Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» ( далі - ПАТ КБ «Надра») , [PERSON] про визнання недійсними кредитного договору та договору поруки . В позовній заяві представник позивачки зазначив, що 20 серпня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 41 048,30 Євро на строк до 18 серпня 2028 року зі сплатою 14,59 % річних . З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором , 20 серпня 2008 року між позивачкою [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір поруки, за умовами якого вона відповідає перед банком за порушення зобов'язань боржником за основним договором. Однак, укладення та виконання вимог Кредитного договору зі сторони Банку відбувалося з порушенням вимог законодавства. Так в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням кредитного договору про надання споживчого кредиту кредитодавець не повідомив споживача у письмовій формі про кредитні умови, а в договорі про надання кредитного договору відсутній детальний розпис загальної вартості кредиту. Також Банк не попередив позичальника, що він несе валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором. Дані обставини є підставою визнання вищевказаного кредитного договору недійсним, оскільки Банк навмисно ввів позичальника в оману. Просив визнати кредитний договір від 20 серпня 2008 року, укладений між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] на споживчі цілі в іноземній валюті недійсним правочином, з моменту його вчинення. А також просив визнати недійсним договір поруки від 20 серпня 2008 року, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» , оскільки згідно приписів ч.2 ст.548 ЦК України, недійсність основного зобов'язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення. Представник позивачки адвокат Гринчишин І.Я. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в уточненій позовній заяві. Відповідач ПАТ КБ «Надра» явку свого представника повторно не забезпечив, про причину неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання теж повторно не з`явився , причини неявки суду не повідомив , про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] 20 серпня 2008 року укладено кредитний договір, згідно якого позичальник отримав для придбання у власність нерухомого майна - квартири кредитні кошти в розмірі 41 048,39 Євро з кінцевим строком повернення кредитних коштів 18 серпня 2028 року та відсотковою ставкою за користування кредитними коштами 14,59% річних. З метою виконання зобов'язань [PERSON] перед Банком за кредитним договором між Банком та [PERSON] цього ж дня укладено договір поруки, за яким поручитель зобов'язався відповідати перед Банком за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Згідно п.п.3.3.1 кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 532,42 Євро . Порядок повернення кредиту виписаний в п.п.3.3.3 кредитного договору, де сторони погодились, що позичальник вносить мінімально необхідний платіж по Кредиту, визначений у п.п.1.3.1. цього Договору щомісячно до 10 числа поточного місяця, а Банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 12 числа поточного місяця. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. З суті кредитного договору та вимог ст. 652 ЦК України випливає, що зміна економічної ситуації та факт коливання курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України є комерційним ризиком позичальника, а тому не можуть бути підставами для розірвання кредитного договору або для невиконання зобов'язань за кредитним договором. На підставі наведених норм законодавства, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання вищевказаних спірних договорів недійсними за обставини про які зазначає представник позивачки у позові. Укладаючи кредитний договір, сторони були ознайомлені з його змістом, ними досягнуто згоди стосовно усіх істотних умов договору та дотримано усіх, передбачених законом формальних необхідностей, а підписуючи даний договір, позивач, як і відповідач ПАТ КБ «Надра», набули певний обсяг прав та зобов`язань.

Outcome: dismissed