Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 07 жовтня 2006 року з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, який 23 вересня 2013 року рішенням Тернівського міського суду було розірвано. Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з відповідачем. З серпня 2016 року старші діти: [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом з позивачем та його матір`ю, де дітям створені всі необхідні умови для проживання та навчання, однак відповідач заперечує проти проживання дітей з позивачем. Стосовно місця проживання молодшої дитини [PERSON] - сторони визначилися що вона буде проживати разом з матір`ю, відповідачем по справі. Питання щодо визначення проживання старших дітей розглядалося на засіданні органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради, відповідач не надала жодних доказів щодо доцільності проживання дітей з нею, позивачем навпаки були надані документи до органу опіки та піклування, які підтверджують доцільність проживання дітей з ним. За рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 липня 2011 року у справі № 2-584/11 з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його доходів. Позивач працює у ВСП шахтоуправління «Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» машиністом гірничих виїмкових машин та отримує заробітну плату, 1/3 частина якої відраховується на користь відповідача на утримання дітей. З початку навчального 2016 року по даний час відповідач здоров`ям дітей не цікавиться, не відвідує батьківські збори, на співбесіди не з`являється, жодних коштів на утримання дітей з серпня 2016 року не надала, отримані аліменти на дітей не витрачає. На підставі зазначеного просить визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], а також звільнити позивача від сплати аліментів на утримання зазначених дітей, які стягнуто за рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 липня 2011 року, крім того відкликати з виконання виконавчий лист від 28 липня 2011 року по справі № 2-584/11 про стягнення з позивача аліментів, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Позивач надав до суду письмове клопотання, у якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити на підставі наданих доказів, а також розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач надала до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, а також просить розглядати справу за її відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області Брусенцева І.В., надала до суду письмову заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, та просить розглядати справу за її відсутності. Згідно частини 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2013 року (а.с.8). Позивач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області 10 квітня 2007 року, актовий запис № 92 (а.с.9), та [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровській області 04 червня 2009 року, актовий запис № 133 (а.с.10). З [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, передбаченого для дитини відповідного віку, починаючи з 13 липня 2011 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.11). [PERSON], [INFO], навчається в комунальному закладі «Тернівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 7 Тернівської міської ради Дніпропетровської області» в 4-А класі (а.с.19). Відповідно до характеристики [PERSON] наданої за місцем навчання 12 грудня 2016 року, батько контролює навчальний процес, відвідує школу, цікавиться навчанням доньки та її успіхами, повністю забезпечує доньку матеріально, купуючи навчальне приладдя, канцелярські товари, одяг, фінансує перегляд виставок, екскурсії. Батько приділяє належну увагу вихованню доньки, чого не можна сказати про матір, яка не цікавиться успіхами і життям доньки, на збори і співбесіди у цьому році матір не приходила (а.с.15). [PERSON], [INFO], навчається в комунальному закладі «Тернівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 7 Тернівської міської ради Дніпропетровської області» в 2-В класі (а.с.20). Відповідно до характеристики [PERSON] наданої за місцем навчання, з 22 вересня 2016 року [PERSON] став проживати разом з батьком, з цього часу хлопчик став краще навчатися, виконує всі домашні завдання, в школу приходить охайним та гарно одягненим. Батько цікавиться успіхами сина та контролює навчальний процес, забезпечує всім необхідним приладдям для навчання, а також сплачує кошти за позашкільні навчально-виховні та розважальні заходи. Матір не приділяла належної уваги щодо виховання і навчання сина, не цікавилася успіхами сина, не відвідувала батьківські збори, за викликом класного керівника не з`являлась, через що він часто приходив без домашніх завдань, в неохайному вигляді (а.с.23). [PERSON] та [PERSON] на «Д» обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра КЗ «Тернівська ЦМЛ ДОР» не знаходяться, про що свідчить довідка видана комунальним закладом «Тернівська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 13 грудня 2016 року № 2694 (а.с.25). [PERSON] працює машиністом гірничих виїмкових машин у ВСП шахтоуправління «Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», отримує заробітну плату, про що свідчить довідка про доходи видана ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 12 грудня 2016 року № 8261 (а.с.12), за місцем роботи характеризується позитивно, що підтверджується виробничою характеристикою (а.с.14). Виконавчий комітет Тернівської міської ради Дніпропетровської області у висновку від 13 січня 2017 року № 99/01-21 вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом із батьком [PERSON] (а.с.21-22). Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. За статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип статті 6 Декларації з прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 Сімейного кодексу України, так зі змісту Конвенції про права дитини, тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, рівно як і батько дитини, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини батьки можуть реалізувати свої права шляхом домовленості між собою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, судом встановлено, що на підставі виконавчого листа № 2-584/11 від 28 липня 2011 року, з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, передбаченого для дитини відповідного віку, починаючи з 13 липня 2011 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.11). Відповідно до п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На даний час діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], знаходяться на утриманні батька, який працює та з якого стягуються аліменти за рішенням суду від 28 липня 2011 року на їх утримання на користь [PERSON], яка фактично не утримує дітей, не займається їх вихованням, розвитком. Згідно з ч. 2 ст. 188 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. З аналізу положень ст. ст. 179-181 Сімейного кодексу України вбачається, що аліменти підлягають використанню за цільовим призначенням на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідно до виконавчого листа від 28 липня 2011 року по цивільній справі № 2-584/11, у зв`язку з чим цей виконавчий лист необхідно відізвати. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1280,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved