Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Військова частина [NUMBER] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення переплаченого грошового забезпечення в сумі 4415,64 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] було призначено на посаду заступника командира 2-ої зенітної артилерійської батареї з озброєння зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта [NUMBER] (військова частина [NUMBER] ). 29.08.2015 року лейтенанта [PERSON] визнано таким, що самовільно залишив військову частину [NUMBER] , увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командувача військ оперативного командування « [INFO] ». При проведені Центральним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Міністерства оборони України за результатами внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини [NUMBER] за період із 01.06.2015 року по 31.01.2017 року [PERSON] має заборгованість перед військовою частиною [NUMBER] у сумі 4415,64 грн., яку позивач просить стягнути та судові витрати. Позивач свого представника у судове засідання не направили, проте надали суду письмове клопотання в якому підтримали позовні вимоги та просили розглянути справу без участі їх представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про визнання позову в якій просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно ст.ст.1212, 1213 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Згідно п.34.4 Наказу Міністра оборони України «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» №260 від 11.06.2008 року, що був чинний на час військової служби [PERSON] , військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Про призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини. Пунктами 24, 31 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, яке затверджено постановою Верховної Ради Украйни №243/95-ВР від 23.06.1995 року визначено, що вищий за підлеглістю командир (начальник) перевіряє обґрунтованість притягнення винної особи до матеріальної відповідальності, а також розміру стягуваної суми. У виняткових випадках, з урахуванням матеріального стану винної особи, її сімейних обставин тощо, розмір суми, що підлягає стягненню, може бути зменшено. Розмір стягуваних сум у цьому разі не може бути меншим, ніж це передбачено пунктом 10 цього Положення. У разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. Судом встановлено, що лейтенанта [PERSON] призначено на посаду заступника командира 2-ої зенітної артилерійської батареї з озброєння зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини\~ польова\~пошта [NUMBER] \~(військова\~частина [NUMBER] ),\~що підтверджується\~витягом із\~наказу командира\~військової частини\~ [NUMBER] №116 від 07.06.2015 року (а.с.7). Відповідно витягу з наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] №187 від 29.08.2015 року визнано таким, що самовільно залишив військову частину: лейтенанта [PERSON] заступника командира 2-ої зенітної артилерійської батареї з озброєння зенітного ракетно-артилерійського дивізіону, який з 29.08.2015 року відсутній на військовій службі, знято з усіх видів забезпечення (а.с.8). Наказом командира військової частини польова пошта [NUMBER] №730 від 13.10.2015 року було призначено розслідування по факту самовільного залишення частини заступником командира 2-ої зенітної артилерійської батареї з озброєння зенітного ракетно-артилерійського дивізіону лейтенантом [PERSON] (а.с.10). Розслідуванням встановлено, що 29.08.2015 року лейтенант [PERSON] самовільно залишив розташування військової частини, при проведенні пошукових заходів виявлено, що [PERSON] перебуває вдома, коли прибуде в частину пояснити не зміг, а тому згідно наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] №731 від 13.10.2015 року [PERSON] припинено виплату грошового забезпечення з 01.10.2015 року (а.с.11-17). Витягом із наказу командира військової\~частини [NUMBER] №74 від 21.03.2016 року відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України лейтенанта [PERSON] з 22.03.2016 року увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командувача військ оперативного командування « [INFO] » (а.с.9). Довідка №1619/157/932 від 04.04.2019 року, надана військовою частиною [NUMBER] , свідчить, що за результатами внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини [NUMBER] за період із 01.06.2015 року по 31.01.2017 року, проведеного Центральним територіальним управлінням внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України, станом на 03.04.2019 року за лейтенантом [PERSON] рахується борг по переплаті грошового забезпечення в сумі 4415,64 грн. (а.с.18). Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] №827 від 27.06.2017 року анульовано з 17.07.2017 року умовне найменування військової частини польова пошта [NUMBER] та введено у дію умовне найменування [NUMBER] (а.с.19). Статтями 12, 13, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази, що свідчать про наявність достатніх правових підстав для стягнення суми переплаченого грошового забезпечення. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 1921 грн., що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved