Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

В лютому 2020 року [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] ,звернулася до суду з позовом до Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, [PERSON] та [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування . В позові [PERSON] вказала , що її мати [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) у землі ,яка перебуває у колективній власності КСП « Агрофірма Мурафська « розміром 4,3 в умовних кадастрових гектарах , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0219400. Сертифікат на право на земельну частку (пай) знаходиться у відділі у Краснокутському районі Головного управління Дерджгеокадастру у Харківській області як невитребуваний. Позивач [PERSON] як спадкоємець першої черги після смерті матері, своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини .Однак , нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай) . Прохала визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після матері [PERSON] . В березні 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з зустрічним позовом до Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування , обгрунтовуючи позов тим , що їх батько [PERSON] є спадкоємцем по заповіту Ѕ частини спадкового майна після смерті матері [PERSON] та 04.04.1998 року отримав свідоцтво про право на спадщину по заповіту .Окрім нього , спадкоємцем Ѕ частини спадкового майна є його сестра [PERSON] . Оскільки [PERSON] помер в 2002 році позивачі є спадкоємцями по закону та отримали 12.03.2003 р. свідоцтво про право на спадщину за законом . Однак , оскільки позивачі не мають правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай) , вони не можуть скористатися своїм правом та отримати свідоцтво про право на спадщину . Прохали визнати за ними в порядку спадкування право на земельну частку (пай) по ј частці за кожною. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала , просить задовольнити . Проти зустрічних позовних вимог не заперечувала , прохала вирішити на розсуд суду . Представник відповідача Качалівської сільської ради до суду не з`явився , просив розглянути справу у його відсутність , проти позову не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явилися , подали заяву слухати справу у їх відсутність , первісний позов визнали частково , зустрічний позов підтримали , просять задовольнити . Суд , заслухавши пояснення представника позивача , дослідивши докази по справі , дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено , що на ім`я [PERSON] виписаний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0219400 по КСП « Агрофірма Мурафська» та знаходиться у відділі у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області , як невитребуваний. Інформація про наявність Державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] у відділі відсутня , що підтверджується довідкою відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 30.08.2017 р. [PERSON] померла [INFO] в с.Качалівка Краснокутського району Харківської області ,про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина , яка складається з права на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай). На момент смерті [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] по день смерті сама , що підтверджує довідка Качалівської сільської ради. Згідно заповіту , посвідченого Качалівською сільською радою від 27.12.1991 р., [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала майно своїм дітям [PERSON] та [PERSON] . З відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 28.12.2019 року вбачається , що після смерті [PERSON] 28.02.1998 р. до нотаріальної контори звернулися її діти [PERSON] та [PERSON] з заявою про прийняття спадщини та було заведено спадкову справу № 53/1998 р. За заявами вказаних спадкоємців , 04.04.1998 року видано свідоцтво про право на спадщину по заповіту як спадкоємцям , що спадкують в рівних частках. Вказані спадкоємці успадкували в рівних частинах житловий будинок з надвірними будівлями , що належав їх матері [PERSON] . За загальним принципом спадкового права прийняття частини спадкового майна, свідчить про прийняття спадщини в цілому. Таким чином спадкоємцями майна [PERSON] є в рівних частинах її діти [PERSON] та [PERSON] , які прийняли частину спадкового майна та є такими , що прийняли спадщину в цілому. Постановою державного нотаріуса Краснокутської ДНК від 17.10.2018 року , [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в смт.Краснокутськ Краснокутського району Харківської області. Її дочка [PERSON] звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , де заведена спадкова справа № 147/2019 року . Однак , остання не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину після смерті матері , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай). [INFO] помер [PERSON] та згідно свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори від 12.03.2003 року , після [PERSON] спадщину успадкували в рівних частинах його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , а саме Ѕ частину житлового будинку та грошовий вклад . У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Таким чином, спадкування майна [PERSON] та [PERSON] здійснюється за законом, і, відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивачі є спадкоємцями першої черги. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] підтверджується матеріалами справи. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Згідно до п.п.4.12 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 , зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів та сплати державного мита і нотаріальних послуг. Частиною 1 ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п.5 ч.1 ст.19 даного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно до п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позивачі надали суду достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження первісного та зустрічного позову , тому є всі підстави для задоволення позову [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] частково ,а зустрічного позову [PERSON] та [PERSON] повністю. На підставі викладеного та

Outcome: partial