overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

В квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Зі слів позивача, на даний час її дочка мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, участі у її утриманні не бере. Позивач просила суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення цього позову до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з'явилась, звернулася до суду із заявою, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Надав до суду клопотання про слухання справи у його відсутність, позов визнав, просив суд задовольнити. Дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилася дочка -[PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільний побут та господарство не ведуть. На даний час малолітня донька [PERSON], [INFO], мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Доказів про наявність між сторонами домовленості про добровільну сплату аліментів немає. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на вищевикладене, враховуючи інтереси позивача та дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривень 60 (шістдесят) копійок в дохід держави. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.180, 182, 183 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

В квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала у шлюбі з 1999 року по 2011 рік. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому дитина знаходиться на її утриманні. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі 700 грн. щомісяця, однак згодом позовні вимоги змінила , оскільки відповідач працює, просить стягнути на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі ? усіх видів заробітку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до її повноліття . В судове засідання позивач не з'явилась надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач , хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, заяв з проханням розглянути справу за його відсутністю або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі з 1999 року по 2011 рік. Від даного шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 21.08.2001 р., відділом реєстрації актів цивільного стану Хортицького районного управління юстиції м.Запоріжжя . Актовий запис № 638, яка мешкає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги всі обставини, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави На підставі вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

В квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В позовній заяві вона вказала, що під час шлюбу з відповідачем у них народилися сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач, як батько дітей, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, позов підтримала, просить стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця та жителя [ADDRESS], не працюючого, в її користь аліменти на утримання синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення нею первинного позову - з 23 квітня 2014 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, без поважних причин, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідив додані до матеріалів справи копії свідоцтв про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в яких вказано, що їх батьком є [PERSON], та довідку про склад сім'ї або зереєстрованих у житловому приміщенні /будинку/ осіб видану Курянівською сільською радою 23.04.2014 року за № 199, з якої вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем; рішення Бережанського районного суду від 22 січня 2014 року яким розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] є батьком малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач не проживає разом з позивачкою та малолітніми синами та не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Відповідно до ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або твердій сумі, але не меншій ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь спеціального фонду Державного бюджету України 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

В квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Мечищівської сільської ради, третя особа Бережанська районна державна адміністрація про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивач вказала, що [INFO] року померла її матір [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки. Вона є спадкоємцем по закону після смерті матері. Позивач звернулася в Бережанську державну нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини. Державним нотаріусом їй повідомлено, що вона не може оформити спадщину оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 2,07 га серії ТР № 0078983 видано на ім'я матері 15 грудня 1996 року та зареєстровано 20.12.1996 року за № 412, та рекомендовано успадкувати право на земельну частку (пай) в судовому порядку. Позивач позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, визнати за нею - [PERSON] право на спадкування земельного паю розміром 2,07 в умовних кадастрових гектарах, у землі, що перебувала в колективній власності Селянської спілки «Прикарпаття», поза межами села Мечищів, на території Мечищівської сільської ради, що належав [PERSON], яка померла [INFO] року в селі Надорожнів Бережанського району Тернопільської області. Представник відповідача в судове засідання не з'явився до суду надійшла заява в якій відповідач позов визнає просить справу слухати у відсутності його представника. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Належність права на земельну частку (пай) в розмірі 2,07 умовних кадастрових гектара, в селянській спілці «Прикарпаття» на території Мечищівської сільської ради Бережанського району, [PERSON] не оспорюється ні відповідачем, ні третьою особою. Позивач не може здійснити право на спадкування у встановленому законом порядку через те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 2,07 га серії ТР № 0078983 видано на ім'я спдкодавця 15 грудня 1996 року та зареєстровано 20.12.1996 року за № 412, тобто після смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить їй з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

В квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки з листопада 2012 р. не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 19 вересня 2008 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 345. Від спільного шлюбу подружжя має доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з»явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі 19 вересня 2008 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 345, що підтвердужться свідоцтвом про шлюб, виданого 14.05.2013 р. (повторно), серія [NUMBER]. Від спільного шлюбу подружжя має доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки з листопада 2012 р. не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

В квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24 лютого 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 21. Від спільного шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з»явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі 24 лютого 2012 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 21, що підтвердужться свідоцтвом про шлюб, виданого 24.02.2012 р., серія І-ОК № 129765. Від спільного шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

В квітні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що [PERSON] було надано місце в кімнаті [ADDRESS], який є власністю ПАТ «ПААЗ». З січня 2013 року [PERSON] забрала всі свої особисті речі та залишила місце свого проживання. Тому просили визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням по [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не з'явився, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов він підтримує та просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Судова повістка їй була направлена за місцем її реєстрації, але повернулась без вручення по закінченню терміну зберігання. Відповідно до ст.74 ЦПК України судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

В квітні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сім'я розпалася і поновлена бути не може. Як слідує з позову, останні 5 років сторони проживають окремо та сімейних відносин не підтримують. Під час розгляду справи по суті позивач заявлений позов підтримав, направивши до суду письмову заяву, за змістом якої справу просив розглянути у його відсутність / а.с. 23 - 24/. Відповідачка [PERSON], будучи зареєстрованою за адресою, зазначеною у позовній заяві та повідомленою про день, час, місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не сповістила, заперечень щодо заявленого позову не подала, що фактично вказує на визнання нею цього позову / а.с. 9, 10, 20, 21 /. В справі мається достатньо матеріалів про права та взаємини сторін. Протокольною ухвалою суду відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ч. 1 ЦПК України ухвалено справу розглянути у відсутність відповідача в порядку її заочного вирішення, проти чого позивач заперечень не подавав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 30 вересня 2008 року у Виконавчому комітеті Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу / а.с. 25 /. Спільно, однією сім'єю сторони не проживають 5 років. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між сторонами по справі склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сім'я поновлена бути не може. Заяв про відновлення свого дошлюбного прізвища, право на що передбачене ст. 113 СК України, відповідачка до суду не подала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

В квітні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до Підприємства житлово-побутових послуг «Нечаянське» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 24.01.2012 року він був призначений на посаду директора вказаного вище підприємства. 15.05.2013 року він був звільнений з зазначеної посади. 27.07.2013 року він був призначений на посаду слюсаря підприємства. За весь період роботи на даному підприємстві у відповідача перед ним виникла заборгованість по зарплаті, яка становить 4371 грн. 44 коп., яку він просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач підтримав позов, підтвердивши викладені в позовній заяві обставини та просив його задовольнити. Представник відповідача позов визнав частково та пояснив суду, що загальна сума заборгованості перед позивачем складає 2602 грн. 88 коп. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Розпорядженням Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області №2 р-к від 23.01.2012 року позивача призначено на посаду директора Підприємства житлово-побутових послуг «Нечаянське» з 24.01.2012 року. Розпорядженням Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області №44 р - к від 15.05.2013 року позивача звільнено з посади директора підприємства за власним бажанням. Наказом №57 від 27.06.2013 року позивача прийнято на посаду слюсаря з неповним робочим днем та посадовим окладом згідно штатного розпису. З довідки від 20.06.2014 року вбачається, що станом на 20.06.2014 року залишок заборгованості по заробітній платі перед позивачем складає 2602 грн.88 коп. Згідно вимог ст. 115 Кодексу Законів «Про працю України» заробітна плата сплачується працівнику двічі на місяць. Відмова відповідача сплатити борг по заробітній платі позивачу порушує його права на своєчасне отримання заробітній плати, передбачене ст.115 Кодексу Законів «Про працю України», тому суд вважає що вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі слід задовольни частково, в розмірі наявної, невиплаченої заборгованості, яка становить 2602 грн. 88 коп. З відповідача також слід стягнути судові витрати по справі.

Outcome: partial