Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

В липні 2014р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в якому просить визнати їх такими, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти її з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування позову він зазначив, що будинок за вказаною адресою належить йому на праві власності. В зазначеному будинку також зареєстрована відповідачка, але з лютого 2012 року вони не мешкають за вказаною адресою, не сплачують за комунальні послуги, фактично мешкають в іншому місці, а тому він вважає, що вони втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON] та сам позивач до суду не з'явилися, однак подали суду заяву, в якій позов підтримав і просив справу розглянути у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому порядку, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, тому, згідно ст. 224 ЦПК України, суд вважає необхідним винести заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Від Красноградського районного сектора ГУДМС України в Харківській області надійшла заява відповідно до якої вони просять виключити їх з відповідачів та розглянути справу за їх відсутності. Представник третьої особи - відділ у справах дітей просила розглянути справу без її участі, про що зазначила в поданій заяві. Проти задоволення позову вони не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення Красноградського районного суду від 18.01.2012 року, яке набрало чинності та договору дарування від 10.10.2012 року. Відповідно до актів обстеження депутатами Піщанської сільської ради будинку за адресою: [ADDRESS], відповідачі за позовом за вказаною адресою не проживають, місце їх мешкання невідоме. У відповідності до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.ст. 71,72 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців, а при відсутності особи понад встановлені строки, особа в судовому порядку може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідачі з лютого 2012 року не проживають в зазначеному будинку, витрат по утриманню будинку та сплати комунальних послуг не несуть, а подальша реєстрація відповідачів порушує права позивача, як власника будинку. В судове засідання відповідачі не з'явилися, протилежного суду не довели, тому суд вважає, що вони втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. Крім того, з матерів справи вбачається, що у зазначеному будинку також фактично зареєстрована і неповнолітня донька відповідачки [PERSON] - [PERSON], яка народилася у 2013 році. Таким чином, оскільки судом встановлено що відповідачі не проживають в зазначеному будинку позивача з 2012 року, то фактично малолітня [PERSON], 2013 року народження з моменту народження жодного дня не мешкала у зазначеному будинку, а лише була там зареєстрована. Відповідно до ст.160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини яка не досягла 10 років визначається за згодою батьків. Відповідно до положення цієї статті, оскільки мати [PERSON] визнається такою, що втратила право користування жилим будинком розташованого в [ADDRESS] та її знято з реєстрації, то її доньку [PERSON], теж необхідно визнати такою, що втратила право користування вказаним жилим будинком та зняти її з реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: approved