Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

В лютому 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], яким просила поділити між нею та відповідачем майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме квартиру [ADDRESS]; визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS], судові витрати розділити порівну між сторонами. Вказувала на те, що з 1997 р. вона перебуває з відповідачем у шлюбі. В період шлюбу ними було придбано спільне майно - квартиру [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано за відповідачем. Однак на теперішній час сторони не можуть дійти згоди щодо її поділу. 25.10.2017 року [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON], яким просив припинити за останньою право власності на ? частку квартири [ADDRESS] та визнати за ним в цілому право власності на зазначену квартиру. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] вказував, що: - гроші на придбання спірної квартири були отримані у жовтні 2001 року у кредит, зобовязання за сплатою якого несе особисто [PERSON]; - ремонт у квартирі подружжя було зроблено за рахунок коштів, наданих батьками [PERSON]; - під час спільного проживання подружжя спільно опікувалось особою похилого віку, яка в подальшому подарувала [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS]; - [PERSON] має права власності на частку квартири [ADDRESS]. - припинення права власності [PERSON] на частку в майні подружжя, а саме на 1/2 частину квартири [ADDRESS] не завдасть істотної шкоди інтересам [PERSON], оскільки вона забезпечена житлом. 16.02.2017 року відкрито провадження у справі. Відповідно до Ухвали від 01.08.2017 року за клопотанням первісного позивача накладено арешт на квартиру. 25.10.2017 року згідно Ухвали суду по справі за клопотанням відповідача було призначено будівельно-технічну експертизу. 26.03.2018 року провадження у справі поновлено. В судове засідання двічі позивач не з'явилась, просила про відкладення розгляду справи. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні первісний позов не визнали, зустрічний просили задовольнити. Відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Отже, з урахуванням необхідності дотримання строків розгляду справи, передбачених ЦПК України, суд вважає, що клопотання про відкладення не підлягає задоволенню, оскільки матеріали справи містять подані відповідачем відзив на позов, учасниками справи надавались пояснення, що дає можливість розглянути справу на підставі наданих сторонами доказів . Встановивши фактичні обставини, зясувавши взаємовідносин, які склались між сторонами, дослідивши надані докази, суд при вирішені справи виходить з такого. [PERSON] та\~ [PERSON] перебувають в зареєстрованому\~ шлюбі\~ з 25.10.1997 р. 21.09.2017 року за рішенням Ленінського райсуду м. Миколаєва шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно до Свідоцтва про право власності від 27.05.2002 р. [PERSON], на підставі Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25.04.2002 р., на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Вказана квартира в цілому складається з двох кімнат, та має загальну площу 69,5 кв.м. Згідно з\~ч.1\~ст.\~60\~СК України\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим, відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно із частиною першою Прикінцевих положень СК України цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року. Спірне майно придбано подружжям до 2004 року, тобто до набрання чинності СК України, а тому при вирішенні справи судам необхідно було застосовувати положення КпШС України, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин. З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира була набута відповідачем під час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачкою. Згідно ст.\~22\~КпШС України\~майно,\~нажите \~подружжям \~за \~час \~шлюбу,\~ є\~ його\~ \~спільною сумісною\~власністю.\~Кожен з\~подружжя має\~рівні права\~володіння,\~користування і\~розпорядження цим\~майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд розглядає\~ цивільні справи\~\~ не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до\~ ЦПК України, в межах заявлених\~ ними\~ вимог і на підставі\~ доказів, наданих сторонами\~ та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи принцип безпосередності\~ судового розгляду\~ цивільних справ, рішення може бути\~ обґрунтоване лише доказами, одержаними\~ у визначеному\~ законом порядку\~ та дослідженими\~ в тому судовому засіданні, в якому\~ ухвалюється рішення. Суд оцінює докази\~ відповідно\~ до вимог\~ ст. ст. 58-59, 61, 212 ЦПК України\~ за своїм внутрішнім переконанням,\~ що ґрунтується на повному, всебічному, обєктивному та безпосередньому\~ дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює\~ належність, допустимість,\~ достовірність кожного доказу окремо, а також\~ достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування,\~ не можуть\~ вважатися встановленими в цивільній справі,\~ якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Жоден доказ не має\~ для суду\~ наперед встановленого значення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Недоведеність обставин, на яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові. Таким чином, враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач не спростовує того, що спірне майно є спільним майном подружжя, суд дійшов висновку, що квартира, право власності на яку було набуто під час спільного проживання та перебування в зареєстрованому шлюбі є їх спільною сумісною власністю. Таким чином судом встановлено, що сторонам спірна квартира належить на праві спільної часткової власності, в рівних частках, по ? частині кожному. Стосовно зустрічного позову слід зазначити таке. 25.10.2017 року по справі була призначена будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої були поставлені наступні питання: 1.\~Чи є\~технічна можливість\~переобладнання квартири\~[ADDRESS]?\~2. Чи може бути виділено [PERSON] та [PERSON] кожному відокремлену частину квартири [ADDRESS],\~ з самостійним виходом ? Згідно Висновку експерта виділення кожному із співвласників відокремлену частину квартири [ADDRESS] в натурі, враховуючи планування, поверховість, інженерні комунікації, у складі житлових і підсобних приміщень, регламентованих вимогами ДБН В.2.2-15-2005, що діють, «Житлові будівлі. Основні положення» - технічно не є можливим. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб з визначенням часток\~ кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Разом з тим, відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. 28.03.2007 року [PERSON] набула право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 23.05.2014 року, за договором дарування, [PERSON] набула право приватної власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS]. 03.08.2018 року, під часу розгляду даної справи, [PERSON] квартиру [ADDRESS] було відчужено, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На будівництво квартири [ADDRESS] [PERSON], 15.10.2001 року, за сприянням Миколаївського регіонального відділення Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву, для сім'ї було отримано цільовий кредит, який до цих пір сплачується ним особисто. У власності [PERSON], крім спірної квартири, нерухоме майно не перебуває. [PERSON] внесено на депозитний рахунок 381 570 грн.00 коп. - вартість 1/2 частки квартири, відповідно до Висновку експерта № 115-055 від 16.02.2018 р.. Враховуючи наведене вище, оцінюючи надані сторонами докази у сукупності, суд дійшов висновку про те, що задоволенню підлягає зустрічний позов, оскільки між сторонами склались неприязні стосунки, шлюб було розірвано, отже спільне володіння та користування майном є неможливим, річ - квартира, відповідно до висновку експерта, є неподільною, 1/2 частка не може бути виділена в натурі, [PERSON] забезпечена житлом, через що позбавлення її права власності на частку спірної квартири не завдасть їй істотної шкоди, в той час, як [PERSON] не має іншого житла та ним внесено кошти на компенсацію вартості цієї частки та він продовжує особисто нести витрати на повернення кредиту, за кошти якого вказана квартир була придбана. З огляду на наведене, первісний позов задоволенню не підлягає.

Outcome: approved