Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

В лютому 2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання його повнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення даного позову і до закінчення дитиною навчання у навчальному закладі. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі до 09 березня 1998 року. Від шлюбу вони мають повнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка навчається на денній формі навчання в Дніпропетровському коледжі ракетно-космічного машинобудування ДНУ ім. О.Гончара на 3-му курсі стаціонарного відділення на бюджетній основі. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. При цьому, відповідач являється фізично здоровою людиною та аліменти нікому іншому не платить. Ухвалою суду до участі у дану справу була залучена [PERSON] в якості третьої особи. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог позивачки та просили відмовити їй в повному обсязі. При цьому, вказали, що після розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем, позивачка свідомо не бажала підтримувати з останнім будь-яких стосунків, зокрема спілкуватись щодо виховання їх спільної дитини. Окрім того, 02 серпня 2008 року він одружився з [PERSON] та у лютому 2010 року у них народилася дитина: [PERSON]. Відтак, у нього змінились обставини, врахування яких є необхідним для розрахунку відповідних виплат на утримання дітей. Крім того, саме позивачка, ускладнюючи стосунки відповідача з донькою звернулась до суду для стягнення аліментів в примусовому порядку, на підставі відповідного рішення суду. Відповідач не зважаючи на фінансові сімейні ускладнення, котрі з'явились у зв'язку з збільшенням витрат на утримання сім'ї та заперечення колишньої дружини, котра не давала можливості спілкуватися с дитиною та навіть заперечувала проти спілкування, не самоусунувся від покладеного на нього чинним законодавством обов'язку утримування та піклування про свою першу доньку [PERSON], а навпаки власноручно у 2011 році подав заяву, за місцем своєї постійної роботи про утримання з нього у розмірі 25% від зарплатні на користь [PERSON], а у 2013 році продублював свою заяву у зв'язку з поновлення на роботі. А отже утримував та піклувався про свою старшу доньку [PERSON] і молодшу доньку [PERSON] від другого шлюбу. Відповідно до змісту позовних вимог та фактів викладених у позові, позивачем було зазначено, що донька [PERSON] [PERSON] навчається на бюджетній формі навчання та відповідно отримує стипендію. Окрім того, сама позивачка зазначає що ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості населення не значиться, а відтак дані факти можуть свідчити виключно про те, що саме аліменти, які позивачка вважає за потрібне стягнути з відповідача, будуть спрямовані на утримання саме позивачки, а не їх з відповідачем спільної дитини. Наразі у відповідача немає можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, у зв'язку з тим, що його малолітня донька [PERSON] має слабке здоров'я, постійно потребує догляду лікарів для підняття імунітету. Відтак, з урахуванням складної економічної ситуації в України, яка склалась за останні роки у відповідача відсутня фактична можливість надання відповідної допомоги його повнолітній дочці [PERSON]. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивачки та просила задовольнити їх в повному обсязі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач доводиться батьком повнолітньої: [PERSON], [INFO], яка є студенткою та навчається на третьому курсі денного форми навчання в Дніпропетровському коледжі ракетно-космічного машинобудування ДНУ ім. О.Гончара на бюджетній основі, що підтверджується довідкою Дніпропетровського коледжу ракетно-космічного машинобудування ДНУ ім. О.Гончара від 16.01.2015 року за № 15 (а.с.5). Відповідач не надає належної матеріальної допомоги і ухиляється від покладеного на нього, у відповідності до ст. 199 Сімейного кодексу України, обов'язку із утримання повнолітньої дитини віком до 23 років в разі, якщо дитина продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Проте, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, позивачка не надала суду належних доказів, у встановленому законом порядку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. При цьому, судом встановлено, що 02 серпня 2008 року відповідач уклав шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії 1-КИ № 115827, виданим 02.08.2008 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 559. 04 лютого 2010 року у відповідача та його дружини народилася дитина: [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії 1-КИ № 275845, виданим 17.02.2010 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 184. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Тому, з урахуванням вищевказаних обставин, зокрема щодо наявності на утриманні відповідача дружини та малолітньої дитини, та положень ст. 182 СК України, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання його повнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 04 лютого 2015 року і до закінчення дитиною навчання у навчальному закладі, але не більше ніж до 19 січня 2020 року, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial