Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

В квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 13 лютого 2002 року помер [PERSON]М, після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння, яке розташовано по вул. Боженка, № 05 в с. Рідківці Новоселицького району. Спадщину після його смерті як спадкоємець за законом 1 черги прийняла його дружина [PERSON], яка померла 09 травня 2009 року. Після її смерті відкрилася спадщина на все вищевказане домоволодіння. Вона як спадкоємець за заповітом спадщину прийняла своєчасно. Але оскільки спадкодавець не отримала при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, вона не може оформити на себе право власності на спадкове майно. Просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 123 від 01 лютого 2016 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Боженка, № 05 в с. Рідківці Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали двоє осіб подружжя [PERSON] та [PERSON], в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/2 частці домоволодіння. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1965 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в [PERSON] сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 13 лютого 2002 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час відкриття спадщини, при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ № 948291 від 06 березня 1973 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] був чоловіком [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла як спадкоємець за законом 1 черги його дружина [PERSON], яка вступила у володіння та управління спадковим майном, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 122 від 01 лютого 2016 року. 09 травня 2009 року [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина, на все вказане домоволодіння, а саме на 1/2 частку домоволодіння як її частку в майні колишнього колгоспного двору та на 1/2 частку домоволодіння, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкодавець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно заповіту, який був складений 26 березня 2002 року та посвідчений секретарем Рідківської сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповіла все своє майно позивачці [PERSON] (дошлюбне Ізвак) Е.В.. З свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-МИ № 020408 від 18 січня 2008 року вбачається, що після розірвання шлюбу позивачка змінила своє прізвище з «Ізвак» на «Кушнірюк». Як вбачається, з свідоцтва про шлюб серії І-МИ № 042800 від 05 грудня 2008 вбачається, що після укладання шлюбу позивачка змінила своє прізвище з «Кушнірюк» на «Гаїна». Позивачка як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті [PERSON] прийняла своєчасно, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи Однак, у звязку із смертю спадкодавці та відсутністю за нею правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за заповітом та своєчасно прийняла спадщину, відповідач позов визнав, інших спадкоємців не має, то право власності на домоволодіння слід визнати за нею в порядку спадкування після смерті [PERSON]. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, суд

Outcome: approved