Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що між нею - ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] існували господарські правовідносини, що виникли згідно укладених договорів №К-11 від 25.04.2016 та №-К11/17 від 03.01.2017 р., відповідно до яких позивачкою надавалися платні послуги з друкування та виготовлення газети « [INFO] ». Позивачка зазначає, що з 25.04.2016 року до 2018 року нею було надано послуги на загальну суму 39 698, 79 грн., з яких оплачено лише 11\~000 грн. [INFO] [PERSON] помер. На момент смерті заборгованість становила 28\~698, 79 грн. Оскільки зобов`язання щодо сплати боргу входять до складу спадщини, то 01.03.2019 позивачкою було направлено претензію кредитора до спадкоємця - [PERSON] щодо погашення боргу, однак жодних дій щодо сплати заборгованості відповідачем не здійснено. Тому позивачка звернулась до суду, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача наявну заборгованість, та стягнути судові витрати. У строк встановлений судом, представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого щодо задоволення позовних вимог заперечує, просить у їх задоволенні відмовити. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що 17.05.2018 року [PERSON] припинив підприємницьку діяльність, при цьому позивачка жодних фінансових претензій до батька відповідача не мала. Крім того зазначає, що позивач пропустив строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимоги до спадкоємця, а тому вважає, що позивач втратив право вимоги за зобов`язанням. 24.01.2020 року представником позивачки було подано відповідь на відзив, відповідно до якого на спростування заперечень відповідача представник позивачки зазначає, що договірні відносини між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] існували лише у 2017 році, у зв`язку з чим у 2018 році позивачці не було відомо про смерть [PERSON] . Додатково зазначає, що стороною відповідача не заперечується сам факт наявності заборгованості, її розмір чи факт прийняття спадщини, тому сторона позивача припускає, що відповідачу було відомо про кредиторський борг, однак всупереч вимогам ЦК України, він не повідомив кредитора про смерть [PERSON] . А тому просить задоволити позовні вимоги у повному обсязі. 16.04.2020 представником відповідача було подано додаткові пояснення, відповідно до яких зазначає, що згідно п. 2.2. договорів №К-11 від 25.04.2016 та №К-11/17 від 03.01.2017 р., укладених між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] , замовник здійснює оплату робіт у розмірі 100% вартості замовлення протягом 6-ти календарних днів після отримання замовлення. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів передачі позивачем друкованої продукції замовнику на умовах договору. З огляду на зазначене вважає позов недоведеним та таким, що не підлягає задоволенню. 22.04.2020 представником позивачки було подано додаткові пояснення. Представник позивачки зазначає, що в якості належного доказу виконання позивачкою договірних зобов`язань було надано акти надання послуг, акт звірки взаємних розрахунків. З даних первинних бухгалтерських документів за період співпраці за договорами з друку та виготовлення газети можна відслідкувати, що першою датою з виготовлення та надання газети замовнику є 05.05.2016 р. Крім того, за період з 05.05.2016 р. по 02.11.2017 р. продукція регулярно передавалась замовнику. Здійснена замовником оплата у розмірі 11 000 грн. повністю покрила заборгованість за 2016 рік та частково оплачено послуги відповідно до акта від 02.03.2017. Тому вважає позов обґрунтованим. Було заявлене клопотання про призначення експертизи, але у подальшому ініціатор клопотання не підтримав його та просив не призначати експертизу. Було заявлене клопотання про витребування доказів, але у зв`язку з наданням суду запитуваних доказів ухвала про витребування доказів не постановлялася. Було заявлене клопотання про доручення письмових доказів, яке судом задоволено. Позивачка не з`явилась в судове засідання. Представник позивачки надав суду пояснення з приводу обставин справи, про які зазначено вище. В подальшому просив розгляд справи проводити без участі позивачки та її представника. Відповідач позов не визнав з підстав, що викладені у відзиві та наданих письмових поясненнях. Представник відповідача позов не визнав та додатково пояснив, що [PERSON] був стороною договору № К-11 від 25.04.2016 року, який діяв до 31 грудня 2016 року. 03 січня 2017 року сторони уклали договір № К-11/17, який діяв до 31 грудня 2017 року. 17 травня 2018 року, тобто після закінчення строку дії договору № К-11/17 від 03.01.2017 року, [PERSON] через незадовільний стан свого здоров`я припинив підприємницьку діяльність, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. При цьому будь-яких фінансових претензій до нього позивачка не заявляла. [INFO] помер батько відповідача. Згідно із положеннями ч.ч.2, 4 ст.1281 ЦК України, чинними на день відкриття спадщини, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Про смерть [PERSON] позивачці було відомо, оскільки батько відповідача був головним редактором газети «Клеванський тракт», яку, як вбачається з наданих позивачкою договорів, друкувала позивачка. До того ж позивачка особисто висловлювала свої співчуття у зв`язку із смертю [PERSON] . Як слідує з претензії, позивачка звернулася до спадкоємця лише 01.03.2019 року, тобто із спливом 6-ти місячного строку пред`явлення кредитором спадкодавця вимоги до спадкоємця, встановленого ст.1281 ЦК України. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18. Окрім того, з наданих документів не випливає, що саме іншій стороні за договором були передані надруковані примірники газети. Відповідач заперечує, що й йому ці примірники газети були передані. З огляду на це просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] існували господарські правовідносини, що виникли згідно укладених договорів №К-11 від 25.04.2016 та №К-11/17 від 03.01.2017 р., відповідно до яких позивачем надавались платні послуги з друкування та виготовлення газети « [INFO] ». Як вбачається з матеріалів справи, зокрема актів надання послуг (а.с.21-64) протягом періоду з 25.04.2016 року до 31.12.2017 року ФОП [PERSON] було надано послуги на загальну суму 39 698, 79 грн. з яких ФОП [PERSON] оплачено лише 11\~000 грн. В той же час суд звертає увагу на зміст договорів, згідно яких позивачка зобов`язується виготовити друковану продукцію та передати замовнику. А в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що надрукована продукція була прийнята замовником від виконавця. 17.05.2018 року ФОП [PERSON] було припинено господарську діяльність, про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено відповідні відомості. Як зазначає позивачка, на час припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] існувала заборгованість перед ФОП [PERSON] у розмірі 28\~698, 79 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Вато зауважити, що однією з\~особливостей підстав припинення зобов`язань для\~ФОП є\~те, що\~у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності\~- фізичної особи (виключення з\~реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її\~зобов`язання за\~укладеними договорами не\~припиняються, а\~залишаються за\~нею як\~фізичною особою, оскільки фізична особа не\~перестає існувати. Аналогічну правову позицію було викладено у постанові Верховного Суду України від 09.08.2017 у справі №3-3947к06. [INFO] [PERSON] помер. Як зазначає позивачка, на момент смерті заборгованість перед ФОП [PERSON] не була погашена, та становила 28\~698, 79 грн. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися в наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті, фізичної особи, боржника за зобов`язаннях у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна, боржників за зобов`язанням. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України (в редакції чинній на дату смерті боржника) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення заборгованості включаються до складу спадщини, то підлягають застосуванню норми статей 1281,1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Позивачкою 01.03.2019 року була направлена претензія кредитора до приватного нотаріуса. 01.03.2019 року спадкоємцю [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно яких позивачка пред`явила свої вимоги. Відповідач є спадкоємцем щодо майна після смерті [PERSON] . Проте, як слідує з претензії, позивачка звернулася до спадкоємця лише 01.03.2019 року, тобто із спливом 6-ти місячного строку пред`явлення кредитором спадкодавця вимоги до спадкоємця, що визначено ст.1281 ЦК України. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18. З огляду на те, що позивачкою пропущено преклюзивний строк, встановлений ч.2 ст.1281 ЦК України, відповідно до ч.4 зазначеної норми позивачка позбавляється права вимоги. А тому заявлений позов не підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України, і вони покладаються на позивачку.

Outcome: dismissed