Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності на самовільно збудований гараж, третя особа - Управління державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] міської раді Донецької області. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на ті обставини, що він є інвалідом війни другої групи. За його заявою, рішенням від 27 квітня 1994 року виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради [PERSON] міської ради, було надано земельну ділянку для тимчасового влаштування гаражу по вулиці Азовстальській 19/1. На підставі зазначеного рішення позивачем було встановлено металевий гараж для зберігання автомобіля. В 2000 році на виділеній земельній ділянці, позивачем самовільно було побудовано капітальний гараж площею 30,1 кв.м. Рішенням [PERSON] міської ради від 28 березня 2014 року позивачу було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки для обслуговування вже побудованого капітального гаражу по вулиці Азовстальській 19/1. На підставі зазначеного рішення було розроблено проект землеустрою та затверджено рішенням [PERSON] міської ради від 30 січня 2015 року, яким також було передано в оренду земельну ділянку площею 0,0032 га по вулиці Азовстальській 19/1 в місті Маріуполі. Позивачем 13 серпня 2015 року в [PERSON] БТІ було отримано технічний паспорт на гараж, проведено технічний огляд для встановлення можливості надійної та безпечної експлуатації. Для прийняття в експлуатацію, позивач звернувся в Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Донецький області, де йому було відмовлено. Просить суд визнати за ним право власності на самовільно побудований гараж загальною площею 30,1 кв.м. по вулиці Азовстальській 19/1 в місті Маріуполі. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав свої позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Представники відповідача [PERSON] міської ради [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Надали суду письмові заперечення в яких просять відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи: Управління державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] міської раді Донецької області, вважає, що виконання будівельних робіт вимагає дотримання замовником низки вимог, зокрема, щодо отримання дозволу на виконання будівельних робіт, розробки проектної документації та дотримання її вимог під час будівництва, дотримання вимог державних будівельних норм, стандартів та правил тощо. [PERSON] не було дотримано жодної з вказаних вимог, збудовано будівлю гаражу за відсутності документу, що встановлював би право власності чи користування земельною ділянкою, без проектної документації, без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, без здійснення авторського нагляду, за відсутності жодного контролю щодо якості будівельних робіт, дотримання вимог державних будівельних норм, стандартів та правил тощо, а тому його позовні вимоги не підлягають задоволенню. Надала суду письмові заперечення. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, за таких підстав. [PERSON] , [INFO], є інвалідом 2 групи і має пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, на підставі посвідчення серії Є № 0995812 виданого 8 листопада 2011 року УПСЗН Орджонікідзевського району [PERSON] міської ради. ( а.с.5-8) За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Однак згідно з частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Для визнання будівництва самочинним воно має бути пов'язане з об'єктом нерухомості й порушувати одне з положень статті 376 ЦК України Поняття «будівництво» включає в себе нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт об'єктів будівництва (частина третя статті 10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»,стаття 4 Закону України «Про архітектурну діяльність»). Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об'єкт нерухомості є самочинним. Рішенням виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради Народних депутатів № 125/2 від 27 квітня 1994 року, [PERSON] було виділено місце під тимчасове встановлення гаражу за місцем проживання без облаштування фундаменту, підвалу, оглядової ями та без права передачі іншій особі. ( а.с.9) За змістом статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування. Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов'язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку. Згідно пояснень позивача [PERSON] він в період з червня по серпень 2000 року самовільно побудував гараж на земельній ділянці відведеній для встановлення тимчасового гаражу. Рішенням [PERSON] міської ради № 6/38-4364 від 28 березня 2014 року, [PERSON] дозволено розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки площею 0,0032 га для обслуговування вже наявного капітального гаражу по вулиці Азовстальської, 19 в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя. ( а.с.10) Рішенням [PERSON] міської ради № 6/49-5544 від 30 червня 2015 року затверджено проект землеустрою по відводу земельної ділянки та надано в оренду строком на 5 років земельна ділянка ( кадастровий номер 1412336900:01:005:0064) площею 0,0032 га по вулиці Азовстальської 19/1 в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя - [PERSON] ( а.с.11) Між [PERSON] та [PERSON] міською радою, 3 серпня 2015 року було укладено договір оренди земельної ділянки по вулиці Азовстальській 19/1 в місті Маріуполі ( кадастровий номер 1412336900:01:005:0064) строком на 5 років. ( а.с.12-18) Який 6 серпня 2015 року за № 41846747, було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. ( а.с.19) Також 13 серпня 2015 року, [PERSON] БТІ було видано [PERSON] технічний паспорт на гараж з підвалом та оглядовою ямою, у дворі будинку 19/1 по вулиці Азовстальської в місті Маріуполі, який згідно листа начальника головного управління містобудування і архітектури [PERSON] міської ради, не суперечить вимогам ДБН 360-92** «Містобудування та забудова міських та сільських поселень». ( а.с.21- 22) Згідно звіту МКП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» про проведення технічного обстеження від 2 вересня 2015 року, встановлена можливість надійної та безпечної експлуатації гаражу по вулиці Азовстальської 19/1 в міст Маріуполі. ( а.с.25) Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Аналіз норм частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належного затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому обєкті нерухомості. Отже, суд може визнати право власності на самочинне будівництво тільки за умови надання земельної ділянки особі, що здійснила самочинне будівництво, у встановленому порядку, зокрема, у випадках: безоплатної передачі земельної ділянки громадянину із земель державної або комунальної власності (стаття 121 Земельного кодексу України); набуття особою, що здійснила самочинне будівництво, земельної ділянки, що надана для даної цілі іншій особі, у власність; укладення договору оренди, іншого цивільно-правового договору, що дає право забудови земельної ділянки; прийняття відповідним органом виконавчої влади чи місцевого самоврядування рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки тощо. Позивачем [PERSON] самовільно побудовано капітальний гараж по вулиці Азовстальській 19/1 в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, однак зазначений гараж було побудовано на земельній ділянці, виділеній [PERSON] міською радою. Після побудови капітального гаражу між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] міською радою 3 серпня 2015 року було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 років саме для розташування капітального гаражу. Також позивачем було отримано звіт МКП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» про проведення технічного обстеження від 2 вересня 2015 року, за яким істотні порушення будівельних норм і правил забудови у збудованому обєкті нерухомості відсутні. Враховуючи вище перелічене, аналізуючи норми ст. 376 ч.3 ЦК України, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за ним право власності на самовільно збудований гараж ( літ. А-1), загальною площею 30,1 кв.м. за адресою : Донецька область місто Маріуполь вулиця Азовстальська 19/1.

Outcome: approved