Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

В липні 2016р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: Служба у справа дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просила суд: позбавити відповідача батьківських прав стосовно дочки - [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON]. Після фактичного припинення шлюбних відносин в жовтні 2009р. відповідач дитиною не цікавиться, з нею не спілкується, тобто, відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не надає матеріальну допомогу на дитину, має заборгованість зі сплати аліментів. До судового засідання стороною позивача було подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, в судові засідання не з'являвся, поважності причин неявки суду не повідомив, заперечення на позов не подавались. Третя особа, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, надавши суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини. Оскільки позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що [INFO] у сторін народилась донька [PERSON]. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 травня 2010р. по цивільній справі № 2-573/10, яка набрала законної сили, судом було визнано мирову угоду між сторонами, відповідно до якої відповідач зобов'язувався щомісяця сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання їх спільної дитини у розмірі 2000,0 грн. Згідно довідки - розрахунку заборгованості по аліментам за період часу з 01 квітня 2013р. по 01 квітня 2016р. ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, заборгованість відповідача по аліментам складає 72000,0 грн. З матеріалів справи вбачається, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою. Відповідно до висновку третьої особи від 10 лютого 2017р. № 1181/41/3/103 (протокол засідання Комісії № 2 від 08 лютого 2017р.) було встановлено, що відповідач самоусунувся від виховання дитини та нехтує батьківськими обов'язками: не виявляє турботи щодо дитини, не цікавиться її особистим життям, здоров'ям та вихованням. У зв'язку з даними обставинами, Комісія вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його дитини: [PERSON]. За змістом ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом достовірно встановлено, що відповідач самоусунувся від виховання дитини, нехтує батьківськими обов'язками, не виявляє турботи щодо своєї дитини, не цікавиться її життям і здоров'ям, не піклується про дочку та не відвідує її. Утриманням, вихованням та доглядом за дитиною займається виключно позивачка. З урахуванням інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав щодо дочки: [PERSON], [INFO]. Враховуючи, що з відповідача вже стягуються аліменти за рішенням суду, суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 2, 3 ст. 166 СК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved