Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

В листопаді 2018 року відкрите провадження у справі за позовом, в якому приватне акціонерне товариство «Київобленерго» просило: стягнути із [PERSON] заборгованість за електричну енергію в розмірі 11 640,72 грн. та 1 762 грн. судового збору. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що не звертаючись до нього із приводу укладення Договору про користування електричною енергією у квартирі [ADDRESS] [PERSON] користується електричною енергією. За період з 01.06.2018 року до 30.09.2018 року їй нарахований борг в розмірі 11 640,72 грн., який вона сплачувати відмовляється. Свою позицію щодо позову [PERSON] не повідомила. 27.11.2018 року судове засідання відкладене у зв'язку із неявкою [PERSON], яка про час та місце розгляду повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. 18.01.2019 року суд проводив розгляд справи по суті за відсутності [PERSON], в заочному порядку, оскільки були наявні умови передбачені ст. 280 ЦПК України, а саме: вона повідомлялася про час та місце розгляду належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву не надала, а представник позивача не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Із письмових доказів встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно судового наказу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.05.2018 року із [PERSON] стягнутий борг за електроенергію, що рахується за адресою її проживання, в розмірі 8 669,86 грн. Відповідно до особової картки споживача за період з 01.06.2018 року до 30.09.2018 року [PERSON] нарахований борг за електроенергію в розмірі 11 640,72 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлене договором або законом. Згідно п. 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновок Верховного суду викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], користується електроенергією, що надається по м. Біла Церква є приватним акціонерним товариством «Київобленерго». [PERSON] не надала до суду доказів сплати нею боргу чи доказів того, що житло вибуло з її власності тощо. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на законі відтак підлягає до задоволення в повному обсязі. За такого рішення, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 762 грн. судових витрат, що складаються із судового збору. Одночасно, суд роз'яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Outcome: approved