Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

В лютому 2015р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відповідача, стосовно неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що відповідач свої батьківські обовязки, відносно доньки не виконує, участі у вихованні та розвитку дитини не приймає, вихованням та утриманням доньки займається виключно позивачка, з якою донька і проживає. Оскільки відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання спільної дитини сторін, не цікавиться її розвитком, не спілкується з нею, позивачка вимушена була звернутися до суду з вказаним позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивачка, її представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, викладених в позові, просили суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутність, оскільки на даний час постійно проживає в Чеській республіці. Позов визнає повністю, проти позбавлення батьківських прав не заперечує та просить позовні вимоги задовольнити. Третя особою у судове засідання не зявилась, надіслала на адресу суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобовязані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (21 серпня 1999р.), який було розірвано 25 березня 2004р. У шлюбі у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO] (а.с. 6-8). Судом встановлено, що малолітня донька сторін проживає разом з позивачкою окремо від відповідача, і яка займається вихованням та розвитком дитини. Комісією третьої особи було здійснено обстеження житлових умов позивачки та малолітньої дитини, в ході обстеження було встановлено, що позивачка разом з малолітньою донькою, проживає окремо від відповідача, за адресою: [ADDRESS]. Із висновку третьої особи від 10 квітня 2015р. за № 108-5009/01 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої [PERSON], вбачається, що вихованням та розвитком доньки займається лише позивачка. Відповідач вихованням не займається, не цікавиться життям та здоровям доньки, не бере участі у фізичному, моральному, духовному розвитку дитини. Третя особа вважає за доцільне рекомендувати позбавити батьківських прав відповідача, щодо малолітньої доньки: [PERSON] у звязку з тим, що він ухиляється від своїх обовязків по вихованню та утриманню доньки. Судом встановлено, що відповідач, як батько самоусунувся від виховання доньки та нехтує батьківськими обов'язками: не виявляє турботи щодо дитини, не цікавиться її особистим життям, здоров'ям та вихованням, що протирічить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи відповідач повністю визнає позовні вимоги та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги, підлягають задоволенню, як такі, що ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved