Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа Запорізька районна державна нотаріальна контора, та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: с.\~Миколай-Поле, вул. Верхня, 3, Запорізького району Запорізької області, а саме: житловий будинок літ. А, загальною площею 55,6 кв.м, сарай літ. Б, літню кухню літ. В, сарай літ. Г, вбиральню літ. Д, прибудову літ. а-1, прибудову літ. а-2, прибудову літ. а-3, погріб літ. пг, огорожу 1, огорожу 2, огорожу 3, огорожу 4, ворота 5, хвіртку 6, хвіртку 7, колодязь 8, замощення літ. І. В обґрунтування позову зазначила, що 28.12.2014 р. помер її батько [PERSON]. Після його залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку та господарських споруд, що розташовані за адресою: с.\~Миколай-Поле, вул. Верхня, 3, Запорізького району Запорізької області, земельної ділянки за тією ж адресою. Посилається на те, що за життя [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений Миколай-Пільською сільською радою Запорізького району Запорізької області, яким належні йому житловий будинок та земельну ділянку заповів їй. Спадкоємцем, який має право на обовязкову частку в спадковому майні, є дружина померлого та її мати [PERSON] Позивач вказує, що прийняла спадщину, а [PERSON] відмовилась від права на обовязкову частку у спадковому майні. При оформленні спадщини у вигляді земельної ділянки ускладнень не виникло, а при оформленні спадкових прав на житловий будинок та господарські споруди зясувалось, що правовстановлюючий документ відсутній, право власності не зареєстровано. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи позивач до суду не зявилась, через канцелярію суду надала заяву від 21.09.2015 р. з проханням розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, через канцелярію суду надала заяву від 03.09.2015 р. про визнання позову, зазначивши у ній про розгляд справи за її відсутності. Повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи третя особа Запорізька районна державна нотаріальна контора в судове засідання не зявилась, просила розглядати справу без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 313678 [PERSON] помер 28.12.2014 р. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії V-УР № 0344287 [PERSON] є батьком [PERSON] Відповідно до копії заповіту від 19.12.2014 р., посвідченого секретарем Миколай-Пільської сільської ради, [PERSON] заповів усе належне йому майно [PERSON] З копії спадкової справи вбачається, що заявою від 30.01.2015 р. [PERSON] прийняла спадщину за заповітом. Заявою від 29.01.2015 р. [PERSON] відмовилась від спадщини. Третього липня 2015 року державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розташовану по вул. Верхній у с. Миколай-Поле Запорізького району Запорізької області, площею 0,27 га, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 060015, а також свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку № 371, розташовану на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, площею 5,2 га, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЗП № 020195. Постановою завідувача Запорізької районної державної нотаріальної контори [PERSON] № 1373/02-31 від 21.07.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу та витягу з Реєстру прав власності. Згідно запису в погосподарській книзі Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області головою домогосподарства № 3, розташованого по вул. Верхній у с. Миколай-Поле Запорізького району Запорізької області значиться [PERSON] Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Оскільки [PERSON] право власності на спірний житловий будинок за життя набув правомірно, відтак він увійшов до спадкової маси. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивачка є такою, що прийняла спадщину, оскільки в межах шестимісячного строку звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.ч. 1,2 та ст. 5 Цивільного кодексу України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, 05 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва обєктів (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі обєкти. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно технічного паспорту, складеного станом на 20.08.2015 р. домоволодіння № 3 розташоване по вул. Верхній у с. Миколай-Поле Запорізького району Запорізької області складається з наступного: житловий будинок літ. А, загальною площею 55,6 кв.м, сарай літ. Б, літню кухню літ. В, сарай літ. Г, вбиральню літ. Д, прибудову літ. а-1, прибудову літ. а-2, прибудову літ. а-3, погріб літ. пг, огорожу 1, огорожу 2, огорожу 3, огорожу 4, ворота 5, хвіртку 6, хвіртку 7, колодязь 8, замощення літ. І. Самовільних побудов немає. Матеріали справи містять технічний паспорт, складений станом 27.11.1990 р., який за змістом є аналогічним технічному паспорту складеному станом на 20.08.2015 р. З витягу за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на обєкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відомості щодо означеного житлового будинку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Системно проаналізувавши докази у справі суд дійшов висновку, що [PERSON] успадкувала за заповітом майно, що належало спадкодавцю, у тому числі житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: розташований за адресою: с.\~Миколай-Поле, вул. Верхня, 3, Запорізького району Запорізької області. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи, що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів є перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину, приймаючи до уваги, що у позасудовому порядку позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial