Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

В листопаді 2019 року до суду звернувся позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] в якому просить: встановити факт перебування малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на утриманні у батька [PERSON] та проживання з ним однією сім`єю з 30 травня 2018 року по даний час; припинити з 30 травня 2018 року стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , що стягуються на підставі рішення апеляційного суду Житомирської області від 22.03.2016 року у справі№285/21/16-ц; змінити розмір аліментів, визначений на підставі рішення апеляційного суду Житомирської області від 22.03.2016 року у справі №285/21/16-ц та стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; стягнутиз [PERSON] на його користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтував тим, що на підставі рішення апеляційного суду Житомирської області від 22.03.2016 року у справі№285/21/16-ц з нього стягуються аліменти на корись відповідачки [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в розмірі Ѕ частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 30 травня 2018 року неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з ним та перебувають на його утриманні, але з нього весь цей час стягуються аліменти на їх утримання/ Позивач посилаючись на те, що оскільки діти проживають разом з ним і перебувають на його утриманні, а стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання дітей, які проживають з ним порушує їх право на належне життя та покладає на нього додаткові витрати, просить суд позов задовольнити. Відповідачка у поданому відзиві позов не визнала. Відповідачка посилаючись на те, що оскільки між нею та позивачем існує спір з ким із них будуть проживати діти, а також на те, що позивач перешкоджає їй у спілкуванні з дітьми та позов направлений лише на ухилення позивача від сплати аліментів, просить в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимого підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка судове засідання на 09.01.2020 р. не з`явилась про причини не повідомила, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Заслухавши усні пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження /а.с.9-10/. На підставі рішення апеляційного суду Житомирської області від 22.03.2016 року у справі№285/21/16-ц з позивача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] стягуються аліменти в розмірі Ѕ частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /а.с.10/. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Суд наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 273 ЦПК України. Встановлено, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] з 30 травня 2018 року проживають та перебувають на утриманні позивача, що в судовому засіданні було визнано сторонами, а тому ця обставина відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що з 30.05.2018 року неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] перестали проживати з матір`ю, що свідчить про зміну сімейного стану позивача, якій сплачує аліменти, та відповідачки, яка їх одержує, а також, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплаті аліментів щодо дітей, які перебувають на його утриманні. Стосовно вимоги щодо припинення сплати аліментів з 30.05.2018 року, тобто з часу коли діти почали проживати разом із батьком, суд вважає, що в задоволенні вказаних вимог слід відмовити з тих підстав, що саме з моменту звернення до суду почали діяти спірні правовідносини, що регулюються нормами чинного сімейного законодавства з приводу припинення стягнення аліментів, що може бути вирішено лише на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Отже, саме з моменту звернення з відповідним позовом до суду, суб`єктивні права позивача підлягають захисту в судовому порядку, а тому стягнення з позивач аліментів слід припинити з дати звернення з позовом до суду, а саме з 04 листопада 2019 року. Також враховуючи ту обставину, що неповнолітня дитина [PERSON] продовжує наданий час проживати з матір`ю, суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних аліментів за рішенням Апеляційного суду від 22.03.2016 року у справі№285/21/16-ц з Ѕ на 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 листопада 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , то суд приходить до висновку, що в цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки між сторонами по справі наданий час існує спір щодо того з ким будуть проживати діти. В зв`язку з чим позовна вимога позивача про стягнення аліментів на його користь, до вирішення спору про місце проживання дітей, є передчасною. Також, враховуючи, що позов частково задоволено, з відповідачки на підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 2305 грн. 20 коп.

Outcome: partial