Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Центрального відділу державної виконавчої служби ММУЮ та ПАТ «УкрСиббанк», просив зняти арешт з автомобіля ВАЗ-2110 1, реєстраційний номер [NUMBER] та зобов'язати [PERSON] укласти договір купівлі-продажу цього автомобіля. В обгрунтування позову позивач послався на ті обставини, що 20 червня 2008 року [PERSON] нотаріально посвідченою довіреністю [NUMBER] надав йому строком на три роки право керування та розпорядження автомобілем ВАЗ-2110, державний номер [NUMBER], а 24 червня 2008 року склав розписку, якою підтвердив що продав автомобіль ВАЗ та отримав за нього 32000 грн. 00 коп. В свою чергу, він (позивач) видав розписку про отримання транспортного засобу у справному стані. В подальшому [PERSON] всіляко ухилявся від видачі нової довіреності чи укладення договору купівлі-продажу. 06 січня 2013 року він ([PERSON]) надіслав [PERSON] вимогу про необхідність укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу чи повернення грошей, проте відповіді на своє звернення не отримав. Пізніше позивачу стало відомо про відкриття 21 лютого 2011 року відносно боржника [PERSON] виконавчого провадження про стягнення боргу на користь ПАТ «УкрСиббанк» в рамках якого під час дії довіреності був накладений арешт на автомобіль ВАЗ-2110 1. Постановою державного виконавця від 11 квітня 2013 року виконавче провадження закінчене, однак рішення про зняття арешту в цій постанові не прийняте, а звернення позивача до Центрального відділу ДВС ММУЮ з приводу порушення вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» не дали бажаного результату. Як на правові підстави позову позивач послався на ст. 12, 13, 15, 207, 210 ЦК України, ст. 50, 60 ЗУ «Про виконавче провадження». В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, підтвердив викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача Центрального відділу ДВС ММУЮ проти позову заперечував з тих підстав що спірний транспортний засіб є предметом застави та не може бути відчужений власником протягом дії договору без згоди заставодержателя. Решта відповідачів в судове засідання не з'явились (своїх представників не направили), про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Відомостей про поважність причин неявки цих учасників процесу матеріали справи не містять. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Автомобіль марки ВАЗ-2110 1, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], сірого кольору, належить на підставі свідоцтва [NUMBER] про реєстрацію транспортного засобу, виданого 20 серпня 2007 року РЕГ 1-го МРВ ДАІ м. Миколаєва ВДАІ УМВС в Миколаївській області [PERSON] (а.с. 18, 44). 20 червня 2008 року [PERSON] уповноважив довіреністю (а.с. 6) [PERSON] строком на три роки, тобто до 16 березня 2013 року, користуватися, а також розпоряджатися (зняти з обліку в органах ДАІ, продати, обміняти, здавати в оренду, позичку) належний йому автомобіль. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за № 5286. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2012 року, постановленим в цивільній справі № 2/1416/2843/2012, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності відмовлено. Цим же рішенням установлено, що 24 червня 2008 року на підставі взаємних розписок, тобто не в установленому законом порядку, [PERSON] придбав у [PERSON] автомобіль ВАЗ-2110 1, реєстраційний номер [NUMBER], за 32000 грн. 00 коп. (а.с. 15). З постанови державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби ММУЮ від 11 квітня 2013 року (ВП № 31600330) прийняте рішення про закінчення виконавчого провадження, відкритого за виконавчим листом № 2-4118/2011, виданим 21 лютого 2011 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» залишку заборгованості на загальну суму 132395 грн. 46 коп. Підставою прийняття такого рішення є скасування судом першої інстанції свого рішення, постановленого у заочному порядку (а.с. 17). Як слідує з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 41 - 43) на автомобіль ВАЗ-2110 1, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстроване, зокрема запис № 1, обтяження на підставі договору застави транспортного засобу від 30 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2164. Обтяження включене до державного реєстру з 07 вересня 2007 року. В силу ст. 17 ЗУ «Про заставу» заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. З викладеного слідує, що в проваджені суду першої інстанції знаходиться цивільна справи за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення залишку заборгованості на загальну суму 132395 грн. 46 коп., яка розглядається у загальному порядку після скасування заочного рішення і такі вимоги ПАТ «УкрСиббанк» забезпечені договором застави, предметом якого є спірний автомобіль. За такого є всі підстави вважати, що своєї згоди на відчуження предмету застави ПАТ «УкрСиббанк» [PERSON] не давав, а тому укладення договору купівлі-продажу автомобілю ВАЗ-2110 1, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], суперечитиме вимогам закону, що у сукупності з принципом свободи договору не дає суду правових підстав для покладення на [PERSON] такого обов'язку. У зв'язку з викладеним позивач не має права вимоги щодо зняття арешту зі спірного автомобіля. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити. В силу ст. 88 ЦПК України у зв'язку з відмовою в позові судові витрати позивача присудженню за рахунок відповідачів не підлягають.

Outcome: dismissed