Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

В липні 2020 року до Василівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову - приватний нотаріус Івано-Франковського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець Київського виконавчого округу Варава Роман Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 07 квітня 2016 року між ПАТ БАНК «ТРАСТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R091.001-ТЕК.0069219, відповідно до якого банк надав позивачу споживчий кредит. В липні 2020 року позивачу стало відомо про відкриття приватним виконавцем м.Києва Варавою Р.С. виконавчого провадження, на підставі виконавчого напису №918, виданого 06.05.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франковського міського нотаріального округу Личук Т.В. про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» 29 138,97 гривень. Постановою приватного виконавця від 30.05.2020 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника. Вказаний виконавчий напис вважає таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. Позивач не згоден з розміром заборгованості, вважає, що сплив строк позовної давності за вимогами по кредитному договору, а приватним нотаріусом виконавчий напис вчинено на кредитному договорі понад трирічний строк, що не відповідає вимогам ст.88 ЗУ «Про нотаріат». В своїх позовних вимогах позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №918, виданий 06.05.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франковського міського нотаріального округу Личук Т.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» 29 138,97 гривень. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 23.07.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначена дата судового розгляду. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 23.07.2020 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення за виконавчим провадженням ВП №62133009, яке відкрите на підставі виконавчого напису №918, вчиненого 06.05.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франковського міського нотаріального округу Личук Т.В. Ухвалою суду від 18 вересня 2020 року витребувані докази, а саме: зобов`язано приватного нотаріуса Івано-Франковського міського нотаріального округу Личук Т.В. надати завірені копії матеріалів, на підставі яких вчинений виконавчий напис №918 від 06.05.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» заборгованості в розмірі 29 138,97 грн., зобов`язано приватного виконавця Київського виконавчого округу Варава Р.С. надати завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №62133009, яке відкрите на підставі виконавчого напису №918 від 06.05.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» заборгованості в розмірі 29 138,97 грн. 25.08.2020 року від відповідача ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача за довіреністю Артюшенко Д.О. вважає позов необґрунтованим з огляду на наступне. Позивач, не заперечуючи укладення кредитного договору і факт невиконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором, у встановленому законом порядку не спростовує належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчиненні виконавчого напису нотаріусу була іншою, ніж та, яка запропонована до стягнення, не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості. Твердження позивача про сплив строків позовної давності за вимогами по кредитному договору не відповідає дійсності. Так, датою укладення кредитного договору є 07.04.2016 року, проте строк користування кредитом становить 18 місяців, а дата останнього платежу, визначена Додатком №2 до Договору, 06.10.2017 року. З огляду на наведене, позивачем не було пропущено трирічний строк для звернення до нотаріусу для захисту порушеного права. Відповідач вважає, що позовні вимоги по суті зводяться лише до констатації факту неприйняття вчинення нотаріусом нотаріальної дії, що не може бути підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 27 жовтня 2020 року на виконання ухвали суду від 18.09.2020 року приватним нотаріусом Лінчук Т.В. надані копії документів нотаріальної справи по виконавчому напису, зареєстрованому в реєстрі за №918 від 06 травня 2020 року. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Дон В.О. не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просив розгляд справи проводити за відсутністю представника відповідача. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову - приватний нотаріус Івано-Франковського міського нотаріального округу Личук Т.В., приватний виконавець Київського виконавчого округу Варава Р.С. належним чином повідомлені про відкриття провадження, дату та час розгляду справи, проте в судове засідання не прибули, своїм правом подати відповідні письмові заперечення не скористалися. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 квітня 2016 року між Публічним акціонерним товариством Банк «ТРАСТ», правонаступником якого на підставі Договору про відступлення прав вимоги №БТ-ПВ-11/19-2 від 15 листопада 2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС», та [PERSON] було укладено кредитний договір №R091.001-ТЕК.0069219, відповідно до якого банк надав позивачу споживчий кредит на суму 17700 гривень. Виконавчим написом №918, вчиненим 06 травня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франковського міського нотаріального округу Личук Т.В. з позивача [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» заборгованість за період з 16.11.2019 року по 25.04.2020 року в загальній сумі 29 138,97 гривень, яка складається з: суми заборгованості за кредитом - 10190,64 грн., суми заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом - 4982,44 грн., суми заборгованості по штрафам і пеням - 13 665,89 грн. Матеріали справи свідчать, що приватним нотаріусом вчинення виконавчого напису здійснено на підставі ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» і п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. 20 травня 2020 року приватним виконавцем Київського виконавчого округу Варава Р.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62133009 на підставі виконавчого напису №918, виданого 06.05.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франковського міського нотаріального округу Личук Т.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» заборгованості в сумі 29 138,97 гривень. 30 травня 2020 року приватним виконавцем Київського виконавчого округу Варава Р.С. по ВП №62133009 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка направлена для виконання за місцем роботи позивача ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат». Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це, відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14 Закону України «Про нотаріат» та гл.16 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більш як 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більш як один рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок). Відповідно до пп.1, 3 гл.16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. Згідно з пп.2.1 п.2 гл.16 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу II Порядку №296/5). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку). Пунктом 3.5 глави 16 цього ж Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №405/1015/17. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 16.05.2018 року у справі №320/8269/15-ц, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року, справа №161/6092/18-ц. Як вбачається із витребуваних судом у приватного нотаріуса Івано-Франовського міського нотаріального округу Личук Т.В. копій документів щодо вчинення виконавчого напису №918 від 06 травня 2020 року, приватним нотаріусом Івано-Франовського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинено виконавчий напис за реєстраційним №918 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №R091.001-ТЕК.0069219 від 07.04.2016 року, який було укладено ним з Публічним акціонерним товариством Банк «ТРАСТ», правонаступником якого на підставі Договору про відступлення прав вимоги №БТ-ПВ-11/19-2 від 15 листопада 2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС».При цьому, витребувані копії документів, як і матеріали цивільної справи, не містять відомостей яку саме суму заборгованості за кредитним договором №R091.001-ТЕК.0069219 від 07.04.2016 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Банк «ТРАСТ» та [PERSON] , було відступлено. При цьому, як вбачається із умов кредитного договору №R091.001-ТЕК.0069219 від 07.04.2016 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Банк «ТРАСТ» та [PERSON] , позивач [PERSON] отримав споживчий кредит на суму 17700 грн., строком останнього платежу по кредиту до 06.10.2017 року. З виписки по особовому рахунку за Кредитним договором №R091.001-ТЕК.0069219 від 07.04.2016 року [PERSON] вбачається, що заборгованість станом на 25.04.2020 року складає 28 838,97 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 10190,64 грн., сума заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом - 4982,44 грн., сума заборгованості по штрафам і пеням - 13 665,89 грн. Матеріали справи не містять жодних доказів того, що строк дії кредитного договору продовжувався, а заборгованість за відсотками за користування кредитом та штрафам і пеням нарахована в межах строку дії кредитного договору, в той час, як право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що з документів, поданих ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» до приватного нотаріуса вбачається спірність вимог кредитора, зокрема, щодо нарахування процентів та комісій за користування кредитними коштами, тому виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону та має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Крім того, у оспорюваному виконавчому написі, вказано, що підставою його здійснення є, зокрема, постанова КМУ №1172 від 29 червня 1999 року, в яку постановою КМУ №662 від 26 листопада 2014 року були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Одночасно з цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 06 травня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року (у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса), стосувався лише нотаріально посвідчених договорів, і не міг застосовуватись до кредитного договору №R091.001-ТЕК.0069219 від 07.04.2016 року укладеного з [PERSON] . Договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису №918, виданого 06 травня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франковського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» суми заборгованості в розмірі 29138,97 грн., таким, що не підлягає виконанню. На підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено повністю, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню понесені останнім витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved