overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 06.05.2003 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 55. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.05.2003 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 55, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] від 06.05.2003 року. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 22.11.2005 року, актовий запис № 257. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25 серпня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 826. Від спільного шлюбу подружжя має дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. Позивач в судове засідання не з»явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 25 серпня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 826, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER]. Від спільного шлюбу подружжя має дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. Спільне життя між [PERSON] до [PERSON] не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25.06.2013 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 256. Від спільного шлюбу сторони дітей не мають. Позивач в судове засідання не з»явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі 25.06.2013 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 256, що підтвердужться свідоцтвом про шлюб, виданого 25.06.2013 р., серія І-ОК № 144010. Від спільного шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що за роки подружнього життя позивачу з відповідачем доволі часто на вдавалося знайти спільну мову й дійти згоди з більшості питань сімейних стосунків. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 05 вересня 2014 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 478. Позивач в судове засідання не зявилася, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявивсь, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 вересня 2014 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 478, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія 1-ОК № 164989, від 05.09.2014 року. Від спільного проживання сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 24.10.2015 року між [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту СLAU № 6099, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать чинному законодавству України та повязані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «BMW» д/н [NUMBER]. 13.04.2016 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON]. 07.06.2016 року постановою Святошинського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винним у спричиненні ДТП, вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 27.05.2016 року до ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування вх. № 15/04/9.01/0853.16 звернулася [PERSON] в звязку з ДТП, яка є страховим випадком, відповідно до умов договору страхування. 01.06.2016 року та 29.06.2016 року ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» на підставі страхового акту № КР-011197 від 01.06.2016 року з розрахунком суми страхового відшкодування до нього,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач [PERSON]І звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони уклали шлюб 12 вересня 2003 року в Копичинецькій міській раді Гусятинського району Тернопільської області відділ РАГС Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області. Від шлюбу у сторін є дочка, [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. По причині спільного не проживання 8 років, подружніх відносини не підтримують , спільного господарства не ведуть. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить суд шлюб розірвати, дитину після розірвання шлюбу просить залишити на утриманні та вихованні з нею, справу просить розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] позов визнає. Суд вислухавши пояснення відповідача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12 вересня 2003 року в Копичинецькій міській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №39. Подружнє життя не склалося, сім'ю зберегти не бажають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити. Дитину сторін, суд зважаючи на права дитини в належному утриманні та вихованні, при погодженні сторін, вважає після розірвання шлюбу залишити з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімя розпалася і поновлена бути не може. В судове засідання позивач не зявився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.24). Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечень проти позову не подала (а.с.16). Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 19 липня 1997 року, місце реєстрації: Відділ реєстрації актів громадянського стану Миргородського міськвиконкому Полтавської області, актовий запис № 115, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину [INFO] (а.с. 8). Позивач та відповідач по справі заяв, клопотань щодо примирення до суду не подали. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сімя поновлена бути не може. Відповідачка не бажає відновити своє дошлюбне прізвище «Дзина» після розірвання шлюбу, право на що передбачене ст. 113 СК України (а.с. 16). Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача збитки в сумі 8216,36 грн. та заборгованість за спожиті послуги в сумі 1749,69 грн., а також понесені позивачем у справі судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що згодна сплатити суму нарахованих збитків та заборгованість з оплати за спожиту електроенергію, точна сума котрої їй, однак, не відома. Просить розстрочити сплату присуджених коштів, оскільки не працює і не має можливості сплатити все присуджене за один раз. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Встановлено, що відповідач допустила безоблікове користування електричною енергією, що завдало збитків на суму 9216,36 грн., що підтверджується актом про порушення № А001618 від 6.12.2012 року, протоколом засідання комісії по розгляду актів про порушення ПКЕЕН від 18.03.2015 року, розрахунком збитків, завданих електропостачальнику, копії котрих наявні у справі. Сторони стверджують, що 1000 грн. в рахунок відшкодування завданих збитків була сплачена відповідачем позивачу добровільно. Відповідно до укладеної між сторонами угоди № 2128 від 19.03.2015 року, відповідач взяла на себе зобов'язання сплатити решту коштів в сумі 8216,36 грн. з розстроченням платежів на шість місяців - по серпень 2015 року включно. Однак взятих на себе зобов'язань відповідач не виконала, коштів добровільно не сплатила, тому вони підлягають стягненню на користь позивача в судовому порядку. Крім того, за користування електроенергією за адресою [ADDRESS], відповідач, на ім'я котрої відкрито особовий рахунок № 406934, прострочила сплату в сумі 1742,04 грн. станом на листопад 2016 року. Оскільки позовні вимоги заявлені на суму заборгованості за спожиту електроенергію 1749,69 грн., тому в цій частині позов слід задовольнити частково, у стягненні 7,65 грн. (1749,69 грн. - 1742,04 грн.) відмовивши. При цьому клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду задоволенню не підлягає, оскільки зі змісту ст. 373 ЦПК України вбачається, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), суд у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, - проте таких виняткових обставин відповідачем суду не наведено, а відсутність офіційного працевлаштування до них не належить. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто в сумі 1376,94 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати в сумі 12701,00 грн. та 3% річних в сумі 1172,72 грн. за прострочення виконання договору позики, який був укладений між сторонами 1.03.2004 року і до даного часу не виконаний, в межах трирічного строку до дня звернення з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просить його задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи вважається повідомленим в установленому законом порядку шляхом публікації оголошення в місцевих друкованих ЗМІ газеті «Подільські Вісті». Будь-яких заяв від нього до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних мотиві. Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16.12.2010 року у цивільній справі № 2-11087/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу встановлено, що 1.03.2004 року було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] гроші в сумі 13000 грн., а останній зобовязався в термін до 1.12.2009 року повернути йому таку ж суму коштів. Оскільки боргу повернуто не було, судом присуджено стягнути з відповідача на користь позивача 13000 грн. боргу та судові витрати. Разом з тим, як вбачається з довідки Першого ВДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області від 17.11.2016 року, на даний час за вказаним рішенням кошти ані повністю, ані частково сплачені не були, сума боргу залишається незмінною. Частиною\~другою статті\~625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, зобовязання з повернення коштів за договором позики існує між сторонами до даного часу, воно є грошовим, наявність прострочення встановлена рішенням суду, договором між сторонами не було погоджено іншого розміру процентів, ніж вказано в ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно наданих позивачем розрахунків, що містяться у справі, за період з 20.11.2013 року по 20.11.2016 року прострочення склало 1096 днів, внаслідок чого 3% річних за кожен день прострочення становлять загалом 1172,72 грн., сума інфляційних втрат 12701,00 грн. Таким чином, позов слід задовольнити в повному обсязі. Понесені у справі судові витрати складаються з судового збору в сумі 551,20 грн. та витрат на оплату розміщення оголошення в газеті про виклик відповідача в судове засідання в сумі 240 грн. Їх понесено позивачем і вони підлягають стягненню на його користь з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» в рахунок відшкодування збитків суму у розмірі 1536,50 грн. та стягнути з відповідачки судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що під час перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідачки за адресою: [ADDRESS], що проводилась 08.05.2015 року, представниками позивача було виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення до електричної мережі без дозволу енергопостачальної організації після відключення. Такі дії є правопорушеннями в електроенергетиці, що прямо передбачено в ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» та п. 48 Правил користування електричною енергією для населення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 06 липня 2007 року, від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просив розірвати шлюб. Позивач та відповідачка надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримав заявлені вимоги, відповідачка визнала позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідачка вступили до шлюбу 06.07.2007 року (актовий запис № 582). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам.

Outcome: approved