Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 03 грудня 1994 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/4 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. Центральна, №\~271 в с. Тарасівці Новоселицького району. Вона як спадкоємець за законом першої черги після смерті своєї матері спадщину своєчасно прийняла. 22 травня 2001 року помер її син - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на його 1/4 частку вказаного домоволодіння. Спадщину після його смерті як спадкоємці за законом першої черги по 1/8 частці спадкового домоволодіння прийняли його батьки позивачка - [PERSON] та [PERSON], який 18 жовтня 2016 року помер. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на 3/8 частки домоволодіння. Вона як спадкоємець за законом першої черги спадщину прийняла своєчасно. Однак, оскільки спадкодавці не отримали при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, вона не може оформити на себе право власності на спадщину. Просила суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на 3/4 частки домоволодіння. Крім того, в свідоцтві про її народження прізвище матері вказано «Надточій», що не співпадає з прізвищем померлої вказаному у свідоцтві про її смерть «Надточ», тому виникла необхідність для вставлення юридичних фактів родинних відносин та постійного проживання померлої [PERSON] в домоволодінні по вул. Центральна, №\~271 в с. Тарасівці Новоселицького району. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про те, що позов визнає та просить розглянути справу в його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 1385 від 16 червня 2017 року станом на 1990-1991 року домоволодіння, яке розташоване по вул. Центральна, № 271 в с. Тарасівці Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали четверо осіб, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/4 частці домоволодіння. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1960 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в [PERSON] сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 03 грудня 1994 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/4 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час відкриття спадщини, при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З свідоцтва про народження серії І-МИ № 266665 від 17 червня 2017 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] була матірю позивачки [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла як спадкоємець за законом 1 черги її донька [PERSON], яка вступила у володіння та управління спадковим майном, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 1424 від 20 червня 2017 року. З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00017467243 від 21 грудня 2016 року вбачається, що після укладання шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на «Сака». 27 травня 2001 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на його 1/4 частку домоволодіння, як члена колишнього колгоспного двору. З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00018501840 від 09 серпня 2017 року вбачається, що батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняли як спадкоємці за законом 1 черги його батьки [PERSON] та [PERSON], вступивши у володіння та управління спадковим майном, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 1388 від 16 червня 2017 року. 18 жовтня 2016 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина 3/8 частки вказаного домоволодіння, а саме на його 1/4 частину домоволодіння, як члена колишнього колгоспного двору та на 1/8 частку домоволодіння, яку він успадкував після смерті свого сина [PERSON]. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00017467243 від 21 грудня 2016 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] був чоловіком позивачки [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець за законом 1 черги позивачка прийняла своєчасно, звернувшись протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини із відповідною заявою до нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у звязку із смертю спадкодавця та відсутністю за ним правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння. Крім того, в свідоцтві про народження позивачки серії І-МИ № 266665 від 17 червня 2017 року прізвище її померлої матері вказано «Надточій», що не співпадає із прізвищем вказаному у останньої в свідоцтві про смерть «Надточ». Той факт, що померла [PERSON] була матірю позивачки підтверджується свідоцтвом про її народження та іншими матеріалами справи. Окрім цього, відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району Чернівецької області № 1385 від 16 червня 2017 року у вказаному домоволодінні проживали та були прописані четверо осіб, а саме а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] З матеріалах справи вбачається, що прізвище померлої «Надточ» в погосподарських книгах [PERSON] сільської ради було помилково вказано «Надточій» під час їх оформлення, про що свідчать відповідні записи. Вирішуючи вимогу про встановлення даних юридичних фактів, суд виходить з того, що відповідно до розяснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення вказаних юридичних фактів, вони мають бути встановлені в судовому порядку. Задоволення вимог про встановлення юридичних фактів має юридичне значення для позивачки. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених нею та підтверджених документами. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за законом 1 черги після смерті своєї матері, сина, чоловіка та своєчасно прийняла спадщину, відповідач позов визнав, то право власності на спадщину слід визнати за нею. На підставі ст.ст. 529, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 328, 1223, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved