Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

в обгрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 31.03.2005 року померла її мати, [PERSON]. Після смерті матері відкрилась спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай) в КСП «Трудівник», площею 3,76 га., що належав спадкодавцю на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ХМ №0137084 виданого Красилівською районною державною адміністрацією 28.12.1996 року. Вона являється спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину, так як постійно проживала однією сім»єю з матір»ю на день її смерті. Оформити спадщину нотаріально вона не має можливості, так як не може документально підтвердити їхнє спільне проживання, оскільки вони не були зареєстровані за однією адресою. З вище наведеного просить встановити факт її, [PERSON] спільного проживання на день смерті із спадкодавцем [PERSON] до дня її смерті, 31 березня 2005 року. Визнати за нею, [PERSON], право власності на спадкову земельну частку (пай) в КСП «Трудівник» площею 3,76 га., що належала спадкодавці [PERSON] на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0137084 виданого Красилівською райдержадміністрацією 28.12.1996 року. В суді представник позивачки підтримала заявлені вимоги, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, суд находить заявлені вимоги підлягаючими задоволенню. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що давно знають матір позивачки, [PERSON], вона проживала в [INFO],в неї було дві дочки, одна дочка померла, друга, [PERSON], доглядала її до смерті, спочатку забрала її до себе додому в м. Шепетівку, а потім проживала в с. Трусилівка разом із матір»ю до дня її смерті і похоронила її, що стверджується довідкою Лелянської сільської ради № 714 від 4.10.2016 року. Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно померлої не має. Встановити іншим шляхом факт спільного проживання з померлою позивачка не може. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкодавець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Той факт, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] підтверджується тим, що вона на протязі шести місяців після її смерті не заявила про відмову від спадщини. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв»язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення даного факту заявниці необхідно для прийняття спадщини. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що факт постійного спільного проживання заявниці з померлою [PERSON], яка померла 31.03.2005 року доведено. Спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Оскільки позивачка успадкувала належне померлій майно за законом, тому відповідно до неї переходить в порядку спадкування і право померлої на володіння вказаною земельною ділянкою, яка належала померлій згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ХМ №0137084 виданого Красилівською районною державною адміністрацією 28.12.1996 року. Право позивачки на вказану земельну частку (пай) не визнається, що стверджується відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, тому є підстави для визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку ст. 392 ЦК України, згідно якої зазначено, що власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved