Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

В листопаді 2018р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 2-8) до відповідача ТОВ «КИЙТРАНС-2005», третя особа на стороні позивача: [PERSON] (далі по тексту - третя особа 1), третя особа на стороні відповідача: [PERSON] (далі по тексту - третя особа 2), в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 159635,15 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30 травня 2018р. об 16:00 год. на перехресті вул. вул. Щусєва - О. Теліги в м. Києві мала місце дорожньо - транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участі автомобілів: «Богдан» д.н.з. [NUMBER] під керуванням третьої особи 2, яка перебувала на час ДТП у трудових відносинах з відповідачем та «Chevrolet Lacetti» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням третьої особи 1, і який належить на праві власності позивачу. Вказана ДТП мала місце з вини третьої особи 2, що встановлено постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2018р. В результаті ДТП належний позивачу автомобіль «Chevrolet Lacetti» д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Згідно з Звітом № 83/28.09.18 про оцінку вартості матеріального збитку від 16 вересня 2018р., розмір матеріального збитку становить 159635,15 грн. Оскільки в досудовому порядку відповідач, а також ТзДВ «СТ «Домінанта», в якому була застрахована цивільна відповідальність власників наземних транспортних засобів, згідно договору обов`язково страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс АМ/2662750 не здійснюють відшкодування заподіяної шкоди, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26 березня 2019р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 54-57), в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що заявлені позовні вимоги в частині розміру матеріальної шкоди є необґрунтованими, оскільки автотоварознавче дослідження було проведено у відсутність представника відповідача. Також стороною позивача не враховано, що на час ДТП, цивільна відповідальність була застраховано в ТзДВ «СТ «Домінанта», згідно Полісу АМ/2662750, з лімітом відповідальності за заподіяну матеріальну шкоду - 100000,0 грн. Крім того, відповідно до поданого стороною позивача, в обґрунтування розміру матеріального збитку Звіту № 83/28.09.18 про оцінку вартості матеріального збитку від 16 вересня 2018р. розмір матеріального збитку становить 159635,15 грн., що дорівнює вартості автомобіля позивача перед ДТП, однак стороною позивача не зазначено вартість залишків пошкодженого автомобіля, тобто залишаючи у себе вартість цих залишків і заявляючи вимоги про стягнення всієї вартості автомобіля може мати місце подвійне стягнення. Також стороною відповідача були подані клопотання про залучення співвідповідача, та про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, які залишені судом без задоволення. 04 липня 2019р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 79-84), в якій позивач заперечував проти відзиву на позов, зазначивши, що огляд його автомобіля експертом було проведено у відсутність представника відповідача, оскільки останній на огляд автомобіля не з`явився. Також сторона позивача зазначала, що має право альтернативної вимоги, як до страховика, так і до особи, яка заподіяла шкоду, відповідно до правових позицій Верховного Суду наведених в постанові від 14 лютого 2018р. по справі № 754/1114/15-ц. Також сторона позивача повідомила, що 15 листопада 2018р. відповідачем було здійснено відчуження залишків пошкодженого автомобіля за ціною - 30000,0 грн. Також сторона позивача зазначила у відповіді на відзив, що неодноразово зверталась до ТзДВ «СТ «Домінанта», з заявою про виплату страхового відшкодування, проте заяви проігноровані, і страхова компанія фактично не працює. Також 04 липня 2019р. стороною позивача було подано до суду заяву про зменшення позову (а.с. 102-105), яка протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2019р. повернута стороні позивача на підставі ст. 49 ЦПК України. 06 серпня 2019р. на адресу суду надійшло клопотання від сторони відповідача про приєднання до матеріалів справи письмових доказів, а саме щодо трудових відносин третьої особи 2 та відповідача, та використання стороною відповідача автомобіля «Богдан» д.н.з. [NUMBER] . В судовому засіданні представник позивача, представник третьої особи 1, заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала, з підстав наведених у відзиві на позов. Третя особа 2, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, поважності причин неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи 1, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що третя особа [PERSON] працював у відповідача на посаді водія автотранспортних засобів категорії «D» з 11 серпня 2017р. (наказ відповідача № 130 від 11 серпня 2017р.) по 19 жовтня 2018р. (наказ відповідача № 151 від 19 жовтня 2018р.). Згідно договору оренди транспортних засобів від 22 грудня 2017р., укладеного між відповідачем та [PERSON] , відповідачу були передані в оренду 48 транспортних засобів, в тому числі автомобіль «Богдан» д.н.з. [NUMBER] (попередній д.н.з. [NUMBER] ). 08 грудня 2017р. між відповідачем та ТзДВ «СТ «Домінанта» було укладено договір обов`язково страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс АМ/2662750, строк дії з 12 грудня 2017р. до 11 червня 2018р., у відповідності до якого відповідач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані із експлуатацією автомобіля «Богдан» д.н.з. [NUMBER] . (страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 100000,0 грн., франшизи - 0,0 грн. Судом встановлено, що 30 травня 2018р. об 16:00 год. на перехресті вул. вул. Щусєва - О. Теліги в м. Києві мала місце ДТП за участі автомобілів: «Богдан» д.н.з. [NUMBER] під керуванням третьої особи 2, яка перебувала на час ДТП у трудових відносинах з відповідачем та «Chevrolet Lacetti» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням третьої особи 1, і який належить на праві власності позивачу. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2018р. по справі № 761/21410/18, встановлено, що вказана ДТП відбулася з вини третьої особи 2. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні представники сторін визнали, що зазначена ДТП відбулась з вини третьої особи 2. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1) ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що на час ДТП, третя особа 2 виконував свої трудові обов`язки, покладені на нього відповідачем. Також, судом встановлено, що сторони повідомили ТзДВ «СТ «Домінанта» про настання страхового випадку. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що внаслідок зазначеної вище ДТП, йому була спричинена матеріальна шкода у вигляді пошкодження належного йому автомобіля «Chevrolet Lacetti» д.н.з. [NUMBER] . Згідно з Звітом № 83/28.09.18 про оцінку вартості матеріального збитку від 16 вересня 2018р. розмір матеріального збитку становить 159635,15 грн. Судом встановлено, що розмір матеріального збитку дорівнює вартості автомобіля «Chevrolet Lacetti» д.н.з. [NUMBER] , перед ДТП. Також, в судовому засіданні представник позивача підтвердив, що 15 листопада 2018р. позивачем було здійснено відчуження залишків вказаного автомобіля [PERSON] за 30000,0 грн. за договором купівлі-продажу транспортного засобу № 8046/2018/1191656. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, при цьому судом враховано, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, висновки ВП Верховного Суду, яка в постанові від 04 липня 2018р. (справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18) зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування матеріальної шкоди 29635,15 грн. (159635,15 грн. - 100000,0 грн. - 30000,0 грн.), при цьому судом враховано положення ч. 1 ст. 1172, ст. 1187 ЦК України, п. 7.1.9 договору оренди транспортних засобів від 22 грудня 2017р., укладеного між відповідачем та [PERSON] . Доводи сторони відповідача, щодо неналежності доказу на підтвердження позивачем розміру матеріального збитку судом оцінюється критично, оскільки на спростування цього доказу стороною відповідача не було надано будь - яких доказів. Також, суд, не погоджується з доводами сторони позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог, з посиланням на правові позиції КЦС Верховного Суду наведені в постанові від 14 лютого 2018р. по справі № 754/1114/15-ц, враховуючи протилежні правові позиції ВП Верховного Суду, які висловлені в постанові від 04 липня 2018р. по справі № 755/18006/15-ц. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,8 грн.

Outcome: partial