overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 9 березня 2001 року сторони уклали шлюб. Під час якого у них народились дочки [PERSON] та [PERSON] . Позивач не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. [PERSON] не з`явився у судове засідання. Позивач надіслав заяву (а.с.25), в якій він підтримує позов та просить розглянути цивільну справу в його відсутності. У судовому засіданні [PERSON] не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 9 березня 2001 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у ВРАГС Бориспільського МУЮ Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження був зроблений запис за №60. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 9 березня 2001 року (а.с.5). [INFO] у них народилась дочка [PERSON] , а [INFO] - дочка [PERSON] . Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 18 травня 2017 року, серії [NUMBER] від 2 жовтня 2008 року (а.с.6-7). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу супере-чило б інтересам хоча б одного з них. Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допуска-ється. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати. Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов`язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №0.0.1519732046.2 від 12 листопада 2019 року (а.с.1). Пред`явлений ним позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , по якому просить, стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на період навчання до 30.06.2022 року у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Встановлено, що відповідач дійсно є батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданого Палацом реєстрації ново роджених Кіровоградського міськвиконкому (а.с. 2). Згідно свідоцтва про зміну імені [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище на [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про зміну імені 08.12.2015 року зроблено актовий запис за № 129 Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції (а.с.6). Відповідно до довідки Інженерно-будівельного інституту Одеської державної академії будівництва та архітектури від 09.09.2019 року за № 81 [PERSON] є студентом І курсу групи 169т Інженерно-будівельного інституту Одеської державної академії будівництва та архітектури денної форми навчання за державним замовленням. Період навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2022 року ( а.с.5). Суд приймаючи рішення дійшов висновку, що відповідач має матеріальну можливість утримувати свого повнолітнього сина, який навчається. Аліменти можуть бути призначені в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) на утримання сина [PERSON] до закінчення навчання, тобто до 30.06.2022 року. Крім того, судом відзначається, що вимога позивача про сплату відповідачем розміру аліментів не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є неправомірною, так як Законом визначається прожитковий мінімум для дитини відповідного віку до 18 років, тобто, до досягнення дитиною повноліття, та до даних правовідносин не застосовується. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 840,80 грн. Згідно п.1 ст.430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 1 травня 1996 року він уклав шлюб з відповідачем, який зареєстрований виконкомом Удачненської селищної ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 6. Шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2019 року у зв`язку з подружньою зрадою зі сторони відповідачки, яка в подальшому стала проживати з іншим чоловіком. Вони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. На даний момент їх подальше перебування у шлюбі та спільне проживання не є можливим та суперечить їх інтересам. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, надала клопотання, в якому позовні вимоги визнала, просила справу розглянути за її відсутності. Визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим судом ухвалено рішення про задоволення позову відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 1 травня 1996 року виконкомом Удачненської селищної ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 6 (а.с.6). Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2019 року у зв`язку з подружньою зрадою зі сторони відповідачки, яка в подальшому стала проживати з іншим чоловіком. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між сторонами суд вважає недоцільним. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті згідно ч.1 ст.142 ЦПК України підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.10.2011 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у подружжя народився [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між сторонами не склалось через несумісність характерів та різних поглядів на життя. Фактично шлюб між сторонами припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 20.01.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач в судовому засіданні позов підтримав позов з підстав викладених у позові та просив суд розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем. Відповідач в судовому засіданні позов визнала не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем. Після розірвання шлюбу прізвище просила залишити без змін. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.10.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (на 6 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення 768,40 грн на користь позивача в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.03.2014 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 116. Від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову позивач вказав що спільне життя з відповідачем не склалося, відсутнє взаєморозуміння в сім`ї. В зв`язку з цим, сторони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання /а.с. 10-11/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с. 17-18/. В судове засідання позивач не з`явився, надав через канцелярію суду заяву щодо розгляду справи без його участі, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялась судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав. Судом встановлено, що сторонами 26.03.2014 року було укладено шлюб, який зареєстровано Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 116. Від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, його намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам їх дитини. За таких обставин суд вважає, що їх шлюб розпався, існує лише формально, а тому його слід розірвати. Майнового спору сторонами не заявлено. За вказаних обставин \~подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача - 768,40 грн. внесеного судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 квітня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 225. Від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову позивач вказав, що спільне життя з відповідачем не склалося, відсутнє взаєморозуміння в сім`ї. В зв`язку з цим, сторони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання /а.с. 14-15/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с. 29-30/. В судове засідання позивач не з`явився, надав через канцелярію суду заяву щодо розгляду справи без його участі, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, до суду також подала заяву, якою просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, не заперечила проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав. Судом встановлено, що сторонами 29 квітня 2014 року було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 225. Від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, його намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам їх дитини. За таких обставин суд вважає, що їх шлюб розпався, існує лише формально, а тому його слід розірвати. Майнового спору сторонами не заявлено. За вказаних обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача - 768,40 грн. внесеного судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що позивач являється власником вищезазначеного житла. На прохання доньки - [PERSON] зареєстрував у своїй квартирі відповідача, який останній ніколи там не проживав. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу розпорядженню своєю власністю, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 13.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Враховуючи неявку відповідача, який був належно повідомлений про місце, дату та час судового засідання та не повідомив про причини неявки, відсутність відзиву, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Позивач в судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у ньому та просив суд задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] (витяг на 5 а.с.). В даній квартирі з 10.10.2018 року зареєстрований [PERSON] (довідка на 13 а.с.) однак у ній з часу реєстрації не проживає. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки судом встановлено, що права та інтереси позивача, як власника порушуються, та враховуючи ту обставину, що відповідач не проживає в квартирі позивача більше року, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 768,40 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з останнього на свою користь грошові кошти у розмірі 77000 грн та понесені судові витрати у розмірі 5773,10 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.03.2017 року між сторонами укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримав від [PERSON] 77000 грн які зобов`язувався повернути до 12.09.2019 року. На виконання умов договору відповідач у встановлений термін кошти не повернув. Ухвалою суду від 18.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Враховуючи неявку відповідача, який був належно повідомлений про місце, дату та час судового засідання та не повідомив про причини неявки, відсутність відзиву, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові та просив суд їх задовольнити. Судом встановлено, що 13.03.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 77000 грн строком до 12.09.2019 року. Позичальник зобов`язувався повернути позикодавцеві зазначену суму грошей до терміну зазначеного у договорі (на 6 а.с.). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановленні договором. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов`язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Враховуючи факт укладення між сторонами договору позики та невиконання позичальником свої зобов`язань, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 773,10 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. Вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн задоволенню не підлягають, враховуючи відсутність доказів понесення таких витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved