Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог, які його представник підтримав в судовому засіданні, позивач посилається на те, що згідно розписки від 21.03.2013 року відповідач [PERSON] отримав від нього в позику грошові кошти в сумі 25000 гривень, які зобов'язався повернути до 01.09.2013 року, але в обумовлений в розписці строк вказані кошти йому добровільно не повернув. З цих підстав позивач просить стягнути з відповідачки на його користь вказану суму боргу та понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 250 гривень. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час і місце судового засідання був повідомлений 23 травня 2014 року SMS-повідомленням, що підтверджується довідкою про доставку SMS. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 10 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до приписів ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Судом поясненнями позивача та його представника, розпискою відповідача встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] 21.03.2013 року позику в сумі 25000 гривень на строк до 01.09.2013 року, але по даний час борг в сумі 25000 гривень не повернув. Як вбачається із ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача. З викладених підстав суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 25000 гривень боргу та відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 250 гривень.

Outcome: approved