Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

В лютому 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з дня пред'явлення даного позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вони з відповідачем з 24 грудня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2013 року. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Дитина після розірвання шлюбу між сторонами проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач являється фізично здоровою людиною, аліменти нікому іншому не платить і на його утриманні ніхто не знаходиться. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше її представник [PERSON] надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги позивачки та просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без його участі та зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач доводиться батьком малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на його утримання відповідач не надає, а тому, з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку. Позивачка просила суд визначити розмір аліментів в частині від заробітку відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, позивачкою не надано доказів того, що відповідач офіційно працевлаштований та має постійний, стійкий заробіток. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Тому, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та положення ст. 182 СК України, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] аліменти на утримання його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 05 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, в особі матері дитини - [PERSON], допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved