Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

В квітні 2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до СВК «Поділля» с.Стражгород про визнання недійсними змін до договору оренди земельної ділянки та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. Вказав, що він є власником двох земельних ділянок, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується відповідними державними актами. В листопаді 2006 року він уклав з відповідачем договір оренди однієї земельної ділянки, вказаний договір оренди зареєстрований у Теплицькому секторі ДЗК Вінницької регіональної філії «Центр ДЗК» за №040787200059 27 березня 2007 року. Коли він звернувся в 2013 році до відповідача за отриманням примірника договору оренди йому надали зміни до цього договору і він виявив, що 12 лютого 2011 року без його згоди було укладено зміни до договору оренди землі, якими змінено строк дії договору з 4 років 9 місяців на 10,5 років. Враховуючи, що дані зміни він не підписував, нікого не уповноважував це зробити, просить визнати дані зміни недійсними. Також, оскільки відповідач використовує іншу земельну ділянку без укладення договору оренди, просить зобов'язати СВК «Поділля» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 2,9257га і повернути йому. В липні 2014 року позивач подав письмову заяву про зміну позовних вимог, в якій просить визнати недійсними зміни до договору оренди землі від 12 лютого 2011 року, які зареєстровані 29 березня 2012 року, оскільки вказані зміни він не підписував і нікого не уповноважував на це. Також, просить поновити строк позовної давності, оскільки про існування змін до договору оренди йому стало відомо тільки в 2013 році. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги, пояснив, що він зміни до договору оренди не підписував і нікого не уповноважував це зробити. Про те, що термін дії договорів продовжено таким чином до 10,5 років, йому не було відомо. Він неодноразово усно звертався до СВК, щоб йому надали примірник договору оренди, і тільки в березні 2014 року йому надали зміни до договору, а сам договір він так і не отримав. Коли ознайомився з текстом змін, то побачив, що змінено термін дії договору, а підпис йому не належить. Він вважав, що договір оренди закінчується в 2013 році, тому мав намір не продовжувати договір оренди, а обробляти землю власними силами. Орендну плату він отримував за дві земельні ділянки. Представник відповідача Гавриш Л.І., який діє на підставі довіреності від 21 травня 2014 року, заперечує проти позову. Вказав, що позивачеві [PERSON] було відомо про те, що термін дії договору буде продовжуватись і що будуть зміни до договору, він усно погодився з цим і дав дозвіл на підготовку відповідних документів. Просить застосувати строк позовної давності і відмовити у позові, оскільки термін позовної давності сплив 12 лютого 2014 року, тобто з моменту підписання змін до договору пройшло більше трьох років. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснив суду, що він працює в СВК «Поділля» зоотехніком. Йому правління доручило знайти орендодавців, які не працюють в кооперативі, щоб вирішити питання продовження строку дії договорів оренди землі. Навесні 2011 року він знайшов [PERSON] і розповів, що потрібно поновити договір, що при цьому збільшиться строк договору, на що той, посилаючись на брак часу, сказав, що він згоден, що землю забирати не буде, усно доручив, щоб він займався його документами. Ця розмова відбувалася коли [PERSON] працював біля автомобіля, руки його були брудні, тому їхати в контору відмовлявся. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснив суду, що він разом з [PERSON] працювали в ПП [PERSON]. Пам'ятає, що восени 2011 року [PERSON] розмовляв з [PERSON] про зміни до договору, [PERSON] при цьому говорив, що все нормально, щоб той підписав. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснив суду, що з 2010 по 2013 рік він працював в ПП [PERSON]. пам'ятає як приїхав [PERSON], розмовляв з [PERSON] про землю. [PERSON] не мав часу, казав, щоб той сам підписав, що з усім згоден. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником двох земельних ділянок, що підтверджується Державними актами на право власності на землю Серії ВН №182655 та Серії ВН №182656 ( а.с. 9,10). Між позивачем та СВК «Поділля» с.Стражгород 17 листопада 2006 року укладено договір оренди щодо зазначених земельних ділянок строком на 4 роки 9 місяців (а.с.43-45). Вказаний договір було зареєстровано в секторі ДЗК Теплицького району Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 27 березня 2007 року за № 040787200059. 12 лютого 2011 року до вказаного договору було внесено зміни в частині строку дії договору, де змінено строк дії договорів з 4 років 9 місяців на строк - 10 років 5 місяців та змінено розмір орендної плати, дані зміни зареєстровані у відділі Держкомзему у Теплицькому - 2 - районі 29 березня 2012 року за № 052370004005097 (а.с.11). Відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами(ч.2 ст.207 ЦК України). Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі. Відповідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №1204/1205/14-21 від 12 вересня 2014 року підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» у двох примірниках змін від 12 лютого 2011 року до договору оренди землі та зареєстрованих 29 березня 2012 року за №052370004005097, які було укладено між [PERSON] та СВК «Поділля» - виконані не самим [PERSON], а іншою особою. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутнє волевиявлення позивача [PERSON] на встановлення його цивільних прав та обов'язків щодо передачі в оренду земельних ділянок, які перебувають у його власності, на умовах, що були визначені в змінах до договору оренди землі, оскільки в судовому засіданні доведено, що позивач не підписував зміни до договору оренди землі від 12 лютого 2011 року та не надавав відповідних повноважень іншій особі на їх підписання. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає, що при зверненні до суду позивачем [PERSON] не було пропущено строку позовної давності. Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки, договір оренди землі між сторонами було укладено 17 листопада 2006 року строком на 4 роки 9 місяців, то договір закінчувався 17 листопада 2011 року, і саме з цього часу для позивача почав текти строк позовної давності, оскільки після цієї дати він повинен був дізнатися, що строк дії договору було збільшено, а не з 12 лютого 2011 року, як вважає відповідач, оскільки встановлено, що позивач змін до договору, якими збільшувався строк його дії, не підписував, тому йому не було відомо про їх існування. Позивач звернувся до суду в квітні 2014 року в межах строку позовної давності. Витрати, понесені позивачем на оплату за проведення експертизи в сумі 1 537 грн. 50 коп., на правову допомогу в розмірі 600 грн. та сплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., які документально підтверджені, а всього 2 381 грн. 10 коп., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved