Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

В листопаді 2013р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПАТ «ВТБ БАНК», в якому просив суд: визнати укладені між сторонами договори поруки №100.2.3-04/97п-10-1 від 05.08.2010р. (далі по тексту - договір поруки 1) № 100.2.3-13/222п-11 від 26.12.2011р. укладений між сторонами (далі по тексту - договір поруки 2) припиненими. Судом до участі у справі, 19 грудня 2013р. було залучено, в якості третьої особи ТОВ «ТД «Авторесурс». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05 серпня 2010р., 26 грудня 2011р. між ПАТ «ВТБ БАНК» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО», правонаступником якого є третя особа було укладено кредитні договори: № 100.2.3-04/85к-10 (далі по тексту - кредитний договір 1), № 100.2.3-13/219к-11 (далі по тексту - кредитний договір 2). Відповідно до кредитного договору 1 третій особі було надано кредит в сумі 67268796,36 грн. Відповідно до кредитного договору 2 третій особі надано кредит в сумі 8375000,00 дол. США. 05 серпня 2010р. між сторонами був укладений договір поруки 1 відповідно до якого позивач зобов'язувався перед відповідачем відповідати за виконання усіх боргових зобов'язань третьої особи, які виникають з кредитного договору 1 або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. 26 грудня 2011р. між сторонами був укладений договір поруки 2 відповідно до якого позивач зобов'язувався перед відповідачем відповідати за виконання усіх боргових зобов'язань третьої особи, які виникають з кредитного договору 2 або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Позивач стверджує, що відповідач не ознайомлював його зі змінами, внесеними до кредитного договору 1, а також не отримав згоду позивача виступати поручителем за зобов'язаннями третьої особи, визначених договором № 8 від 09 грудня 2011р. про внесення змін до кредитного договору 1, договором № 10 від 25 липня 2012р. про внесення змін до кредитного договору 1 та договором №11 від 28 грудня 2012р. про внесення змін до кредитного договору 1, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, поруку надану позивачем відповідачу за договором поруки 1 вважає припиненою з моменту укладання договору № 8 від 09 грудня 2011р. про внесення змін до кредитного договору 1. Також, позивач стверджує, що відповідач не ознайомлював його зі змінами, внесеними до кредитного договору 2, а також не отримав згоду позивача виступати поручителем за зобов'язаннями третьої особи, визначених договором № 1 від 28 червня 2012р. про внесення змін до кредитного договору 2, договором № 3 від 28 грудня 2012р. про внесення змін до кредитного договору 2, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, поруку, надану позивачем відповідачу за договором поруки 2 вважає припиненою з моменту укладання договору № 1 від 28 червня 2012р. про внесення змін до кредитного договору 2. Оскільки сторони кредитних договорів 1, 2 змінили умови цих договорів, збільшивши об'єм відповідальності без згоди позивача, як поручителя, позивач вимушений був звернутися до суду з вказаним позовом для захисту свого порушеного права, в зв'язку зі збільшенням обсягу його відповідальності, як поручителя. В судовому засіданні представник позивача, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував, зазначаючи, що відповідачем не було порушено прав позивача, як поручителя, оскільки договором поруки 1 у статті «Визначення термінів» сторонами було узгоджено, що кредитний договір - це кредитний договір 1, укладений між відповідачем та третьою особою, та будь-які додаткові договори до нього (в тому числі що збільшують боргові зобов'язання). Також, договором поруки 2 у статті «Визначення термінів» сторонами узгоджено, що кредитний договір - це кредитний договір 2, укладений між банком та позичальником, та будь-які додаткові договори до нього (в тому числі що збільшують боргові зобов'язання). Крім того, відповідач зазначає, що позивач підписуючи договір № 2 про внесення змін до договору поруки 1 від 28 грудня 2012р. та договір № 1 про внесення змін до договору поруки 2 від 28 грудня 2012р. був ознайомлений з усіма змінами внесеними до кредитних договорів 1, 2 та надав згоду (схвалив зміни) виступати поручителем за зобов'язаннями позичальника (в тому числі що збільшують боргові зобов'язання). На думку сторони відповідача, зазначені умови договору є результатом домовленості сторін, які вільні у визначенні зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. У зв'язку з чим, просив суд в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 05 серпня 2010р. між відповідачем та третьою особою було укладено кредитний договір 1. Відповідно до кредитного договору 1 (договором №11 про внесення змін до кредитного договору 1 від 28 грудня 2012р., викладено кредитний договір 1 в новій редакції) третій особі було надано кредит в сумі 67268796,36 грн., строком користування до 11 квітня 2013 р. та встановленою платою за користування кредитом 10 % річних. 05 серпня 2010р. в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 1 між відповідачем та позивачем з метою забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань третьої особи за кредитним договором 1, в тому числі щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій, збитків та будь-яких інших платежів, укладено договір поруки 1. Також, 26 грудня 2011р. між відповідачем та третьою особою було укладено кредитний договір 2, відповідно до кредитного договору 2 (договором №3 про внесення змін до кредитного договору 2 від 28 грудня 2012р. викладено кредитний договір 2 в новій редакції) третій особі було надано кредит в сумі 8375000,0 дол. США, строком користування до 11 квітня 2013 р. та встановленою платою за користування кредитом 10 % річних. 26 грудня 2011р. в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 2 між відповідачем та позивачем з метою забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань третьої особи за кредитним договором 2, в тому числі щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій, збитків та будь-яких інших платежів, укладено договір поруки 2. Судом встановлено, що відповідно до договору поруки 1 у статті «Визначення термінів» сторонами узгоджено, що кредитний договір - це кредитний договір 1, укладений між банком та позичальником, та будь-які додаткові договори до нього (в тому числі, що збільшують боргові зобов'язання). Відповідно до п. 1.1. договору поруки 1 передбачено, що позивач поручається перед відповідачем за виконання третьою особою зобов'язань, що виникли на підставі кредитного договору 1 або можуть виникнути на підставі них у майбутньому. Згідно п. 3.1. договору поруки 1 позивач підтверджує, що він ознайомлений з положеннями кредитного договору 1, цілком розуміє його зміст та згоден виступати поручителем за зобов'язаннями позичальника. Пунктом 6.2. договору поруки 1 встановлено, що сторони договору визначають, що цей договір підписаний сторонами на добровільних засадах та відповідає намірам сторін по безумовному виконанню взятих на себе зобов'язань. Сторони цього договору погодили, що з укладанням цього договору сторони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього Договору. Відповідно до п. 1 договору № 2 про внесення змін до договору поруки 1 від 28 грудня 2012р., укладеного між відповідачем та третьою особою сторони дійшли згоди викласти значення терміну «Кредитний договір» статті «Визначення термінів» договору поруки 1 в наступній редакції: кредитний договір № 1, договір № 1 від 13 серпня 2010р. про внесення змін до кредитного договору 1, договір №2 від 28 вересня 2010р. про внесення змін до кредитного договору 1, договір №3 від 29 листопада 2010р. про внесення змін до кредитного договору 1, договір №4 від 15 лютого 2011р. про внесення змін до кредитного договору 1, договір №5 від 01 серпня 2011р. про внесення змін до кредитного договору 1, договір №6 від 24 жовтня 2011р. про внесення змін до кредитного договору 1, договір №7 від 24 листопада 2011р. про внесення змін до Кредитного договору 1, договір №8 від 09 грудня 2011р. про внесення змін до кредитного договору 1, договір №9 від 26 грудня 2011р. про внесення змін до Кредитного договору 1, договір №10 від 09 липня 2012р. про внесення змін до кредитного договору 1, договір №11 від 28 грудня 2012р. про внесення змін до кредитного договору 1, укладений між відповідачем та третьою особою, та будь-які договори про внесення змін до кредитного договору 1, (в т.ч. що збільшують боргові зобов'язання, що будуть укладені протягом строку його дії). Відповідно до п. 2 договору № 2 про внесення змін до договору поруки 1 від 28 грудня 2012р. сторони дійшли згоди викласти пункт 1.2. статті 1 «Предмет договору» договору поруки 1 в наступній редакції: « 1.2. Згідно Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит з загальним лімітом в сумі 67268796,36 грн. на строк до 11 квітня 2013р. включно, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10 % річних або в іншому розмірі, передбаченому кредитним договором.». Згідно п. 5 договору № 2 про внесення змін до договору поруки 1 від 28 грудня 2012р. передбачено, що всі інші умови договору поруки, не змінені цим договором про внесення змін, залишаються без змін, є чинними та обов'язковими для виконання Сторонами. Також, судом встановлено, що відповідно до договору поруки 2 у статті «Визначення термінів» сторонами узгоджено, що кредитний договір - це кредитний договір 2, укладений між банком та позичальником, та будь-які додаткові договори до нього (в тому числі що збільшують боргові зобов'язання). Відповідно до п. 1.1. договору поруки 2 передбачено, що позивач поручається перед відповідачем за виконання третьою особою зобов'язань, що виникли на підставі кредитного договору 2 або можуть виникнути на підставі них у майбутньому. Згідно п. 3.1. договору поруки 2 позивач підтверджує, що він ознайомлений з положеннями кредитного договору 2, цілком розуміє його зміст та згоден виступати поручителем за зобов'язаннями позичальника. Пунктом 6.2. договору поруки 2 встановлено, що сторони договору визначають, що цей договір підписаний сторонами на добровільних засадах та відповідає намірам сторін по безумовному виконанню взятих на себе зобов'язань. Сторони цього договору погодили, що з укладанням цього договору сторони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього договору. Відповідно до п. 1 договору № 1 про внесення змін до договору поруки 2 від 28 грудня 2012р., укладеного між відповідачем та третьою особою, сторони досягли згоди внести зміни до статті «Визначення термінів» договору поруки 2 та викласти термін «Кредитний договір» у наступній редакції: Кредитний договір 2, договір №1 від 27 червня 2012р. про внесення змін до кредитного договору 2, договір №2 від 29 липня 2012р. про внесення змін до кредитного договору 2, договір №3 від 28 грудня 2012р. про внесення змін до кредитного договору 2, укладені між відповідачем та третьою особою, та будь-які додаткові договори до нього (в т.ч., що збільшують боргові зобов'язання). Відповідно до п. 2 договору № 1 про внесення змін до договору поруки 2 від 28 грудня 2012р. сторони досягли згоди внести зміни в п. 1.2. договору поруки 2 та викласти його в наступній редакції: « 1.2. Згідно кредитного договору банк надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з загальним лімітом кредитування в сумі 8375000,0 дол. США в термін до 11 квітня 2013р. включно, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10 % річних, або в іншому розмірі, передбаченому кредитним договором.». Згідно п. 5 Договору № 1 про внесення змін до договору поруки 2 від 28 грудня 2012р. передбачено, що всі інші умови договору поруки, не змінені цим договором про внесення змін, залишаються без змін, є чинними та обов'язковими для виконання сторонами. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст.628 ЦК України). Згідно положень ст. 546 ЦК України договір поруки є видом забезпечення виконання зобов'язання. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). У п. 2.1. договорів поруки 1, 2 сторони передбачили, що поручитель і боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Порука є спеціальним заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника. Частиною 2 ст. 553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Частиною 1 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як роз'яснив Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 22 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за № 5 від 30 березня 2012 р., відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Таким чином, обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника забезпечення виконання яких здійснює поручитель. За укладеними між сторонами договорами поруки 1 та 2, забезпеченими є зобов'язання третьої особи які виникають згідно з положеннями кредитних договорів 1 та 2, укладеними між відповідачем та третьою особою, з усіма існуючими та майбутніми змінами, доповненнями та додатками до нього, що означає надання згоди поручителем виконати зобов'язання третьої особи за кредитними договорами 1 та 2 на умовах визначених положеннями цих договорів з усіма можливими до них змінами, які, в тому числі, будуть внесені до них в майбутньому. Зазначені умови договору є результатом домовленості сторін, які вільні у визначенні зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. Крім того, особисте підписання оспорюваних договорів поруки 1 та 2, позивачем, свідчить про те, що під час укладання зазначених договорів, останній чітко усвідомлював всі їх умови, обсяг прав та обов'язків, в тому числі, відповідальність, які випливають з договору. Факт особистого та добровільного підписання зазначеного договору поруки позивачем не оспорювався. Таким чином, твердження позивача, проте, що відповідач не ознайомлював його зі змінами, внесеними до кредитних договорів 1 та 2, а також не отримав згоду позивача виступати поручителем за зобов'язаннями третьої особи, на підстави чого вважав поруку надану позивачем відповідачу за договорами поруки 1 та 2 припиненою відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, є безпідставними та необґрунтованими. Оцінюючи належність, достовірність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed