Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, який в вересні 2014 року уточнила та просила постановити рішення, яким провести розподіл майна, яке набуто за час шлюбу, в наступному порядку: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобілю марки Хонда Акорд седан 1999 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобілю марки Хонда Акорд седан 1999 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. В обґрунтування позову позивачка вказала, що вона, [PERSON] перебувала у офіційно зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 24 квітня 2004 року. У грудні 2013 року рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області шлюб між ними було розірвано. Від вказаного шлюбу дітей вони не мають. Під час шлюбу та сімейних стосунків ними набуто наступне майно: житловий будинок загальною площею 44,4 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та автотранспортний засіб Хонда Акорд седан 1999 року випуску сірого кольору д/н [NUMBER], придбаний 06.11.2007 року. Згоди про поділ майна між ними не досягнуто. Тому вважає, що вказане майно повинно буде розділено рівними частками, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлено, що з 24 квітня 2004 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2013 року було розірвано. За спільні кошти подружжям було придбане майно: житловий будинок загальною площею 44,4 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та автотранспортний засіб Хонда Акорд седан 1999 року випуску сірого кольору д/н [NUMBER], придбаний 06.11.2007 року, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 23 липня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за № 3812 (а.с.16-17). Угоди про добровільний поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя не досягнуто. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що також передбачено ст. 372 ЦК України, згідно якої у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання) майна за час шлюбу, крім випадків встановлених законом або договором. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23, 24 своєї Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, та вважає за необхідне розділити між подружжям [PERSON] та [PERSON] спільне сумісне майно, набуте під час їх шлюбу, а саме: автомобіль марки «Honda Accord VI 2/01 LS», 1999 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], кольору - сірий, тип ТЗ - легковий-седан-В, VIN код - [NUMBER], технічний паспорт [NUMBER], та домоволодіння [ADDRESS], визнавши за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частину вищезазначеного майна. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 3775 грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Outcome: approved