Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

В липні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову позивач вказав, що він позичив [PERSON] грошові кошти: 28.10.2019 року - 2900 євро, 02.11.2019 року -1500 євро, 03.11.2019 року - 2000 євро, про що останній надав йому розписки про отримання вказаних коштів та зобов`язався їх повернути у повному обсязі відповідно до 30.10.2019 року, 05.11.2019 року, до 15 години 03.11.2020 року. Всього він позичив відповідачу 6400 євро. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, чим взяті на себе зобов`язання не виконав. Згідно ст.ст.625,1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Три проценти річних простроченої суми з врахуванням офіційного курсу валюти станом на 06.07.2020 року (1 євро=30,5069 грн.) та кількості прострочених днів (252 дні за розпискою від 28.10.2019 року, 246 дні за розпискою від 02.11.2019 року, 248 днів за розпискою від 03.11.2019 року) становить 3993, 02 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь борг в розмірі 6400 євро у гривнях за офіційним курсом валюти на день платежу та три проценти річних в розмірі 3993 грн.. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до\~ст.280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.10.2019 року, 02.11.2019 року та 03.11.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договори позики, згідно яких останній отримав від [PERSON] грошові кошти: 28.10.2019 року - 2900 євро, 02.11.2019 року -1500 євро, 03.11.2019 року - 2000 євро, які зобов`язався повернути в строк відповідно до 30.10.2019 року, 05.11.2019 року, 15 години 03.11.2019 року. Факт отримання грошових коштів [PERSON] підтверджується його письмовими розписками від 28.10.2019 року, 02.11.2019 року, 03.11.2019 року. Незважаючи на закінчення строку повернення боргу за договорами позики від 28.10.2019 року, 02.11.2019 року, 03.11.2019 року та після звернення до суду з позовом про стягнення коштів, [PERSON] не повернув позивачу грошові кошти в повному розмірі, а саме 6400 євро. Стаття 526 Цивільного кодексу України\~(далі ЦК України) визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за\~договором\~позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші\~речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За\~ст.1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписки, підписані відповідачем, є саме таким документом. Як передбачено ч.1\~ст.1049 ЦК України, \~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або\~речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у\~строк\~та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.625\~ЦК України,\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача розмір 3 % річних, у зв`язку із прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем, за договорами позики від 28.10.2019 року, 02.11.2019 року, 03.11.2019 року складає - 3993 грн. А саме за договором: від 28.10.2019р. - 1828,66 грн. за період з 30.10.2019 року по 07.07.2020 року (88470х3/100/365х252=1828,66); від 02.11.2019 року - 923,29 грн. за період з 05.11.2019 року по 07.07.2020 року (45760х3/100/365х246=923,29); від 03.11.2019 року - 1241,07 грн. за період з 03.11.2019 року по 07.07.2020 року (61013х3/100/365х248=1241,07). Однак, при обрахунку 3 % річних за основу береться розмір простроченої суми,\~визначеної у\~договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). Отже, позивач має право на отримання 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання. Згідно розрахунку\~проведеного судомрозмір 3% річних становить по договору позики від 28.10.2019р. - 60,06 Євро за період з 30.10.2019 року по 07.07.2020 року (2900х3/100/365х252=60,06); від 02.11.2019 року - 30,33 Євро за період з 05.11.2019 року по 07.07.2020 року (1500х3/100/365х246=30,33); від 03.11.2019 року 40,77 Євро за період з 03.11.2019 року по 07.07.2020 року (2000х3/100/365х248=40,77), а всього разом 131,16 Євро, що по курсу НБУ станом на 07.07.2020 року (30,72грн. за 1 Євро) становить 4029,23грн. Проте, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України \~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано суду також доказів на підтвердження виконання ним зобов`язань, та повернення позики позивачу. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, і слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами позики від 28.10.2019 року, 02.11.2019 року, 03.11.2019 року в сумі 6400 євро та 3% річних від простроченої суми за користування коштами в розмірі 3993 грн.( в межах заявлених вимог). Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2110 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved