Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

В лютому 2018 року до суду надійшов вищезазначений позов, в якому позивач просила: припинити обтяження на нерухоме майно [PERSON], накладене Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області на підставі повідомлення Будбанку м. Біла Церква б/н від 15.06.1978 року та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (Єдиного реєстру заборон) заборону на нерухоме майно [PERSON], а саме на будинок № 58 по вулиці Партизанська в. м. Біла Церква Київської області. В обгрунтування позову зазначала, що вона оформила спадщину після смерті [PERSON], яка складається із квартири [ADDRESS]. На сьогоднішній день їй стало відомо, що Першою Білоцерківською державною нотаріальною конторою накладена заборона відчуження майна, а саме буд. 58 по вул. Партизанська в м. Біла Церква. Підстава обтяження повідомлення Будбанку, м. Біла Церква б/н 15.06.1978 року. За неперевіреною інформацією правонаступником Будбанку є ПАТ «Проінвестбанк». Вона зверталась до нотаріальної контори з проханням зняти накладений арешт, але їй розяснено, що заборону слід знімати в судовому порядку. 05.03.2018 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Одночасно, в ухвалі розяснено відповідачу, що він має право подати до суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позов і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову протягом пятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження. 16.03.2018 року третя особа отримала ухвалу суду про відкриття провадження, тому суд вважає її повідомленим про розгляд справи в суді першої інстанції. 19.03.2018 року відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження, тому суд вважає його повідомленим про розгляд справи в суді першої інстанції. Учасники справи будь-яких клопотань до суду не надавали. Відповідач відзиву до суду не надавав, третя особа з поясненнями по суті позову до суду не зверталась. Таким чином, враховуючи викладене суд вважав за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач являється власником квартири № 2, що розташована за адресою: вул. Партизанська, буд. 58, м. Біла Церква, Київська області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.07.2013 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкту № 112184461 від 30.01.2018 року на належну позивачу квартиру накладено заборону № 68738 зареєстрована Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Будбанку, м. Біла Церква № б/н, 15.06.1978 року. Відповідно до листа № 24-10/02361 від 19.02.2018 року наданого ПАТ «Проінвестбанк» на запит [PERSON] банк через свої установи фактично продовжував виконувати комплексне банківське обслуговування частини фізичних осіб за кредитними та депозитними договорами, що були укладені установами Промбудбанку України та відповідно установами Будбанку СРСР на Україні до створення ПАТ «Проінвестбанк», тобто добровільно в цій частині приймав на себе обовязки за такими договорами. Станом на дату підготовки даного листа кредитна заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Проінвестбанк» не обліковується. Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Підставою для подання позову згідно з цією нормою є вчинення третьою особою перешкод власнику, посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. Судом встановлено, що на будинок в якому знаходиться належна позивачу квартира, на підставі повідомлення Будбанку м. Біла Церква від 15.06.1978 року накладена заборона його відчуження. Згідно інформації ПАТ «Проінвестбанк» банк не являється правонаступником Будбанку, однак добровільно прийняв на себе зобовязання перед клієнтами за депозитними та кредитними договорами, заборгованість [PERSON] перед банком відсутня. Попри це, за життя, попередній власник будинку - [PERSON], не вчинила жодних дій спрямованих на зняття наявної заборони на відчуження будинку, в свою чергу банком не відкликано повідомлення на підставі якого накладено заборону на відчуження будинку, через яку позивач, яка успадкувала належне [PERSON] майно не може вільно ним розпоряджатися. В будь-який інший спосіб, аніж через суд зняти спірну заборону не вбачається за можливе. Отже, за викладених обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved