Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

В квітні 2017 року Селянське (Фермерське) Господарство «Елена» в особі Потєхи Олени Валентинівни звернулось до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , ТОВ «Куріс-Інвест» в особі [PERSON] В.С [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: Державне підприємство «Центр обслуговування громадян м. Одеси», про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. В відповідності з наказом №7к від 14.09.2017 року до виконання обов`язків голови С( [PERSON] )Г «Елена» приступила [PERSON] з 14.09.2017 р. В позовній заяві, в обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] посилалась на наступне. В березні 2008 року між відповідачкою [PERSON] з одного боку (орендодавець) та Селянським (Фермерським) Господарством «Елена», в особі керівника Ніцевич М.І., (орендар) з другого боку строком на 25 років, був укладений Договір оренди земельної ділянки площею 4 га на території Кіровської (нині - Трояндівської) сільської ради Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить Орендодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серія ОД №069104, зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації прав на землю від 16.12.2003 року, за №642. Договір оренди зареєстрований в Комінтернівському районному відділі Одеської РФ Центру ДЗК за № 040852400059 від 26.05.2008 року. Позивачці стало відомо про те, що 23.03.2017 року Державним підприємством «Центр обслуговування громадян м. Одеси» було здійснено реєстрацію іншого речового права на підставі договору оренди цієї ж земельної ділянки між [PERSON] та ТОВ «Куріс-Інвест» в особі Кондратюка В.С. Договір оренди землі між позивачем та [PERSON] виконувався в повному об`ємі і належним чином, відповідачка [PERSON] отримала всю належну їй орендну плату за договором, з будь-якими заявами до позивача з приводу розірвання договору оренди не зверталась. У зв`язку з чим позивач вважає, що договір оренди земельної ділянки, укладений між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Куріс-Інвест» в особі Кондратюка В.С. суперечить нормам цивільного законодавства, порушує його права, тому звернувся до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач Селянське (Фермерське) Господарство «Елена» в особі Потєхи Олени Валентинівни не з`явився,надавши заяву про слухання справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та дату судового засідання була повідомлена належним чином, однак надала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідач ТОВ «Куріс-Інвест» в особі Кондратюка Валерія Сергійовича в судове засідання не з`явився тричі 30.01.2018 року, 04.09.2018 року, 05.09.2019 року, про час та дату судового засідання був повідомлений своєчасно належним чином. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що 20.03.2008 року між [PERSON] у якості орендодавця з одного боку та Селянським (Фермерським) Господарством «Елена», в особі керівника Ніцевич М.І., (надалі орендар) з другого боку, був укладений Договір оренди земельної ділянки загальною площею 4 га на території Кіровської (Трояндівської) сільської ради Комінтернівського (Лиманського) району Одеської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить Орендодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серії ОД №069104, зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації прав на землю від 16.12.2003 року, за №642. Договір був укладений на 25 років. Зазначений договір оренди містить всі необхідні умови, належним чином підписаний сторонами, на зворотному боці є відмітка про реєстрацію договору в Комінтернівському районному відділі Одеської РФ Центру ДЗК за № 040852400059 від 26.05.2008 року. Пунктами 32-36 укладеного між сторонами договору визначений порядок зміни умов договору, його припинення та розірвання. Пунктом 35 договору визначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. На час укладення договору оренди землі повноваження щодо реєстрації договорів оренди землі належали структурним підрозділам Центру Державного земельного кадастру. В 2011 році повноваження щодо реєстрації договорів оренди було передано до територіальних органів Держкомзему та на зберігання передані другі примірники договорів оренди. З 01.01.2013 року органи Держгеокадастру позбавлені повноважень щодо реєстрації прав власності та користування земельною ділянкою. В грудні 2016 року мені стало відомо про те, що [PERSON] уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки з ТОВ «Куріс-Інвест» в особі [PERSON] . 23.03.2017 року Державним підприємством «Центр обслуговування громадян» було здійснено реєстрацію іншого речового права на підставі договору оренди. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку об`єктом іншого речового права є земельна ділянка загальною площею 4 га, кадастровий номер якої: 5122782200:01:003:0073 цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка на праві приватної власності належить [PERSON] . При цьому, укладений між [PERSON] та Селянським (Фермерським) господарством «Елена» договір оренди земельної ділянки є діючим, оскільки укладений між сторонами договір не передбачає його розірвання в односторонньому порядку, [PERSON] отримала в 2016 році всю належну їй орендну плату за договором, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що укладений договір оренди належним чином виконується, будь-яких даних про припинення дії договору, його розірвання або визнання його недійсним відповідачами не надано. [PERSON] не зверталась до СФГ «Елена» з будь-якими заявами про припинення укладеного договору оренди, рішення про припинення договору, його розірвання, не приймалось, в судовому порядку договір недійсним не визнавався. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про оренду землі», ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до статті 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Аналіз зазначеної норми Закону дозволяє зробити висновок, що наявність укладеного в установленому порядку договору оренди земельної ділянки обмежує права власника земельної ділянки у володінні та користуванні предметом договору оренди. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. В силу ч.1 ст.210\~ЦК України та ч.1 ст.20\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації і виходячи зі змісту статей 210, 640 ЦК України та ст.18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про оренду землі»\~спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 грудня 2013 р. у справі № 6-127цс13, Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого укладення договору оренди земельної ділянки неможливе. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Отримання орендної плати, відсутність звернень до суду щодо безпідставного користування третьою особою належної йому на праві власності земельною ділянкою свідчить про обізнаність власника землі [PERSON] про наявність договору із позивачем, а також і про узгодженість між сторонами договору всіх істотних моментів. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст.204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до вимог ст. ст. 215, 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, під час судового розгляду встновлено та підтверджується матеріалами справи, що оспорюваний договір оренди землі від 01.11.2016 року між відповідачами, укладений під час дії договору оренди між СФГ «Елена» та [PERSON] . Первинний договір оренди є діючим, у зв`язку з чим його наявність обмежує права власника земельної ділянки [PERSON] щодо володіння та користування земельною ділянкою, яка є предметом договору оренди, оспорюваний договір порушує права первинного орендаря СФГ «Елена» на володіння та користування земельною ділянкою відповідно до договору оренди від 20.03.2008 року, тому оспорюваний договір оренди від 01.11.2016 року між відповідачами [PERSON] та ТОВ «Куріс-Інвест» в особі Кондратюка Валерія Сергійовича укладений з порушеннями вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, а тому має бути визнаний недійсним. При таких обставинах суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовної заяви СФГ «Елена». Враховуючи викладене

Outcome: approved