Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

В листопаді 2015р. [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, уточненим у подальшому до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що 12 листопада 2014р. померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частини домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м. Одесі, яка належала останній на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 27 липня 1970р. При житті, а саме 08 вересня 2011р. [PERSON] склала заповіт, яким усе своє рухоме і нерухоме майно заповіла [PERSON] Позивачка стверджувала, що вона є спадкоємцем за заповітом, яка своєчасно прийняла спадщину, шляхом звернення в установлений законом строк до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Зазначала, що при зверненні до приватного нотаріуса, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки частка померлої у праві власності на домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м. Одесі, не відповідає розміру часток співвласників на сьогоднішній день, та рекомендовано звернутися до суду. Посилаючись на те, що вона не має можливості оформити спадщину після смерті [PERSON], оскільки законодавством не передбачено оформлення правовстановлюючих документів на імя померлої особи, позивачка просила суд визначити, що частка померлої [PERSON] у праві спільної часткової власності на домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м. Одесі, складає 15/100 частин, та визнати за нею, [PERSON] право власності у порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, а саме на 15/100 частин домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м. Одесі, яка знаходиться в житловому будинку під літ. «В» та складається з: 3-1 житлової кімнати пл. 13,1 кв.м., 3-2 житлової кімнати пл. 12,1 кв.м., 3-3 коридору пл. 4,5 кв.м., 3-4 сан. вузла пл. 3,1 кв.м.,1 кухні пл. 4,5 кв.м., загальною площею 37,3 кв.м., в т.ч. житловою площею 25,2 кв.м. та господарчих споруд: сараю під літ «Ж», 1/6 огорожі №1-8; 1/6 вимощення -1. Домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м. Одесі в цілому складається з житлових будинків під літ. літ. «А», «Б», «В», «Г», «Р», «М», загальною площею 183,6 кв.м. в т.ч. житловою 122,3 кв.м., та господарчих споруд: сараїв під літ. літ. «Е», «Д», «Ж», «З», «К», «Н», «И», «Т», «Ч», літньої кухні під літ. «Ц», вбиральні під літ. «Л», «О», душових під літ. «Х», «О1», навісу під літ. «О2», огорожі №1-8, 1,11- мостіння. Представник позивачки, діюча за ордером від 20.10.2015р. витягом із договору від 13.10.2015р. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити (а.с. 12,13). Відповідачі в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про визнання позовних вимог та слухання справи в їх відсутність (а.с.75,77,78,88). Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 84 книги шостої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Матеріалами справи встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 27 липня 1970р. між [PERSON] та [PERSON], останній на праві власності належала 1/4 частина домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м. Одесі (а.с.20-21). Відповідно до довідки КП «МБТІ та РОН» від 18.12.2014р. право власності на 1/4 частину домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м. Одесі було зареєстровано за [PERSON], 04.08.1970р. на підставі договору купівлі-продажу від 27.07.1970р. (а.с.6). Встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.06.2015р. було встановлено факт належності [PERSON], яка померла 12.11.2014р. договору купівлі-продажу 1/4 частини домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м.Одесі, укладеного 27.07.1970р.між [PERSON] та [PERSON] (а.с.22-23). Зі змісту вказаного рішення вбачається, що згідно свідоцтва про одруження серії У1-УР №376819 від 20.12.1962р. [PERSON] уклала шлюб після чого її прізвище було змінено на «Сіліна» (а.с. 64). Також із свідоцтва про одруження серії 1-ЖД № 402482 від 14.03.1978р. вбачається, що [PERSON] уклала шлюб, змінивши прізвище на «Миза» (а.с. 64). За життя, а саме 08.09.2011р., [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала [PERSON] (а.с.7). 12 листопада 2014р. [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/4 частину домоволодіння №18 по вул.Єфімова в м. Одесі, яка належала спадкодавцю на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу від 27.07.1970р. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є: [PERSON], яка прийняла спадщину, шляхом звернення у передбачений законом строк, а саме 20.11.2014р. із заявою до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу про прийняття спадщини (а.с.51). Встановлено, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після [PERSON], померлої 12.11.2014р., оскільки частка останньої у праві власності на домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м.Одесі, яка зазначена у договорі купівлі-продажу від 27.07.1970р. не відповідає розміру часток співвласників на сьогоднішній день. Отже, свідоцтво про право на спадщину за заповітом можливо видати лише після визначення частки померлої у спільному майні, що підтверджується листом нотаріальної контори від 17.09.2015р. (а.с.4). Судом встановлено, що у позивачки відсутні документи, які б підтвердили частку померлої в праві спільної сумісній власності на частину домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м.Одесі, оскільки при житті [PERSON] поділ домоволодіння між співвласниками не відбувався, остання не перераховувала свою частку у праві власності на домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м. Одесі, а тому у позивачки не має можливості їх надати нотаріусу для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Оскільки частка [PERSON] у праві власності на домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м. Одесі, на день її смерті не перерахована та не визначена, то позивачка не має можливості оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно. Відповідно до письмової інформації КП «БТІ» ОМР», станом на 31.12.2012р. частки інших співвласників у праві власності на домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м. Одесі, складають: [PERSON] 1/4; [PERSON] 38/100; [PERSON] 23/300; [PERSON] 23/300; [PERSON] 23/300; [PERSON] 1/5; [PERSON] -1/8 ; [PERSON] 1/8 . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі продажу від 11.11.1980р. належало 17/100 частини домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м. Одесі. В ході розгляду справи, з архіву Малиновського районного суду м.Одеси, для огляду в судовому засіданні були витребувані цивільній справи №1519/19620/2012 та 2-7090/10 та після огляду яких було встановлено наступне. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.02.2009р., скасованим ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 03.09.2009р. за [PERSON] було визнано право власності на 38/100 частин домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м. Одесі (а.с.258). Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2009р., скасованим ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 25.08.2010р. за [PERSON] було визнано право власності на 38/100 частин домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м. Одесі. Встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.06.2013р. за [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на 13/100 частин домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м. Одесі. Вказана частка була успадкована [PERSON] після смерті [PERSON] та [PERSON] Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.11.2015р. за заявою позивачки, Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради (далі - КП «БТІ» ОМР»), 21.12.2015р. було проведено розрахунок частки [PERSON] у праві власності на домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м. Одесі (а.с.97). Відповідно до довідки КП «БТІ» ОМР від 21.12.2015р. [PERSON] станом на 31.12.2012р. згідно договору купівлі-продажу від 27.07.1970р. належить 1/4 частина домоволодіння. У фактичному користуванні [PERSON] знаходилося у житловому будинку під літ. «В» наступні приміщення: 3-1 житлова кімната пл. 13,1 кв.м., 3-2 житлова кімната пл. 12,1 кв.м., 3-3 коридор пл. 4,5 кв.м., 3-4 сан. вузол пл.3,1 кв.м.,1 кухня пл.4,5 кв.м., загальною площею 37,3 кв.м., в т.ч. житловою площею 25,2 кв.м., сарай під літ «Ж», 1/6 огорожі №1-8; 1/6 вимощення -1, що складає 15/100 частин домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м. Одесі (а.с.97). Таким чином, частка [PERSON] у праві власності домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м. Одесі складає - 15/100. Порядок виділу та поділу майна, що належать особам на праві спільної часткової власності встановлюється Цивільним кодексом України. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст..367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Статтею 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. З розяснень п.3.4 Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. вбачається, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи визнається її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями набувати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та відповідати в разі їх невиконання. Отже, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником даного майна, тобто дане право нерозривно повязане з особою спадкодавця, тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Суд вважає, що право на отримання документу, щодо визначення частки у праві власності на нерухоме майно, має особа, яка є власником даного майна, тобто дане право нерозривно повязане з особою спадкодавця, тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на частку спадкового майно в позасудовому порядку. З цих підстав суд може встановити частку спадкодавця у праві власності на нерухоме майно та визнати за спадкоємцем право власності на частку спадкового майна. Суд вважає доведеним факту належності [PERSON] на праві власності 15/100 частин домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м. Одесі, яка знаходиться в житловому будинку під літ. «В» та складається з: 3-1 житлової кімнати пл. 13,1 кв.м., 3-2 житлової кімнати пл. 12,1 кв.м., 3-3 коридору пл. 4,5 кв.м., 3-4 сан. вузла пл. 3,1 кв.м.,1 кухні пл. 4,5 кв.м., загальною площею 37,3 кв.м., в т.ч. житловою площею 25,2 кв.м. та господарчих споруд: сараю під літ «Ж», 1/6 огорожі №1-8; 1/6 вимощення -1. Крім того, даний факт сторонами не заперечується та не оскаржується. Таким чином, суд вважає встановленим факт володіння померлою [PERSON] на праві власності 15/100 частинами домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м.Одесі, яка знаходиться в житловому будинку під літ. «В» та складається з: 3-1 житлової кімнати пл. 13,1 кв.м., 3-2 житлової кімнати пл. 12,1 кв.м., 3-3 коридору пл. 4,5 кв.м., 3-4 сан. вузла пл. 3,1 кв.м.,1 кухні пл. 4,5 кв.м., загальною площею 37,3 кв.м., в т.ч. житловою площею 25,2 кв.м. та господарчих споруд: сараю під літ «Ж», 1/6 огорожі №1-8; 1/6 вимощення -1. Згідно технічного паспорту від 19.11.2015р. 15/100 частин домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м. Одесі, які знаходиться в житловому будинку під літ. «В» та складаються з: 3-1 житлової кімнати пл. 13,1 кв.м., 3-2 житлової кімнати пл. 12,1 кв.м., 3-3 коридору пл. 4,5 кв.м., 3-4 сан. вузла пл. 3,1 кв.м.,1 кухні пл. 4,5 кв.м., загальною площею 37,3 кв.м., в т.ч. житловою площею 25,2 кв.м. та господарчих споруд: сараю під літ «Ж», 1/6 огорожі №1-8; 1/6 вимощення -1 (а.с.98-101). Домоволодіння №18 по вул. Єфімова в м. Одесі в цілому складається з житлових будинків під літ. літ. «А», «Б», «В», «Г», «Р», «М», загальною площею 183,6 кв.м. в т.ч. житловою 122,3 кв.м., та господарчих споруд: сараїв під літ. літ. «Е», «Д», «Ж», «З», «К», «Н», «И», «Т», «Ч», літньої кухні під літ. «Ц», вбиральні під літ. «Л», «О», душових під літ. «Х», «О1», навісу під літ. «О2», огорожі №1-8, 1,11- мостіння. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Стаття 3 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Встановлено, що позивачка є інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою МСЕК і на підставі Закону України «Про судовій збір» звільнена від сплати судового збору. На підставі ст.ст. 15,16, 355, 357, 368, 369, 370, 372, 1216, 1226, 1233, 1268,1269,1274 ЦК України

Outcome: approved