Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та третьої особи Органу опіки та піклування служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. У заяві вона зазначила, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], але ніякої матеріальної допомоги не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню і вихованню своєї доньки. Просила позбавити його батьківських прав, посилаючись на положення ст. 164 Сімейного Кодексу України. Крім того, в липні 2016 року позивачем була надана уточнена позовна заява, в якій просила позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] до досягнення нею повноліття в розмірі ? частини всіх видів доходів. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. В подальшому у содове засідання не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Третя особа - представник Органу опіки та піклування служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради у судовому засіданні вважав доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON], [INFO], в подальшому у судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та під час шлюбу у них 02.05.2016 року, народилася дитина, донька - [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON], було розірвано 01.11.2008 року. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 403 від 28.05.2015 року, [PERSON], [INFO], було надано статусу дитини позбавленої батьківського піклування, оскільки мати дитини, [PERSON] померла [INFO] року, про, що свідчить свідоцтво про смерть, а місцезнаходження батька дитини [PERSON], [INFO] не встановлено. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 514 від 26.06.2015 року про встановлення опіки, [PERSON] було призначено опікуном над [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні встановлено, що на теперішній час неповнолітня [PERSON] проживає разом зі своїм опікуном - бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] і знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON], ніякої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки не надає, її вихованням не займається, аліменти не виплачує, жодних стосунків з дитиною не підтримує, її станом здоров'я не цікавиться. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, не обхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Виходячи з вище зазначених факторів, суд розцінює їх як ухилення відповідача [PERSON] від виховання своєї доньки [PERSON], який свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. Також, вищезазначене підтверджуються висновком Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради, які вважають доцільним в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], позбавити батьківських прав, відповідача [PERSON] та показаннями наданими у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Крім того, відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved