Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Кредитпромбанк», відділу ДВС Жовтневого районного управління юстиції про зняття арешту. В подальшому [PERSON] позов уточнила, зазначивши відповідачем й [PERSON] відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції. Позивачка вказує на те, 29 квітня 2011 року помер її син [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частки квартири [ADDRESS]. Вона звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки на все нерухоме майно сина було накладено арешт постановою державного виконавця відділу ДВС Жовтневого районного управління юстиції від 14 квітня 2011 року. 23 червня 2011 року виконавче провадження було закінчене та виконавчий лист повернуто стягувачу. Крім того на нерухоме майно [PERSON] було накладено арешт постановою [PERSON] відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції від 10 листопада 2010 року. Посилаючись на викладене, просила суд зняти арешт з майна, що належить її сину [PERSON], накладений постановою [PERSON] відділу ДВС від 10 листопада 2010 року та постановою відділу ДВС Жовтневого районного управління юстиції від 14 квітня 2011 року, а саме 1/4 частки квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачки вимоги позову підтримав, просив позов задовольнити. Державний виконавець Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції вказувала на те, що накладення арешту на майно було здійснено в межах і на підставі Закону України «Про виконавче провадження». Представник ПАТ «Кредитпромбанк», державний виконавець відділу ДВС Жовтневого районного управління юстиції в судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Як вбачаться з матеріалів справи, на виконанні в [PERSON] відділі ДВС Миколаївського міського управління юстиції перебували виконавчі провадження № 17186314 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2701 від 14 серпня 2008 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], ПП УСП «ТС Технології» на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості по кредитному договору в сумі 508546 грн. 76 коп., та № 17187846 щодо стягнення з [PERSON] судових витрат. 5 лютого 2010 року державним виконавцем Кравченко А.Ю. винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень. 29 грудня 2010 року [PERSON] відділом ДВС Миколаївського міського управління юстиції зазначені виконавчі провадження були закінчені, виконавчі документи направлені до відділу ДВС Жовтневого районного управління юстиції. Як вбачається з письмових пояснень головного державного виконавця Ленінського відділу ДВС ММУЮ, 3 серпня 2011 року повторно відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2701 від 14 серпня 2007 року про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], ПП УСП «ТС Технології» на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості по кредитному договору в сумі 508546 грн. 76 коп., та про стягнення з [PERSON] судових витрат в сумі 2557 грн. 75 коп.. 25 червня 2012 року дані виконавчі провадження були завершені на підставі п.3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 листопада 2014 року щодо квартири [ADDRESS] є відомості з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, а саме накладення постановою [PERSON] відділу ДВС ММУЮ від 10 листопада 2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON]. (реєстраційний номер обтяження 10467790). Крім того, як вбачається із зазначеної довідки є відомості з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, а саме накладення постановою відділу ДВС Жовтневого РУЮ від 14 квітня 2011 року арешту на все нерухоме майно [PERSON]. (реєстраційний номер обтяження 11077078). 23 червня 2011 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2701 від 14 серпня 2007 року було закінчене та виконавчий лист відділом ДВС Жовтневого РУЮ повернуто стягувану. Як вбачається з матеріалів справи, боржник [PERSON] помер 29 квітня 2011. На підставі свідоцтва про право власності від 21 січня 2002 року йому належала 1/4 частка квартири [ADDRESS]. Як вбачається зі спадкової справи № 450/2011, заведеної Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою до майна померлого [PERSON], [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого сина. Постановою від 12 листопада 2014 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки на нерухоме майно, що входить до складу спадщини накладено арешт. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття арешту з майна. Згідно ч.2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню в частині зняття арешту, накладеного 10 листопада 2010 року [PERSON] відділом ДВС ММУЮ (реєстраційний номер обтяження 10467790) та 11 березня 2011 року відділом ДВС Жовтневого РУЮ (реєстраційний номер обтяження 11077078) з 1/4 частки квартири [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON]. При цьому, що стосується позовних вимог позивачки до відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, відділу ДВС Жовтневого районного управління юстиції, то як встановлено було встановлено при розгляді даної справи, арешт на майно боржника було накладено при здійснені виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчого документу на підставі Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, відповідно до положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (п.24) суди розглядають скарги стягувача чи боржника на дії державного виконавця, повязані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості і оцінки цього майна. Вимоги інших осіб (не сторін виконавчого провадження) щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом предявлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Тобто, належними відповідачами в даній категорії справи, враховуючи, що боржник помер, має бути особа в інтересах якої накладено арешт.

Outcome: approved