Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

В квітні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «ПУМБ» про визнання договору поруки недійсним, посилаючись на те, що 05 листопада 2007 року між ЗАТ «ПУМБ» та позивачем було укладено договір поруки №5759695 з метою забезпечення виконання договору кредиту №5675437 на суму 900000 доларів США, який 05 листопада 2007 року відповідач уклав з [PERSON] В день укладання договору поруки 05 листопада 2007 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в міській лікарні №2 м. Маріуполя, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи, яка була проведена під час досудового слідства по кримінальній справі по факту ДТП. З лікарні позивач був виписаний 16 листопада 2007 року і до 31 березня 2008 року з м. Маріуполя не виїжджав, оскільки не міг самостійно пересуватися і знаходився на амбулаторному лікуванні. За вказаних обставин він не мав фізичної можливості укласти договір поруки з відповідачем 05 листопада 2007 року в м. Донецьку. Позивач не підписував договір поруки, не знав про отримання кредиту [PERSON] та ніколи не мав наміру забезпечувати повернення нею будь-якого боргу. Вважає, що договір поруки повинен бути визнаний недійсним внаслідок того, що не був підписаний ним та не відповідає його волі. Про існування спірного договору поруки позивач дізнався в листопаді 2008 року, коли отримав від відповідача письмову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором в сумі 919436 доларів США. Поручителями по кредитному договору №5675437 від 05 листопада 2007 року виступили також [PERSON] та ТОВ «Азовський завод нестандартного устаткування». 24 листопада 2008 року позивач звернувся з листом до керуючого Ворошиловським відділенням філії ПАТ «ПУМБ» в м. Донецьку, просив провести службове розслідування з приводу підробки договору поруки та повідомити про його наслідки. Відповіді на дане звернення позивач не отримав. В жовтні 2008 року ПАТ «ПУМБ» звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], [PERSON], ТОВ «Азовський завод нестандартного устаткування» та позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором. 23 жовтня 2009 року суд задовольнив позов ПАТ «ПУМБ». 11 травня 2010 року рішення було скасоване апеляційним судом у зв'язку із задоволенням позову в іноземній валюті, прийнято нове рішення, відповідно до якого стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], ТОВ «Азовський завод нестандартного устаткування» та позивача 7539974,59 грн. У лютому 2012 року позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та стягнення з позивача на підставі виконавчого листа Бердянського міськрайонного суду 7389937,61 грн. і арешт майна. З метою встановлення осіб, що підробили договір поруки, позивач звернувся до прокурора Донецької області з заявою про порушення кримінальної справи. Просив визнати недійсним договір поруки №5759695 від 05 листопада 2007 року, укладений між ЗАТ «ПУМБ» та позивачем з метою забезпечення виконання кредитного договору №5675437. Рішенням Ворошиловського районного суду м.Донецька від 20 грудня 2013 року позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа [PERSON], про визнання договору поруки недійсним задоволено. Визнано недійсним договір поруки № 5759695 від 05 листопада 2007 року, укладений між закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON]. З вказаним рішення суду не погодився відповідач публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено в задоволенні заяви позивача про застосування строку позовної давності, оскільки факт звернення позивача до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області із зустрічною позовною заявою до відповідача не може бути прийнятий до уваги як підстава для переривання строку позовної давності, адже відповідна зустрічна позовна заява не була прийнята судом, звернення позивача до прокурора Донецької області також не можна вважати підставою для припинення строку позовної давності. Крім того, судом не надано належної оцінки доказам, що містяться в матеріалах справи та були досліджені в судовому засіданні: висновку експерта та пояснень експерта в судовому засіданні щодо розбіжностей у зразках підпису позивача, пояснення свідка [PERSON] щодо укладання договору. Представник відповідача ПАТ «ПУМБ» Шевченко О.Є., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційного суду, просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Третя особа [PERSON] у судове засідання апеляційної інстанції не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить телеграма. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 05 листопада 2007 року між ЗАТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5675437, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 900000 доларів США (а.с.19-22). В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 05 листопада 2007 року між ЗАТ «ПУМБ», від імені якого діяв керуючий Ворошиловським відділенням філії ПУМБ в м. Донецьку [PERSON], та [PERSON] було укладено договір поруки №5759695 (а.с.123-125). Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 11 травня 2010 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], ТОВ «Азовський завод нестандартного устаткування» та позивача заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 7539974,59 грн. З листа № 196 від 08 червня 2012 року КП «Маріупольська міська лікарня №2» вбачається, позивач [PERSON] в період з 04 жовтня 2007 року по 16 листопада 2007 року знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні міської лікарні №2 м. Маріуполя з діагнозом: закритий оскольчатий перелом вертлюжної впадини зі зміщенням; 05 листопада 2007 року в день підписання спірного договору поруки [PERSON] знаходився на лікування методом постільного режиму із системою скелетної витяжки вантажем по осі; позивача було виписано 16 листопада 2007 року (а.с.66). Відповідно до постанови про порушення кримінальної справи від 05 грудня 2008 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 27 вересня 2007 року, [PERSON] перебував на лікуванні у зв'язку із травмою, відповідно до висновків комісійної судово-медичної експертизи № 661 від 16 вересня 2008 року отримав тяжкі тілесні ушкодження (а.с.11,12-14). З висновку почеркознавчої експертизи №4/02-№5/03 від 29 травня 2013 року вбачається, що на питання, чи виконані підписи на договорі поруки, на копії паспорту позивача, на копії довідки про ідентифікаційний код позивача, позивачем або іншою особою, відповісти не представляється можливим з причин, викладених у дослідницькій частині висновку, відповідно до дослідницької частини експерт зазначає, що досліджені підписи виконано простими рухами високого ступеня виробленості у швидкому темпі, розмір букв великий, розгін малий та середній, нахил правильний; порівнянням описаних підписів між собою встановлено збіжності транскрипції, усіх загальних та деяких окремих ознак, які є стійкими, суттєвими та утворюють індивідуальну сукупність, достатню для категоричного висновку, що підписи виконано однією особою; порівнянням описаних підписів з підписами [PERSON] встановлено шість збіжних ознак та дві розбіжності (а.с.177). Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження достовірності підпису [PERSON] на договорі поруки, волевиявлення позивача не було спрямоване на укладення договору поруки № 5759695 від 05 листопада 2007 року, а тому є всі правові підстави для задоволення позову. З такими висновками суду погодитись не можна, оскільки ці висновки суперечать вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно із ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і одо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, з огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді Донецької області позивач не довів, що правочин поруки ним не укладався та не підписувався. За таких обставин, вимоги позивача щодо визнання договору поруки недійсним є необґрунтованими. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Оскільки до висновків, щодо задоволення позовних вимог позивача суд першої інстанції дійшов внаслідок порушення та неправильного застосування норм матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed