Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

В липні 2018 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з вказаним позовом, згідно з яким просить суд стягнути з [PERSON] на його користь: матеріальний збиток в сумі 10 700,00 грн.; витрати за проведення авто товарознавчої експертизи в сумі 700,00 грн.; витрати на правову допомогу в сумі 2400,00 грн.; судовий збір в сумі 704,80 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.11.2015 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного [PERSON] на праві власності транспортного засобу марки «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], та транспортного засобу марки «Форд», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON]. Згідно постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 05.02.2016 року винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано водія автомобіля марки «Форд», державний номерний знак [NUMBER], - [PERSON] Разом з тим, в результаті вказаної ДТП автомобілю марки «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], були завдані механічні пошкодження. При цьому, згідно Звіту №88-2017 від 23.02.2017 року про оцінку колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок даної ДТП складає 10 780,24 грн. На підставі зазначеного, а також посилаючись на положення ст.ст. 3, 11, 15, 16, 22, 1166 ЦК України, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 25.07.2018 року було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 11.09.2018 року до суду надійшов відзив відповідача на позов, в якому [PERSON] заперечував щодо задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що оскільки момент ДТП його цивільна-правова відповідальність як власника транспортного засобу була застрахована, саме страхова компанія має відшкодовувати позивачу завдану майнову шкоду. Ухвалою суду від 13.11.2018 року розгляд цивільної справи вирішено продовжити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб (викликом) сторін. Також, вказаною ухвалою було призначено судове засідання по справі на 25.02.2019 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач та його представник щодо задоволення позову заперечували в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві, а саме посилаючись на те, що цивільна відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована відповідно до полісу добровільного страхування. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 11.11.2015 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного [PERSON] на праві власності транспортного засобу марки «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], та транспортного засобу марки «Форд», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON]. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 05.02.2016 року винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано водія автомобіля марки «Форд», державний номерний знак [NUMBER], - [PERSON] Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у скоєнні вказаного ДТП та обставини цього ДТП, не потребують доказування. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті вказаної ДТП автомобілю марки «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], що належить позивачу на праві власності відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER], (а.с. 12), були завдані механічні пошкодження. При цьому, відповідно до Звіту про оцінку колісного транспортного засобу за №88-2017, складеного 23.02.2017 року, вартість відновлювального ремонту досліджуваного КТЗ становить 57 775,06 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, з урахування зносу, - 36 118,37 грн. (а.с. 29-37). Разом з тим, відповідно до положень ст.ст.22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27. 03. 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Крім того, підставами для задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди є наявність складу цивільного правопорушення, а саме: факт наявності майнової шкоди; вина особи; неправомірність дій особи; безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між майновою шкодою та протиправними діями особи. Заперечуючи щодо задоволення даного позову, відповідач в обґрунтування відсутності підстав для стягнення з нього суми матеріального збитку, вказував, що намомент ДТП його цивільна-правова відповідальність як власника транспортного засобу була застрахована. Так, дійсно, згідно зі ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяною життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових прав інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. В свою чергу, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Також, згідно роз'яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, зокрема полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, які б підтверджували факт того, що на момент вчинення ДТП його цивільно-правова відповідальність як власника транспортного засобу була застрахована. З огляду на наведене, враховуючи вищезазначені норми закону, а також встановлені в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума матеріальної шкоди в розмірі 10 700,00 грн., а також 700,00 грн. витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку, понесення яких позивачем підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією №230-16 від 21.11.2016 року. Також, відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн., а також понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 400,00 грн., що підтверджується долученими до справи Актом виконаних робіт за Договором від 21.11.11.2016 року, а також копією квитанції до прибуткового касового ордеру №2 від 17.04.2018 року. Враховуючи викладене та

Outcome: approved