overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного підприємства Дублянський спиртовий завод (далі - ДП Дублянський спиртовий завод) про стягнення заробітної плати. В обґрунтування своєї заяви позивач вказала, що 20.03.1996 року вона прийнята бухгалтером в ДП Дублянський спиртовий завод. За весь період роботи вона вчасно отримувала заробітну плату, однак з січня по березень 2015 року відповідач заробітну плату не виплатив. Загальна сума заборгованості за вказаний період складає 5347,21 грн.. Добровільно виплатити заборгованість відповідач відмовляється, внаслідок чого позивач вимушена звернутися до суду за захистом свого права. У судове засідання позивач не з'явилася, подала суду заяву, в якій прохає суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву слухати справу у його відсутність, позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] прийнята у ДП Дублянський спиртовий завод бухгалтером з березня 1996 року, про що свідчить запис в трудовій книжці. Сума заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем за січень-березень 2015 року у розмірі 5347,21 грн., підтверджується довідкою ДП Дублянський спиртовий завод. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Виходячи з вищевикладеного, суд задовольняє вимоги позивача та стягує з відповідача заборгованість по заробітній платі. Крім того, позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Карвинівської сільської ради Романівського району Житомирської області, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вказане домогосподарство належало [PERSON], яка померла [INFO] і вона являється її спадкоємцем за заповітом, однак не може оформити своїх спадкових прав, оскільки правовстановлюючі документи на спірний будинок відсутні. В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з'явилися. Позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому, позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач позов визнав. Відповідно до положень статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 24.11.2006 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований відділом РАЦСу Житомирського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №2365. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позов мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сімю, шлюб між ними фактично розпався, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. На підставі вищезазначеного позивач просила розірвати шлюб, сина для подальшого виховання залишити з нею. Позивач в судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що 24.11.2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №2365. Між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Зі змісту позову вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Вказані обставини відповідачем у заяві про визнання позову не заперечувались. Враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, суд вважає, що укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 19 серпня 2003 року, виданого на підставі розпорядження Новоселицької райдержадміністрації № 298 від 17 липня 2003 року посилаючись на те, що при видачі вказаного документу помилково було записано її ім'я «[PERSON]» замість «[PERSON]». Визнання факту належності їй державного акту на право приватної власності на землю має для неї юридичне значення для упорядкування правовстановлюючих документів. В судовому засіданні представник заявниці підтримав подану заяву і просив задовольнити заявлені вимоги. Представники зацікавлених осіб в судове засідання не з'явилися, надавши заяви про те, що заявлені вимоги визнають в повному обсязі та просять розглянути справу у їх відсутності. Вислухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що при видачі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 19 серпня 2003 року, виданого на підставі розпорядження Новоселицької райдержадміністрації № 298 від 17 липня 2003 року помилково було записано її ім'я заявниці «[PERSON]» замість «[PERSON]». Факт належності заявниці державного акту на землю серії [NUMBER] від 19 серпня 2003 року підтверджується архівною довідкою від 24 квітня 2015 року, довідкою Драницької сільської ради Новоселицького району від 8 травня 2015 року та іншими матеріалами справи Встановлення даного факту має юридичне значення для заявниці. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами. На підставі ст.ст. 256-259 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання в Кіровоградському національному технічному університеті в розмірі 800 грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] 23 років. В судовому засідання позивач зменшила розмір. Просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. Відповідач в судовому засіданні погодився сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно. Згідно ч.1 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Встановлено, що відповідач дійсно є батьком [PERSON] (а.с.3). Відповідно довідки № 3 від 08.06.2015 р. Кіровоградського національного технічного університету [PERSON] дійсно є студентом 2 курсу Кіровоградського національного технічного університету, факультету автоматики та енергетики, денна форма навчання. Навчається з 01.09.2013 р. по 30.06.2017 р. Суд приймаючи рішення дійшов висновку, що відповідач має матеріальну можливість утримувати свого повнолітнього сина, який навчається. Аліменти можуть бути призначені в твердій грошовій сумі 500 грн. на утримання сина [PERSON] до закінчення навчання, тобто до 30.06.2017 р. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в доход держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. Згідно п.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] пред'явив в суд позов [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) про розірвання шлюбу, який був зареєстрований з відповідачем 23 вересня 2010 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначав про те, що за час шлюбу у подружжя народився син - [PERSON], [INFO], однак подружнє життя між ними не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя та різні характери. Протягом тривалого часу вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Шлюб між ними носить формальний характер, примирення є неможливе та тому він вирішив звернутись в суд. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, однак був повідомлений про час та місце розгляду даної заяви належним чином, однак на адресу суду надійшла від нього заява в якій він позовні вимоги підтримав та просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з»явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомила, однак на адресу суду надійшла від неї заява в якій вона позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Крім того просила при винесенні рішення залишити їй її дівоче прізвище - [PERSON]. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Протягом тривалого часу сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] предявила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, посилаючись на те, що з 2008 року сторони перебували у шлюбі .24 листопада 2008 року у них народився син Максим.На даний час сторони шлюб розірвали, дитина знаходиться на утриманні позивачки, однак відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не бажає, хоча зобовязаний це робити згідно закону. Тому просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно на дитину і до її повноліття. В судове засідання [PERSON] не зявилась, надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі , позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини суд виходить з заявленого позивачкою розміру аліментів і визначає їх у твердій грошовій сумі в сумі по 500 грн. щомісячно на дитину, починаючи з 21 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з заявою, в якій просять визнати [PERSON], [INFO], донькою [PERSON] та визнати [PERSON], [INFO], онуком [PERSON] Заявники та зацікавлена особа в судове засідання не зявились. Згідно поданої заяви, заявник просила розглядати справу без її участі, вимоги заяви підтримує. Причини неявки в судове засідання представника зацікавленої особи суду не відомі. Дослідивши докази, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Згідно довідки Державного архіву Львівської області № К-300 від 12.04.2011 року, родина у складі [PERSON] (голова родини), [PERSON] (дочка), [PERSON] (онук), [PERSON] (онук) у 1945 році була переселена у Миколаївську область з с. Княжпіль Білгородського повіту Люблінського воєводства (Польща) (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ВАО № 259774, [PERSON] є сином [PERSON], яка померла 20 березня 2003 року (а.с. 10, 11). Рішенням Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу по справі № 2-о-166/2011 від 24 лютого 2012 року було встановлено фат належності [PERSON], [INFO], довідки Державного архіву Львівської області № К-300 від 12 квітня 2011 року, в якій його прізвище зазначено як «Квичала» (а.с. 12). [PERSON] (рос.) народилась 06 листопада 1972 року в с. Любомировка Казанківського району Миколаївської області. ЇЇ батьком є [PERSON] (рос.). 20 лютого 1998 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу прізвище подружжя визначено [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КИ № 537822, [PERSON] помер 05 листопада 2013 року (а.с. 9). Викладені обставини прямо свідчать про наявність родинних стосунків між заявницею та [PERSON], а саме, що [PERSON] є батьком [PERSON]. [PERSON] народився 10 липня 1998 року. Його матірю є [PERSON] (а.с. 8). Отже, оскільки [PERSON] є донькою [PERSON], [PERSON] є онуком [PERSON] За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

В квітні 2015 року до Іванківського районного суду Київської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом ДРАЦС Іванківського РУЮ Київської області 19 листопада 2011 року, актовий запис №128. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 19.11.2011 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, проте на протязі останніх двох років їх сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між позивачем та відповідачем шлюбних відносин. Позивач вважає, що збереження їх шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позову не заперечував, а також вважає, що його примирення з позивачем є неможливим. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб 19 листопада 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції Київської області (актовий запис №128), після реєстрації якого, позивачу присвоєно прізвище - Дивак. Також зясовано, що сторони з 2013 року не ведуть спільного господарства, подружніх стосунків не підтримують, оскільки позивач та відповідач фактично проживають в різних містах, дітей від шлюбу не мають, також вважають, що надання судом строку для їх примирення є недоцільним, так як вони вже остаточно для себе вирішили розлучитися. Таким чином, у відповідності до положень ст. 111 та ч. 2 ст. 112 СК України суд вважає, що підстав для надання сторонам строку на примирення не має, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного. Також, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

В квітні 2015 року \~заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати його двоюрідного брата [PERSON] недієздатним, посилаючись на те, що останній являється інвалідом другої групи, яку отримав під час проходження військової служби, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра Полонської ЦРЛ ім..Говорун з приводу шизофренії параноїчної форми. Як зазначив у заяві [PERSON], внаслідок хвороби [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому потребує встановлення над ним опіки та призначення опікуна. В судовому засіданні заявник доводи заяви підтримав і просив визнати [PERSON] недієздатним та призначити його опікуном останнього. Представник органу опіки й піклування Полонської міської ради Хмельницької області в судове засідання не зявився, про день, місце, час розляду справи повідомлений належний чином, подав до суду заяву про слухання справи без участі представника. Оглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Із довідки до акту огляду МСЕ (а.с.8) за №289309 від 17 листопада 1998 року вбачається, що [PERSON] являється інвалідом другої групи загального захворювання отриманої під час проходження військової служби. Відповідно до довідки Полонської ЦРЛ від 15.04.2015 р. (а.с.9) [PERSON] перебуває на обліку у лікаря психіатра з 1990 року з діагнозом шизофренія параноїдна форма епізодичний тип перебігу зі стабільним дефектом. З рішення виконавчого комітету Полонської міської ради Хмельницької області №1058 від 29 квітня 2015 р. (а.с.19) вбачається, що виконавчий комітет рекомендує при вирішенні питання про призначення опікуном [PERSON] кандидатуру [PERSON] Із висновку судово-психіатричної експертизи за №379 від 15 травня 2015 року вбачається, що [PERSON] страждає на стійкий хронічний психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного типу перебігу зі стабільним дефектом, а тому не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За таких обставин суд вважає, що, оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням і внаслідок цього нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у відповідності до ст. 39 ЦК України його необхідно визнати недієздатним та призначити його опікуном його двоюрідного брата [PERSON] На підставі ст.39 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

В квітні 2015 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1981 року по даний час постійно проживає в селищі Бородянка, яке відноситься до ІV зони посиленого радіоекологічного контролю. В звязку з цим він являється потерпілим від Чорнобильської катастрофи і має право на пільги, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема на оформлення пенсії. Оскільки у виданому йому 19 травня 1996 року посвідченні потерпілого від Чорнобильської катастрофи невірно вказане його прізвище «Смірнов» замість «Смирнов» УПФУ у Бородянському районі відмовило йому в оформленні пенсії. Тому просив встановити факт, що посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 4) серія В-1, №474876, видане 19 травня на імя [PERSON] належить йому [PERSON] В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав, викладене підтвердив. Заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області в судове засідання свого представника не направила, відповідно до листа просила слухати справу без їх участі. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] з 11 липня 1981 року по даний час зареєстрований [INFO], яке до 01 січня 2015 року відносилось до зони посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджується копією довідки Бородянської селищної ради Київської області №759 від 27 березня 2015 року (а.с.15). З копії довідки № 3006/08 виданої управлінням соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації 20 липня 2015 року вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно отримував посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 4, серії В-1 № 474876 видане Київською обласною радою за списком від 19 травня 1995 року (а.с.30). Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 4), серія В-1, №474876, видане 19 травня 1996 року [PERSON] належить [PERSON], то суд вважає за необхідне заяву задовольнити.

Outcome: approved