Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

В квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказавши, що 26.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3400812155-036597 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https//e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. Відповідно до умов вказаного кредитного договору [PERSON] , отримав позику у розмірі 1000грн., зі сплатою відсотків в розмірі 2% за кожен день, строком на 31 день, тобто, до 25.09.2018 року 23:00 год. включно. Платіжним дорученням №6551 від 26.08.2018 року та повідомленням від 28.01.2019 року підтверджується, що позивачем на рахунок було перераховано на картковий рахунок відповідача позику в сумі 1000 грн.. Згідно умов п.10.1.3 Договору, позичальник зобов`язується вчасно повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою. Відповідно п.7.1 Договору у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Станом на 15.01.2019 року відповідачем прострочені строки повернення позики, встановлені п.5.4. даного договору, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 5944,05 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 999 грн.; заборгованості по процентах за користування кредитом - 2217,78 грн.; заборгованості за пенею - 2727,27 грн.. 15.01.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу №1501/1, відповідно до якого клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв`язку з чим гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для фактора та вважаються наданими фактору, а також до фактора перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі. Таким чином, внаслідок укладення вищевказаного договору відбулась заміна кредитора, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором №3400812155-036597 від 26.08.2018 року. Тому позивач просить позов задоволити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №3400812155-036597 від 26.08.2018 року в сумі 5944,05 грн., а також судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] було укладено договір позики №3400812155-036597 в електронному вигляді, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 1000 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 2% за кожен день строком до 25.09.2018 року 23:00 год. Відповідно до п.2.1 договору Позикодавець (Товариство) на умовах цього договору надає Позичальнику (Клієнту) кошти у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики, та відповідно до умов цього договору, а Позичальник зобов`язується отримати (прийняти) та повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою в порядку і в строк визначений цим договором. Згідно п.3.2.1 Договору проценти за користування позикою становлять 2% за кожен день користування позикою, що становить (730 процентів річних). Вказані обставини підтверджуються: Договором №3400812155-036597 від 26.08.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; платіжним дорученням від 26.08.2018 року №6551. 15.01.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу №1501/1, відповідно до якого відбулась заміна кредитора, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором № 3400812155-036597 від 26.08.2018 року Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 даного Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом 843113, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.. Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пунктом 7.1 Договору передбачено, що у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Відповідачем прострочені строки повернення позики, встановлені п.5.4. даного договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 15.01.2019 року становить - 5944,05 грн., та складається із: заборгованості за кредитом - 999 грн.; заборгованості по процентах за користування кредитом - 2217,78 грн.; заборгованості за пенею - 2727,27 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задоволити та стягнути з відповідача заборгованість за договором №3400812155-036597 від 26.08.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту станом на 15.01.2019 року в сумі 5944,05 грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати: судовий збір в розмірі 1921 грн., що підтверджені відповідними платіжними дорученнями.

Outcome: approved