Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

В квітні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» м. Дніпро звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 67720,58 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11 серпня 2010 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 4500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком кредитний договір. Банк свої зобов'язання за кредитним договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу Банку позичальник повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого станом на 28 лютого 2017 року в нього виникла заборгованість на загальну суму 67720,58 грн., з яких: 3944,07 грн. заборгованість за кредитом; 55938,06 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 4137,47 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 3200,98 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних в справі доказів та його заяви в порядку заочного розгляду. Представник відповідача в судовому засіданні визнала позов в частині кредитної заборгованості в межах позовної давності, крім того заперечила стягнення штрафу. Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що 11 серпня 2010 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» м. Дніпро та [PERSON] уклали договір кредиту № б/н шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору банк нарахував [PERSON] станом на 28 лютого 2017 року заборгованість по кредиту у розмірі 67720,58 грн., з яких: 3944,07 грн. заборгованість за кредитом; 55938,06 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 4137,47 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 3200,98 грн. штраф (процентна складова). За змістом заяви про надання кредиту відповідач підтвердив, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку складає договір про надання банківських послуг. Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи. Так, відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавств, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що на час укладення кредитного договору [PERSON] діяли Умови та правила надання банківських послуг, затверджені наказом ПАТ КБ „ПриватБанк № СП-2010-256 від 06.03.2010 року (далі - Умови), відтак саме на ці Умови та правила надання споживчого кредиту погодився відповідач, підписуючи заяву позичальника. Відповідно до п. 2.1.1.12.4 цих Умов строки і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт) по платіжних картках з встановленим Мінімальним обов'язковим платежем, а також Овердрафта, що виникає по таких картках, наведений в Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування, яка являється невід'ємною частиною договору, а також встановлюються цим пунктом. Платіж включає в себе плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за кредитом. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (55 днів пільгового періоду), зміст якої відповідає Пам'ятці клієнта, щомісячна процентна ставка по кредиту, що нараховується на залишок заборгованості, становить 2,5%; щомісячний обов'язковий платіж, що включає в себе плату за користування кредитом у звітному періоді, становить 7 % і підлягає сплаті до 25 числа місяця, наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості базова процентна ставка за кредитом /30 нараховується за кожний день прострочення, штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш як на 30 днів 500 грн. + 5 % від суми заборгованості, з врахуванням нарахованих прострочених процентів і комісій. Щодо питання позовної давності, про застосування якої заявлено вимогу відповідачем, суд приймає до уваги таке. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст.259 ЦК України). Згідно з ч.ч.1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. Відповідно до п. 1.1.7.31 вищевказаних Умов строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 50 років. Встановлено, що вказані Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника, водночас заява позичальника не містить умови щодо збільшення позовної давності за цими кредитними зобовязаннями. За цих обставин суд дійшов висновку, що сторонами не дотримано вимоги закону щодо укладення договору про збільшення позовної давності у письмовій формі, відтак умова пункту 1.1.7.31 не підлягає застосуванню. Тому діє загальна позовна давність тривалістю у три роки, передбачена ст.257 ЦК України. Встановлено, що банк звернувся до суду з цим позовом 23.03.2017 року. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 06.11.2013 р. (цивільна справа № 6-116цс13), перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відтак підлягають задоволенню позовні вимоги в частині заборгованості по платежах за останні три роки до дати звернення до суду - з 23.03.2014 по 28.02.2017 (дату, на яку здійснено розрахунок заборгованості). Згідно представленого банком розрахунку заборгованість по тілу кредиту за цей період складає 3944,07 грн., що не оспорює відповідач. Розрахунок банку в частині нарахування процентів не відповідає умовам кредитування і тому не приймається судом до уваги. Так, судом встановлено, що наказами ПАТ КБ «ПриватБанк» № СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року, № СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року збільшено базову кредитну ставку по картах «Універсальна» з 30 % річних до 34,8 % (з 01.09.2014 року), а подальшому до 43, 2 % (з 01.04.2015 року). Отже, заборгованість по процентах складатиме: з 23.03.2014 по 31.08.2014 - 30% : 360 х 160 днів х 3944 грн. = 525,87 грн.; з 01.09.2014 по 31.03.2015 - 34,8% : 360 х 212 днів х 3944 грн. = 808,25 грн.; з 01.04.2015 по 28.02.2017 - 43,2 % : 360 х 700 днів х 3944 грн. = 3312,96 грн., а всього 4647,08 грн. Також підлягає стягненню пеня за несвоєчасне погашення заборгованості в сумі 1200 грн. згідно розрахунку банку (в межах 1-річного строку позовної давності згідно ст.258 ЦК України). Вимоги щодо стягнення штрафів задоволенню не підлягають. Так, за змістом ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року (справа № 6-2003цс15), яка згідно з ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частково задоволенню, слід стягнути з відповідача на користь банку 3944 грн. заборгованості по кредиту, 4647,08 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом та 1200 грн. пені, а всього 9791 грн. В решті позову слід відмовити. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже, на користь позивача підлягає стягненню 232 грн. судового збору (100 % х 9791 грн. задоволений розмір позовних вимог / 67720,58 грн. заявлений розмір заборгованості = 14,5 % задоволених позовних вимог; 1600 грн. сплачений судовий збір х 14,5 % задоволених позовних вимог) : 100 % = 232 грн.

Outcome: partial