Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

В квітні 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що їй на праві власності належить будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є прийомною донькою позивача, зареєстрована за вищевказаною адресою, проте фактично не проживає з червня 2018 року, веде самостійний образ життя. Розпорядженням голови районної державної адміністрації №597 від 10.09.2018 року [PERSON] виведена з прийомної сім`ї Віннік. Звернутися до відповідача з вимогою про добровільне зняття з реєстрації позивач не має можливості, оскільки будь-яка інформація про теперішнє місце проживання, засоби та способи зв`язку позивачу невідомі. Позивач зазначає, що неможливість добровільного зняття з реєстрації [PERSON] , порушує її право власності, оскільки вона не може реалізувати своє право на отримання державної субсидії на оплату комунальних послуг. Посилаючись на вказані обставини, позивач [PERSON] просила суд позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 11.05.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 10.07.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач до судового засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила суд розглянути справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив не надала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Новобілянської сільської ради Новопсковського району Луганської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника ради, не заперечує проти задоволення позовних вимог. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши докази та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування жилого будинку від 25.11.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Замарь О.О. за реєстровим №1282, витягом про реєстрацію в державному реєстрі правочинів № 382784 від 27.11.2004 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6090380 від 29.12.2004 року, виданого Новопсковським районним бюро технічної інвентаризації. З довідки №262/2 від 19.03.2019 року, виданою Виконавчим комітетом Новобілянської сільської ради Новопсковського району Луганської області, вбачається, що [PERSON] , 1976 р.н. зареєстрована в [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: [PERSON] , 1972 р.н. - чоловік, [PERSON] , 1996 р.н. - син, [PERSON] , 2000 р.н. - син, [PERSON] , 2006 р.н. - син, [PERSON] , 1998 р.н. - прийомна дочка, [PERSON] , 2013 р.н. - прийомна дочка, [PERSON] , 1997 р.н. - прийомна дочка, зареєстрована, але не проживає. 19.03.2019 року проведено обстеження фактичного проживання [PERSON] по [ADDRESS] , в ході якого встановлено, що остання за даною адресою зареєстрована, але не проживає з червня 2018 року, про що комісією у складі депутата сільської ради та сусідів складено акт № 263/2. Згідно розпорядження голови Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області №591 від 10.09.2018 року, прийомну дитину, яка є особою з числа дітей, позбавлених батьківського піклування [PERSON] , [INFO] виведено 10.09.2018 року з прийомної сім`ї Віннік на підставі заяви [PERSON] , яка виявила бажання самостійно проживати та працювати. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав. Статтями 71, 72 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу Української РСР» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] особисто виявила бажання вийти зі складу прийомної сім`ї Віннік саме з метою самостійно проживати та працювати, про що подала відповідну заяву до райдержадміністрації, не проживає в спірному будинку з червня 2018 року, отже, є такою, що втратила право користування жилим приміщенням по [ADDRESS] , що тягне за собою зняття цієї особи з реєстрації в даному помешканні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved