Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

В липні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем перебуває в шлюбі, який було зареєстровано 28 грудня 2013 року в відділі РАЦС Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 301. Від шлюбу дітей вони не мають. Після укладення шлюбу відносини між ними були добрими. Однак через деякий час по вині відповідача відносини змінилися. З будь-якого питання сімейного життя в них стали виникати непорозуміння. Відповідач почав ображати її непристойними словами, влаштовував сварки, дебоші. Спільне життя стало неможливим і в даний час вони проживають окремо в різних населених пунктах. Їх сім'я фактично розпалася, подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. В позовній заяві позивачка просить розірвати шлюб, відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] та судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає.. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 28 грудня 2013 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції, актовий запис № 301. Між сторонами з питань сімейного життя виникали непорозуміння. Відповідач ображав позивачку непристойними словами, влаштовував сварки, дебоші. Сторони припинили спільне проживання і в даний час проживають окремо в різних населених пунктах. Їх сім'я фактично розпалася, спільного господарства вони не ведуть. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved