Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 11 листопада 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 18 листопада 2019 року. Позивач, [PERSON] , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 07 серпня 2004 року [PERSON] укладено шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований виконавчим комітетом Худлівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис № 10. Від шлюбу у подружжя є неповнолітні діти: донька - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачкою [PERSON] . Позивач вказує, останнім часом сторони по справі, подружнім життям не живуть, спільного господарства та побуту не ведуть, матеріально одне одного не підтримують. Через відсутність взаємоповаги одне до одного, у подружжя неприязні відносини, позивач та відповідач, майже не спілкуються. Позивач вказує, що через постійні сварки, даний шлюб розпався. Позивач вважає, що за даних обставин реєстрація шлюбу носить суто формальний (юридичний) характер, оскільки жодних обов`язків як подружжя вони не несуть. Позивач зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, оскільки це суперечить, його інтересам, термін на примирення просить не давати. З огляду на викладене позивач просив: розірвати шлюб, між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 07 серпня 2004 року виконавчим комітетом Худлівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис № 10. В підготовче судове засідання позивач не з`явився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду подав заяву в якій просив: розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Разом із тим до суду відповідач подала заву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги визнає, просить задовольнити. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає за можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] уклав 07 серпня 2004 року шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований виконавчим комітетом Худлівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис № 10. Від даного шлюбу народилися діти: [PERSON] ( [INFO] , свідоцтво про народження: Серії [NUMBER] ) та [PERSON] ( [INFO] , свідоцтво про народження Серії [NUMBER] ). Діти проживають з відповідачем [PERSON] , вказані обставини сторонами не заперечуються. На даний час шлюб носить формальний характер, шлюбні стосунки між ними припинені. Останнім астм позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть, стосунків притаманних для подружжя не підтримують. Позивач наполягає на тому, що примирення та збереження шлюбу між ним та відповідачем не можливе. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, шлюбні відносини між ними фактично припинені даний шлюб існує тільки формально. Майновий спір між сторонами відсутній. Спір про місце проживання дітей відсутній. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач відповідно до змісту поданої заяви визнав позов повністю, тому за результатами підготовчого провадження у суду є всі підстави ухвалити рішення. Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Таким чином, позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на вказане, суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112,160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved