Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

в квітні 2019 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, згідно з яким просила: зняти арешт з Ѕ частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та виключити запис обтяження 24363719 від 03.11.2004 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: Ѕ житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, постановою нотаріуса від 07.11.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ вищевказаного будинку, оскільки згідно з постановою Державної виконавчої служби Радянського районного управління юстиції у м. Києві від 24.01.2000 року на вказане спадкове майно було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження (номер запису про обтяження 24363719 від 03.11.2004 року). За вказаних обставин, а також посилаючись на неможливість оформлення своїх спадкових прав на майно, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі. Ухвалою від 22.04.2019 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою від 10.05.2019 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 12.06.2019 року до суду надійшов лист відповідача, в якому він повідомив про відсутність відкритих виконавчих проваджень, в яких боржником є [PERSON] , а також просив розгляд справи проводити за відсутністю представника Відділу. У судовому засіданні, яке відбулося 18.09.2019 року, за клопотанням представника позивача до матеріалів справи було долучено додаткові докази, а також роз`яснено, що вказані документи не будуть братися судом до уваги при ухваленні рішення, з підстав, передбачених ч. 9 ст. 83 ЦПК України. Ухвалою від 30.10.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду у судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач свого представника у судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи міститься клопотання відповідача про розгляд справи за відсутності його представника. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: Ѕ житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори від 07.11.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ вищевказаного будинку, оскільки згідно з постановою Державної виконавчої служби Радянського районного управління юстиції у м. Києві від 24.01.2000 року на вказане спадкове майно було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження (номер запису про обтяження 24363719 від 03.11.2004 року). При цьому, як вбачається змісту постанови Державної виконавчої служби Радянського районного управління юстиції у м. Києві, арешт на спадкове майно було накладено при примусовому виконанні виконавчого напису № 4474, виданого 29.06.1999 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про стягнення з [PERSON] боргу у сумі 19 278 грн. 00 коп. Так, як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. При цьому, згідно з ч.ч.1,2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Разом з тим, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.п. 2, 3 своєї Постанови «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України. У випадку безоплатної передачі майна юридичній особі ця особа також є відповідачем у справі. У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор. Позови про зняття арешту з майна можуть бути пред`явлені, зокрема, коли накладено арешт на майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна. А п.8 вказаної Постанови роз`ячснює, якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що перебування спадкового майна під арештом позбавляє його можливості оформити свої спадкові права на майно, та, як наслідок, вільно розпоряджатися та користуватися своїм майном. Однак, даний позов позивачем пред`явлено Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, яке, враховуючи вищевказане та суть правовідносин, особисто не порушувало прав і законних інтересів позивача, у зв`язку з чим є неналежним відповідачем у даній справі. Крім того, позов подано також не власником майна, а особою, що вважає себе спадкоємцем власника майна. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для його задоволення, з урахуванням визначеного позивачем суб`єктного складу, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed