Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 25 березня 2008 року уклав з ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» кредитний договір №1306/252/238. Відповідно до умов якого йому було надано кредит у розмірі 1502375 гривень. В якості забезпечення виконання умов кредитного договору 25 березня 2008 року [PERSON] та ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» уклали договір іпотеки, зареєстрований приватним нотаріусом КМНО Алешко І.В. за реєстровим №1174. За вказаним договором в іпотеку передано домоволодіння та земельну ділянку площею 0,0846 га, що знаходиться в [ADDRESS]. Рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 21 грудня 2013 року в цивільній справі за позовом ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги задоволені. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 серпня 2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києві від 21 грудня 2013 року було скасовано з мотивів того, що у ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» відкликано та анульовано банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, а сам банк виключено з Державного реєстру банків. Тому просив суд визнати договір іпотеки, укладений між ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» та [PERSON] таким, що втратив чинність, а також виключити з Державного реєстру іпотек номер обтяження №6863960 та №6863704 від 25 березня 2008 року про реєстрацію обтяження у реєстрі обтяжень нерухомого майна. Сторони у судове засідання не з'явились. Позивач надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив слухати справу у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення заперечував. Відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується телеграмою від 20 липня 2015 року (а.с.49). Про своє ставлення до пред'явленого позову суд не повідомили. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 березня 2008 року [PERSON] уклав з ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» кредитний договір №1306/252/238. За умовами якого ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» надав [PERSON] кредит у розмірі 1502375 гривень, а останній зобов'язався щомісячно до 24 березня 2028 року повертати кредит частинами, а також сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 18% річних (а.с.15-18). В той самий день для забезпечення належного виконання грошових зобов'язань [PERSON] та ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» уклали договір іпотеки, за яким позивач передав в іпотеку ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» нерухоме майно, а саме: домоволодіння, що складається з житлового будинку, колодязя та каналізаційної ями, розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною площею 268,7 кв.м. та земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,0846 га (а.с.8-14). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] неналежним чином виконував свої грошові зобов'язання за кредитним договором. Тому ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» звернувся до Дарницького районного суду в м. Києві з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, рішенням Дарницького районного суду в м. Києві від 21 грудня 2013 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» суму заборгованості у розмірі 1199975 гривень за кредитним договором №1306/252/238 від 25 березня 2008 року. У рахунок погашення суми заборгованості 1199975 гривень звернуто стягнення на користь ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» на предмет іпотеки, що належить [PERSON], шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціню предмета іпотеки для її реалізації згідно експертної оцінки. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 серпня 2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києві від 21 грудня 2013 року - скасовано. При цьому апеляційне провадження за апеляційними скаргами ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» та [PERSON] - закрито (а.с.19-22). Як встановлено ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 серпня 2014 року ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» є ліквідованим, оскільки відкликано та анульовано банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, а сам банк виключено з Державного реєстру банків. За правилами ч.3 ст.61 ЦПК України вказані обставини доказуванню не підлягають. Суд не приймає до уваги договір про відступлення права вимоги та відступлення прав кредитора від 17 червня 2014 року, укладеного між ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» та ТОВ «Боспор-Інвест» (а.с.28-29). У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним свої прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Встановлено, що до договору про відступлення права вимоги та відступлення прав кредитора від 17 червня 2014 року ТОВ «Боспор-Інвест» не приєднав акт прийому-передачі реєстру заборгованості права вимоги до [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором. Таким чином, залишається недоведеним факт набуття ТОВ «Боспор-Інвест прав кредитора. Відповідно до приписів ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. У відповідності до ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Абзацом 5 ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку», п.1 ч.1 ст.593 ЦК України встановлено, що однією із підстав припинення договору іпотеки є припинення основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою, або закінчення строку дії іпотечного договору. У зв'язку з припиненням основного зобов'язання припиненню підлягає договір іпотеки, укладений між [PERSON] та ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» від 25 березня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Алешко І.В. за реєстровим номером №1173. За правилами ч.2 ст.593 ЦК України у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Крім того, згідно з положеннями ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст.316 ЦК України передбачено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. За правилам ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, суд приходить до висновку що позовні вимоги про визнання договору іпотеки припиненим та вилучення обтяження на нерухоме майно з реєстру іпотек підлягають задоволенню. Оскільки є неправомірними, безпідставними та такими, що порушують права позивача на право приватної власності, а, отже, записи мають бути вилученими із реєстрів обтяжень.

Outcome: approved