overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 18 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис № 79). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що в шлюбі вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені і вони з 15 листопада 2012 року мешкають окремо, а збереження сім'ї є неможливим. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що 18 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис №79) від 18 червня 2011 року. Також, в шлюбі вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однак, спільне сімейне життя сторін не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені, а збереження сім'ї є неможливим. Майнових спорів у подружжя немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 січня 1998 року Старокостянтинівським відділом реєстрації актів громадянського стану (актовий запис № 7). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що в шлюбі вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені, а збереження сім'ї є неможливим. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, тому фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 24 січня 1998 року Старокостянтинівським відділом реєстрації актів громадянського стану зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис № 7) від 24.01.1998 року. Також, в шлюбі вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьками якого в свідоцтві про народження записані позивачка та відповідач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 грудня 1999 року Старокостянтинівським відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області (актовий запис № 314). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що в шлюбі вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені, а збереження сім'ї є неможливим. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, тому фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 28 грудня 1999 року Старокостянтинівським відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис № 314) від 28.12.1999 року. Також, в шлюбі вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьками якого в свідоцтві про народження записані позивачка та відповідач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 травня 1998 року Шепетівським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області (актовий запис № 118). На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що в шлюбі вони мають двох доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені і вони мешкають окремо, а збереження сім'ї є неможливим. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 30 травня 1998 року Шепетівським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис №118). Від цього шлюбу сторони мають двох доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Оскільки сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, а також права їхніх дітей, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 04.12.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі РАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено актовий запис № 3300. Від шлюбу сторони дітей не мають. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 25.09.2014 року [PERSON] було визнано винним та присуджено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років. В зв'язку з цим, позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу є неможливим, оскільки [PERSON] перебуває під вартою, а також між сторонами фактично втрачене почуття взаємної любові. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить спільним інтересам сторін, бажання зберегти сім'ю у позивача відсутнє, тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб між ними. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснила, що вирок місцевого суду залишений Апеляційним судом в силі. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також залишити за нею судові витрати. В судове засідання відповідач не з'явився, від нього до суду надійшла письмова заява з проханням надати строк для примирення терміном шість місяців, так як він має бажання налагодити відносини з дружиною. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.12.2013 року, виданого відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області судом встановлено, що 04.12.2013 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 3300 (а.с. 4). Встановлено судом і те, що сім`я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати суд залишає за позивачем на її прохання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб із відповідачем виявився невдалим, відповідач недостатньо уваги приділяв сім'ї, шлюбні відносини між подружжям припинені, на даний час сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач подала суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила справу слухати у її відсутності. Відповідач подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив слухати справу у його відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо. На підставі ст. ст. 104, 105 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення нею навчання у Вінницькому коледжі економіки та підприємництва Тернопільського національного економічного університету, а саме, до 31 серпня 2016 року. Також позивач просить стягнути з відповідача 140 гривень у відшкодування витрат на оплату юридичної допомоги. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала в позовній заяві, що 22 листопада 2014 року вона досягла повноліття. З 01 вересня 2014 року вона навчається на умовах контракту у Вінницькому коледжі економіки та підприємництва Тернопільського національного економічного університету. Плата за навчання складає 6200 гривень в рік. Оскільки самостійного доходу вона не має, то потребує матеріальної допомоги. На даний час всі витрати по її утриманню несе її мати. Відповідач, який є її батьком, не підтримує її матеріально на період її навчання, хоча зобов'язаний її утримувати і в стані надавати їй матеріальну допомогу, оскільки має постійну роботу та підробіток. При цьому, позивач посилається на положення ст.ст.198, 199, 200, 201 СК України. В судове засідання позивач не з'явилась, надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у його відсутності, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить законодавству, не порушує чиїх-небудь прав та інтересів і відповідає інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] року та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 3/4 частини заробітку і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що відповідач не приймає участі в утриманні дітей. В судовому засіданні сторони були відсутні. Від позивачки надійшла заява в якій вона просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує. Відповідач заперечень на позов не надав. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних письмових доказів та даних. Судом встановлено, що сторони з 11 грудня 2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних відносин сторони мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] року та сина [PERSON], [INFO] , які проживають разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні, а відповідач не приймає участі в утриманні своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. ст. 180-184 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та сторін, обставини даної справи і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Козятинської міської ради про визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме, на жилий будинок із господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS], Вінницької області, який належав її покійним батькам [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала в позовній заяві, що [INFO] помер її батько [PERSON], який постійно проживав [ADDRESS]. Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається із жилого будинку із господарськими будівлями, що знаходиться за вищевказаною адресою. Спадщину після смерті батька прийняли його дружина, а її (позивача) мати - [PERSON] та вона (позивач), фактично вступивши в управління спадковим майном. [INFO] померла її (позивача) мати [PERSON]. Вона (позивач) є єдиним спадкоємцем першої черги майна батьків за законом, і у встановлений законом строк спадщину прийняла, подавши відповідну заяву до Козятинської державної нотаріальної контори. Проте, оформити свої спадкові права вона (позивач) не може, так як на вказаний житловий будинок відсутній правовстановлюючий документ - договір дарування, який був втрачений за життя спадкодавця [PERSON], а на даний час отримати такий документ неможливо через його смерть. А тому, вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. При цьому, в підтвердження того, що будинок належав її покійному батькові позивач посилається на копію договору дарування, посвідченого 10 січня 1963 року нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори. Також позивач посилається на положення ст.ст. 1216, 1218, 1222, 1223, 1268 ЦК України. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися. Представник позивача [PERSON] надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у його відсутності та відсутності позивіача, вказавши, що позов підтримує. Представник Козятинської міської ради Кукуруза Ю.М. в судове засідання не з'явився, надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у відсутності представника Козятинської міської ради, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання позову представником Козятинської міської ради необхідно прийняти. Так, факт належності вищевказаного будинковолодіння покійному батькові позивача підтверджено копією договору дарування, посвідченого 10 січня 1963 року нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори, вимоги позивача ґрунтуються на матеріалах справи (а.с.5-23) та положеннях ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року) та ст.ст. 1218, 1261, 1268 нині чинного ЦК України, іншим чином позивач не може реалізувати свої спадкові права, а представник Козятинської міської ради Кукуруза Ю.М. не обмежений в повноваженнях на визнання позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 25 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося, між ними зникло взаєморозуміння. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач переконана, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Тому, позивач просить суд розірвати шлюб. Сторони не з'явились у судове засідання. Вони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. [PERSON] підтримує позов та просить задовольнити його, а [PERSON] не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 25 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про одруження та копіями свідоцтва про народження (а.с.6,7,8). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не можуть жити однією сім'єю. Відновлювати відносини не бажають, мають намір в подальшому створити окремі сім'ї. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обгрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання свого онука [PERSON], 1996 р.н. недієздатним через неспроможність останнього в силу наявного психічного захворювання усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Рада опіки та піклування при виконкомі Комсомольської міськради звернулась до суду з поданням про призначення опікуном над недієздатним [PERSON] його бабусі [PERSON], яка не заперечує взяти опіку над онуком. Подання в судовому засіданні підтримав представник ради опіки та піклування та сама [PERSON] Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне: Відповідно до висновків судово-психіатричної експертизи від 16.02.2015 р. [PERSON], виявляє ознаки стійкого хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії параноїчної з безперервним перебігом. Дане захворювання позбавляє [PERSON] здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 43-46). Відповідно до ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання рішенням законної сили. За наявності висновку експертизи щодо виявленого у [PERSON] діагнозу, та наведених заявником доказів, суд вважає заяву обґрунтованою. Вирішуючи питання щодо обгрунтованості подання органу опіки та піклування, суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Беручи до уваги, що [PERSON] здійснює постійний сторонній догляд за онуком, має постійний доход, медичних протипоказань для оформлення опікунства не має і виявляє бажання бути опікуном над онуком, суд вважає, що подання ради опіки та піклування підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved