Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

в листопаді 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення пені за несплату аліментів на дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог послалася на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 24.01.2012 року рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу. Від спільного шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06.01.2012 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) до повноліття дитини. Покровським відділом ДВС м. Кривого Рогу відкрито виконавче провадження. Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання доньки, станом на 01.03.2020 року борг відповідача по аліментах становить 128 985,10 грн. Враховуючи розрахунок пені по аліментам, що становить 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, позивач просить стягнути з відповідача 107 655,73 грн. пені, за період з 01.01.2018 року по 01.05.2018 року, що не перевищує 100% заборгованості по аліментах. Ухвалою суду від 11.11.2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву не надав. Суд, перевіривши письмові матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.01.2012 року (справа №2-4809-2011р.). Від шлюбних відносин сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , на утримання якої рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.01.2012 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 20.12.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач 18 жовтня 2017 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище чоловіка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] . Згідно довідки-розрахунку, що видана Покровським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.03.2020 року складає 128985,10 грн.. Відповідно до Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, він визначав охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини. У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. Роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «С. В. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). З огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, зокрема і при вирішенні питання щодо необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і визначила, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць множиться на кількість днів заборгованості та множиться на 1 %. Даний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року при розгляді справи №333/6020/16-ц. Позивач в своїй позовній заяві просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2018 року по 01.05.2018 року. Таким чином, розмір пені, нарахованої у зв`язку з несплатою аліментів в період з січня 2018 року по травень 2018 року, повинен обчислюватися за наведеною вище формулою, зокрема: за січень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 21486,60 грн. (2076,00 грн. розмір заборгованості за аліментами х 1% х 1035 дні прострочення сплати аліментів); - за лютий 2018 року розмір неустойки (пені) становить 20884,56 грн. (2076,00 грн. розмір заборгованості за аліментами х 1% х 1006 дні прострочення сплати аліментів); - за березень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 20241,00 грн. (2076,00 грн. розмір заборгованості за аліментами х 1% х 975 дні прострочення сплати аліментів); - за квітень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 22897,35 грн. (2423,75 грн. розмір заборгованості за аліментами х 1% х 945 дні прострочення сплати аліментів); - за травень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 22146,22 грн. (2423,75 грн. розмір заборгованості за аліментами х 1% х 914 дні прострочення сплати аліментів). Таким чином, розмір пені, нарахованої у зв`язку з несплатою аліментів в період з 01.01.2018 року по 01.05.2018 року, повинен обчислюватися за наведеною вище формулою. Відповідно сума пені становить 107655,73 грн.. У свою чергу, відповідачем вказаний розрахунок не спростовано, жодних заперечень щодо визначеної позивачем суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, не вказано. А тому, суд доходить до висновку, що розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2018 року по травня 2018 року, становить 107655,73 грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved