Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

В мотивуванні своїх вимог позивач вказав, відповідно до укладеного договору Б/№ від 11.03.2008р., відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушенні зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.08.2015 р. має заборгованість - 18840,88грн. Таким чином позивач на підставі вимог ст.1050 ЦК України вимагає: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 18840,88 грн. за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача на позові наполягала та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, представником позивача уточненні вимоги в який вона заявляє вимоги в сумі 13751.86грн. станом на 31.10.2015р. Відповідачка позовні вимоги не визнала, зазначила, що суму боргу погасила, про заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20.07.2011 року їй нічого не відомо, а також заявила про застосування строку позовної давності. Дослідивши і оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, судом встановлено: Статтями 10, 11 ЦПК України зазначено, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказами матеріалів справи доведено факт укладення 11.03.2008 р. позивачем та відповідачем кредитного договору Б/№, що свідчить копія договору. Відповідно до вищевказаного договору, позивач відкрив відповідачу кредитну лінію у сумі 10\~000 грн. Отже, позивачем зобов'язання за договором виконані в повному обсязі. За вимогами ст.ст. 11, 13 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори і інші правочини. Особа здійснює цивільні права і обовязки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносини визначені ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредитні кошти (кредит) - позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до договору, позичальник зобов'язаний повертати кредит щомісяця в строки визначені договором. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. За статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Станом на 31.08.2015р. по договору кредиту заборгованість відповідача складає на суму 18840, 88 грн. Крім того, представником позивача уточненні вимоги в який вона заявляє вимоги в сумі 13751.86грн. станом на 31.10.2015р. Але представником позивача не подано не яких заяв щодо первісних вимог. Тому, суд вважає, враховуючи, що вимоги позивач зменшує, відповідачка вимоги не визнає та наполягає на застосуванні строку позовної давності, суд вважає доцільним вирішення вимоги в обємі заявлених вимог на день звернення до суду з урахуванням обставини викладених в уточнених вимогах. Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто - неналежне виконання. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язанні якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлену договором або Законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином наявна заборгованість по оплаті передбачених Договором платежів свідчить про невиконання відповідачем своїх зобовязань по договору. Отже відповідач, порушив зобовязання за договором кредиту. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правої наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач вимагає застосувати до вказаних правовідносин строку позовної давності. Вимогами статей 256, 257 ЦК України визначено: Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З урахуванням вимог вказаних статей, особа в даному випадку є позивач в межах трирічного строку має право на звернення до суду за захистом своїх прав, яки він вважає порушеними. Згідно до вимог статті 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Матеріалами справи встановлено, що відповідачка виплатила 9260 грн. від основної суми кредиту одним платежем, 30.05.2008 року. Отже, початок строку позовної давності почав відлік з травня 2008 року. Відповідачка заявляє про застосування строку позовної давності. Враховуючи правову позицію представника відповідача та вимоги статті 267 ч.2, 3, 4\~ЦК України якою визначено, особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На думку представника позивача, строк позовної давності не сплив, т.я. 19.10.2015р. з банківського рахунку відповідача була зарахована позивачем сума в рахунок погашення боргу. На думку суду, така правова позиція позивача є помилковою, т.я. вимоги заявлені позивачем 25.09.2015р., тобто не яких списань з рахунків відповідача на день звернення не було. Крім того, позивачем не яких дій щодо погашень заборгованості не проводились, а тому строк давності почав відлік з травня 2008р. Таким чином, враховуючи викладене, строк позовної давності сплив у травні 2008 року, а з урахуванням, що позов був подано до суду у вересні 2015р, а тому правова позиція відповідача щодо відмови в задоволенні позовних вимог, заслуговує на увагу.

Outcome: dismissed