Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

В квітні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на: - 1/4 частку квартири [ADDRESS] - 19/400 часток житлового будинку [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла 1/2 частка квартири [ADDRESS] (частка в спільній сумісній власності подружжя), та 57/600 часток житлового будинку [ADDRESS] Позивач є спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину в передбаченому законом порядку. Проте, нотаріус відмовляє йому в оформленні спадкових прав щодо спірного майна в зв`язку з відсутністю на нього правовстановлюючих документів. Враховуючи відмову нотаріуса в оформленні його спадкових прав та неможливість з об'єктивних причин вирішення вказаного питання в досудовому порядку, позивач просив про задоволення його позовних вимог. Заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.06.2017 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено в повному обсязі. Ухвалою суду від 09.10.2017 року вищевказане рішення суду було скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON], її представник у судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] в частині визнання за ним права власності на 19/400 часток житлового будинку [ADDRESS] Разом з тим, у задоволенні решти позовних вимог просили відмовити, оскільки, враховуючи, джерело коштів, за рахунок яких була виплачена вартість квартири, остання є особистою приватною власністю відповідача, тому відсутні підстави для віднесення її ? частки до спадкового майна. Заслухавши показання свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом. Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом, в тому числі шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] року в м. Вознесенську Миколаївської області помер [PERSON] (а.с. 8). За життя останній заповіт не склав, отже має місце спадкування за законом (а.с.34-35). Спадщину після смерті вказаної особи, як спадкоємці за законом першої черги, прийняли його син - позивач [PERSON], та дружина померлого - [PERSON] (шлюб зареєстровано 30.12.1983 року), що вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу Плющ С.В. № 99/01-16 від 29.04.2017 року. На підставі вказаних заяв було заведено спадкову справу за № 8/2015 від 26.05.2015 року (а.с. 9, 32,33, 56-57,93). Інших осіб, які прийняли спадщину в передбаченому законом порядку, або претендують на неї, не встановлено. З питанням отримання свідоцтв про право на спадщину на 1/4 частку квартири [ADDRESS] та 19/400 часток житлового будинку [ADDRESS] позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу Плющ С.В. Проте, як вбачається з повідомлення нотаріуса за № 33/02-17 від 20.02.2016 року, позивачу в оформленні спадкових прав після смерті батька було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 11). Разом з тим, згідно матеріалів справи, 57/600 часток житлового будинку [ADDRESS] зареєстровані на праві власності за [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 07.08.1984 року Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області за № 1781 (а.с. 10, 24-25). Квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON], згідно свідоцтва про право власності, виданого 17.06.2010 року виконавчим комітетом Вознесенської міської ради Миколаївської області (виданого на підставі довідки житлового кооперативу будинку № 13 «Прогрес» від 25.03.2010 року) (а.с.23,95,96). Правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно, як встановлено в судовому засіданні, не втрачені, а знаходяться у відповідача [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. В свою чергу, наявність цивільного речового права посвідчується визначеними нормативними приписами документами та правовими актами. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ч.2 ст. 16 ЦК України. Зокрема, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання в разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Разом з тим, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають (п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30.05.2008 року). Тобто, виходячи з наведеного, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що підлягає застосування, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину. Між тим, матеріали справи не містять обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того, як зазначалося вище оригінали правовстановлюючих документів на зазначене позивачем майно не втрачені, вони знаходяться у відповідача, проте позивачем не були застосовані заходи щодо витребування документів у передбаченому законом порядку. Отже, враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України не підлягають поверненню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed