Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

В липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь суму боргу у розмірі 170800 грн. 00 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 15.05.2012 року між ним та відповідачем [PERSON], яка діяла за дорученням і в інтересах [PERSON] попередній договір купівлі-продажу обєкту нерухомості, а саме: домоволодіння № 113А по вул. Мостова у м. Підгороднє Дніпропетровської області, яке належить на праві власності відповідачу [PERSON] Відповідно до п. 2 договору, основний договір купівлі-продажу повинен був укладений не пізніше 22.06.2012 року. На виконання цього договору, відповідно до п. 4.1 позивач передав, а відповідачі отримали суму у розмірі 116800 грн. 09.08.2012 року між сторонами було укладено доповнення до попереднього договору, відповідно до ч. 2 якого, основний договір купівлі-продажу повинен був укладений не пізніше 30.08.2012 року, і відповідно до п. 4.1 він передав відповідачам суму у розмірі 46000 грн. 00 коп. 11.10.2012 року сторони уклали втретє попередній договір, де зазначили, що основний договір купівлі-продажу повинен був укладений не пізніше 22.11.2012 року і відповідно до п.4.1 договору він передав відповідачам суму у розмірі 8\~000 грн. 00 коп. Загальна сума, яку він передав відповідачам за даними договорами становить 170\~800 грн. 00 коп. В обумовлений умовами договорів термін відповідачі свої зобовязання не виконали, угоду з ним не уклали, незважаючи на отриману фактично 70% передоплату вартості домоволодіння. Дані правочини були укладені в простій письмовій формі з недодержанням встановленого законом нотаріального посвідчення, тому дані правочини є нікчемними. Визнання їх окремо такими в судовому порядку закон не вимагає, а отримані кошти за договором підлягають поверненню. Він неодноразово пропонував відповідачам в добровільному порядку повернути йому борг, але всі вимоги ігноруються, тому він вимушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. У судове засідання позивач не зявився, але надав суду заяву в просив справу розглядати без його участі, наполягала на розгляді справи в заочному порядку, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, але причин неявки до суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Таким чином, попередній договір\~\~повинен\~\~відповідати\~\~наступним умовам: 1) у попередньому договорі містяться зобовязання\~\~сторін протягом певного строку\~\~укласти в майбутньому основний договір на умовах, встановлених\~\~попереднім договором; 2) істотні умови майбутнього основного договору\~\~обумовлюються на стадії укладення попереднього договору; 3) попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. У випадку якщо форма основного\~\~договору не встановлена, попередній договір повинен бути укладений письмово. Головною\~\~формою попереднього договору є проста письмова, а в деяких випадках - нотаріальна. У судовому засіданні встановлено, що 15.05.2012 року між ТОВ «Рубікон-Днепр» в особі директора [PERSON], яка діяла на підставі Статуту та довіреності (Виконавець), [PERSON]Ф.(Продавець) та [PERSON] (Покупець) було укладено попередній договір купівлі-продажу, згідно якого Продавець погодився продати Покупцеві обєкта нерухомості розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгороднє, вул. Мостова, буд. 113 А., загальною площею 147,6 кв.м., площа земельної ділянки 0,06 га., яке належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2008 року за договірною ціною, яка складає 320 000 грн. Згідно умов договору, сторони домовились укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу домоволодіння, виписатися з домоволодіння та звільнити його не пізніше 22.06.2012 року. Відповідно до п. 4.1 договору, в момент підписання попереднього договору Покупець передав Продавцю завдаток у розмірі 116\~800 грн. 09.08.2012 року та 11.10.2012 року між вищезазначеними сторонами були укладені доповнення до попереднього договору, згідно умов яких, сторони домовилися укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу до 30.08.2012 року та відповідно до 22.11.2012 року. У момент підписання доповнення до попереднього договору 09.08.2012 року Покупець передав Продавцю завдаток у розмірі 46 000 грн., а в момент підписання доповнень до попереднього договору 11.10.2012 року Покупець передав Продавцю завдаток у розмірі 8\~000 грн. Проте, суд вважає, що передані позивачем відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 170 800 грн. є авансом, виходячи з наступного. Так, згідно зі ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку та частин земельних ділянок. Оскільки договір купівлі-продажу домоволодіння, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана позивачем [PERSON] відповідачу грошова сума в розмірі 170 800 грн. є авансом. Як вбачається з матеріалів справи, згідно умов попереднього договору та доповнень до нього, відповідачка [PERSON] діяла як представник [PERSON] за дорученням, та згідно спірного договору лише зобовязалася сприяти в підготовці документів з купівлі-продажу домоволодіння. Зобовязання надати необхідні документи для укладання договору купівлі-продажу були покладені на відповідачку [PERSON] Також, як вбачається з п. 4 попереднього договору та доповнень до нього Покупець [PERSON] передавав аванс в рахунок попередньої оплати вартості домоволодіння в загальному розмірі 170 800 грн., лише Продавцю - відповідачці [PERSON] Судом встановлено, що до теперішнього часу між позивачем та відповідачем [PERSON] не було укладено договір купівлі продажу домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгороднє, вул. Мостова, буд. 113 А. та до теперішнього часу відповідач [PERSON] в добровільному порядку не повернула позивачеві аванс у розмірі 170 800 грн. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання зобовязання не визначений договором, воно має бути виконане протягом 7-ми днів з моменту предявлення вимоги. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України продавець, який одержав суму попередньої оплати товару не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передавання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Таким чином суд прийшов до висновку, що саме відповідач\~\~[PERSON] не виконала взяті на себе зобов'язання за попереднім договором та доповненнями до нього, а саме: не уклала у визначений попереднім договором купівлі - продажу строк основний договір, в добровільному порядку не повернула позивачу суму авансу, а тому необхідно стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача суму аванса у розмірі 170 800 грн., що була передана відповідачці при укладенні попереднього договору купівлі-продажу. Що стосується позовних вимог щодо стягнення суми аванса у розмірі 170 800 грн. солідарно з відповідачки [PERSON], то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки [PERSON] не була стороною спірного договору, не отримувала переданих коштів, та не брала на себе зобовязань щодо укладання договору купівлі-продажу спірного домоволодіння, а в даних правовідносинах лише діяла як представник [PERSON] за дорученням в межах наданих їй повноважень. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі у розмірі 1708 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial