Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

в лютому 2020 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем з 1999 року по 2007 рік, після чого шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу з відповідачем в них народився син [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом з нею і знаходяться на її утриманні. Їх син [PERSON] , якому вже виповнилося 18 років, продовжує навчання на третьому курсі в Гірничо-електромеханічному коледжі Криворізького національного університету. Строк закінчення його навчання - 30 червня 2021 року. Їй важко без матеріальної підтримки відповідача утримувати сина, забезпечувати його всім необхідним для навчання та життя, оскільки вона офіційно не працює, фактично утримує їх спільного з відповідачем дитину її чоловік. Але цих коштів не вистачає на повноцінне забезпечення їх сина усім необхідним на період його навчання, та забезпечення нормальних умов проживання, так як в неї є ще одна неповнолітня дитина 2014 року народження. Вона зверталась до відповідача з питанням надавати кошти на утримання їх сина на період його навчання, однак останній відмовився в добровільному порядку надавати грошові кошти на утримання їх спільної дитини. Відповідач працює і має постійний заробіток, тому він може надавати їй матеріальну допомогу на утримання сина. В зв`язку з наведеними обставинами, вона звернулась до суду з вказаним вище позовом. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав на те, що відповідач має проблеми із здоров`ям, потребує лікування, на яке витрачає значні кошти, тому він не має змоги платити аліменти позивачці на утримання їх сина на час його навчання у розмірі 1/4 частини, визнав позов в частині 1/12 частини його заробітку, так як їх син навчається та отримує стипендію, що не заперечувалось позивачкою, крім того посилався на те, що обов`язок по утриманню дитини на час її навчання повинні нести обоє батьків. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 1999 року по 2007 рік, після чого шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної рад міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 1999 року, та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим 27 лютого 2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу позивачка з відповідачем мають сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] видане 11 березня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області), який мешкає разом з позивачкою, що підтверджується Довідкою про склад сім`ї № 32 виданою ТОВ «НОВА КОМ». Їх син [PERSON] , якому вже виповнилося 18 років, продовжує навчання на третьому курсі в Гірничо-електромеханічному коледжі Криворізького національного університету, та отримує семестрову стипендію. Строк закінчення його навчання - 30 червня 2021 року, що підтверджується довідкою з місця навчання № 371 від 03 лютого 2020 року виданою за підписом директором навчального закладу О.П. Мілько. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 20 Постанови пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Встановлюючи правовідносини між сторонами суд приходить до висновку, що встановлені обставини не виключають обов`язку відповідача щодо допомоги на повнолітню дитину. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд виходить з тих обставин, що відповідач працює та має стабільний дохід, разом з цим відповідач має проблеми із здоров`ям, що підтверджено випискою з медичної картки амбулаторного хворого, та виписним епікризом із медичної картки № П 3022 стаціонарного хворого. Однак крім цього суд враховує також, що [PERSON] навчаючись в Гірничо-електромеханічному коледжі Криворізького національного університету, отримує семестрову стипендію, що підтверджується довідкою з місця навчання 371 від 03 лютого 2020 року виданою за підписом директора навчального закладу О.П. Мілько, та не заперечувалось сторонами. Крім того суд приймає до уваги той факт, що позивачка не працює, та не має постійного заробітку. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд також враховує те, що утримувати повнолітню дитину є обов`язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання повнолітньої дитини на даний час несе мама дитини, позивачка у справі. Приймаючи до уваги, що повнолітня дитина має нормальний стан здоров`я, являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дитини, офіційно працевлаштованим, має стабільний дохід, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст..430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно, судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок, підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати такого при подачі позову до суду.

Outcome: partial