Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся в Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна об'єктом спільної сумісної власності та поділ майна, який в подальшому був уточнений. В обґрунтування позову зазначає, що з 2000 року [PERSON] та [PERSON] проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу та мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. Проживаючи однією сім'єю, [PERSON] та [PERSON] були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, формували сімейний бюджет, витрачали кошти на придбання майна, разом проводили час відпочинку, тобто мали взаємні права та обов'язки, що притаманні подружжю. Під час проживання однією сім'єю, на спільні кошти, ними було придбано наступне майно: 27 травня 2006 року - автомобіль марки Богдан DF 30, кузов [NUMBER], 2005 року випуску, номерні знаки [NUMBER] 01 грудня 2006 року - квартира [ADDRESS] (від коштів отриманих за продаж іншого, раніше придбаного житла, яке знаходилось за адресою: [ADDRESS]), що підтверджується договором купівлі-продажу квартири посвідченого 01 грудня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу - Руденко В.А., та зареєстрованого в реєстрі за №3916; 26 липня 2007 року - домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченого 26 липня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Безталанною О.А., та зареєстрованого у реєстрі за №1128. У зв'язку із тим, що подальше спільне проживання в одному житловому приміщені є неможливим, через постійні сварки між позивачем та відповідачем, позивач вважає, що доцільним буде поділити майно, що є спільною сумісною власністю таким чином, щоб кожному з власників належало окреме одне від одного житлове приміщення. Тому позивач вважає за можливе відійти від рівності часток на майно набуте за час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнавши за позивачем право приватної власності на домоволодіння [ADDRESS] загальною площею 39,7 кв. м., яке складається з: 1 - передпокій, 2 - кухня, 3 - житлова, 4 - кладова, а за відповідачем - право приватної власності на квартири [ADDRESS] Також, враховуючи, що у відповідності до звітів оцінки вартості домоволодіння [ADDRESS] є значно меншою ніж вартість квартири [ADDRESS] та те що автомобіль марки Богдан DF 30, кузов [NUMBER], 2005 року випуску, номерні знаки [NUMBER] є неподільною річчю та потрібен позивачу для подальшого ведення власної справи на території України, позивач вважає за необхідне просити суд визнати за ним право власності і на вищезазначений автомобіль. В судове засідання позивач зі своїм представником не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі в якій зазначила, що уточнені позовні вимоги визнає. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'ю чоловіки та жінки без шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 3 CK України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. В судовому засіданні встановлено, що з 2000 року [PERSON] та [PERSON] проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу та мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. Проживаючи однією сім'єю, [PERSON] та [PERSON] були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, формували сімейний бюджет, витрачали кошти на придбання майна, разом проводили час відпочинку, тобто мали взаємні права та обов'язки, що притаманні подружжю. Вищезазначені обставини не заперечується сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами у справі та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, позовні вимоги в частині встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з січня 2000 року по 02 листопада 2016 року підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині визнання майна об'єктом спільної сумісної власності та поділ майна, суд виходить з наступного. Під час проживання сторонами однією сім'єю, на спільні кошти, ними було придбано наступне майно: 27 травня 2006 року - автомобіль марки Богдан DF 30, кузов [NUMBER], 2005 року випуску, номерні знаки [NUMBER], що підтверджується копією довідки територіального сервісного центру №1241 регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України від 03 жовтня 2016 року №31/4-1241-я-142 (а.с.13); 01 грудня 2006 року - квартира [ADDRESS] (від коштів отриманих за продаж іншого, раніше придбаного житла, яке знаходилось за адресою: [ADDRESS]), що підтверджується договором купівлі-продажу квартири посвідченого 01 грудня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу - Руденко В.А., та зареєстрованого в реєстрі за №3916, що підтверджується копію інформаційної довідки №69580352 (а.с. 14); 26 липня 2007 року - домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченого 26 липня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Безталанною О.А., та зареєстрованого у реєстрі за №1128, що підтверджується копією інформаційної довідки №61873494 (а.с. 15). За ч.1, ч.2 ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'ю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу («Право спільної сумісної власності подружжя»). За змістом ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Пленум Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у п.23 роз'яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що полягає поділу, відповідно до ч.2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Враховуючи, що спірне майно придбано після набрання чинності з 01 січня 2004 року Сімейним Кодексом України, а відтак, спірні правовідносини врегульовані нормами цього Кодексу, суд приходить до висновку, що спірне майно набуте сторонами під час спільного проживання однією сім'єю за відплатними договорами, укладеним в інтересах сім'ї, і відповідно до ст. 74, ст. 60 і ч. 3 ст. 61 СК України належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 70 СК України, ч.2, ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними якщо інше не встановлено домовленістю між ними або за законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Разом з цим, у зв'язку з неможливістю подальшого спільного проживання сторін в одному житловому приміщені, в уточненій позовній заяві позивач вважає за можливе відійти від рівності часток (на користь відповідача) на майно набуте за час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнавши за позивачем право приватної власності на домоволодіння [ADDRESS] загальною площею 39,7 кв. м., яке складається з: 1 - передпокій, 2 - кухня, 3 - житлова, 4 - кладова, автомобіль марки Богдан DF 30, кузов [NUMBER], 2005 року випуску, номерні знаки [NUMBER], а за відповідачем - право приватної власності на квартири [ADDRESS] Враховуючи встановлені обставини справи та позицію сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки запропонований позивачем порядок поділу спільного майна подружжя суд вважає законним та справедливим та таким, що не суперечить закону і не порушує права кожного з подружжя на отримання відповідної частки у спільному майні.

Outcome: approved