Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

В лютому 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за реєстром №24275, вчинений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, Чуловським В.А. 31.10.2017 року щодо стягнення заборгованості за договором кредиту №380/748/07-ПІ від 20.06.2007 року на користь ПАТ «УКРСЦБАНК», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк». В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував, пояснивши, що 20.06.2007 року між ним та ПАТ «УКРСЦБАНК» було укладено договір кредиту №380/748/07-ПІ, за умовами якого позивач отримав кредитні кошти. 28.01.2019 року позивачу стало відомо, що приватним виконавцем Бердар М.М. було відкрито виконавче провадження №58207047 з виконання виконавчого напису №24275, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 31.10.2017 року, щодо стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором№380/748/07-ПІ від 20.06.2007 року. Позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки кредитний договір не був нотаріально посвідченим, а тому нотаріус, який вчинив оскаржуваний напис, повинен був відмовити відповідачу у вчиненні такого напису за вказаним кредитним договором, в силу п.1 ч.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Крім того, оскаржуваний виконавчий напис вчинено з пропуском встановленого трирічного строку. А також, виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, який було підготовлено співробітниками банку, і він не може бути безспірним. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач, отримавши кредитні кошти, не повернув їх кредитору, чим порушив права останнього, а вчинення виконавчого напису є можливістю кредитора в позасудовому порядку реалізувати своє право на примусове виконання зобов`язання боржником. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. в судове засідання не з`явився, письмових пояснень не надав. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачає ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Як встановлено судом, 20.06.2007 року між [PERSON] та АКБ «УКРСЦБАНК» (правонаступник якого ПАТ«УКРСЦБАНК») було укладено кредитний договір №380/748/07-ПІ, за умовами якого позивач отримав кредитні кошти, в сумі 80 000 дол. США зі сплатою 13,5% річних щомісячно та кінцевим терміном повернення до 19.06.2022 року (а.с.15-17). 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за №24275, яким пропонується стягнути на користь ПАТ «УКРСЦБАНК» заборгованість, що виникла за договором кредиту №380/748/07-ПІ від 20.06.2007 року, боржником за яким є [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 13.12.2014 року по 17.10.2017 року. Сума заборгованості складається з: строкової заборгованості - 24 820 дол. США, простроченої заборгованості - 22 220,61 дол. США, строкової заборгованості по нарахованим % - 137,20 дол. США, простроченої заборгованості по нарахованим % - 40 016,29 дол. США. Загальна сума заборгованості становить 87 194,10 дол. США, та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису (а.с.14). 28.01.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Бердар М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58207047 на підставі виконавчого напису №24275 від 31.10.2017 року (а.с.13). 03.12.2019 року юридичну особу АТ «УКРСЦБАНК» припинено, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ, в якому зазначено, що його правонаступником є АТ «Альфа-Банк» (а.с.55-57). Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 29.01.2019 року у справі №910/13233/17, з якою погодилася Велика Палата Верховного Суду у постановах від 29.01.2019 року та 20.06.2018 року у справі №826/20084/14 суди дійшли висновку, що вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів - в тому числі за кредитними договорами. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 29.01.2019 року у справі №910/13233/17 зазначено, що згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001 року, про що правильно зазначив господарський суд апеляційної інстанції у цій справі №910/13233/17. Перелік №1172, діючий на час розгляду справи в редакції від 29.11.2001 року, не містить вимог щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а відтак оскаржуваний виконавчий напис вчинено із порушенням даного Порядку. Крім того, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом і в порушення ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки ПАТ «УКРСЦБАНК» вже звертався до суду з позовом про стягнення цієї заборгованості за рахунок предмету іпотеки, за яким товариству було відмовлено в задоволенні вимог через сплив строку позовної давності, що підтверджується рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі №753/4985/16-ц від 10.06.2016 року, яке набрало законної сили 21.06.2016 року (а.с.22). Даним судовим рішенням було встановлено, що строк виконання усіх грошових зобов`язань за описаним кредитним договором настав згідно п.4.4 цього договору ще 16.04.2012 року, відтак строк позовної давності сплинув 17.04.2015 року, при цьому виконавчий напис вчинено 31.10.2017 року, тобто поза встановленого законом трирічного строку через два роки. Беручи до уваги вищевикладене, зокрема відсутність у переліку №1172 вимог щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, при цьому виконавчий напис вчинено з дворічним пропуском встановленого законом строку вчинення такого напису, тому суд вважає вимоги [PERSON] обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 768,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом, 384,20 грн. судового збору, сплачених позивачем при зверненні з заявою про забезпечення позову. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання професійної правничої допомоги від 01.02.2019 року, розрахунком розміру витрат на оплату послуг адвоката згідно договору про надання професійної правничої допомоги №01-02-19/БУ від 01.02.2019 року, квитанцією №0.0.1259146324.1 від 05.02.2019 року. Виходячи із змісту положень ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами підлягають витрати позивача на професійну правничу допомогу при розгляді та вирішенні справи за позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в розмірі 6 000 грн. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 6 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved