overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ізюмського комунального виробничого водопровідно каналізаційного підприємства (далі ІКВВКП), [PERSON], Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ( далі Ізюмський міськрайонний ВДВС) про звільнення майна з під арешту. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що в серпні 2015 року помер його батько [PERSON] При виконанні нотаріальних дій при оформленні спадщини, стало відомо, що на квартиру в якій проживав покійний батько був накладений арешт, який позбавляє прийняти спадщину. Просить суд зняти арешт з квартири [ADDRESS], що належить його покійному батьку, накладний 05 вересня 2005 року і 31 січня 2008 року відділом ДВС Ізюмського МРУЮ. Надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутні на підставі наявних у справі доказів. Відповідач, ІКВВКП, в судове засідання не зявилось, хоча і було повідомлено належним чином про час і місце розгляду справи, заперечень проти позову не надсилало. Відповідач, [PERSON], надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, Ізюмський міськрайонний ВДВС, надав до суду письмову правову позицію в якій вказав, що згідно даних, що містяться у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень та згідно Журналу реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження, виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] станом на 28 липня 2016 року у відділі не перебувають. Судовим розглядом встановлено, що батьком позивача згідно свідоцтва про народження значиться [PERSON], який помер 21 серпня 2015 року ( а.с.7,8). Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на квартиру [ADDRESS] накладено арешти від 05 вересня 2005 року і 12 лютого 2008 року ВДВС Ізюмського МРУЮ в Харківській області на підставі виконавчих листів виданих Ізюмським міськрайонний судом про стягнення з [PERSON] на користь ІКВВКП боргу в сумі 288,90 гривень і стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів ( а.с.10-11). На момент розгляду справи відсутні борги покійного [PERSON] перед ІКВВКП (а.с.12). Статтею 60 Закону України « Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Мамалигівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області про визнання права власності на 1/3 частину нерухомого майна в порядку спадкування, яке розташоване в с. Несвоя Новоселицького району провулок В.Александрі №2 та на земельні ділянки площею 0,6484 Га та площею 0,3315 Га, що знаходяться в селі Несвоя Новоселицького району Чернівецької області, посилаючись на те, що після смерті його батька [PERSON] залишилось вищевказане спадкове майно, яке позивач як спадкоємець за заповітом прийняв своєчасно, а спадкоємці, які мають право на обов?язкову частку в спадщині, відмовилися від її прийняття. Не може оформити право власності у звязку з тим, що покійний під час життя не оформив правовстановлюючі документи на спадщину. В судовому засіданні представник позивача в частині позовних вимог щодо визнання права власності на земельні ділянки просив залишити без розгляду, інші позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак від Мамалигівської сільської ради Новоселицького району надійшла заява, в якій вони просять справу розглянути без участі їхнього представника, позовні вимоги визнають. Суд, вислухавши пояснення сторони, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що господарство, яке розташоване в с. Несвоя Новоселицького району по провулку В.Александрі №2, відносилося до категорії колгоспних дворів і станом на 1990-1991 роки в ньому були зареєстрованими та проживали: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 14 квітня 2015 році помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/3 частину вищевказаного домоволодіння, яку позивач як спадкоємець за заповітом від 03.12.1999 року своєчасно прийняв. Окрім того, спадщину прийняла непрацездатна дружина покійного [PERSON], оскільки постійно проживала із покійним на день смерті. У звязку з чим, згідно ст.1241 Цивільного кодексу України [PERSON] має право на обовязкову частку у спадщині чоловіка як його непрацездатна вдова, яка становить 1/18 частину всього майна, зокрема у звязку із наявністю трьох спадкоємців за законом першої черги 1/2 частину із 1/3 частини спадкового майна. Враховуючи викладене частка належна позивачу становить 5/18 частин нерухомого майна. Таким чином, позовні вимоги в частині визнання права власності на 1/18 частину майна задоволенню не підлягають і в цій частині позовних вимог слід відмовити. Позивач не може зареєструвати право власності на своє імя на будинковолодіння у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів оформлених на померлого. На підставі ст.ст. 328, 1234, 1241, 1268 ЦК України, суд

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до служби у справах дітей Ізюмської міської ради Харківської області, третя особа Ізюмський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області про визнання батьківства. Зазначив, що з 1998 року по 2009 рік проживав однією сімєю без державної реєстрації шлюбу з [PERSON]. 15 січня 2002 року у них народилась дочка [PERSON]. Оскільки на час народження дитини [PERSON] та [PERSON] проживали без державної реєстрації шлюбу, то запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень здійснено відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Після народження дитини позивач близько семи років проживав разом з дитиною, цікавився її особистим життям, брав участь у її навчанні та вихованні, надавав матеріальну допомогу, виконував батьківські обовязки, а тому [PERSON] вважає позивача своїм батьком. В березні 2016 року мати [PERSON] В померла. Оскільки постало питання офіційного оформлення батьківства просить суд визнати його батьком [PERSON],[INFO]. Надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги пітримує в повному обсязі. Представник відповідача, служби у справах дітей Ізюмської міської ради Харківської області, в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Третя особа, Ізюмський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області, надали суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, заяву визнають, з заявленими вимогами згоден. \~Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси ін6ших осіб. \~Судовим розглядом встановлено, що 15 січня 2002 року \~народилась [PERSON], батьком якої значиться [PERSON] \~(а.с.9). Із актового запису про народження № 39 від 01 лютого 2002 року [PERSON], вбачається що матр'ю дитини є [PERSON],[INFO], відомості про батька \~дитини записані зі слів матері. Мати неповнолітньої [PERSON], [PERSON] померла 15 березня 2016 року, актовий запис № 232 від 22 березня 2016 року. Відповідно до копії рішення служби у справах дітей Ізюмської міської ради Харківської області № 7 від 06 червня 2016 року малолітня [PERSON],[INFO] тимчасово влаштована до сімї гр. [PERSON],[INFO], який мешкає за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Харківська,126/208, до встановлення над дитиною батьківства. Згідно з вимогами частин 1,2 статті 128 СК України за відсутності заяв, право на надання яких установлено статями 126 і 127 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно процесуального Кодексу України. При таких даних позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з ДП «Барєр» заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що з 09.09.2010 р. працював на державному підприємстві «Барєр» та обіймав посаду інженера виробничо-технічного відділу. Оскільки відповідачем тривалий час з квітня 2014 р. по січень 2016 р. заробітна плата не виплачувалась, позивач звільнився з підприємства 20.01.2016 р. за згодою сторін, згідно з ч. 1 ст. 36 Кодексу Законів про Працю, про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці [PERSON]При розрахунку Позивачу не виплачено заборгованість по заробітній платі за період квітень 2014 р. січень 2016 р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 02 вересня 2011 року перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачкою припинені в січні 2016 року у звязку з непорозумінням в сімї. Відповідачка позов в частині розірвання шлюбу визнала. В позовних вимогах в частині стягнення судового збору заперечує, просить залишити їх без задоволення. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 02 вересня 2011 року, мають доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з відповідачкою ( а.с.9,10). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків тривалий час, можливість збереження сім'ї втрачена, сторони наполягають на розірванні шлюбу суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом ( ч. 2 ст. 79 ЦПК України). З урахуванням майнового стану відповідачки, перебування на її утриманні малолітньої дитини, суд приходить до висновку про звільнення її від сплати судового збору на користь позивача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 24 грудня 1999 року перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем, а на канікулах, за домовленістю з відповідачкою, він мешкає з нею. Шлюбні відносини з відповідачкою припинені з вересня 2013 року, у зв'язку з непорозумінням в сім'ї. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 24 грудня 1999 року, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем ( а.с.8,9). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з вересня 2013 року, можливість збереження сім'ї втрачена, сторони наполягають на розірванні шлюбу суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з грудня 2006 року перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачкою припинені, у зв'язку з непорозумінням в сім'ї. Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, уразі повторної неявки відповідачки в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка повторно в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином про час і місце розгляду справи, заперечень проти позову суду не надсилала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 29 грудня 2006 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис 409 ( а.с.7). Від шлюбу дітей не мають. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків тривалий час, можливість збереження сім'ї втрачена, позивач наполягає на розірванні шлюбу суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та [PERSON], померлим [INFO] року, який доводився їй батьком. Заявлені вимоги мотивує тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, він є єдиним спадкоємцем за законом, але через відсутність даних на підтвердження факту родинних стосунків з померлим нотаріальна контора відмовляється визнати за ним право на спадщину, в зв'язку з чим виникла необхідність встановлення факту родинних відносин між ним та покійним батьком. В суді заявник просив задовольнити вимоги з підстав, наведених в заяві. Зацікавлена особа - Дмитрівська сільська рада розгляд справи залишила на розсуд суду, проти задоволення вимог заявника не заперечує. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши представлені ним докази, зокрема показання свідків, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з таких мотивів: Судом встановлено, що заявник у справі - [PERSON] народився [INFO] року в с. Вільховатка Полтавської області. В свідоцтві про народження матір'ю заявника записана [PERSON], в графі батька зі слів матері зазначене ім'я батька - [PERSON] (а.с. 7). Як пояснив суду заявник, з моменту його народження батьки проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. До самої смерті [PERSON] визнавав його своїм сином, а його дитину - своїм онуком, що підтвердили суду допитані в якості свідків гр.. [PERSON], [PERSON], [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 6). Після його смерті відкрилась спадщина, про що до спадкового реєстру було внесено відповідний запис (а.с. 5), прийняття якої для заявника є неможливим через відсутність документів, що підтверджують факт родинних стосунків з померлим. Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для встановлення факту, що має юридичне значення, суд виходить з наступного: Відповідно до положень ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення Представлені суду докази та наведені заявником обгрунтування дають суду підставу дійти висновку про наявність родинних відносин між [PERSON] і [PERSON], померлим [INFO] року та встановити факт родинних стосунків між ними, що має для заявника юридичне значення при оформленні спадщини після померлої матері. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 серпня 2009 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте в подальшому спільне життя між сторонами не склалося, між ними часто виникали сварки, конфлікти, що поступово призвело до втрати взаємоповаги та любові між ними. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] на утримання якої Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 30% з усіх видів заробітку (доходів) Відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім цього, Позивач зазначила, що спору стосовно місця проживання доньки разом з матір'ю у сторін немає. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 серпня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 12 серпня 2009 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Встановлено, що донька проживає разом з Позивачем, але її коштів на утримання дитини не вистачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що на даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, проживають окремо та на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.182, 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, та не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що Відповідач визнає позовні вимоги про стягнення аліментів, суд вважає за доцільне призначити аліменти на утримання його неповнолітньої доньки в розмірі 30% з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не меншому ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 08 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. В своїй позовній заяві вказувала, що 24.12.2011 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Шлюб у сторін перший. Від шлюбних стосунків сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, дитина перебуває на утриманні позивача. Батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував. Суд, давши аналіз і оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: -стан здоровя та матеріальне становище дитини; -стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За ч.1 ст.183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що обставини викладені в позові мали місце. 24.12.2011 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Шлюб у сторін перший. Від шлюбних стосунків сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, дитина перебуває на утриманні позивача. Батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Суд приходить до висновку, що необхідно задовольнити позовні вимоги позивача. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved