Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач покликається на те, що йому вдруге без виконання повернуто виконавчі листи Стрийським ВДВС, оскільки у відповідача по справі відсутнє майно для стягнення заборгованості в сумі 5100 грн. Оскільки відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання, він повинен сплатити індекс інфляції в розмірі 2162,91 грн. і 3 відсотки річних від простроченої суми у розмірі 650,25 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позові обставини, не заперечив проти заочного розгляду справи та просить суд позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки не повідомив. Враховуючи, що відповідач не з'явився в судове засідання будучи належним чином повідомлений і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також беручи до уваги думку позивача, тому судом проведено заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з виконавчого листа №1323/5517/2012, виданого 11.12.2012р. Стрийським міськрайонний судом Львівської області, суд вирішив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 5100 грн. боргу за договором позики. Постановою державного виконавця від 13.06.2013р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1323/5517/2012, виданого 11.12.2012р. Стрийським міськрайонний судом Львівської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 5100 грн. боргу за договором позики. Постановою державного виконавця від 30.01.2014р. виконавчий лист №1323/5517/2012повернуто стягувачу у зв'язку безрезультатністю вжитих заходів щодо розшуку майна боржника. Як вбачається з довідки ВДВС Стрийського МРУЮ від 08.06.2015р. №09-40-12/478, [PERSON] не утримував кошти з [PERSON] згідно з виконавчим листом №1323/5517/2012, виданого 11.12.2012р. Стрийським міськрайонний судом Львівської області. Стягнення не проводилось. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як вбачається з п.п. 6.1., 6.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» проценти річних, про які йдеться у частині другій статті 625 ЦК України, необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 названого Кодексу. Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов'язання і одночасно, як зазначалося, способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов'язанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у статті 536 ЦК України, - це плата за користування чужими коштами, в тому числі безпідставно одержаними, збереженими грішми (стаття 1214 ЦК України). Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України). Спільним для цих процентів є те, що вони нараховуються саме у зв'язку з користуванням чужими коштами. Положення ж частини другої статті 625 ЦК України в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов'язання. Тому, зокрема, якщо в законі або в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (стаття 536 ЦК України), то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів, так і трьох процентів річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або Законом) - за наявності порушення боржником грошового зобов'язання. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що сторони уклали договір позики, згідно якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти, які останній в обумовлений термін не повернув. Рішенням суду від 27.11.2012р. ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 5100 грн. боргу за договором позики. 11.12.2012р. позивачу видано відповідний виконавчий лист, який останнім звернутий до примусового виконання. Однак по даний час грошові кошти позивачу за згаданим договором позики не повернуто. Розрахунок індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 2162,91 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми в розмі 650,25 грн., позивачем проведено правильно. Беручи до уваги те, що відповідач своєчасно не повернув суму позики, тому, зважаючи на вимоги ст.ст. 625, 1050 ЦК України, позовні вимоги є підставними і підлягають задоволенню. Документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved