Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

В листопаді 2016 року ПАТ «Дніпрогаз» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів, в якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 7839 грн. 21 коп. та судовий збір в розмірі 1378 грн., обґрунтовуючи позов тим, що [PERSON] не виконує належним чином свої зобов'язання щодо оплати послуг газопостачання, внаслідок чого за період з 01 квітня 2014 року по 30 червня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 7839,21 грн. Оскільки ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2015 року було скасовано судовий наказ №175/1623/15 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дніпрогаз» суми заборгованості за спожитий природний газ, позивач був вимушений звернутися до суду в позовному провадженні. В квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом про захист прав споживача та встановлення фактів, що мають юридичне значення, в якому просив встановити юридичний факт відсутності передбачених законом істотних умов в договорі [NUMBER] від 16 квітня 2010 року про надання населенню послуг з газопостачання, а саме: договір [NUMBER] від 16 квітня 2010 року про надання населенню послуг з газопостачання між Публічним акціонерним товариством «Дніпрогаз» та [PERSON], не підписаний [PERSON] як споживачем; в пункті 1 про предмет договору та в усіх умовах Договору [NUMBER] від 16 квітня 2010 року про надання населенню послуг з газопостачання між Публічним акціонерним товариством «Дніпрогаз» та [PERSON], не зазначено об'єкту надання послуг споживача - будинку за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності йому, [PERSON]. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що він є власником житлового будинку [ADDRESS]. Вказав, що договір [NUMBER] від 16 квітня 2010 року з ПАТ «Дніпрогаз» не укладав, а тому між ним та відповідачем не існує будь-яких відносин щодо договору [NUMBER] від 16 квітня 2010 року, так як зазначений на договорі об'єкт надання послуг газопостачання не належить йому на праві власності. Окрім цього, [PERSON] вказав, що в спірному договорі [NUMBER] від 16 квітня 2010 року відсутні передбачені законом істотні умови договору. Представник позивача за довіреністю Медяний О.Ю. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні . Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог ПАТ «Дніпрогаз» та надав суду письмові заперечення проти позову (а.с.48-53), зустрічні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в зустрічному позові. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, ознайомившись з наданими сторонами доказами, а також письмовими запереченнями (а.с.48-53,80-82) та поясненнями (а.с.61-63,149), суд прийшов до наступного. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу», споживач зобов'язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; не допускати несанкціонованого відбору природного газу; забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов'язків споживач несе відповідальність згідно із законом - ч. 3 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу, правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначає Кодекс газорозподільних систем, затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2494. Згідно постанови НКРЕКП №816 від 19 червня 2017 року «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу», ПАТ «Дніпрогаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Дніпро та Дніпропетровського району (крім сел Любимівка, Перше травня, Балівка, Зоря, Маївка, Степове, Партизанське, Чумаки, радгоспу «Дзержинець») Дніпропетровської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПАТ «Дніпрогаз». Встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 14 липня 2009 року [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а.с.36-37), про що також свідчить Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно №26617349 від 06 липня 2010 року (а.с.47). Згідно довідки Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року №3504, згідно Домової книги селищної ради смт. Обухівка за адресою: [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.31). Так суд прийшов до висновку, що [PERSON] є єдиним споживачем газопостачання за адресою: [ADDRESS]. Також судом було встановлено, що 13 квітня 2010 року згідно списку мешканців, які пройшли інструктаж по правилам користування газовими приладами по о/р[NUMBER], інструктаж отримав [PERSON] за адресою [ADDRESS] на якому є особистий підпис [PERSON] (а.с.64). Після проходження інструктажу 16 квітня 2010 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Дніпрогаз» з особисто підписаною заявою щодо проведення змін власника за адресою [ADDRESS] (а.с.65), та надав ПАТ «Дніпрогаз» повний пакет документів для переоформлення особового рахунку [NUMBER] на ім'я [PERSON], а саме: заяву на переоформлення, копію домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS], копію договору купівлі-продажу нерухомого майна від 14.07.2009 року, копію витягу з Державного реєстру правочинів, копію реєстрації права власності на нерухоме майно, копію паспорта та копію картки фізичної особи (іпн). Того ж дня, 16 квітня 2010 року між ПАТ «Дніпрогаз» та [PERSON] було укладено Договір про надання населенню послуг з газопостачання ВАТ «Дніпрогаз» за адресою: [ADDRESS], зразок якого затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №938 від 05 липня 2006 року, та відкрито особовий рахунок [NUMBER] на ім'я [PERSON] (а.с.10-19). Вищевказаний договір був підписаний представниками ПАТ «Дніпрогаз» Усатою Л.М. та Нестеренко О.А., а також споживачем [PERSON], в якому згідно наданих документів внесено особисті дані [PERSON] та договір підписано особисто [PERSON] В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] стверджує, що Договір про надання населенню послуг з газопостачання не укладав і підпис, який є в договорі підписаний не ним, так як в договорі вказано адресу: [ADDRESS], значиться лише в договорі про надання населенню послуг з газопостачання та в домовій книзі в дужках, яку було надано [PERSON] при Проходженні інструктажу та укладенні договору, в якому було допущено технічну помилку (описку) в букві нумерації будинку замість «г» вказано «а», на що неодноразово наголошував представник ПАТ «Дніпрогаз» в своїх письмових запереченнях. Тому аналізуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що [PERSON] навмисно вводить суд в оману стверджуючи, що він не укладав договір про надання послуг з газопостачання, так як вказана літера будинку свідчить саме про те, що вищевказана літера була помилково внесена до договору. В інших документах та в програмному продукті RGS-billing вказано адресу, [ADDRESS] й особовий рахунок [NUMBER] (з 01.07.2015 року особовий рахунок змінено на [NUMBER]). Постачальником газу з 01 липня 2015 року згідно постанови НКРЕКП №1588 від 21 травня 2015 року було визначено ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», який є постачальником із спеціальними обов'язками. [PERSON] фактично споживав природний газ до 17 листопада 2016 року, заяв про відключення від мережі газопостачання не подавав, тобто фактично приєднався до публічних договорів розподілу та постачання природного газу. Згідно п. 7 гл. 3 розд. VI Кодексу ГРМ, факт споживання природного газу свідчить про акцептування умов договору, тобто є Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу. Отже, факт споживання, безперебійне надання послуг з постачання та розподілу природного газу, зокрема, з моменту набрання чинності Кодексу ГРМ, свідчить про взяття споживачами на себе зобов'язань щодо виконання умов договору, вимог законодавства у сфері розподілу природного газу та Кодексу ГРМ. Згідно п.п.11,17 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09.12.1999 року, (діяли до 16.07.2016 року) плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься споживачами не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання та п. 16, 17 Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання. Спір між сторонами виник у зв'язку з порушенням [PERSON] умов п.17 Правил та п.28 Договору про надання населенню послуг з газопостачання Позивач не щомісячно та не в повному обсязі розраховувався за поставлений природний газ. Заборгованість по оплаті газопостачання за період з 01 квітня 2014 року по 30 червня 2015 року (з урахуванням здійснених нарахувань) склала у розмірі 7856 грн. 47 коп., що підтверджується розрахунком картки особового рахунку (а.с.8-9), а станом на момент припинення газопостачання 17 листопада 2016 року борг складав 37072,63 грн., про свідчить Акт про припинення газопостачання №113 від 17 листопада 2016 року (а.с.67). Судовим наказом Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2015 року з [PERSON] було стягнуто на користь ПАТ «Дніпрогаз» заборгованість по оплаті за газопостачання у розмірі 7839,21 грн. (а.с.22), однак 24 червня 2015 року за заявою [PERSON] ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, судовий наказ №175/1623/15 було скасовано (а.с.23), що слугувало підставою для звернення ПАТ «Дніпрогаз» з позовом до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Заявляючи зустрічні позовні вимоги [PERSON] посилається на Закон України «Про захист прав споживачів», проте в даному випадку взаємовідносини між сторонами регулюються спеціальним Законом «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). [PERSON] в своїх запереченнях фактично цитує норми законодавства з посиланням на статті Цивільного процесуального кодексу України, а також Правил та Типового договору однак не наводить жодного доказу на підтвердження своїх письмових заперечень та обґрунтування зустрічного позову. Враховуючи, зміст зустрічної позовної заяви, викладені обставини на обґрунтування позову, суд вважає, що доводи [PERSON] в частині порушення ПАТ «Дніпрогаз» Закону України «Про захист прав споживачів» є необґрунтованими, позов розцінений судом як такий, що спрямований на уникнення від відповідальності за порушення умов договору й не може бути прийнятий судом та покладений в основу рішення про задоволення зустрічного позову, як такий, що спростовуються доказами, наданими ПАТ «Дніпрогаз» по справі відповідно до положень ст. 81 ЦПК України та є достатніми у розумінні ст. 80 ЦПК України. Доводи [PERSON] в письмових запереченнях на позов, також розцінюються судом як намагання уникнути обов'язку сплатити заборгованість за спожите газопостачання, використовуючи технічну помилку при укладенні договору, який підписав споживач. Відповідно до ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуюче вищевикладене, суд прийшов до висновку, що [PERSON] не наведено доводів та не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування зустрічного позову, а тому вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Суд погоджується з дослідженим розрахунком заборгованості ПАТ «Дніпрогаз» та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 7839 грн. 21 коп. за період з 01.04.2014 року по 30.06.2015 року, тому позовні вимоги ПАТ «Дніпрогаз» підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ПАТ «Дніпрогаз» повинно бути стягнено сплачений ПАТ «Дніпрогаз» при зверненні до суду з позовом судовий збір в сумі 1378 грн., з яких 1218 грн. судового збору сплачено при подачі позову до суду та 38,20 грн. судового збору сплачено при звернення до суду з заявою про видачу судового наказу, сума якого автоматично зарахувалася до основної суми судового збору при зверненні ПАТ «Дніпрогаз» до суду в позовному провадженні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved