overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

В лютому 2014 р. позивач звернувся з позовом, уточненому в процесі розгляду справи, в якому зазначає, що з 03.04.2012 року він працював в ТОВ «ТТС, ЛТД» на посаді електрогазозварника. Наказом № 44 від 09.10.2013 року він був звільнений за згодою сторін. При звільненні йому була видана трудова книжка, але не була виплачена нарахована заробітна плата. Позивач неодноразово звертався до ТОВ «ТТС, ЛТД» з проханням виплатити йому не виплачену заробітну плату, але відповідач відмовився, у зв'язку із чим позивач вимушений звернутися до суду. Просить суд стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в сумі 3 204 грн. 80 коп. В судове засідання позивач подав заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі, просить суд стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в сумі 3 204 грн. 80 коп. на задоволенні позову наполягав з підстав, зазначених в позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився надав суду заяву про повне визнання позовних вимог на суму 3 204 грн. 80 коп., в зв'язку із обґрунтованістю заявлених позовних вимог, просив суд позов задовольнити повністю, справу розглянути за відсутності представника позивача. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, заслухавши пояснення позивача, відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

В лютому 2014 р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, просила стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на обставини ненадання відповідачем матеріальної допомоги. В судове засідання позивач не з'явилась, до суду надала заяву, в якій просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відомості про поважність причин неявки у судове засідання матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 07 грудня 1996 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає з матір'ю, достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач працездатний, на утриманні інших осіб не має. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та не менше 30% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісяця до досягнення нею повноліття. Таким чином, позов підлягає задоволенню. В силу статті 88 ЦПК з відповідача на користь держави слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

В лютому 2014 р. позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначено, що 28.07.2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 585. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо, між сторонами було втрачено почуття любові та взаємоповаги, спільного господарства не ведуть, збереження сім'ї неможливе, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Просила після розірвання шлюбу повернути дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка в судове засідання надала заяву в якій просила суд розглянути справу за її відсутності без фіксування судового процесу технічними засобами, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував, позов визнав в повному обсязі. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачкою та той факт, що визнання відповідачкою позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

В лютому 2014р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON]. У зв'язку з тим, що [PERSON] добровільно не надає необхідних для утримання дитини коштів, просила стягнути на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 30% від його доходу до її повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка у судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини його доходів до повноліття дитини. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що до лютого добровільно сплачував аліменти у розмірі 25 відсотків від його доходу, однак у зв'язку з тим, що його переведено на нижче оплачувану роботу просив суд стягувати з нього аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходу, оскільки має невеликий місячний прибуток. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є відповідач. У зв'язку з тим, що [PERSON] не належним чином утримує дитину, позивачка звернулася до суду. Враховуючи, що сторони офіційно працевлаштовані та мають постійний дохід, з урахуванням місячного прибутку та майнового стану відповідача, суд вважає, що відповідно до ст.ст. 181 ч. 3, 184 СК України, можливо присудити кошти на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.02.2014р., до повноліття дитини, тому уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати з оплати судового збору в сумі 243,60грн. відносяться судом за рахунок відповідача. На підставі ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання, з урахуванням добровільно сплачених аліментів відповідачем у лютому 2014р. у розмірі 231,97грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

В лютому 2014 р. позивачка звернулася до суду з позовом та вказала, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої вона є спадкоємцем за заповітом. З поважних причин пропустила строк звернення до нотаріальної контори. Просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Представник відповідача Коричинецької сільської ради Деражнянського району в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, та підлягають задоволенню. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджується оглянутим в судовому засіданні свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Коричинецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області від 11 вересня 2009 року. Судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем до майна померлої за заповітом, що підтверджується заповітом, посвідченим Коричинецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області 5 листопада 2008 року. Згідно із ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачкою з поважної причини у зв'язку із тим, що їй не було відомо про наявність заповіту, тому вона була позбавлена можливості своєчасно оформити свої спадкові права. Такі причини судом визнаються поважними і для забезпечення реалізації позивачкою своїх прав як спадкоємця, суд вважає за доцільне надати додатковий строк для прийняття спадщини, який буде необхідним та достатнім у межах 1 місяця. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

в лютому 2015 позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.06.2014 року в м. Полтаві помер її син [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому на праві власності 1\\2 частку у квартирі [ADDRESS]. З метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно вона звернулася до нотаріуса, однак у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів нотаріусом відмовлено у видачі даного свідоцтва. На підставі цього, позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1\\2 частку квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позові, просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази встановив наступне: 11.06.2014 року в м. Полтаві помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ № 267248, виданого 12.06.2014 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського МУЮ. (а.с.10). Свідоцтвом про право власності на житло від 28.09.2005 року посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: м.Полтава, вул. Героїв Сталінграду, 17\\24, кв. 67, корп. 2 належить [PERSON] 1\\2 та [PERSON] 1\\2. (а.с.13). Приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно у звязку з тим, що право власності на спадкове майно за спадкодавцем [PERSON] не зареєстровано. (а.с.17). Згідно повідомлення нотаріуса 13.01.2015 року заведено спадкову справу № 01\\2015 після померлого 11.06.2014 року [PERSON]. В спадковій справі є заява про прийняття спадщини від [PERSON] від 13.01.2015 за пор.№ 02.(а.с.64). Із ст. 1218 ЦК України слідує, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають батьки. Таким чином, судом встановлено, що за життя спадкодавець [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.09.2005 року набув у власність 1\\2 частку квартири [ADDRESS]. Судом встановлено, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого сина [PERSON], однак нотаріусом не видано свідоцтва про справо на спадщину з причин відсутності державної реєстрації права власності на вказану вище 1\\2 частку квартири, яку за життя спадкодавець не здійснив. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що 1\\2 частка квартири [ADDRESS] являється спадковим майном після смерті [PERSON] та право власності на нього той набув за життя, а тому позивач як спадкоємець першої черги за законом має право успадкувати його. З урахуванням цього, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Судові витрати суд вирішує у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

В лютому 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначено, що 17.05.2013 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 164. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2013 року, між сторонами було втрачено почуття любові та взаємоповаги, збереження сім'ї неможливе, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не з*явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі, просить розірвати укладений між ним та відповідачем шлюб. Відповідач в судове засідання не з*явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, позов визнала в повному обсязі. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

В лютому 2015 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] в зв'язку з тим, що спільне життя не склалось через несумісність характерів та різні погляди на життя, через що виникають сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. У зв'язку з цим шлюбні стосунки припинились, спільне господарство не ведуть. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час та місце слухання справи була повідомлена в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2004 року, про що свідчить актовий запис № 161, Відділу реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області. Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, сумісне господарство не ведуть. При даних обставинах суд вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

В лютому 2015 р. [PERSON] звернувся з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Вказував на те, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 1991 р. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить шлюб розірвати. Відповідно до заяви, позивач просив про розгляд справи без його участі,підтримав вимоги. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась , повідомлялась судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.07.1991 р. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу можу бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. На підставі ст.ст. 21, 24, 110, 112, 113 СК України та ст.ст. 10, 60, 212, 214, 226 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

В лютому 2015 р. [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] в зв'язку з тим, що спільне життя не склалось через несумісність характерів та різні погляди на життя, через що виникають сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. У зв'язку з цим шлюбні стосунки припинились з липня 2014 року, спільне господарство не ведуть. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 2007 року, про що свідчить актовий запис № 88, Виконавчого комітету Новенської селищної ради м. Кіровоград Кіровоградської області. Сторони припинили шлюбні відносини з липня 2014 року, проживають окремо, сумісне господарство не ведуть. При даних обставинах суд вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

В лютому 2015 р. [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] в зв'язку з тим, що спільне життя не склалось через несумісність характерів та різні погляди на життя, через що виникають сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. У зв'язку з цим шлюбні стосунки припинились, спільне господарство не ведуть. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином шляхом оголошення в пресі (газета «Народне слово» №14 (3192) від 02 квітня 2015 року ), причини неявки суду невідомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 липня 2012 року, про що свідчить актовий запис № 326, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі. Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, сумісне господарство не ведуть. При даних обставинах суд вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

В лютому 2015 р. [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] в зв'язку з тим, що спільне життя не склалось через несумісність характерів та різні погляди на життя, через що виникають сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. У зв'язку з цим шлюбні стосунки припинились, спільне господарство не ведуть. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином шляхом оголошення в пресі (газета «Народне слово» №20 (3198) від 14 травня 2015 року), причини неявки суду невідомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2001 року, про що свідчить актовий запис № 257, Відділу реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Кіровограда. Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, сумісне господарство не ведуть. При даних обставинах суд вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved