overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 14 лютого 2013 року сторони перебувають у шлюбі, мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що спільне життя не склалось внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життя, безвідповідального ставлення до сім'ї, внаслідок чого сторони припинили спільне проживання понад півроку тому. [PERSON] вважає, що примирення з відповідачем є неможливим, з огляду на що просить суд її позов задовольнити. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, в подальшому в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі 14 лютого 2013 року. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. Сторони припинили шлюбні відносини з квітня 2014 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки після закінчення наданого судом строку на примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Судові витрати по справі становлять 243 грн. 60 коп., які відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сім'я розпалась, і в судовому засіданні наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.11.2003 року, від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей. Протягом шести місяців сторони припинили подружні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть і в наданий судом для примирення строк сторони не помирились. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження, свідоцтвами про народження, поясненнями сторін і ніким не оспорюються. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сім'я розпалась, і в судовому засіданні наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.09.2005 року, від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З листопада 2014 року сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть і в наданий судом для примирення строк не помирились. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження, свідоцтвами про народження, поясненнями сторін і ніким не оспорюються. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На розподілі судових витрат позивач не наполягає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері. Позивачка вказує, що вона є пенсіонером за віком, не працює, хворіє на гіпертонію. Єдиним її доходом є пенсія, яка не забезпечує їй необхідного мінімуму проживання, частину якої вона витрачає на придбання ліків, оскільки потребує постійного лікування. Відповідач є її сином, допомагати їй відмовляється. Посилаючись на той факт, що вона є непрацездатною, має скрутне матеріальне становище та необхідність лікування, відсутність іншого джерела доходу окрім пенсії за віком, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, починаючи з дня подання позовної заяви, довічно. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися судом належним чином. Подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач проти позову не заперечував, просив суд вирішити справу у відповідності до вимоги закону. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] народилася [INFO]. Відповідач [PERSON] є її сином. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] є пенсіонером та з 7 січня 1997 року отримує пенсію за віком. Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 23 квітня 2014 року [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області і отримує пенсію за віком при повному стажі у розмірі 1380 грн. 21 коп., яка є більшою розміру прожиткового мінімуму, встановленого державою. Як слідує з медичних документів з 12 березня 2012 року по 27 березня 2012 року [PERSON] проходила медичне обстеження, під час якого встановлено діагноз Гіпертонічна хвороба ІІ ступеня. Відповідно до ч.1 ст.172, ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу, утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, що є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Потреба в матеріальній допомозі має визначатися залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму. В своїх письмових поясненнях суду позивачка вказувала на те, що відповідач має постійне місце роботи, отримує щомісячно заробітну плату, має на утриманні неповнолітню доньку від першого шлюбу - [PERSON], [INFO]. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка вказує, що 20 серпня 2011 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося, проживають окремо. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач проти задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі 1000 грн. заперечував, пояснивши суду, що він згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, визначеному законодавством. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2011 року. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. У разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може за заявою платника або одержувача визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При визначенні розміру аліментів, згідно із ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2014 року, і до повноліття дитини. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 07 жовтня 2012 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільного сина [PERSON], [INFO], який повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, з огляду на що, позивач просить її позов задовольнити, стягнувши аліменти в розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 17 листопада 2007 року сторони перебували у шлюбі. Мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, з огляду на що, просить позов задовольнити, стягнувши аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його доходу. В судовому засіданні позивачка вимоги викладені у позові підтримала в повному обсязі. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив, щодо задоволення позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання представником відповідача позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) [PERSON], щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати починаючи від дня пред'явлення позовної заяви і до досягнення донькою повноліття, тобто по [INFO] включно. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що від шлюбу з [PERSON] позивачка має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Іхня неповнолітня донька повністю знаходиться на утриманні у позивачки, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою доньку, на даний момент подружжя проживає окремо один від одного. Позивачка одночасно з позовом про стягнення аліментів з відповідача подала до суду заяву про розірвання шлюбу. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання повторно не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти заявлених позовних вимог не надав, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд ухвалив про розгляд справи в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, відповідно ст.224 ЦПК України. В силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу останнього судового засідання судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що під час шлюбу з [PERSON] позивачка 06 листопада 2007 року народила доньку [PERSON]. Сторони проживають окремо, їх донька перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач [PERSON] зі слів позивачки не надає матеріальну допомогу на утримання своєї доньки в добровільному порядку. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України, - аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст.180 СК України, - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі вищевикладеного вбачається, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. З підстав ч. 3 ст. 88 ЦПК України, - з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.20), а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони з 08 жовтня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 2008 року сторони припинили спільне проживання, ведення спільного господарства та сімейного бюджету, між ними більше не існує близьких відносин. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім'я сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений нею судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - ПАТ «УОСК») на свою користь 34648,32 грн. страхового відшкодування, 3477,50 грн. пеню за несвоєчасне виконання своїх обов`язків та 381,25 грн. сплаченого судового збору, мотивуючи свої вимоги наступним. Так, 25.12.2013 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) було пошкоджено належний позивачу автомобіль [NUMBER]. 17.01.2014 постановою Оболонського районного суду м. Києва винним у скоєнні даної ДТП було визнано [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована відповідачем. 07.02.2014 позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши необхідний пакет документів. Натомість відповідач, як стверджує позивач, жодної інформації щодо ремонтної калькуляції матеріальних збитків вищезазначеного транспортного засобу не надав. 30.01.2014 експертом ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Фаворит» [PERSON] було складено звіт з визначення вартості збитку, завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], згідно якого вартість відновлювального ремонту даного автомобіля складає 34648,32 грн. Враховуючи те, що заява про страхове відшкодування була подана позивачем 07.02.2014 року, відповідач, стверджує позивач, повинен був прийняти рішення про здійснення сплати страхового відшкодування та виплатити його чи відмовити у здійсненні виплати не пізніше 07.05.2014 року. А оскільки цього зроблено не було,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 29 січня 1997 року. Проте, замість вірного її прізвища «[PERSON]» у даному свідоцтві невірно зазначено «[PERSON]». Посилаючись на викладене, заявниця просила суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи - комунального ЖКП Миколаївської міської ради «Зоря», в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. У матеріалах справи міститься заява заінтересованої особи про розгляд справи за відсутності його представника. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 29 січня 1997 року на підставі розпорядження від 29 січня 1997 року № 462 видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] на ім'я «[PERSON]», зареєстроване в ММБТІ 14 березня 1997 року за № 18465. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого 27 травня 2004 року Ленінським РВ ММУ УМВС України, прізвище, ім'я, по-батькові заявниці записане як «[PERSON]» українською мовою, російською - «[PERSON]». Крім того, згідно паспорту, та довідки Форми № 3 ЖКП Миколаївської міської ради «Зоря» від 26 листопада 2014 року, заявниця [PERSON] зареєстрована [ADDRESS] з 27 січня 1987 року та є власником особового рахунку. Як вбачається з наданих заявницею документів, пенсійного посвідчення, картки фізичної особи - платника податків, її прізвище зазначене як «[PERSON]». Таким чином, суд вважає встановленим, що прізвище [PERSON] у свідоцтві про право приватної власності від 29 січня 1997 року, виданому на підставі розпорядження № 462 від 29 січня 1997 року, вказано помилково як «[PERSON]» та зазначений документ належить [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про скасування рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 вересня 2000 року про визнання її безвісно відсутньою та її дочки - [PERSON], оскільки в 2000році поїхала на заробітки до РФ. У звязку з тим,що заявниця зникла з постійного місця проживання і відомостей про своє місце перебування не залишила, її саму та її дочку оголосили в розшук та в подальшому визнали безвісно відсутніми. Таким чином заявниця просить суд скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.09.2000р. в частині про визнання її безвісно відсутньою. В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заяву та просили її задоволити. Зацікавлена особа у судове засідання не з'явилася, про час та розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, а тому є підстави для розгляду справи в її відсутність. Заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.09.2000року [PERSON], [INFO] та її дочку, [PERSON], [INFO], визнано безвісно відсутніми. 13.11.2014року [PERSON], подала до суду заяву про свою появу з проханням скасувати вищевказане рішення суду про визнання її безвісно відсутньою. З пояснень заявника вбачається що вона тривалий час перебувала за межами країни. Відповідно до ст. 45 ЦК України якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно ст. 250 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи, або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи появу [PERSON], яку було визнано безвісно відсутньою, наявність заяви останньої про скасування рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, дану заяву слід задовольнити.

Outcome: approved