Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказувала, що з відповідачем 13 грудня 2012 року була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за яким відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 10042,28 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості відповідач повинен був проводити з 1 по 25 число кожного місяця. Однак [PERSON] свої зобовязання за договором порушувала, внаслідок чого станом на 11 березня 2018 року виникла заборгованість за договором в загальному розмірі 31487,53 грн., яку позивач вимагає від відповідача повернути в повному обсязі. Представник позивача Савіхіна А.М. додала до позову клопотання, в якому просила позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки-повідомлення, але відзив на позов до суду вона не подавала. Суд, дослідивши подані сторонами докази, встановив наступне. Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі за текстом Банк) і [PERSON] 12 грудня 2012 року була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту банківських карт (далі за текстом Генеральна угода). В останньому абзаці Генеральної угоди, викладеному перед реквізитами сторін, які її підписали, позначено, що Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості разом з Умовами і правилами надання продукту банківських карт складають у сукупності кредитний договір, які сторони - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] підписали. В розділі 2 Генеральної угоди сторони визначили, що [PERSON] надається строковий кредит в сумі 10042,28 грн. на строк користування 24 місяців, тобто з 13 грудня 2012 року по 31 грудня 2014 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту; з метою погашення кредиту, сплати процентів та інших передбачених Умовами і правилами надання продукту банківських карт відповідач зобовязався вносити на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» щомісячні платежі в сумі 502,52 грн. з 1 по 25 число кожного місяця. Відповідач та позивач також погодили в п. 2.2. Генеральної угоди ту важливу обставину, що у разі порушення позичальником строків погашення вищевказаної заборгованості понад 31 день, то строком повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення заборгованості. В такому разі заборгованість вважається простроченою, починаючи з 32-го дня порушення, а позичальник зобовязаний сплатити штраф в розмірі 2636,80 грн. Крім цього, сторони узгодити в п. 2.8 Генеральної угоди, що у разі порушення позичальником зобовязань по погашення кредиту, позичальник повинен сплати на користь Банку пеню за кожен день прострочення, розмір якої вказаний в Умовах і правилах надання продукту банківських карт. Прийняті на себе зобовязання по кредитному договору [PERSON] належним чином не виконувала. Як вбачається з розрахунку заборгованості, поданого позивачем до позову і складеного станом на 11 березня 2018 року, [PERSON] лише пять разів сплатила щомісячні платежі, що відповідає умовам укладеної Генеральної угоди. Останній щомісячний платіж [PERSON] здійснила 20 травня 2013 року на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі 650,00 грн.. В результаті цього з боку відповідача станом на 11 березня 2018 року виникла заборгованість перед Банком по кредиту в сумі 8175,09 грн. У відповідності до ст.ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, і за кредитним договором зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст. 549, 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, сплата неустойки (штрафу), яка є грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Таким чином, починаючи з 27 липня 2013 року заборгованість по кредиту вважається простроченою. Від так, [PERSON] повинна сплатити на користь позивача заборгованість по кредиту в сумі 8175,09 грн. та штраф в розмірі 2636,80 грн. Також відповідач [PERSON] має сплатити на користь позивача заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 7268,64 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, доданому до позовної заяви. Щодо вимог позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості по пені та комісії в загальному розмірі 13407,00 грн. суд зазначає наступне. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Так складові частини для розрахунку пені, яку просить стягнути позивач, передбачені в Умовах і правилах надання продукту банківських карт, як про це вказано в тексті Генеральної угоди. Але такий документ на підтвердження розміру пені, а також виникнення у відповідача обовязку сплати інших витрат, таких як комісія, позивачем до позову та/або під час судового розгляду не представлено, що позбавляє суд можливості перевірити обґрунтованість і правильність складених позивачем розрахунків. Фактично позивачем до позову подано інший документ, який використовується під здійснення банківської діяльності Умови і правила надання банківських послуг, та який не являється невідємною частиною укладеного 13 грудня 2012 року кредитного договору. Тому в задоволенні вимог позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості по пені та комісії в загальній сумі 13407,00 грн. суд відмовляє через недоведеність таких вимог належними і допустимими доказами. На підставі викладеного, суд задовольняє позов частково і стягує з [PERSON] на користь позивача заборгованість по кредиту в сумі 8175,09 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 7268,64 грн., штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди в розмірі 2636,80 грн.. Ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд стягує частково з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв'язку зі зверненням з позовом до суду, а саме судовий збір в сумі 1011,74 грн..

Outcome: partial