Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

В лютому 2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 25.03.2010 між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та [PERSON] укладено договір №б/н від 25.03.2010, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 3300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № 5577212912735118 Універсальна, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. ПАТ КБ ПРИВАТБАНК свої зобовязання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Обовязки, передбачені договором, [PERSON] не виконує, тому станом на 31.12.2016 має заборгованість в розмірі 40672 грн. 77 коп., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 3067 грн.28 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 31713 грн.90 коп., пеня в сумі 3478 грн.60 коп., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 1912 грн. 99 коп.. Відповідач на звернення позивача щодо сплати боргу не реагує, а тому позивач просить стягнути заборгованість в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не зявився, в позовній заяві просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання повторно не зявився, заперечень проти позову не надав та про причини неявок суд не повідомив. У відповідності до ч.4 ст.169 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що 25.03.2010 між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та [PERSON] укладено договір №б/н від 25.03.2010, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 3300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № 5577212912735118 Універсальна, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. ПАТ КБ ПРИВАТБАНК свої зобовязання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3300 грн.. Обовязки, передбачені договором, [PERSON] не виконує, тому станом на 31.12.2016 має заборгованість в розмірі 40672 грн. 77 коп., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 3067 грн.28 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 31713 грн.90 коп., пеня в сумі 3478 грн.60 коп., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 1912 грн. 99 коп.. Дані обставини підтверджуються: анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 25.03.2010, кредитним договором №б/н від 25.03.2010, розрахунком заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.03.2010, станом на 31.12.2016, довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON] від 02.03.2017. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.610, 611, 623 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст.ст.525, 526, 530 цього Кодексу, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За цією статтею ЦК України пеня і штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Відповідно до ч.1 ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення. Згідно ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Одночасне нарахування пені та штрафу за порушення строків виконання зобов'язання за кредитним договором є подвійною цивільно-правовою відповідальністю, що суперечить ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 3067 грн.28 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 31713 грн.90 коп., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 1912 грн. 99 коп.. В силу ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача 1600 грн. судового збору, які були сплачені позивачем при поданні позову, що підтверджується платіжним дорученням №PROM2BО0ОК від 12.01.2017. На підставі викладеного,

Outcome: partial