Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

в обгрунтування своїх вимог з урахуванням їх уточнення 25.11.2020 року позивач зазначає, що наказом № 7 від 28.11.2012 року його прийнято на посаду юриста фермерського господарства «КВС» безстроково. 03.09.2020 року, під час вручення керівником відповідача йому трудової книжки позивач дізнався, що на підставі наказу № 144 від 31.07.2020 року його звільнено із вказаної посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Своє звільнення позивач вважає незаконним, посилаючись на те, що п.1 ст. 36 КЗgП України передбачає згоду обох сторін на звільнення з роботи, тоді як між ним та роботодавцем не досягнуто з цього приводу згоди, відповідачем самовільно прийнято рішення про звільнення, без законних на те підстав. Крім того, позивач зазначає, що ще до звільнення він уже не отримував робочих завдань, а після звільнення з ним не проведено розрахунок, не виплачено компенсації за невикористану відпустку, не здійснено відміток у журналі про дату вручення трудової книжки. Тому позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ про його звільнення, поновити його на посаді юриста та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 155 805,81 грн., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 49 349,30 грн. за період з 01.01.2019 року, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.07.2020 року у розмірі 31 051,76 грн., а також відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. та присудити витрати на правничу допомогу. В судових засіданнях позивач та його представник позовні вимоги із вказаних підстав підтримали та просять задовольнити вимоги в повному обсязі. Позивач в одному з попередніх судових засідань вказав, що він завдання, які йому доручалися, виконував дистанційно, а також він займався підприємницькою діяльністю. Сторона позивача також припускає, що працівниками відповідача умисно влаштовано пожежу в офісному приміщенні 23.10.2020 року, оскільки вона мала місце невдовзі після звернення представника позивача з відповідача з адвокатським запитом про надання копій документів, що стосувалися трудової діяльності позивача. Сторона позивача наполягає на тому, що позивач заяви про звільнення не подавав. Представник відповідача в судовому засіданні щодо позову заперечив та підтримав поданий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач дійсно працював у вказаному фермерському господарстві з 2012 року. 31.07.2020 року позивачем подано заяву про звільнення з роботи за згодою сторін. ФГ «КВС» не заперечувало щодо такої заяви, тому того ж дня винесено наказ № 144 про звільнення позивача та внесено відповідний запис у його трудову книжку. Відразу позивач трудову книжку не отримав, мали місце його відмови від такого отримання, і отримав він її лише 03.09.2020 року. Представник відповідача також зазначає, що із вказаним працівником при звільненні проведено повний розрахунок, в тому числі нараховано заробітну плату за липень 2020 року та компенсацію за невикористану відпустку. Однак, будь-яких документів, що підтверджують вказані факти представник відповідача надати не може, оскільки 23.10.2020 року у офісному приміщенні ФГ «КВС» відбулася пожежа, внаслідок якої пошкоджено та знищено документи, в тому числі накази за основною діяльністю, книгу реєстрації трудових книжок працівників, відомості про нарахування заробітної плати, особові справи працівників. Факт пожежі підтверджується копією акту про пожежу від 23.10.2020 року (а.с. 24). Проте, частину документів підприємство відновило, а саме розрахункові листи про нарахування та виплату заробітної плати позивачу із січня по липень 2020 року включно, відомості на виплату готівки, звіт про суми нарахованого доходу та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який подавався до органів доходів і зборів за липень 2020 року. Ці документи підтверджують факт нарахування та виплати позивачу саме 31.07.2020 року заробітної плати за липень 2020 року та компенсації за невикористану відпустку. Крім того, сторона відповідача не погоджується з розрахунком позивача заборгованості по заробітній платі, оскільки такий розрахунок здійснено без відрахувань податків та зборів. Щодо відшкодування моральної шкоди представник відповідача зазначає, що оскільки позивачем визнано в судовому засіданні, що із січня 2019 року він не звертався про відшкодування вказаних виплат, оскільки не потребував коштів, займаючись підприємницькою діяльністю, то він не може стверджувати, що переніс будь-які моральні страждання з цього приводу. Тому представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. 31.07.2020 року з позивачем проведено повний розрахунок, а трудова книжка не повернута помилково. Він неодноразово нагадував позивачу, щоб той отримав трудову книжку, однак, останній зволікав з цим. Бухгалтер фермерського господарства була присутня при досягненню домовленості про звільнення між свідком і позивачем та прийняла вказану заяву. Частиною 5\~ст.43 Конституції України\~та\~ст.5-1 КЗпП України\~громадянам гарантовано захист від незаконного звільнення. Пунктом 1 ч.1\~ст.36 КЗпП України\~передбачено, що однією з підстав для припинення трудового договору є угода сторін. У відповідності до п.8\~постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~з наступними змінами, судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1\~ст.36 КЗпП України\~(за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Таким чином, за угодою сторін розірвання трудового договору, укладеного як на невизначений, так і на визначений строк, допускається при досягненні домовленості між працівником і роботодавцем у будь-який час і у строк, визначений сторонами. Приписами\~ ч.1 ст. 94 КЗпП України,\~ст.1 ч.1 Закону України «Про оплату праці»\~ визначено, що заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно\~ до ст.47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати робітнику оформлену трудову книжку та здійснити з ним розрахунок у встановлені\~ст.116 КЗпП України\~строки. Згідно\~ зі ст.116 КЗпП України\~при звільнені працівника виплата всіх належних йому від підприємства сум здійснюється в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений строк сплатити не оспорювану ним суму. Судом встановлено, що позивач з 28.11.2012 року працював на посаді юриста фермерського господарства «КВС» на підставі наказу № 7 від 28.11.2012 року, та звільнений з цієї посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін з 31.07.2020 року на підставі наказу № 144 від 31.07.2020 року (а.с.6). Судом також встановлено, що згідно з даними акту про пожежу від 23.10.2020 року того дня у приміщенні ФГ «КВС» за адресою: с. Турка-Борщівська, вул. Бригадна, 5, Снятинського району (на даний час - Коломийського району) Івано-Франківської області, о 21 год. 29 хв. виявлено пожежу, якою знищено офісні приміщення площею 50 м.кв, та важливі документи (а.с. 24). Відповідно до довідки від 27.10.2020 року № 51/30-26 наведено перелік документів, які пошкоджено та знижено пожежею, серед яких вказано усі накази за основною діяльністю ФГ «КВС» за 2012-2020 роки, книга реєстрації трудових книжок працівників за 2012-2020 роки, колективний договір, штатні розписи і графіки відпусток за 2012-2020 роки, відомості про нарахування заробітної плати за 2012-2020 роки, посадові інструкції працівників за 2012-2020 роки, особові справи працівників за 2012-2020 роки, накладні на відвантаження товару з 2012 року, договори та всі договірні документи з 2012 року, відомості про нарахування орендної плати за 2012-2020 роки, відомості про виплату орендної плати за 2012-2020 роки, вхідна та вихідна документація за 2012-2020 роки, меблі, оргтехніка (а.с.25). Відповідно до розрахункових листів за січень - липень 2020 року та відомостей на виплату готівки за липень 2020 року №42 та №43 позивачу щомісячно виплачувалася заробітна плата. 31.07.2020 року йому здійснено виплату в розмірі 11\~459,57 грн. (а.с.26-28). Згідно із наданими в судовому засіданні показами свідка [PERSON] , який є начальником Снятинського районного відділу управління Служби надзвичайних ситуацій України 23.10.2020 року на пункт зв`язку частин Державної пожежно-рятувальної частини № 15 надійшло повідомлення про пожежу в [ADDRESS] . На вказане місце виїхали дві бригади. Після гасіння пожежі власник підприємства, що знаходиться за вказаною адресою, звернувся до вказаного органу про надання акту про пошкоджені та знищені документи під час пожежі, під час ліквідації вказаної пожежі здійснювалося фотографування. Свідок зазначив, що вказана будівля була старою, під час пожежі горіли речі вжитку, перекриття. Довідка від 27.10.2020 року про документи, які знищено пожежею, надавалася на підставі повідомлення керівника відповідача, що відповідає встановленому порядку. Причина вказаної пожежі - коротке замикання електромережі. Свідок [PERSON] пояснив, що він є головою фермерського господарства «КВС». Позивач працював на посаді юриста вказаного підприємства до 31.07.2020 року, отримував заробітну плату відповідно до вимог чинного законодавства. 31.07.2020 року позивач подав заяву про звільнення за згодою сторін, на підставі якої його звільнено. Однак, фактично позивач у фермерському господарстві не виконував жодних функцій, однак, на його працевлаштуванні наполягав покійний батько свідка (який помер [INFO] ). В офісних приміщеннях вказаного підприємства документи зберігалися в звичайних шафах, спеціально обладнаних сейфів не було. Під час вказаної пожежі знищено значну кількість документів, які стосувалися основної діяльності підприємства, виплати заробітної плати та інші. Згідно із частиною першою\~ статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, стороною позивача вказаного обов`язку не виконано. Так, суд вважає безпідставними твердження сторони позивача про неподання ним 31.07.2020 року заяви про звільнення, адже в такому разі позивач стверджує, що дана заява була підроблена стороною відповідача, що є кримінально караним діянням, передбаченим відповідною частиною ст.358 КК України. Однак, жодних звернень до правоохоронних органів з цього приводу позивач не подавав. Не звертався позивач і по факту підпалу стороною відповідача офісного приміщення вказаного підприємства, адже і таке діяння є злочином, передбаченим відповідною частиною ст.194 КК України. Крім того, позивачем не спростовано відомості, які містяться у вищевказаних розрахункових листах за січень - липень 2020 року та відомостях на виплату готівки за липень 2020 року №42 та №43 про виплату позивачу щомісячно заробітної плати. Суд також враховує, що позивач не вказав про те, чому він із січня 2019 року не звертався з вимогою до керівництва відповідача з приводу невиплати протягом такого тривалого періоду заробітної плати. В зв`язку з цим не підлягає відшкодуванню і моральна шкода, оскільки судом не встановлено причин її заподіяння, а також не підлягають присудженню витрати на правничу допомогу. \~На підставі\~ст.ст. 36, 43, 47, 94, 116 КЗпП України,\~ст. 81 ЦПК України,

Outcome: dismissed