Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

В квітні 2018р. позивач [PERSON] (транспортне) страхове бюро України звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 10600,0 грн.; судовий збір у розмірі 1762,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16 лютого 2015р. в м. Києві на вул. Саратівській, 53/31 сталася ДТП з участю автомобілів: [NUMBER], під керуванням відповідача та «Opel» д.н. [NUMBER], під керуванням потерпілого [PERSON] Дане ДТП відбулося з вини відповідача, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2015р. Оскільки відповідач відмовився в добровільному порядку відшкодувати спричинені збитки, потерпілий [PERSON] звернувся до позивача про відшкодування збитків, відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (п. 41.1 ст. 41), позивачем було здійснено виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 5150,0 грн. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просив суд стягнути з відповідача сплачену суму страхового відшкодування. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2018р. у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу за відсутності свого представника, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, за місцем своєї реєстрації, у судові засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач відзив на позов не подав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, та за одночасним існуванням всіх обставин, що передбачені у ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 16 лютого 2015р. в м. Києві на вул. Саратівській, 53/31 сталася ДТП з участю автомобілів: [NUMBER], під керуванням відповідача та «Opel» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Дане ДТП відбулося з вини відповідача, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2015р. по справі № 761/5113/15-п, провадження № 3/761/1115/2015. Автомобіль «Opel» д.н. [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Згідно з Звітом № 957 про оцінку цього автомобіля від 24 лютого 2015р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 11853,59 грн. Як вбачається з матеріалів справи, потерпілий [PERSON] на час ДТП мав поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6429201 в ПАТ «СК «Українська Страхова група». У відповідності з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом достовірно встановлено, що відповідач не здійснив відшкодування завданої шкоди власнику автомобіля [NUMBER], на час ДТП не мав договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в зв'язку з чим власник цього автомобіля звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. У відповідності з п. 41.1. а) Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. На підставі вищенаведеної норми позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 9878,0 грн., що підтверджується відповідним Наказом позивача за № 1710 від 07 квітня 2015р., а також позивачем були понесені витрати за послуги аварійного комісара в сумі 722,0 грн. У відповідності з ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Згідно з ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що вина відповідача у вчиненні зазначеного вище ДТП встановлена постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2015р., позивачем було здійснено відшкодування шкоди за відповідача власнику автомобіля [NUMBER] у розмірі 9879,0 грн., а також позивачем понесені витрати за послуги аварійного комісара в сумі 722,0 грн., відповідно до вищенаведених вимог ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд вважає, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 10600,0 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий бір у розмірі 1762,0 грн.

Outcome: partial