Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

В липні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа : [PERSON] про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини про батька. Позовна заява мотивована тим, що позивач був у відносинах з 2002 року по травень 2004 року із [PERSON] . Після того як їх відносини припинились [PERSON] почала зустрічатись з [PERSON] та у вересні 2004 року вони одружились. Коли [PERSON] була у шлюбі з відповідачем, позивач з нею зустрічався та мали інтимні відносини. [INFO] народився [PERSON] , батьком дитини записано відповідача. Позивач вважає батьком дитини себе і просить визнати його батьком [PERSON] , який народився [INFO] в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, внісши відповідні відомості в книгу реєстрації народжень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підстав для призначення справи до судового розгляду немає. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 34, де зазначено батьком дитини - [PERSON] , а матір`ю дитини - [PERSON] (а.с. 4). Як вбачається з результату аналізу ДНК № 19210 від 17.09.2018 року вірогідність батьківства [PERSON] складає 99,99 % (а.с.7). Як вбачається з довідки Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області № 1021 від 03 серпня 2018 року [PERSON] відповідальний, доброзичливий господар та дбайливий батько (а.с.5). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання в [ADDRESS] , громадянина [PERSON] вбачається, що [PERSON] проживає в житловому будинку загальною площею 120 кв. м та житловою площею 80 кв. м. в кількості 4 кімнати, в будинку чисто та охайно, опалення газове . Проживає разом з батьками (а.с.6). Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Сімейним Кодексом України. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.129 СК України,особа , яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка , якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківсвтва. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає свідоцтво про народження. Суд доходить висновку, що вимога ґрунтується на законі і заявлена в межах позовної давності, передбаченої ч.2 ст.129 СК України. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Тобто, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, а саме позивач, а не відповідач [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] підтверджується матеріалами справи, тому позов підлягає задоволенню. Згідно з квитанції ПриватБанк № 0.0.1403153782.1 від 09 липня 2019 року, позивачем [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 1537 гривень 20 коп. Враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 768 грн. 40 копійок.

Outcome: approved