overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та зняття відповідача з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що рішенням Корабельного районного суду міста [PERSON] за нею визнано право користування квартирою № 19 по вул. Райдужній, 32 в місті Миколаєві. За зазначеною вище адресою зареєстрований [PERSON], який не мешкає у вказаній квартирі з березня 2016 року по теперішній час. Посилаючись на ст. 71 ЖК УРСР позивач просила задовольнити позов. Позивач надала в судове засідання заяву, згідно якої підтримала заявлені вимоги, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання на повторний виклик до суду не зявився, про день, час, місце розгляду справи сповіщений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Корабельного районного суду міста [PERSON] від 16.03.2016 р. за позивачем визнано право користування квартирою № 19 по вулиці Райдужній, 32 в м. Миколаєві. Відповідач [PERSON] з 2016 року і по теперішній час не проживає за адресою: [INFO], що підтверджується актом від 11.07.2017 р. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом також встановлено, що відповідач з 2016 року не проживає в [INFO], підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим приміщенням, передбачених ст. 71 ЖК України немає, його особистих речей в спірному житловому приміщенні немає, участі в оплаті комунальних послуг за будинок відповідач не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зі змісту ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, а тому вимога про зобов'язання зняття відповідачів з реєстрації задоволенню не підлягає, оскільки поглинається при задоволенні позову по суті основної вимоги.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

в липні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просила суд розірвати шлюб, укладений 02 вересня 1995 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Софіївського району Дніпропетровської області, актовий запис № 84. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що від спільного шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, що привело до того, що в сім'ї часто виникали сварки та непорозуміння. Позивач в судове засідання не з'явилася, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій свої позовні вимоги вона підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій позовні вимоги він визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 вересня 1995 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Софіївського району Дніпропетровської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 84, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія І-КИ № 302182. Від шлюбних відносин сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-КИ № 112112. Матеріалами справи встановлено, що сімейні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1\~ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження ... є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом - ч.ч.3,4\~ст.56 СК України. Ст.ст.\~105\~ч.3,\~110,112 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду після з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, при цьому суд бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України). Судом встановлено, що сімя сторін розпалась, зберегти її не можливо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та інтересам дитини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

в липні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просила суд розірвати шлюб, укладений 25 березня 1977 року в Дзержинському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 232. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, що привело до того, що в сім'ї часто виникали сварки та непорозуміння. Позивач в судове засідання не з'явилася, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій позовні вимоги він підтримала у повному обсязі. Відповідач в жодне судове засідання не з'явився, на виконання вимог ч. 9\~ст. 74 ЦПК України\~про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, у зв'язку з чим зі\~\~згоди позивача та на підставі ч. 4 ст.\~169, ст.ст.\~224,\~225 ЦПК України\~суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 березня 1977 року в Дзержинському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, про що зроблено актовий запис № 232, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-ВЛ № 289482. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Матеріалами справи встановлено, що сімейні відносини сторони не підтримують з вересня 1990 року, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1\~ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження ... є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом - ч.ч.3,4\~ст.56 СК України. Ст.ст.\~105\~ч.3,\~110,112 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду після з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, при цьому суд бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України). Судом встановлено, що сімя сторін розпалась, зберегти її не можливо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що має істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 21 червня 2007 року виконкомом Новгородської селищної ради міста Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 22. Під час спільного проживання у сторін народилися діти донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя сторін не склалося у звязку з різними поглядами на життя, сімейний уклад, та з травня 2015 року шлюбні стосунки між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Зазначила, що можливості зберегти сімю немає, спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам дітей. Неухильно наполягає на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити позивачу прізвище «Позднякова». Позивач в судове засідання не зявилася, надавши письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, про причини неявки суд не інформував. Справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 21 червня 2007 року виконкомом Новгородської селищної ради міста Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 22. Під час спільного проживання у сторін народилися діти донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спір про місце проживання дітей відсутній. З травня 2015 року подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримують їх, тому збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

В липні 2017 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Свидівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві позивачі вказали, що звернулися до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Усик Г.Я. щодо оформлення спадкових прав за законом, після смерті [INFO] батька [PERSON]. Однак приватний нотаріус своїм листом № 1019/01-16 від 05 липня 2017 року рекомендувала звернутися до суду для вирішення питання про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказаний строк пропущений з поважних причин, оскільки вони перебувала на роботі закордоном та доглядали тяжкохворого сина і племінника. В зв'язку з цим просять визначити їм додатковий строк у вигляді двох місяців. Позивачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримують, просять задоволити. Від відповідача Свидівської сільської ради Чортківського району до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без участі представника, не заперечують проти визначення позивачам додаткового строку на прийняття спадщини. Свідок [PERSON] підтвердила те, що [PERSON] перебувала на роботі в Росії і тому пропустила строк прийняття спадщини. Суд, вислухавши пояснення позивачів, свідка, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини позивачами пропущено з поважних причин, то

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

В липні 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними в рівних частках право власності на спадкове майно. Позивачі посилаються на те, що 18.04.2004 року померла мати [PERSON] Після її смерті до успадкування залишився земельна частка (пай) розміром 2,77 га. Спадкодавець народила та виховувала семеро дітей (спадкоємців). В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі позовні вимоги визнали та прошуть їх задоволити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 18.04.2004 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І - АМ № 236738 від 19.04.2004 року.(а.с.7) Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно земельна ділянка (пай) площею 2,77 га, яка перебуває в колективній власності «Лознянське», та розташована на території с. Лозна Хмільницького району Вінницької області, що підтверджується сертифікатом на право власності на земельну частку (пай) серії ВН № 0377747 від 08.09.2000 року.(а.с.9) Згідно довідки Лознянської сільської ради № 234 від 13.06.2001 року [PERSON] дійсно народила та виховувала до 8-ми річного віку, семеро дітей, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], [PERSON], [INFO].(а.с.8) Дані правовідносини регулюються наступним: Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 328 ЦК України,\~ право власності набувається на підставах незаборонених законом.\~ Таким чином суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з метою захисту прав спадкоємців на спадщину після померлої, вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки позивачі підтримують позовні вимоги, відповідачі їх визнали повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб.\~ На підставі\~ ст. ст. 328, 1216 1225, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

В липні 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визначити частку співвласників у спільному сумісному майні. Позивачі посилаються на те, що 07.01.2017 року померла [PERSON] Після її смерті до успадкування залишилось спадкове майно на частку в квартирі [ADDRESS], яка належала на праві спільної сумісної власності, та яку прийняла донька спадкодавця [PERSON] Однак, звернувшись із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в квартирі до нотаріальної контори, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в квартирі в нотаріальному порядку у звязку із тим, що у свідоцтві не зазначено часток у спільній сумісній власності на квартиру. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 07.01.2017 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 371646 від 11.01.2017 року.(а.с.10) Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЯК № 581363 від 19.06.1970 року [PERSON] народилася 10.04.1976 року, та батьками якої є [PERSON] та [PERSON]Є.(а.с.11) Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 2014, квартира [ADDRESS], належить на праві приватної, спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 14/100 долі кожного.(а.с.12) Відповідно до довідки управління містобудування та архітектури № 19-24/16 від 12.01.2017 року вул. Привокзальна, 53 перейменована на вул. Привокзальна, 50 в м. Хмільникую.(а.с.14 Дані правовідносини регулюються наступним: Відповідно до ст. 370 ч. 2 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ст. 368 ч. 1 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки, є можливим визначити частки у спільній сумісній власності на квартиру, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі\~ ст. ст. 15, 16, 368, 370, 1296-1299 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

В липні 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовної заяви позивачі зазначили, що 09.11.2002 року померла їх мати [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді частки квартири [ADDRESS]. 13.04.2017 р. державним нотаріусом Пятої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Посилаючись на те, що за час життя матері, право власності на квартиру не було зареєстровано в органах державної реєстрації права власності на нерухоме майно, реєстрація на теперішній час унеможливлюється у звязку зі смертю [PERSON], просили позов задовольнити. Позивачі надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали. Відповідачі в судове засідання не зявились, надали заяви про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. 09.11.2002 року померла мати позивачів [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ФП № 143583 від 13.11.2002 р., актовий запис № 938. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлої [PERSON], що підтверджується письмовими матеріалами справи та відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після її смерті. Відповідно до постанови завідувача П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] позивачці [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Судом встановлено, що [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) Л.В., [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) Т.В., [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 14.01.1999 р. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України позивачі є спадкоємцями майна яке належало [PERSON], своєчасно, тобто у строк встановлений статтею 1269 ЦК України подали заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини і, таким чином прийняли спадщину. Відмова нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину носить формальний характер. Згідно ст.ст. 364, 370 ЦК України, власники спільної сумісної власності мають право вимагати виділення своєї частки в спільній сумісній власності. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

В липні 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 10.06.2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 150. Мають дітей сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Просила розірвати шлюб, оскільки сумісне проживання не можливе з причин постійних сварок та образ, негативного ставлення до дітей. Просила розірвати шлюб, оскільки вважає що сім`ю зберегти неможливо. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, а шлюб розірванню, оскільки сподівання на збереження родини відсутні, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved