Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

В липні 2018 року позивачі звернулись до суду з позовом в якому прохали припинити право власності відповідачів на частину домоволодіння по [ADDRESS] та визнати за ними в порядку набувальної давності право власності на спірну частину домоволодіння. Ухвалою Ленінського р/с м. Харкова від 03.08.18 року провадження в справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ленінського р/с м. Харкова від 14.01.19р., після отримання відповіді на запит з Держнотконтори, до участі в справі залучено співвідповідача - [PERSON] 23.04.19 року позивачі змінили предмет позову та в остаточній редакції своїх позовних вимог зазначили що згідно до довідки КП БТІ та рішення Ленінського р/с м. Харкова від 10.01.2013р. право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстроване наступним чином: 1/3 належить [PERSON] ; 12/100 [PERSON] ; 13/100 [PERSON] ; 89/300 [PERSON] та 36/300 - [PERSON] . Оскільки та частина що належала [PERSON] та [PERSON] була ветхою останні отримали на підставі рішень Ленінського райвиконкому від 24.12.1985р. та від 13.11.1984р. житлові приміщення та змінили своє місце проживання за новими адресами. Позивачі прохають суд припинити право власності [PERSON] на 13/100 частин домоволодіння та припинити право власності [PERSON] на 12/100 частини домоволодіння в зв`язку з знищенням належних їм часток майна. Інші співвласники продовжували мешкати у спірному домоволодінні, за власні кошти здійснили його реконструкцію та між ними, в урахуванням проведеної реконструкції, фактично склався порядок користування спірним домоволодінням за яким вони і прохають суд перерозподілити частки у спільній частковій власності (с.с.129-134). Ухвалою Ленінського р/с м. Харкова від 02.07.19 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. 14.01.2020р. до суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] згідно до якого вона не заперечує проти задоволення позовних вимог. В судове засідання [PERSON] з`явився. Пояснив що вважає за можливе розглядати справу за відсутності свого представника. Позовні вимоги підтримав. Пояснив що з заявами до реєстраційної служби щодо припинення права власності на знищене майно він не звертався. [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з`явились. Про час розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з`явились. Про час розгляду справи повідомлялись за адресами вказаними в позовній заяві. [PERSON] до судового засідання з`явилась. Пояснила що позовні вимоги визнає. Вона дійсно отримала замість свого ветхого житла квартиру де зараз постійно мешкає. Про те що треба звертатись до реєстраційної служби з заявою про припинення за нею права власності на неіснуюче майно їй ніхто не пояснював у зв`язку з чим вона цього не зробила. Враховуючи сплив усіх розумних строків розгляду справи суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті позовних вимог. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд встановив що позов задоволенню не підлягає за наступним: Довідкою КП БТІ на підставі проведеного 06.03.2014 року обстеження та згідно до архівних матеріалів бюро встановлено що станом на 31.12.2012р. право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано наступним чином: [PERSON] належить 1/3 частина на підставі договору купівлі-продажу від 14.03.1981р.; [PERSON] - 12/100 ч. на підставі договору купівлі-продажу від 08.10.1974р.; [PERSON] 13/100 ч. на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.1971р.; [PERSON] 36/300ч. на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 27.11.1987р.; [PERSON] - 89/300ч. на підставі договору купівлі-продажу від 09.07.1975р. Вказаною довідкою встановлено що частину будинку літ. А-1 що належала [PERSON] та [PERSON] зруйновано. Встановлено наявність самочинних побудов зокрема гараж літ. Н та сарай (лазня) літ. О (с.с.17). Рішенням Ленінського р/с м. Харкова від 10.01.2013 року за [PERSON] визнано право власності на 36/300 частин житлового будинку по [ADDRESS] що раніше належали [PERSON] (с.с.36-37). Після смерті [PERSON] спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] (с.с. 91). Судом встановлено, оскільки підтверджено матеріалами справи та визнавалось в судовому засіданні [PERSON] що належна їй та [PERSON] частини домоволодіння були визнані ветхими та вони отримали інше житло. За змістом ч.ч.1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку встановленому законом. Ст. 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмова власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за забовя*заннями власника; реквізиції; конфіскації, припинення юридичної особи чи смерті. Згідно з положеннями ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на майно припиняється з моменту внесення за завою власника змін до державного реєстру. Отже умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно до вимог ст. 349 ЦК Україїни є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна, тощо (Постанова ВС від 17.01.2019р. № 708/254/18). Оскільки право власності на знищене майно припиняється тільки за наявності відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру, враховуючи що власники мана які є відповідачами в справі таких заяв не подавали, суд вважає що позов в цій частині задоволенню не підлягає. Вимоги щодо перерозподіл часток у спільній частковій власності є похідними від вимог про припинення права власності , зокрема стосуються збудованих ( реконструйованих) приміщень гараж літ. «Н», сарай (лазня) літ. «О» тощо, а отже є такими що не підлягають задоволенню також. Оскільки суд відмовляє в задоволені позову судові витрати залишаються за позивачами. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed