Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

В квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 08.11.2013 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №50011069, відповідно до умов якого він отримав кредит в сумі 145038,29 грн. та додатковий кредит в розмірі 47521,25 грн., а всього 192559,54 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 9,90% річних, строком на 60 місяців з метою придбання автомобіля марки «VW Polo A05». Для забезпечення виконання вказаного зобовязання між ним та відповідачем 09.11.2013 року укладено договір застави придбаного ним транспортного засобу марки «Volkswagen» модель Polo, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. У звязку з фінансовими труднощами у нього виникла заборгованість за вказаним вище кредитним договором та 27.05.2015 року відповідач направив на його адресу вимогу щодо дострокового погашення заборгованості відповідно до якої станом на 19.05.2016 року розмір заборгованості становив 333752,69 грн. 16.04.2016 року, він отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса№836 виданого 20.06.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до вказаного виконавчого напису звернено стягнення на транспортний засіб марки «Volkswagen» модель Polo, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та за рахунок отриманих від реалізації коштів задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліт» за невиплачену в період з 16.02.2015 року по 17.04.2015 року заборгованість станом на 17.04.2015 року у загальному розмірі 364\~352, 50 грн. Вважає, що вказаний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки відповідно до вимог п. 3.3 заключних умов кредитування, які є додатком до укладеного між ним та відповідачем кредитного договору, він зобовязувався повністю погасити кредит протягом 30 днів з моменту отримання вимоги, проте з часу отримання такої вимоги ди винесення оскаржуваного виконавчого напису встановлений договором 30-деннйи строк не минув. Крім того, як на підставу задоволення своїм вимог, посилався на те, що сума заборгованості, вказана в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса не може вважатись безспірною, оскільки значно різниться від тієї, що вказана у вимозі щодо дострокового повернення кредиту, а також на момент вчинення зазначеного виконавчого напису між ним та відповідачем існував спір щодо дійсності кредитного договору, який вирішувався в судовому порядку. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 20 червня 2015 року, зареєстрований в реєстрі №836 таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на його користь судові витрати в розмірі 826,81 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, направив до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі та просив стягнути з позивача на його користь витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн. у звязку з залученням фахівця у галузі права для надання правової допомоги у даному спорі. Крім того, в матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача проти позову відповідно до яких, відповідач заперечує проти задоволення позову, обґрунтовуючи свої заперечення наступним. Так, у відповідності до вимог кредитного договору на адресу позивача ТОВ «Порше Мобіліті» 17.04.2015 року було направлено повідомлення про дострокове повернення кредиту, яке було отримано [PERSON] 28.04.2015 року, у звязку з чим встановлений договором 30-денний термін для добровільного виконання такої вимоги відповідачем порушено не було. Крім того зазначав, що при вчинені виконавчого напису нотаріус перевіряє безспірність заборгованості, а не відповідність умов кредитного договору вимогам законодавства, у звязку з чим, наявність спору щодо дійсності кредитного договору не могло бути підставою для відмови нотаріуса у вчиненні виконавчого напису. Підставою розбіжностей між сумою заборгованості вказаною у вимозі про дострокове погашення заборгованості та зазначеною у виконавчому написі нотаріуса є коливання курсу валют, оскільки сума кредитної заборгованості становить 13504,97 доларів США. Просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] та представник ВДВС Чернівецького МУЮ в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлялись судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до змісту ст.ст. 55,124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 08.11.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №50011069 відповідно до умов якого позивач отримав кредит в сумі 145038 грн. 29 коп. (еквівалент 17659,60 доларів США) та додатковий кредит в сумі 47521,25 грн. (еквівалент 5786,10 доларів США) зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 9,90 % річних. Цільове призначення кредитних коштів купівля автомобіля «Volkswagen» модель Polo, (а/с 5). Відповідно до примітки до вказаного договору, його умови складаються з цього кредитного договору, Загальних умов кредитування, Графіка погашення кредиту, а також додаткових угод та інших документів, які можуть бути укладені сторонами у відношенні кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. З метою забезпечення виконання вище вказаного зобовязання між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Volkswagen» модель Polo, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а/с 13). У відповідності до вимог частин 1, 2\~ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до п. 5.3.3 вказаного договору застави, у випадку невиконання (або часткового невиконання) заставодавцем своїх зобовязань перед заставодержателем за кредитним договором та цим договором, нотаріус на вимогу заставодержателя здійснює виконавчий напис на цьому договорі. Заставодержатель направляє повідомлення про перехід право власності та застосування застереження про добровільну передачу предмету застави заставодержателю. В силу\~ст. 18 ЦК України \~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчиненні виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановленому законом. Згідно ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Судом встановлено, що 20.06.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, яким зобовязано звернути стягнення на транспортний засіб марки «Volkswagen» модель Polo, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] та за рахунок коштів отриманих від реалізації транспортного засобу запропоновано задовольнити вимоги ТзОВ «Порше Мобіліті» за невиплачену за період з 16.02.2015 року по 17.04.2015 року заборгованість, станом на 17.04.2015 року у розмірі несплачених чергових платежів (прострочені відсотки та прострочена сума осново боргу) 32391,64 грн., штрафних санкцій за вимоги щодо сплати 2818,65 грн., штрафу за порушення терміну повернення кредиту 29007, 66 грн., суми кредиту 300\~134,45 грн., що становить 364352,40 грн. (а/с 16). На підставі вище вказаного виконавчого напису ВДВС Чернівецького МУЮ було відкрито виконавче провадження, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.03.2016 року (а/с 15). Відповідно до п.1\~постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса»\~для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Наведене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. Таким чином, посилання позивача на існування спору щодо дійсності кредитного договору на момент вчинення спірного виконавчого напису є безпідставним. Відповідно до п.2.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 року № 296/5, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. У відповідності до вимог п. 3.3 Загальних умов кредитування, позичальник зобовязувався повернути відповідачу кредит (сума до повернення розраховується ТОВ «Порше Мобіліті» і вказується у відповідному повідомленні) протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником. Якщо з будь-яких причин повідомлення отримане не буде, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення. З матеріалів справи вбачається, що 19.05.2015 року відповідачем на адресу позивача було направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого сума заборгованості станом на 19.05.2016 року становила 333752,69 грн. (а/с 17). Вказана вимога отримана позивачем 27.05.2016 року (а/с 18). Крім того, судом встановлено, що 17.04.2015 року відповідачем також направлялась на адресу позивача вимога про дострокове погашення заборгованості в сумі 326931,15 грн., яка вручена останньому 28.04.2015 року (а/с 65, 66). Так, предявивши вимогу про дострокове стягнення заборгованості, відповідач змінив строк виконання зобовязання, разом з тим такий строк змінювався ним двічі, що унеможливлює встановлення факту, з якого саме строку позивачу слід рахувати 30-денний термін для добровільного виконання зобовязання встановлений договором та відповідно встановленого п.2.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 року № 296/5. Відповідно до п.3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, обовязковою умовою вчинення виконавчого напису нотаріусом є безспірність заборгованості, разом з тим в даному випадку безспірність заборгованості, яка вказана в оспорюваному виконавчому написі не підтверджена належними та допустимими доказами, виходячи з наступного. Так, відповідно до отриманих позивачем вимог, станом на 19.05.2015 року за ним рахувалась заборгованість в сумі 333752,69 грн., станом на 17.04.2015 року у розмірі 326931,15 грн., проте у виконавчому написі така заборгованість станом на 17.04.2015 року становила 364352,40 грн. Вказану розбіжність у сумах заборгованості відповідач пояснює коливанням курсу валют, проте у відповідності до вимог п. 1.1 Загальних умов кредитування, відповідач зобовязувався надати позивачу кредит у сумі визначені у кредитному договорі, в українських гривнях. В договорі також встановлюється еквівалент такої суми у іноземній валюті, прийнятній для сторін. Позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до встановлених відповідачем рахунків у гривні. Згідно ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Враховуючи викладене, позивач отримав кредитні кошти у гривні та зобовязувався здійснювати розрахунки за кредитним договором у гривні, доказів протилежного матеріали справи не містять. Таким чином, сума заборгованості фіксується у гривні та переводиться відповідно до офіційного курсу НБУ в іноземну валюту, а не навпаки, що також підтверджується умовами договору, відображеними у Загальних умовах кредитування, які є додатком до укладеного між сторонами основного зобовязання. Отже, на момент вчинення виконавчого напису між сторонами існував спір щодо строку виконання зобовязання, оскільки позивачем було отримано дві вимоги про дострокове стягнення заборгованості, а також щодо розрахунку розміру заборгованості в національній або іноземній валюті, що в свою чергу свідчить про відсутність безспірності вимог ТОВ «Порше Мобіліт». Таким чином, вказаний вище виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн. за подання позовної заяви та 275,60 грн. за звернення до суду з заявою про забезпечення позову. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.05.2016 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 551,20 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved