Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Військова частин [NUMBER] (далі позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі відповідач) на свою користь кошти в сумі 3 682,29 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди. В обґрунтування\~позову зазначено,\~що відповідач\~проходив службу\~за контрактом, з 22 серпня 2017 року його було зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] та всі види забезпечення, в тому числі і речове, з 05.02.2015 відповідача через службову невідповідність було виключено із списків особового складу військової частини [NUMBER] , знято з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Зміївського РВК Харківської області. Згідно з довідкою розрахунку №98 при звільненні з відповідача за речове майно, строк носіння якого не закінчився, з урахуванням зносу підлягала утриманню сума коштів в розмірі 8 623,08 грн. Під час виключення із списків особового складу та зняття усіх видів забезпечення, на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] від 05.02.2018 року №24, з відповідача було утримано частково кошти в сумі 4940,79 грн, в якості відшкодування майнової шкоди за речове майно строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу. Оскільки сума в розмірі 3682,29 грн залишалась невідшкодованою відповідачем, позивач, посилаючись на приписи спеціального законодавства, а також ст.1212 ЦК України, звернувся до суду за даним позовом. Позивач правом участі в судовому засіданні не скористався, представником позивача подана заява про розгляд справи без участі представника, підтримання позовних вимог та відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення 63404 0277318, до суду не прибув, причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи чи відзив на позов не надав. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи приписи ст.280 ЦПК України, по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів; про заочний розгляд справи судом постановлена ухвала від 11.02.2020. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до довідки №147/12 з Єдиного державного реєстру підприємств та організації України дані щодо позивача внесені до ЄДРПОУ 25.09.2002 (а.с.5). Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 22.08.2017 №173 позивач, призначеного водієм-машиністом заправної машини автомобільного відділення взводу забезпечення 1 парашутно - десантного батальйону, солдата військової служби за контрактом, з 22.08.2017 зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] та всі види забезпечення, в тому числі і речове (а.с.6). Згідно з роздавальними відомостями №1029 від 17.11.2017, №720 від 04.09.2017, №1013 від 13.11.2017 відповідач забезпечувався форменим одягом за рахунок державних коштів (а.с.7-14). Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 05.02.2018 №24 відповідача, звільненого наказом командира позивача від 30.01.2018 №11-РС відповідно до пункту один частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 04 квітня 2006 року №3597-ІУ у запас за підпунктом «е» (через службову невідповідність), з 05 лютого 2018 року виключено із списків особового складу військової частини [NUMBER] , знято з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Зміївського РВК Харківської області (а.с.15). Згідно з довідкою-розрахунок №98 при звільненні з відповідача за речове майно, строк носіння якого не закінчився, з урахуванням зносу підлягала утриманню сума коштів в розмірі 8 623,08 грн (а.с.16). Згідно з розрахунковою платіжною відомістю №175 та книги грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] (Форма №35) з відповідача під час виключення зі списків особового складу військової частини [NUMBER] та зняття усіх видів забезпечення, на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 05.02.2018 №24, було утримано частково кошти в сумі 4 940,79 грн в якості відшкодування майнової шкоди за речове майно, строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу (а.с.17-19). За довідкою позивача №1333 за відповідачем рахується дебіторська заборгованість за недонос речового майна в розмірі 3682,29 грн, про що останньому позивачем був направлений лист від 08.04.2019 №132/2 з проханням добровільно перерахувати вказану суму на відповідний розрахунковий рахунок позивача (а.с.20-21). Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, що передбачено абзацом 2 пункту 1 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Наказом Міністерства оборони України №232 від 29.04.2016 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (далі Інструкція). Відповідно до абз.2 пп.1 п.3 розділу I вказаної Інструкції речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил включає забезпечення: обмундируванням, взуттям, натільною і теплою білизною, теплими і постільними речами, спорядженням, спеціальним одягом, предметами індивідуального захисту (окуляри та окуляри-маска захисні балістичні, шоломи та бронежилети балістичні), спеціальним одягом та спорядженням для виконання спеціальних завдань, нагрудними знаками, знаками розрізнення і фурнітурою, ідентифікаційними жетонами, санітарно-господарським, спортивним та гірським спортивним майном, наметами, брезентами, м`якими контейнерами, декоративними тканинами і килимовими виробами. Згаданою Інструкцією встановлено різні строки носіння та експлуатації речового майна, що видається військовослужбовцям Збройних Сил України. За абз.7 ст.4 розділу ІІІ Інструкції у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби. Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління. До військового майна належить, зокрема, речове майно. За приписами пп. «е» п.1 ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на час звільнення відповідача з військової служби) під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1)повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ст.83 ЦПК України). Враховуючи викладене, зважаючи на надані позивачем докази та відсутність доказів з боку відповідача на підтвердження відшкодування позивачу спірної суми в рахунок майнової шкоди, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved