Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В позові вказує, що з 21.03.2008 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі. Від спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO]. В позові позивач вказала, що після фактичного припинення шлюбу [PERSON] перестав надавати матеріальну допомогу в будь-якому вигляді на утримання сина. Дитина проживає з нею, тому, вона звернулась до суду з відповідною позовною заявою та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявилася. В письмовій заяві, що надійшла на адресу суду, вона вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила справу розглядати у її відсутність. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони [PERSON] та [PERSON] 21.03.2008 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-СР № 041808 від 21.08.2008 року, актовий запис № 2 (а.с.6). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [PERSON], серія І- СР № 292680 ( а.с.5). Судом з достовірністю встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. В довідці № 02-28/17, що видана 11.01.2017 р. Ропотуською сільською радою Уманського району Черкаської області вказано, що [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вказано в\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.\~\~ Згідно з положеннями\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст.184 СК України. Таким чином, з огляду на вік дитини, прожитковий мінімум для неї, обовязок батьків забезпечувати достатнє утримання дитини, належні умови для її розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік батька дитини, який в змозі мати доходи на своє та утриманців проживання, суд вбачає підстави, із врахуванням фактичних обставин справи, визначити до стягнення аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не звільняє їх від обовязків щодо дітей. Батьки зобовязані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст. 150 СК України обовязків батьків щодо виховання та розвитку дитини, повязане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, при викладених вище обставинах, у зв'язку з тим, що відповідач добровільно систематично не виконує свого обов'язку по утриманню дитини, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому позов підлягає до задоволення. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а в разі їх несплати судові витрати стягуються на користь держави. Тому, судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача на користь держави. Відповідно ст.ст.180-183, 191 СК України та

Outcome: approved