Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

В липні 2015р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 2-12) до відповідача ПрАТ «Фром-Юей», в якому просив суд: - визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] наступні відомості, розповсюджені [INFO]. в статті під назвою: «[INFO]» в мережі Інтернет на сайті інтернет-видання «Новини України - From-UA» http://from-ua.com/: «По достоверной информации источника из Кабмина, на самом деле куратором всех этих медийных атак является первый замминистра Кабинета министров [PERSON]. Это сейчас он - ставленник [PERSON], а прежде тесно сотрудничавший с «семьей» [PERSON], в частности беглым министром энергетики [PERSON]. 33-летний вундеркинд-чиновник не только избежал люстрации после Майдана, но и занял высокий пост в Кабинете министров. И теперь не брезгует любыми способами и методами для выполнения поручений своего нового шефа. Стало быть, в ближайшем будущем мы еще можем увидеть еще не одну атаку на различные министерства, чиновников, близкое окружение главы АП, или на самого Президента. Ведь вести грязные игры для [PERSON] не в новинку»; - зобов'язати відповідача видалити статтю під назвою: «[INFO]», опубліковану [INFO]. в мережі Інтернет на сайті інтернет-видання «Новини України - From-UA» http://from-ua.com/ та спростувати відомості, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] в громадській думці шляхом опублікування на веб-сайті інтернет-видання «Новини України - From-UA» http://from-ua.com/ тексту спростування протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що вищезазначена інформація не відповідає дійсності, є недостовірною та надуманою і метою опублікування такої інформації є саме опорочення його честі, гідності і ділової репутації. На підтвердження цього позивачем було надано рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2016р. у справі № 757/27398/15-ц, яким вказану вище інформацію було визнано недостовірною та спростовано. З метою захисту порушеного права, позивач вимушений був звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просила суд позов задовольнити. В подальшому представник клопотала перед судом про розгляд у відсутність сторони позивача. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, поважності причин неявки свого уповноваженого представника у судові засідання суду повідомлено не було, заперечення на адресу суду не подавались. Суд, ухвалив, розглядати справу у відсутність сторони відповідача, за наявними матеріалами. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У відповідності зі ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. В свою чергу ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що [INFO]. в мережі Інтернет на веб-сайті [INFO] була поширена наступна інформація: «Чьими руками жар гребут? По достоверной информации источника из Кабмина, на самом деле куратором всех этих медийных атак является первый замминистра Кабинета министров [PERSON]. Это сейчас он - ставленник [PERSON], а прежде тесно сотрудничавший с «семьей» [PERSON], в частности беглым министром энергетики [PERSON]. 33-летний вундеркинд-чиновник не только избежал люстрации после Майдана, но и занял высокий пост в Кабинете министров. И теперь не брезгует любыми способами и методами для выполнения поручений своего нового шефа. Стало быть, в ближайшем будущем мы еще можем увидеть еще не одну атаку на различные министерства, чиновников, близкое окружение главы АП, или на самого Президента. Ведь вести грязные игры для [PERSON] не в новинку». Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, зазначених в п. 12 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» за № 1 від 27 лютого 2009р. належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Судом встановлено, що заявник звертався із запитами до відповідача та до адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет про власника веб-сайту http://from-ua.com/, про що свідчать копії чеків та описів вкладення в цінні листи з відмітками пошти, проте, відповіді на вказані запити не отримав. За клопотанням позивача про витребування доказів судом 25 квітня 2016р. було постановлено ухвалу про витребування у відповідача підтвердження того, чи є відповідач власником веб-сайту - http://from-ua.com/; доказів (або письмового підтвердження) щодо особи-власника веб-сайту - http://from-ua.com/, а саме: прізвище, ім'я, по батькові або найменування, поштову адресу, номер засобу зв'язку; доказів (або письмового підтвердження) щодо особи-автора статті «[INFO]», розміщеної на веб-сайті за посиланням [INFO] а саме: прізвище, ім'я, по батькові, адресу місця проживання або роботи, та про витребування в Об'єднання підприємств в галузі телекомунікацій, інформатизації та інтернет «Український мережевий інформаційний центр» відомостей про власника веб-сайту http://from-ua.com/ (прізвище, ім'я, по батькові або найменування, його поштову адресу, номер засобу зв'язку). Однак відповіді на вказані запити до суду не надходили. На підтвердження того факту, що відповідач є власником веб-сайту - http://from-ua.com/, позивачем було надано копії ухвал Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/21115/14-ц від 25 липня 2014р. та по справі № 761/18808/14-ц від 09 липня 2014р., у яких приймало участь - Приватне підприємство «Фром-Юей», та у яких було встановлено, що зазначено підприємство є власником електронно-інформаційного ресурсу «Новости Украины Фром-Юей» за адресою: www.from-ua.com. Згідно інформації, що міститься на сайті http://from-ua.com/ автором статті «[INFO]» є [PERSON]. Cудом взято до уваги, що його особу та місце проживання заявнику встановити не вдалося з огляду на те, що прізвища та імені особи недостатньо для встановлення такої особи та місця її проживання, як недостатньо і для встановлення дійсного автора статті, опублікованої із зазначенням лише прізвища та імені автора без зазначення жодних інших його ідентифікуючих ознак. Суд звертає увагу, що відповідно до роз'яснень наведених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» за № 1 від 27 лютого 2009р., якщо позивач заявляє вимоги до одного з належних відповідачів, які спільно поширили недостовірну інформацію, суд вправі залучити до участі у справі іншого співвідповідача лише у разі неможливості розгляду справи без його участі (статті 32, 33 ЦПК). У відповідності з ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009р. за № 1). В судовому засіданні представником позивача доведено наявність всіх складових юридичного складу правопорушення. В силу положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2016р. у справі № 757/27398/15-ц, яке набрало законної сили, задоволено заяву [PERSON] про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування, визнано недостовірною та спростовано інформацію про [PERSON], розповсюджену [INFO]. в статті під назвою «[INFO]» в мережі Інтернет на веб-сайті http://kraina.name/: «По достоверной информации источника из Кабмина, на самом деле куратором всех этих медийных атак является первый замминистра Кабинета министров [PERSON]. Это сейчас он - ставленник [PERSON], а прежде тесно сотрудничавший с «семьей» [PERSON], в частности беглым министром энергетики [PERSON]. 33-летний вундеркинд-чиновник не только избежал люстрации после Майдана, но и занял высокий пост в Кабинете министров. И теперь не брезгует любыми способами и методами для выполнения поручений своего нового шефа. Стало быть, в ближайшем будущем мы еще можем увидеть еще не одну атаку на различные министерства, чиновников, близкое окружение главы АП, или на самого Президента. Ведь вести грязные игры для [PERSON] не в новинку». Вказаним рішенням визнано такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] та спростовано ту саму інформацію спростування якої є предметом розгляду даної справи. За таких обставин, факт недостовірності зазначеної поширеної про позивача інформації є встановленим та не потребує доказування. Суд бере до уваги, що на сайті, де розміщено спірну інформацію міститься посилання на те що джерелом вказаної інформації є kraina.name. Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо вони є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації з посиланням на нього. Поряд з тим суд приходить до висновку, що застосування положень Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», які, відповідно, регулюють діяльність друкованих засобів масової інформації в даному випадку неможливе, оскільки звільнення від відповідальності передбачено лише для друкованих засобів масової інформації і лише у випадку, якщо відомості, які не відповідають дійсності, були опубліковані іншим друкованим засобом масової інформації. Зокрема, згідно з ч.1 ст.1 цього Закону України під друкованими засобами масової інформації (пресою) в Україні розуміються періодичні і такі, що продовжуються, видання, які виходять під постійною назвою, з періодичністю один і більше номерів (випусків) протягом року на підставі свідоцтва про державну реєстрацію. Аналіз обставин справи свідчить про те, що відсутні підстави для застосування аналогії закону про звільнення від відповідальності за публікацію відомостей якщо вони є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації з посиланням на нього, у випадку коли публікація відомостей відбувається на Інтернет-сайті з посиланням на інший сайт, власник якого невідомий. Окрім того, під звільненням відповідальності мається на увазі звільнення від дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності, яка може бути застосована до друкованих засобів масової за порушення законодавства про друковані засоби масової інформації відповідно до ст.41 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні». Згідно роз'яснень наведених в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» за № 1 від 27 лютого 2009р., що в зазначених випадках засоби масової інформації звільняються лише від обов'язку щодо відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки спростування поширеної недостовірної інформації не є способом цивільно-правової відповідальності, бо не має компенсаційного та майнового характеру, то на засоби масової інформації може бути покладено обов'язок опублікувати спростування. Зважаючи на те, що позивач не заявляє майнових вимог до відповідача, а спростування спірної недостовірної інформації не є видом чи способом відповідальності, відповідач не звільняється від обов'язку спростувати недостовірну інформацію. Відповідно до положень ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ч. 7 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (аналогічна позиція наведена в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» за № 1 від 27 лютого 2009р.). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, з метою захисту порушеного права позивача, а також враховуючи роз'яснення, наведені Пленумом Верховного Суду України в п. 3, 24, 25 Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» за № 1 від 27 лютого 2009р., суд вважає вірним зобов'язати відповідача видалити статтю під назвою «[INFO]», опубліковану [INFO] року в мережі Інтернет на сайті інтернет-видання «Новини України - From-UA» http://from-ua.com/ та спростувати відомості, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] в громадській думці шляхом опублікування на веб-сайті інтернет-видання «Новини України - From-UA» http://from-ua.com/ тексту спростування протягом місяця з дня набрання рішенням суду законної сили. Зокрема, не відповідають дійсності поширені наступні відомості стосовно позивача: «По достоверной информации источника из Кабмина, на самом деле куратором всех этих медийных атак является первый замминистра Кабинета министров [PERSON]. Это сейчас он - ставленник [PERSON], а прежде тесно сотрудничавший с «семьей» [PERSON], в частности беглым министром энергетики [PERSON]. 33-летний вундеркинд-чиновник не только избежал люстрации после Майдана, но и занял высокий пост в Кабинете министров. И теперь не брезгует любыми способами и методами для выполнения поручений своего нового шефа. Стало быть, в ближайшем будущем мы еще можем увидеть еще не одну атаку на различные министерства, чиновников, близкое окружение главы АП, или на самого Президента. Ведь вести грязные игры для [PERSON] не в новинку». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,2 грн.

Outcome: approved