 2016 року уточнив та просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу у розмірі 25 284, 60 грн., 3% річних у розмірі 3 034, 15 грн., неустойку у розмірі 316 057, 50 грн., судовий збір у розмірі 2 598, 38 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 28 жовтня 2012 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого він передав відповідачу грошові кошти у сумі 12500 грн., а відповідач зобовязався повернути борг до 10 листопада 2012 року. Однак, відповідачем не було повернуто борг. Тому він вважає, що за порушення зобовязань відповідач повинен сплатити ще суму індексу інфляції, 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання та неустойку за 50 місяців, а тому звернувся до суду з даним позовом. Позивач надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Як встановлено в судовому засіданні, 28 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, підтверджений розпискою, за яким відповідач взяв у позивача 12500 грн. та зобовязався їх повернути до 10 листопада 2012 року (а.с.6). До теперішнього часу [PERSON] грошові кошти позивачу не повернув. Таким чином, борг відповідача на день розгляду справи складає суму 12500 грн., яку необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розписки вбачається, що відповідач зобовязався повернути борг до 10 листопада 2012 року. Час прострочення виконання відповідачем грошового зобовязання становить період з 11 листопада 2012 року, тобто наступного дня після закінчення строку виконання зобовязання, по 06 грудня 2016 року (день ухвалення рішення). Починаючи з цієї дати належить здійснювати розрахунок 3% річних. Таким чином сума 3% річних складає 3 034 грн. 15 коп., яку [PERSON] зобовязаний сплатити на користь [PERSON] за прострочення виконання грошового зобовязання. Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Також суд погоджується з наданими позивачем розрахунками щодо стягнення заборгованості з урахуванням інфляції та неустойки, які підлягають стягненню на користь позивача. Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, загальна сума, яка належить до сплати позивачу, визначається наступним чином: основний борг у розмірі 25\~284, 60 грн., сума 3% річних у розмірі 3 034 грн. 15 коп., неустойка у розмірі 316 057 грн. 50 коп., а всього сума боргу складає 344 376 грн. 25 коп. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 2\~598 грн. 38 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved