Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

В квітні 2021 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, органу опіки та піклування Чортківської міської ради про визначення місця проживання дитини. В позовній заяві позивач вказав, що 30 січня 2015 року позивач з відповідачкою зареєстрували шлюб у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 15. Від вказаного шлюбу [INFO] у них народилася спільна дитина - син [PERSON] . Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 серпня 2017 року, справа № 608/421/17, вищезазначений шлюб було розірвано. Згідно рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2017 року, справа № 608/1717/17, з [PERSON] стягнуто аліменти в користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26 жовтня 2017 року до моменту досягнення дитиною повноліття. Проте позивач повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про сина, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Тому просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] , за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про час та місце слухання справи належним чином повідомлена, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, органу опіки та піклування Чортківської міської ради в судове засідання не з`явився. В заяві просять весь судовий процес щодо зміни проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , проводити без їхньої участі. Висновок органу опіки та піклування від 24 березня 2021 року №193 підтримують. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Сторони перебували в шлюбі. Згідно рішення Чортківського районного суду від 17 серпня 2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 30 січня 2015 року у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 15. В шлюбі [INFO] у них народилася дитина - син [PERSON] . Згідно рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2017 року, справа № 608/1717/17, з [PERSON] стягнуто аліменти в користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26 жовтня 2017 року до моменту досягнення дитиною повноліття. Фактична сплата аліментів позивачем підтверджується сформованим Тернопільським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки звітом про здійснені відрахування та виплати від 10.02.2021 року № 11/2/1152, з якого вбачається, що за період з липня по грудень 2020 року позивачем сплачено аліментів в сумі 16 354 гривні 74 копійки. Позивач повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про сина, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Згідно довідки № 5 дошкільного навчального закладу (садок-ясла) №6 «Чебурашка» управління освіти, молоді та спорту Чортківської міської ради від 11 березня 2021 року син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідує дошкільний навчальний заклад № 6 «Чебурашка» міста Чорткова з 01 червня 2017 року по даний час. Вихованням дитини займається батько, бере активну участь у житті дитини. Необхідні витрати на дитину несе батько. Відповідно до акту про встановлення факту проживання позивач [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з вересня 2020 року по даний час з батьком [PERSON] . Згідно довідки амбулаторії загальної практики сімейної медицини м. Чорткова за №4389 від 10 березня 2021 року з вересня 2020 року на прийом до сімейного лікаря з дитиною [PERSON] приходить тільки батько [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Чортківської міської ради від 24 березня 2021 року № 193 визнано за доцільне змінити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та залишено проживати з батьком, [PERSON] , [INFO] , жителем [ADDRESS] . У висновку органу опіки та піклування Чортківської міської ради про доцільність зміни місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , зазначається, що малолітня дитина від вересня 2020 року проживає разом із батьком, бабусею та дідусем в будинку, де створено всі належні умови для проживання та виховання дитини. Мати дитини [PERSON] участі у вихованні сина не приймає, не проживає разом із дитиною, що підтверджується актом обстеження проведеним депутатом Чортківської міської ради та свідченнями сусідів. Факт відсутності матері у виховання дитини підтверджується і довідкою із дошкільного навчального закладу міста Чорткова №6 «Чебурашка», вихованням дитини займається батько, який бере активну участь у житті дитини. Мати дитини [PERSON] із сім`єю не проживає, не допомагає матеріально, не дбає про життя та здоров`я дитини, що підтверджує і сімейний лікар. Дитина перебуває на утриманні батька, який повністю дбає про нього, його духовний та фізичний розвиток, життя та здоров`я. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. Є. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною): можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, зобов`язані також піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що батько дитини має постійне місце проживання та місце роботи, він створив всі умови для проживання, виховання та розвитку сина. При цьому судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з батьком. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з батьком підлягають задоволенню, це буде відповідати інтересам дитини, так як позивач має можливість створити дитині належні умови для виховання та розвитку. Суд бере до уваги , що при цьому мати не позбавлена права на спілкування з дитиною і має можливість брати участь у вихованні сина. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідачки в користь позивача 908,00 гривень судового збору.

Outcome: approved