Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням житлового будинку № 38 по вул. Нагірна в м. Миколаєві. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач її дядько, хоча і зареєстрований за вказаною адресою, проте в будинку не проживає вже тривалий час, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги. Також позивач зазначав, що реєстрація відповідача в спірному житловому будинку не дає їй можливості реалізовувати своє право власності належним чином. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням житлового будинку № 38 по вул. Нагірна в м. Миколаєві. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Житловий будинок № 38 по вул. Нагірна в м. Миколаєві належить на праві спільної часткової власності в наступних частках: [PERSON] 1/6 частка, [PERSON] 5/6 часток, що разом складає цілий житловий будинок. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідач (її дядько [PERSON]М.) хоча і зареєстрований, проте не проживає в спірному житловому будинку вже тривалий час. Він не несе витрат на утримання житла, не оплачує комунальні послуги. Реєстрація відповідача за цією адресою створює перешкоди власникам у розпорядженні своїм майном. Згідно Будинкової книги за адресою: м. Миколаїв, вул. Нагірна 38, за даною адресою зареєстровані позивачка [PERSON], відповідач по справі [PERSON] Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст.ст. 379, 380 ЦК ). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Відповідно до довіреності від 16.11.2016 року відповідач виявив бажання знятись з реєстраційного обліку за допомогою позивача та, згідно заяви, підтвердив повний розрахунок за угодою відчуження майна. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивачки про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням житлового будинку, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved