overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому зазначив, що згідно рішення Романівського районного суду Житомирської області від 29 грудня 2008 року з відповідача на користь позивача щомісячно стягуються аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] у частці від його доходу. Представник позивача просить суд змінити спосіб стягнення аліментів на неповнолітню дитину та ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони та представник позивача не зявилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України (далі СК України), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення. Разом з тим, ухвалюючи рішення, суд враховує положення статті 430 ЦПК України, згідно якої суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць лише у справах про стягнення аліментів, а не зміни способу їх стягнення. За змістом статей 141, 142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору в розмірі 352,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області, в якому зазначив, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що позивач є спадкоємцем [PERSON], однак, у встановлений законом строк [PERSON] не подала нотаріусу заяву про прийняття даної спадщини, оскільки вважала, що спадщину після смерті матері вона вже прийняла, представник позивача просить визначити [PERSON] додатковий строк для подачі такої заяви. У підготовче засідання учасники справи та їх представники не з'явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримала повністю, а відповідач позов визнав. За змістом частини 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі визнання позову ухвалення у підготовчому засідані судового рішення проводиться в порядку статті 206 цього Кодексу. Згідно з частиною 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272 частини 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернувся до\~суду з\~вказаним позовом,\~який обґрунтовує\~тим,\~що 08\~серпня 1998\~року відділом\~реєстрації актів\~громадського стану\~виконкому Ізмаїльської\~міської ради\~Одеської області між ним та [PERSON]був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Тому, позивач переконаний, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам, а тому просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. У відповідності до ч.1 та ч.4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено,\~що 08\~серпня 1998\~року відділом\~реєстрації актів\~громадського стану\~виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.6). Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не можуть жити однією сімєю. Відновлювати відносини не бажають, мають намір в подальшому створити окремі сімї. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання недієздатною бабу [PERSON], [INFO] та призна-чення його опікуном. На обґрунтування своїх вимог заявником зазначено, що [PERSON] хворіє на стійке хронічне психічне захворювання та перебуває на диспансерному обліку в обласному психоневрологічному диспансері з 2017 року. Про неї піклується заявник, який створив їй належні умови для проживання та ма-теріальне забезпечення, в звязку з чим просить визнати [PERSON] недієздат-ною та призначити його опікуном. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельниць-кої міської ради проти задоволення заяви не заперечує, крім того надав суду по-дання з клопотанням про встановлення опіки над [PERSON] та призначити за-явника опікуном над його бабою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок ви-знання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільно-процесуальним кодексом України. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно з 2017 року перебуває під диспансерним наглядом Хмельни-цького обласного психоневрологічного диспансеру та хворіє хронічним психіч-ним захворюванням, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій, керува-ти ними, у звязку з чим, потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Крім того, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 232 від 19 квітня 2018 року [PERSON] страждає стійким хронічним психічним захворю-ванням, у вигляді органічного розладу особистості судинного ґенезу з виражени-ми змінами, а відповідно не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. Таким чином, [PERSON] слід визнати недієздатною та встановити над нею опіку. Разом з тим, умови проживання [PERSON] та його характеристика дають підстави вважати можливим виконувати ним опікунські обов'язки щодо його баби [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання свого брата [PERSON], [INFO], недієздатним та встановлення опіки над ним. В судове засідання заявник не з'явився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги зазначені в заяві підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у заяві (а.с. 81). Представники заінтересованих осіб Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (як орган опіки та піклування) та Великобагачанської центральної районної лікарні, що діють на підставі довіреностей (а.с. 43, 47), в судове засідання не прибули, подали до канцелярії суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність, заперечень проти вимог заявника до суду не подали. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Судом встановлено, що [PERSON] з 18 грудня 1978 року знаходиться на обліку у лікаря психіатра з діагнозом розумова відсталість (а. с. 14), страждає стійким психічним розладом у вигляді вродженого недоумства рівня важкої розумової відсталості, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 07.05.2018 р. № 193 (а.с.52-57), тому, відповідно до ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України дана особа може бути визнаною недієздатною. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Зважаючи на те, що органом опіки і піклування направлене подання (а.с. 78-80) про призначення опікуном [PERSON], [INFO], його брата [PERSON], [INFO], (а.с. 3-9), який з ним проживає (а.с. 13), і підстав, передбачених ст. 64 ЦК України, які б перешкоджали його призначенню опікуном, суд не вбачає, заява підлягає до задоволення і в цій частині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд розірвати, зареєстрований 9 серпня 2003 року з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з останньою не склалося, шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися і збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, подавши до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Судом встановлено, що 9 серпня 2003 року виконавчим комітетом Камінської сільської ради Романівського району Житомирської області актовим записом № 6 було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідач проти доводів позивача щодо фактичного припинення сімейних відносин з останнім та необхідності розірвання шлюбу не заперечила, а тому суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову. За змістом статті 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 07 липня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 147. Від подружніх стосунків спільних дітей не мають. Подружні стосунки з відповідачем припинили з травня 2016 року, позивач не має наміру продовжувати відносини. Впродовж значного часу сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, просить шлюб розірвати. Позивач надав заяву про розгляд справи у заочному порядку у його відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надала. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом з таких підстав неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON], оскільки вона належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не з'явилася в судове засідання, заперечень проти позову не надала, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України. За таких обставин суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 жовтня 2013 року виконавчим комітетом Ко-пистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, актовий за-пис № 5. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що від даного шлюбу ма-ють сина - Іллю, [INFO], спільне життя не склалось через різні погляди, несумісність характерів, сторони разом не проживають з червня 2017 року. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнала. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку ч. 4 ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, так як дійсно по-дружжя разом не проживає, спільне господарство не ведеться та сторони не бажають примиритись.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімейне життя не склалося, шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач подав до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав та просив справу слухати у його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, яка належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони з 16 липня 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 5), від якого мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо. На підставі ст. ст. 104, 105 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

В лютому 2018 року\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення\~ боргу за договором позики в сумі 14 850 доларів США. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між ним та відповідачкою\~ 25 листопада\~ 2015 року було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідачка позичила в [PERSON]\~ гроші в розмірі 355 645\~ грн. 62 коп., що еквівалентно 14 850 доларів США. та зобовязалась\~ повернути до\~ 25 листопада 2017 року, однак взяті на себе зобовязання не виконала, чим порушила права позивача. В судовому засіданні позивач та його\~ представник підтримали\~ позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги та пояснив, що валютою зобовязання є гривня, а отже стягнення має проводитись саме в гривнях. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що відповідно до умов договору позики від 25 листопада 2015 року, [PERSON] позичила в [PERSON]\~ гроші в розмірі 355 645\~ грн. 62 коп., що еквівалентно 14 850 доларів США. та зобовязалась\~ повернути до\~ 25 листопада 2017 року. В обумовлені строки відповідачка зобовязання по поверненню коштів не виконала, чим\~ порушила права позивача. Відповідно\~ до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 цього ж Кодексу передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 533 ЦК України\~ грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 цього ж Кодексу\~ позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що предметом позики виступила саме гривня, суд приходить до висновку, що з відповідача\~ на користь позивача слід стягнути суму позики саме в гривнях, а не в доларах США, а тому позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області, в якому зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що він є спадкоємцем [PERSON], однак, у встановлений законом строк він не подав нотаріусу заяву про прийняття даної спадщини, оскільки не був обізнаний про наявність спадкового майна, позивач просить визначити йому додатковий строк для подачі такої заяви. Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 26 липня 2018 року, [PERSON] залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. В судове засідання учасники справи не з'явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, відповідачі позов визнали, а третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, проти задоволення даного позову не заперечила. Згідно з частиною 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272 частини 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що визнання відповідачами позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Печанівської сільської ради Романівського району Житомирської області, в якому зазначив, що 13 листопада 2016 року померла його баба [PERSON], внаслідок чого відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вулиці Молодіжній, 24 в с. Паволочка Романівського району Житомирської області. Посилаючись на те, що він являється спадкоємцем [PERSON], однак, нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, позивач просить визнати за ним право власності на спірне майно в порядку спадкування. В підготовче засідання учасники справи, які були належним чином повідомлені про час і місце його проведення, не зявилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Відповідно до положень частини 3 статті 200, частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, просить визнати припиненим кредитний договір № 0201/0908/74-125, укладений 5 вересня 2008 року між ним та відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк»). Позов обґрунтовано тим, що 5 вересня 2008 року між ним та ВАТ «Сведбанк» укладено кредитний договір № 0201/0908/74-125, за умовами якого йому було надано кредит у розмірі 48 000 доларів США зі сплатою 12,5 % річних за користування грошовими коштами.

Outcome: dismissed