Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Він не цікавиться життям дітей, не відвідує дітей у навчальному закладі. За рішенням суду з відповідача на користь позивачки на утримання дітей були стягнуті аліменти. За таких умов позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить суд його задоволити. Позивачка позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. При наданні пояснень неодноразово наголошувала, що відповідач ухиляється він надання дозволу на виїзд дітей за межі України. Відповідач позов не визнав. Пояснив суду, що певний період він не спілкувався з дітьми, оскільки перебував за межами України. При поверненні в Україну він продовжив спілкування з дітьми телефоном. Через те, що проживає у місті Миколаєві і має там роботу, він не може часто приїздити до дітей. Між тим, він пропонував придбати меншому сину санаторну путівку з метою оздоровлення дитини, але позивачка на цю пропозицію ніяк не зреагувала. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей по мірі можливості, та надав суду докази переказу грошових коштів. Також придбав меншому сину смартфон. На засідання виконавчого комітету Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області він жодного разу не запрошувався. Тому вважає висновок цього органу таким, що прийнятий без вивчення обєктивної ситуації. За наведеного просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області (як органу опіки та піклування) підтримала висновок Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей. В той же час не висловилася щодо остаточного рішення у справі. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей синів [PERSON] та [PERSON]. Позивачка покликається на те, що відповідач не цікавиться життям дітей, не відвідує дітей у навчальному закладі, не надає матеріальної допомоги на їх утримання; не надає дозвіл на виїзд дітей за межі України. Проте обставини, що були викладені позивачкою як на обґрунтування заявлених позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Відповідно до висновку органу опіки і піклування від 18.09.2017 р., який підтримала представник Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області (як органу опіки та піклування), виконавчий комітет Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно його неповнолітніх дітей, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Проте, як вбачається з даного висновку, виконком прийняв таке рішення, не заслухавши ні позивачку, ні відповідача, а лише дослідивши письмові матеріали справи. Відповідач пояснив суду, що на засідання виконавчого комітету Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської він жодного разу не викликався. Такий висновок був прийнятий без заслуховування пояснень відповідача. За наведеного суд дійшов до переконання, що висновок органу опіки і піклування від 18.09.2017 р. не може прийматися судом до уваги як такий, що був прийнятий без ретельного вивчення ситуації, що склалася. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили обставини, за якими вони не бачили відповідача останні три роки. Проте відповідач надав суду докази того, що він перебував за межами України. А тому свідки не могли його бачити за місцем проживання позивачки та дітей. При прийнятті рішення суд зважає на наступне. Обов'язки та права батьків щодо виховання дитини є основними серед всього комплексу батьківських прав та обов'язків, які закріплені сімейним законодавством. Всі інші права та обов'язки батьків щодо їхніх дітей покликані забезпечувати належне виконання батьками свого основного обов'язку - виховувати дитину. Стаття 150 СК України визначає, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Батьки зобов'язані також піклуватися про фізичний розвиток дитини, який, в свою чергу, тісно пов'язаний зі здоров'ям дитини. Обов'язку батьків піклуватися про духовний розвиток дитини кореспондує право дитини на духовний розвиток, яке включає в себе: право на освіту; право на прояв своїх здібностей; право на свободу світогляду і віросповідання; право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Таким чином, батьки мають сприяти одержанню дитиною належної освіти, прояву нею своїх здібностей, розширенню її світогляду, її самовизначенню щодо сповідання певної релігії або не сповідання ніякої, її зайняттям літературною, художньою, науковою, технічною творчістю. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач виконує положення ст. 150 СК України, положення інших законодавчих актів щодо обов'язків з виховання та утримання дітей. Стаття 164 СК України передбачає підстави для позбавлення судом батьківських прав батьків щодо їх дітей, і такі обставини не знайшли своє підтвердження при розгляді справи. В судовому засіданні діти надали пояснення з приводу того, що вони не заперечують щодо позбавлення батька батьківських прав. Дана думка була викликана тим, що батько не надає їм дозвіл на виїзд за межі України. Проте на питання про те, чи хотіли б вони мати батька, чи люблять його, менший син надав ствердну відповідь. Старша дитина підтвердила ту обставину, що на його прохання батько придбав йому мобільний телефон. А менший син також підтвердив пропозицію батька поїхати на оздоровлення до санаторію. За наведеного суд дійшов висновку, що заявлений позов про позбавлення батьківських прав не підлягає до задоволення, оскільки він є необґрунтованим і недоведеним. В судовому засіданні не підтвердилися обставини, що за період, коли відповідач не виконував батьківські обовязки щодо дітей, він робив це з умислом. Після того, як змінилися життєві обставини, відповідач продемонстрував своє бажання та свою готовність піклуватися про дітей. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України, і покладаються на позивачку.

Outcome: dismissed