Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

В квітні 2021 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на майно. В позовній заяві зазначається, що в березні 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Пивовара В.А. з приводу відчуження належної йому 1/9 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] . В ході вивчення поданих документів, нотаріусом було встановлено, що 1/9 частки вказаного будинку були набуті позивачем під час його перебування у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , а тому їй могла належати частка у спільному майні подружжя. У зв`язку із цим договір відчуження будинку посвідчити неможливо, а позивачу було рекомендовано звернутись до суду для визнання права особистої приватної власності на вище вказане майно. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали зяаву, в якій просять справу слухати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Проти заочного рішення по справі не заперечують. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про час та місце слухання справи повідомлена шляхом оголошення про виклик сторін по справі до суду на сайті «Судова влада України». Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивач [PERSON] з 23 листопада 2010 року по 17 лютого 2017 року перебував з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що підтверджується рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2017 року по справі №608/112/17. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] позивач [PERSON] 28 лютого 2011 року набув право власності на 1/9 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . 04 березня 2011 року право власності було зареєстровано в державному реєстрі прав Чортківського обласного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав серія ССУ №600857. Те, що 1/9 частки будинку була фактично набута позивачем до укладення шлюбу підтверджується наступним. Підставою видачі позивачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 лютого 2011 року є рішення виконкому Білівської сільської ради №28 від 18 лютого 2011 року У відповідності до виписки з рішення виконавчого комітету Білівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області №28 від 18 лютого 2011 року органом місцевого самоврядування було вирішено оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] за усіма членами колгоспного двору, які проживали станом на 01 липня 1990 року, зокрема за позивачем - [PERSON] . З довідки Білівської сільської ради №1062 від 17 серпня 2010 року вбачається, що станом на 01 липня 1990 року членами колгоспного двору по [ADDRESS] були дев`ять чоловік, один з яких - позивач [PERSON] . Згідно довідки Білівського старостинського округу №2 Чортківської міської ради Тернопільської області за №164 від 31 березня 2021 року житловий будинок [ADDRESS] згідно по господарської книги №5 від 1986 року по 1990 рік відносився до колгоспного двору. Станом на липень 1990 рік членом колгоспного двору, зокрема був [PERSON] . Згідно вимог статей 364, 367 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Поділ в натурі між співвласниками здійснюється за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до вимог ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1, 2 ст. 355, ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР у редакції станом на 01.07.1990 року (надалі - ЦК Української РСР), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також: предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти». Ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР передбачено, що «Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних». З вищеперерахованого вбачається, що незважаючи на те, що позивач [PERSON] оформив своє право власності на 1/9 частку житлового будинку у період шлюбу зі відповідачем [PERSON] , остання не може претендувати на таке майно, оскільки воно фактично було набуте до реєстрації шлюбу, а саме 01 липня 1990 року, тому позовні вимоги слід задовольнити. Враховуючи вищевказане та

Outcome: approved