Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

В квітні 2019 року [PERSON] (далі також позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] (надалі також відповідачі) про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] в с. Тартак Баранівського району Житомирської області померла мати позивача- [PERSON] У зв`язку із смертю [PERSON] відкрилася спадщина на належне її майно. Постановою приватного нотаріуса Баранівського нотаріального округу від 02 квітня 2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. З огляду на викладене, позивач вирішила звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію Баранівського районного суду подала заяву та просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. [PERSON] подав до суду заяву згідно якої позовні вимоги визнає, а розгляд справи просить здійснювати без його участі. [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки до суду не повідомляла. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 14). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] являється донькою [PERSON] (а.с. 6, 8). Спадщину після померлої [PERSON] [PERSON] прийняла вчасно (а.с. 9). Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] спадщину після [PERSON] не приймали (а.с. 10, 11). Згідно довідки Камянобрідської селищної ради від 04.12.2018 №429 [PERSON] на день смерті був зареєстровнаий та проживав разом із [PERSON] (а.с. 17). З викладеного вбачається, що [PERSON] спадщину прийняла після померлого [PERSON] відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР. Відповідно до повідомлення відділу у Баранівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області [PERSON] було внесено до списку громадян, які мали право на земельну частку (пай) та було видано сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] відповідно до розпорядження голови Баранівської районної державної адміністрації від 18.03.1997 року №72 розміром 6, 57 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 13). Постановою нотаріуса від 02.04.2019 №222/2018/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства «Комунар» с. Тартак Камянобрідської селищної ради (а.с. 18). Таким чином, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, що відповідає приписам пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». У відповідності зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України, передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тому у даному випадку, враховуючи матеріали наданої спадкової справи має відбутись перехід права на земельну частку (пай) від спадкодавця до позивача. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті Відповідно до ст. 1225 ЦК України визначено, що спадкування права на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.3 ЦК України, у якості засад цивільного законодавства визнано неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права здійснюється шляхом звернення до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Статтею 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Глави 10 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки) нотаріус вимагає, крім правовстановлюючих документів, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до повідомлення відділу у Баранівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області [PERSON] було внесено до списку громадян, які мали право на земельну частку (пай) та було видано сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] відповідно до розпорядження голови Баранівської районної державної адміністрації від 18.03.1997 року №72 розміром 6, 57 в умовних кадастрових гектарах. Станом на 01.01.2018 середній розмір земельної частки (паю) по реформованому КСП «Комунар» становить 5.01 га. (а.с. 13). Таким чином, позивач не може реалізувати своє право на спадкування майна спадкодавця та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказану земельну частку (пай), але, суд може, на підставі ст. 16 ЦК України, захистити цивільне право особи шляхом винесення рішення про визнання за нею права на земельну частку (пай), тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved