Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки [PERSON] відшкодування матеріального збитку в сумі 6895 грн., витрати та правову допомогу в сумі 2000 грн. та судовий збір в сумі 640 грн. В позові зазначав, що 8 грудня 2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), за участі його автомобіля марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля марки Opel Combo, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням громадянки [PERSON] В результаті ДТП його автомобіль зазнав ушкоджень. Відновлювальний ремонт коштував позивачу 14375 грн. Винною у ДТП була визнана [PERSON], яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність в приватному акціонерному товаристві Європейський страховий союз (далі ПрАТ), і яке сплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 7480 грн. 21 коп., тому просив стягнути із [PERSON] залишок невідшкодованого збитку в сумі 6895 грн. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідачки була застрахована у ПрАТ Європейський страховий союз, тому ухвалою суду від 24 липня 2017 року вказане товариство було залучене до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. В судове засіданні позивач не з'явився, але його представник в судовому засіданні позов підтримала та просила розглянути справу без участі позивача, а позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, її представник заперечувала проти позову, вказуючи на відсутність належних доказів які підтверджують розмір завданих збитків. Також вказувала, що згідно наданого позивачем рахунку-фактури від 17 січня 2017 року, запчастини та ремонтні роботи мали бути виконані відносно автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER] з пробігом 0 (нуль) км, що не відповідає дійсності, запчастини та роботи по ремонту, які зазначені в рахунку-фактурі, не відповідають тим пошкодженням, які були зафіксовані працівниками поліції при оформленні ДТП 8 грудня 2016 року та зафіксовані в підписаній обома водіями схемі місця ДТП. Також замість відновлення та ремонту пошкоджених елементів автомобілю бамперу та крила (переднє ліве), строк експлуатації яких на момент виписки рахунку складав 18 років була проведена їх повна заміна, викликає розумний сумнів невідповідність вказаної в рахунку-фактурі вартості автозапчастин ринковим цінам. Крім того, кошти від позивача в сумі 14375 грн. отримав фізична особа - підприємець Ворчаков, а рахунок- фактуру від 17 січня 2017 року виписала фізична особа - підприємець [PERSON] На думку відповідачки, ці обидва документи є неналежними та недопустимими доказами, протирічать один одному та не узгоджуються між собою, не містять обовязкових реквізитів, не відповідають матеріалам, зібраним працівниками поліції при оформленні факту ДТП, не підтверджені відповідними експертними висновками та протирічать зібраним ПрАТ Європейський страховий союз документам при розрахунку страхового відшкодування, в звязку з чим не можуть прийматись до уваги судом, як докази. Також зазначила, що франшиза в сумі 1000 грн., яка була вирахувана ПрАТ Європейський страховий союз з загальної суми встановленого страхового відшкодування, була переведена нею 28 серпня 2017 року через можливості терміналів самообслуговування ПАТ КБ «Приватбанк», з метою компенсування позивачу суму франшизи в повному обсязі. Третя особа -ПрАТ Європейський страховий союз в судове засідання свого представника не направило, про його час та місце повідомлене належним чином, надало письмові пояснення, а також просило здійснити розгляд справи за відсутності представника. Як вбачається з письмових пояснень вказаного товариства, розмір страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9007465 становить 7480 грн. 21 коп., виходячи з наступного: 8480 грн. 21 коп. сума збитку, а 1000 грн. франшиза, яка має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки. Платіжним дорученням № 1178 від 11 травня 2017 року страховик здійснив виплату страхового відшкодування [PERSON] в сумі 7480 грн. 21 коп. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 8 грудня 2016 року в м. Миколаєві відбулася ДТП, за участю автомобіля позивача марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля марки Opel Combo, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням відповідачки [PERSON] В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2016 року [PERSON], було визнано винною за ст. 124 КУпАП у спричиненні цього ДТП і на неї накладено стягнення в розмірі 340 грн. Постанова суду набрала законної сили 6 січня 2017 року. Виходячи з того, що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, тому вимоги позивача про відшкодування шкоди, спричиненої ДТП, є обґрунтованими. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положення ч. 1 ст. 1166 ЦК України вказують на те, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована винною особою в повному обсязі. Відповідно до статті 21 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Закон) забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. [PERSON] застрахувала свою цивільно-правову відповідальність в страховій компанії ПрАТ Європейський страховий союз, шляхом оформлення полісу №АЕ/9007465 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії договору з 16 березня 2016 року по 15 березня 2017 року. За цим договором ліміт страхової відповідальності за спричинення майнової шкоди на одну особу склав 100000 грн, франшиза 1000 грн. Відповідно до ст. 9 Закону Про страхування, франшиза, визначена в договорі страхування, страховиком не відшкодовується та повністю покладається на страхувальника. Також, згідно з абз. 2 п. 12.1. ст. 12, п. 37.5 ст. 37 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 1 липня 2004 року страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, а страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування. Франшиза відповідачкою була сплачена, що представником позивача, не заперечувалося. 11 травня 2017 року ПрАТ Європейський страховий союз виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 7480 грн. 21 коп. Зазначена сума розрахована виходячи зі звіту № 45-D/27/6 виконаного ТОВ Промислова компанія Селтим, згідно якого матеріальний збиток завданий позивачу з урахуванням ПДВ складає 8480 грн. 21 коп. (а.с.35-41). За змістом ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до рахунку - фактури № КА-000009 від 17 січня 2017 року наданого ФОП [PERSON], вбачається, що загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахуванням вартості запасних частин та проведення робіт по їх заміні, становить 14375 грн. 60 коп. (а.с.11). Як вбачається з акту виконаних робіт № ВД-4951 від 28 квітня 2017 року та листа директора товариства з обмеженою відповідальністю Автосвіт колор центр, під брендом Автосвіт колор центр працюють фізичні особи підприємці. Приватний підприємець [PERSON] 17 січня 2017 року виписала рахунок фактуру № КА-000009 щодо вартості ремонту автомобіля позивача але роботи розпочаті не були. Приватний підприємець [PERSON] ремонтні роботи автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER], виконав в квітні 2017 року та прийняв кошти за відновлювальний ремонт автомобіля готівкою в сумі 143745 грн. 60 коп. Відповідно до змісту ст. ст. 60-61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно положень ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, в даному випадку виконавцем послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу складені документи, які можуть бути належними доказами розрахунку вартості витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER]. Суд не приймає посилання відповідачки про те, що позивачем не був доведений розмір заявленого ним збитку, оскільки такий розмір був підтверджений актом виконаних робіт № ВД-4951 від 28 квітня 2017 року та іншими доказами, дослідженими під час розгляду цієї справи. З квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 28 квітня 2017 року, вбачається що приватний підприємець Ворчаков отримав від позивача 14375 грн. за ремонт автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.12). Таким чином позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідачки [PERSON] відшкодування матеріального збитку підлягають задоволенню на суму 6894 грн. 79 коп. (14375 грн. 7480 грн. 21 коп.). Позивач [PERSON] також просив стягнути з відповідачки, витрати понесені ним на на правову допомогу в сумі 2000 грн. Згідно зі ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, на правову допомогу та витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Частиною 1 ст. 12 ЦПК України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.І ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Згідно ч.І ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. На підтвердження витрат на правову допомогу, позивач надав договір про надання правової допомоги з фізичною особою - підприємцем [PERSON], витяг з ЄДРПОУ, згідно якого фізична особа - підприємець [PERSON] має право на зайняття діяльністю у сфері права згідно КВЕД 69.10, а отже є іншим фахівцем в галузі права та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 11/17 від 10 квітня 2017 року на суму 1000 грн. за написання претензії та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 37/17 від 14 липня 2017 року на суму 1000 грн. за написання позовної заяви. Разом з тим, витрати позивача на правову допомогу з приводу написання претензії не можуть бути покладені на відповідачку, в зв'язку з підтвердженням, що така претензія існувала і була надана і не повязана з розглядом даної справи. На підставі викладеного, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. за написання позовної заяви. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України Про судовий збір з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову в сумі 640 грн.

Outcome: partial