Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що між сторонами був укладений кредитний договір. Позичальниці були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак відповідачка не виконує покладені на неї зобов`язання, не повертає отримані грошові кошти у визначений договором строк. Через це утворилася заборгованість, яка до цього часу не погашена. Тому представник позивача звернувся до суду, просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача наявну заборгованість; та стягнути судові витрати. Представник позивача не з`явився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідачки не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Зазначають, що при укладенні договору банк діяв у межах діючого законодавства. Відповідачка була поінформована з умовами надання банківських послуг. Банк не пропустив строки звернення до суду. Також на підтвердження суми боргу були надані детальні роздруківки з проведених банківських операцій. А тому вважають позов доведеним та просять задоволити заявлений позов.\~ Відповідачка не з`явилась в судове засідання. Згідно до положень Цивільного процесуального кодексу України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачка є належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. У минулому судовому засіданні просила оголосити перерву з метою підготовки до справи, однак у подальшому до суду не з`явилася. Судом приймається до уваги, що за положеннями ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. \~ \~ \~ \~Суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення розгляду справи без участі сторін. Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 07.11.2012 року відповідачка отримала кредит\~ у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, на підставі заяви-приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Представник позивача зазначає, що при укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку. Відповідно до п. 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Представник банку зазначає, що у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 15.09.2020 року має заборгованість 27 857, 09 грн., яка складається, за розрахунком банку, з наступного: - 00 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); - 17 072, 82 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 00 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 4 648,55 грн. нарахована пеня; - 6 135, 72 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. Розрахунок суми заборгованості додається (розрахунок заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги). Проте суд не може повністю погодитися з доводами представника позивача, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Постанова ВП Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі 342/180/17 містить наступні висновки: -оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони\~мають\~бути зрозумілими\~всім споживачам і доведені до їх відома; -банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші; -споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений; -роздруківка правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування; -оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у\~період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів і\~витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову; -за відсутності в\~анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту надані банком витяги з тарифів і\~умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин; -правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору ані\~щодо будь-яких встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, ані\~щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені; -пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити своє право бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, та умовами і правилами надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг \~це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Водночас Велика Палата Верховного Суду погодилася із висновком судів попередніх інстанцій про те, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. За наведеного у суду наявні підстави для прийняття рішення про стягнення з відповідачки на користь банку фактично отриманої\~суми кредитних\~коштів 17 072, 82 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, суд зазначає наступне. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов`язання є грошовими. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12. Зобов`язальні правовідносини, що можуть бути віднесені до грошових, досить різноманітні. Вони можуть бути частиною інших оплатних зобов`язань (наприклад, обов`язок покупця сплатити гроші за придбаний товар, обов`язок наймача оплатити користування майном тощо), а можуть мати самостійний характер (відносини позики, кредиту, банківського вкладу і под.). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка прострочила виконання зобов`язань за кредитним договором. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України у розмірі 6 135, 72 грн. Розподіл судових витрат відбувається за правилами ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved