Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

В липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вказавши, що 14.06.2005 року помер її колишній чоловік [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно. Спадкоємцями до майна померлого за законом є позивачка та їхні спільні діти [PERSON] і [PERSON] відповідачі по справі, а також був батько померлого [PERSON] - [PERSON], котрий помер 02.11.2007 року. Всі вказані спадкоємці, в тому числі [PERSON], прийняли спадщину після смерті [PERSON], подавши відповідні заяви до нотаріуса, та отримали свідоцтва на частину спадкового майна. В обґрунтування позову позивачка стверджує, що за час перебування її в шлюбі з [PERSON], а саме в період з 21.09.1991 року по 15.11.2004 року, ними за спільні кошти було придбане нерухоме майно, а саме: кафе-магазин, площею 111,4 кв.м., яке знаходиться по вул. Миру, 126 в м. Деражня Хмельницької області; майновий комплекс «Сушарка», який складається із прохідної, позначеної літерою «Б», розміром 7,2 кв.м., контори «В», площею 63,1 кв.м., складу «Г», площею 299,1 кв.м., свинарника «Д», площею 602,9 кв.м., насосної «Ж», площею 10,8 кв.м., конюшні «З», площею 21,0 кв.м., шлакового складу «К», площею 262,9 кв.м., які розташовані по вул. Миру, 93 в смт. Вовковинці Деражнянського району Хмельницької області; 85/100 частин нежитлової будівлі, тарного складу, а саме прохідної «Б», площею 33,8 кв.м., тарного цеху «В», площею 223,9 кв.м., пилорами «Г», площею 90,2 кв.м., цегляної артезіанської свердловини «№-1», площею 27,8 кв.м., цегляної артезіанської свердловини «№-2», площею 32,4 кв.м., які знаходяться по вул. Миру, 157/3 в м. Деражня Хмельницької області. Однак після смерті [PERSON] позивачка позбавлена можливості оформити свої права на належну їй 1/2 частку вказаного майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на таке майно втрачені, а тому вона просила визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаного майна, як на частку у спільному майні подружжя. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], котрі є дітьми позивачки та померлого [PERSON], позовні вимоги визнали, вважаючи їх обґрунтованими, та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, уповноваживши на представництво його інтересів під час розгляду даної справи в суді представника адвоката [PERSON] Останній в судовому засіданні позову не визнав, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Так, він стверджує, що спірне нерухоме майно було придбане за рахунок особистих коштів відповідача [PERSON], котрий є рідним братом померлого [PERSON] та між якими було досягнуто згоди щодо придбання такого майна та оформлення права власності на нього, тобто таке майно не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, у звязку з чим підстави для задоволення позову відсутні. Крім того, в ході розгляду справи відповідачем [PERSON] та його представником було подано заяву про застосування строків позовної давності. Так, вони стверджують, що позивачка пропустила встановлений законодавством трирічний строк звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав вона дізналася ще 15.11.2004 року, після розірвання її шлюбу з [PERSON], а до суду звернулася лише 15.07.2016 року. З огляду на те, що вимогу про поновлення вказаного строку позивачка не заявляла та жодних причин поважності пропуску такого строку вона не надала, відповідач та його представник просили відмовити в задоволенні позову за пропуском строку позовної давності. [PERSON], який був залучений судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача згідно з ухвалою суду від 23.01.2017 року, в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, їх представників та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Як обєктивно встановлено судом та підтверджується наявною в матеріалах справи копією актового запису про одруження, позивачка [PERSON] (дошлюбне прізвище Яцюк) 21.09.1991 року зареєструвала шлюб із [PERSON] у Деражнянському відділі РАЦСу, про що було складено актовий запис № 80. Від даного шлюбу у них 22.12.1992 року народився син [PERSON], а 30.08.1994 року син [PERSON]. 15.11.2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07.06.2004 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-БВ № 082852, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції Хмельницької області. Разом із цим, як встановлено судом, під час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, ними було набуте нерухоме майно. Так, на підставі рішення виконкому Деражнянської міської Ради народних депутатів № 90/12 від 14.12.1999 року [PERSON]С було передано у власність кафе-магазин, площею 111,4 кв.м., який знаходиться по вул. Миру, 126 в м. Деражня Хмельницької області. Крім того, відповідно до договорів купівлі-продажу від 25.12.2003 року [PERSON] купив у Хмельницької обласної спілки споживчих товариств комплекс майновий «Сушарка», який знаходиться по вул. Миру, 93 в смт. Вовковинці Деражнянського району Хмельницької області, а також 85/100 частин нежитлової будівлі, тарного складу, а саме прохідної площею 33,8 кв.м., тарного цеху, площею 223,9 кв.м., пилорами, площею 90,2 кв.м., які знаходяться по вул. Миру 157/3 в м. Деражня Хмельницької області. При цьому, свідоцтвом про право власності, виданим виконкомом Деражнянської міської ради 23.12.1999 року, та витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданими Деражнянським ГМП «Інвентаризатор» 24.03.2004 року за № 3163087 та №3162708 ще до розірвання шлюбу між подружжям [PERSON], підтверджується, що право власності на все вищевказане нерухоме майно було зареєстроване за [PERSON] 14.06.2005 року [PERSON] помер, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією актового запису про смерть № 64, складеного Деражнянським відділом РАЦСу 15.06.2005 року. Згідно з письмовими повідомленнями Першої Хмельницької державної нотаріальної контори № 90/02-14, № 91/02-14, № 92/02-14 від 07.06.2016 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадину на нежитлову будівлю кафе-магазину, комплекс майновий «Сушарка» та 85/100 частини нежитлової будівлі тарного складу, а саме прохідної, тарного цеху, пилорами у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. Той факт, що правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно втрачені та вважаються недійсними, підтверджується оголошенням у газеті «Вісник Деражнянщини» № 29 від 14.07.2016 року. Відповідно до ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При розгляді даної справи судом враховується те, що спірне майно було придбане [PERSON] 14.12.1999 року та 25.12.2003 року, тобто до набрання чинності Сімейним кодексом України від 16.01.2003 року, а тому застосовуванню підлягають норми законодавства, як діяли на момент набуття права власності на спірне майно, а саме Закон України «Про власність» від 07.02.1991 року та Кодекс про шлюб та сімю від 20.06.1969 року (далі - КпШС) у відповідних редакціях. Так, відповідно до ст. 16 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України. За змістом ч.1 ст. 22 КпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Як встановлено судом, спірне майно було нажите подружжям [PERSON] за час їхнього шлюбу. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що таке майно було придбане за їхні з [PERSON] спільні кошти, в тому числі за кошти, які надавали її батьки. Судом приймаються до уваги такі її доводи, оскільки вони не спростовуються будь-якими іншими належними та допустимими доказами, а відповідачем [PERSON], який заперечував проти задоволення позову, на надано жодних доказів, які б вказували на те, що таке майно було придбане за його особисті кошти. З огляду на наведене, суд вважає доведеним як факт набуття спірного майна під час шлюбу [PERSON] та [PERSON], так і той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти подружжя, у звязку з чим приходить до висновку, що таке майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя та належало подружжю у рівних частках. При цьому, з метою повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, судом було досліджено копію спадкової справи до майна померлого [PERSON], заведеної Деражнянською державною нотаріальною конторою 22.09.2005 року за № 273/2005. Із матеріалів спадкової справи встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли його дружина [PERSON], діти [PERSON], [PERSON], а також його батько [PERSON], подавши у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини. В подальшому, відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 27.03.2006 року та від 10.08.2006 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] успадкували належні [PERSON] грошові внески у відділенні банку. Матеріалами спадкової справи також підтверджується, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину, виданих державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори 19.01.2017 року, [PERSON] та [PERSON] успадкували по 1/3 частці від належної [PERSON] 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,1000 га, розташованої по вул. Лісовій, 17 в м. Деражня Хмельницької області, цільовим призначенням якої є будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Тоді ж, 19.01.2017 року нотаріальною конторою було видано на імя позивачки [PERSON], як пережившої колишньої дружини [PERSON], свідоцтво про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, відповідно до якого [PERSON] набула право власності на 1/2 частку вказаної присадибної земельної ділянки. Крім того, судом було досліджено копію спадкової справи № 302/2008, заведеної Деражнянською державною нотаріальною конторою до майна [PERSON], який помер 02.11.2007 року, з матеріалів якої не встановлено жодних обставин, які б вказували на необґрунтованість позовних вимог. Наведене дає підстави суду зробити висновок про обґрунтованість позовних вимог та про наявність підстав для визнання за позивачкою права власності на 1/2 частку спірного майна, як майна, яке є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Разом із цим, судом враховується, що під час розгляду справи відповідачем [PERSON] було подано заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, в якій він стверджує, що перебіг позовної давності за позовними вимогами розпочався 15.11.2004 року, після розірвання шлюбу між позивачкою та [PERSON] Судом критично оцінюються такі доводи відповідача, оскільки відповідно до п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС чи з дати набрання рішенням суду законної сили, а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. З огляду на наведене, приймаючи до уваги те, що позивачка дізналася про порушення свого права 07.06.2016 року, із письмових повідомлень нотаріального органу, а до суду із даним позовом вона звернулася 15.07.2016 року, строк звернення до суду нею не пропущений, у звязку з чим підстави для застосування щодо спірних правовідносин строку позовної давності відсутні. Крім того, судом також приймається до уваги та обставина, що позивачка [PERSON] заявила про свій намір оформити право власності на належну їй частку у спільному майні подружжя ще 09.12.2005 року, що підтверджується її письмовою заявою, наявною в матеріалах вищевказаної спадкової справи № 273/2005. Таким чином, встановивши обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку про наявність підстав для визнання\~за позивачкою [PERSON] права власності на 1/2 частку спірного майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved