Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

В листопаді 2016 р. [PERSON] звернувся до [PERSON], [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування . В обґрунтування своєї заяви позивач вказав, що його баба [PERSON] померла в грудні 2015 року. Після її смерті відкрилася спадщина , яка складається з житлового будинку по вул. Пушкіна,47 в с.Качалівка Краснокутського району Харківської області та земельного паю, що знаходиться на території Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області . За життя баба склала заповіт , яким все майно заповідала позивачу. Оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку , позивач не може оформити спадщину в нотаріальному порядку. Прохав встановити , що житловий будинок за вище вказаною адресою належить [PERSON] , визнати за ним право приватної власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування. В червні 2017 року позивач уточнив позов та прохав встановити факт родинних відносин , а саме , що [PERSON] є матір»ю [PERSON] та бабою [PERSON] , та визнати право приватної власності на 4/6 частини житлового будинку та 4/6 частини земельної ділянки, оскільки [PERSON] спадщину не прийняв і не має наміру її приймати , а [PERSON] та [PERSON] мають право на обов»язкову частку у спадщині як повнолітні непрацездатні діти спадкодавця. У січні 2017 року до суду звернулася [PERSON] з зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування . У позові позивач вказала , що в грудні 2015 року померла її мати [PERSON] .Після її смерті відкрилася спадщина , яка складається з житлового будинку та земельної ділянки. Так як позивач на момент відкриття спадщини є пенсіонером , має право на обов»язкову частку у спадщині , однак не може прийняти спадщину в нотаріальному порядку , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Прохала визнати право власності в порядку спадкування за законом на ? частини житлового будинку №47 про вул.Пушкіна в с.Качалівка Краснокутського району Харківської області та 0,7298 га земельної ділянки , що знаходиться на території Козіївської сільської ради . У січні 2017 року до суду звернулася [PERSON] з зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. У позові позивач вказала , що в грудні 2015 року померла її мати [PERSON] .Після її смерті відкрилася спадщина , яка складається з житлового будинку та земельної ділянки. Так як позивач на момент відкриття спадщини є пенсіонером , має право на обов»язкову частку у спадщині , однак не може прийняти спадщину в нотаріальному порядку , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Прохала визнати право власності в порядку спадкування за законом на ? частини житлового будинку №47 про вул.Пушкіна в с.Качалівка Краснокутського району Харківської області та 0,7298 га земельної ділянки. У червні 2017 року позивачі за зустрічними позовами уточнили позов , просили визнати за кожним із позивачів право приватної власності на 1/6 частину житлового будинку та на 1/6 частину земельної ділянки в порядку спадкування. У відкритому судовому засіданні представник позивача за довіреністю підтримала заявлені позовні вимоги та прохала суд їх задовольнити, щодо зустрічного позову [PERSON] та [PERSON] не заперечувала . Відповідач [PERSON] до суду не з»явився , подав заяву про розгляд справи у його відсутність ,просив слухати справу у його відсутність , проти задоволення позовних вимог за первісним не заперечував, зустрічний позов просив вирішити на розсуд суду. Представник відповідача у судовому засіданні проти первісного позову не заперечував , зустрічні позови підтримав , просив задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін , дослідивши письмові докази по справі , дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що баба позивача [PERSON] була зареєстрована та проживала в [INFO] по день смерті одна. Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями належав їй на праві приватної власності, про що свідчать записи в погосподарській книзі № 3 Качалівської сільської ради, що підтверджується відповідною довідкою Качалівської сільської ради. Відповідно до довідки РКП « Краснокутське БТІ» від 16.09.2016 року право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Пушкіна,47 в с. Качалівка не зареєстроване. Технічний паспорт виготовленим РКП « Краснокутське БТІ» від 15.09.2016 року свідчить , що житловий будинок та господарські будівлі по вказаній адресі існують . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 23.08.2014 р. [PERSON] мала на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9195 га, що знаходиться на території Козіївської сільської ради. Заповітом , посвідченим секретарем Качалівської сільської ради від 26.06.2014 року, за реєстром № 46, [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON] Заповіт не скасований, є чинним. 25 грудня 2015 р. [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії 1-ВЛ №525763, виданим виконавчим комітетом Качалівської сільської ради від 28.12.2015 р. Як свідчить відповідь Краснокутської ДНК від 13.01.2017 р., після смерті [PERSON] заяви про прийняття спадщини чи відмову від неї до нотаріальної контори не надходили , спадкова справа не заводилася , свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Окрім позивача [PERSON] спадкоємцями майна [PERSON] є її діти [PERSON] ,[PERSON] та [PERSON] . [PERSON] заяву про прийняття спадщини протягом строку ,встановленого ст.1270 ЦК України , не подав , вважається таким , що не прийняв її. [PERSON] ,[INFO] та [PERSON],[INFO] на момент відкриття спадщини були непрацездатні , що підтверджують пенсійне посвідчення , є такими , що мають право на обов»язкорву частку у спадщині. Обов»язкова частка у спадщині становить на трьох спадкоємців за законом на земельну ділянку загальною площею 2,9195 га по 0,9731 га кожному . Обов»язкова частка в спадщині , тобто 50 % від цієї площі становить 0,4865 кожному. Тобто , [PERSON] має право на 4/6 частини у спадщині на житловий будинок та земельну ділянку , а саме -1,9464 га . [PERSON] та [PERSON] мають право на 1/6 частину у спадщині на житловий будинок та 0,4865 га земельної ділянки кожній. Однак , в свідоцтві про смерть виданого на ім»я [PERSON] та паспорті громадянина України виданого на ім»я [PERSON] є розбіжності в написанні прізвища . У судовому засіданні встановлено , що [PERSON] є сином спадкодавці [PERSON], а позивач [PERSON] -онуком. Цей факт підтверджується свідоцтвом про народження та іншими матеріалами справи. Оскільки [PERSON] не прийняв спадщину після смерті матері , відповідно до ч.1 ст. 1275 ЦК України , частка у спадщині, яку він мав прийняти, переходить до іншого спадкоємця за заповітом до [PERSON] Відповідно до розяснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно дост.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. В силу ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як свідчить ст.1241 ЦК України ,неповнолітні , повнолітні непрацездатні діти спадкодавця .. спадкують , незалежно від змісту заповіту , половину частки , яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов»язкова частка). У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав, що передбачено ч.1ст.125 ЗК України. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Згідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п.5 ч.1 ст.19 даного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до п.«г» ч.1ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст.1296 ч.3 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування після смерті [PERSON] є невизнаним, в нотаріальному порядку вказане питання вирішити не можливо за відсутності правовстановлюючих документів , що дало їм право, в порядку ст.3 ЦПК України, ст. 67 ЦК України звернутися до суду за захистом . Відповідно дост.16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права судом. В судовому засіданні встановлено, що позивачі є спадкоємцями після померлої [PERSON], до складу спадкового майна входить земельна ділянка та житловий будинок. Іншого шляху, ніж визнання права власності на дану земельну ділянку та житловий будинок в судовому порядку, у позивачів немає. Позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню , оскільки суду надано достатньо доказів на підтвердження позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved