Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

В лютому 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 14 березня 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № KTT5G40000004020, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 64387,50 грн. на термін до 14 березня 2023р., а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним. Згідно заяви [PERSON] кредитний договір переведено з валюти гривня в валюту долар США, розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 13760,34 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобовязання за договором № KTT5G40000004020 14 березня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], [PERSON] було укладено договори поруки. В порушення умов кредитного договору [PERSON] зобовязання, покладені на нього, належним чином не виконав, у звязку із чим станом на 10 листопада 2015 року утворилася заборгованість, яка складається: заборгованість за кредитом 11029,38 доларів США; заборгованість за процентами за користування кредитом 2309,47 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 615,83 доларів США, заборгованість по комісії 429,08 доларів США, штраф 10,99 доларів США фіксована частина та штраф 719,19 доларів США процентна складова, всього в сумі 15113,94 доларів США, яку просить стягнути у солідарному порядку з відповідачів. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14 червня 2016 року позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто у солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором KTT5G40000004020 від 14 березня 2008 року у сумі 13338,85 доларів США, що за курсом 22,75 грн. за 1 долар США складає 303458 грн. 84 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 11029,38 доларів США, що за курсом 22,75 грн. за 1 долар США складає 250918 грн. 40 коп.; заборгованості за процентами за користування кредитом 2309,47 долара США, що за курсом 22,75 грн. за 1 долар США складає 52540 грн. 44 коп. Стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 5157,63 грн. в рівних частках по 1719,21 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. З вказаним рішенням суду не погодилось ПАТ КБ «Приватбанк» та оскаржило його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення суду змінити, скасувавши його в частині незадоволених вимог у стягненні заборгованості та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом рішення прийнято без повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права. Судом не було враховано ст. 2 Закону України №1669-VII від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», згідно якої на час проведення АТО забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості з 14 квітня 2014 року, але ж суми, що були нараховані до 14 квітня 2014 року підлягають стягненню. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить телефонограми, зареєстровані в журналі телефонограм за №№ 3943, 3944 від 19 серпня 2016 року. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційного суду просила апеляційну скаргу відхилити. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 14 березня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № KTT5G40000004020, згідно якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредит в сумі 64387,50 грн. з терміном погашення до 14 березня 2023 року з процентною ставкою 15% на рік, відповідач зобовязався повернути кредит, сплачувати відсотки, винагороди, комісії щомісяця, період сплати за який приймається до 14 числа кожного місяця, позичальник повинен внести до банку щомісячний платіж для погашення заборгованості за кредитом (а.с.13-17). 04 вересня 2008 року на підставі заяви [PERSON] від 21 серпня 2008 року кредитний договір переведено з валюти гривня в валюту долар США, розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 13760,34 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про що укладена додаткова угода до договору про іпотечний кредит (а.с.18-23). Згідно із п.п.8.1. додаткової угоди до договору про іпотечний кредит банк зобовязується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених у цьому договорі, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов договору. Позивач зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідно до п. 8.1 додаткової угоди позичальник зобовязався за користування кредитом в період з дати укладення угоди до дати погашення кредиту, щомісячно в період оплати сплачувати проценти, визначені Договором. Погашення заборгованості здійснюються відповідно до п.8.1 додаткової угоди шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до кредитного договору, до складу яких входять платежі за відсотками та кредитом. 14 березня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк», [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки №KTT5G40000004020/1, відповідно до якого [PERSON] взяла на себе зобовязання відповідати перед банком солідарно в повному обсязі за несвоєчасне виконання [PERSON] своїх зобовязань за договором про іпотечний кредит (а.с.24-25). 14 березня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк», [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки №KTT5G40000004020/2, відповідно до якого [PERSON] взяв на себе зобовязання відповідати перед банком солідарно в повному обсязі за несвоєчасне виконання [PERSON] своїх зобовязань за договором про іпотечний кредит (а.с.26-27). У звязку з порушенням зобовязань за вказаним кредитним договором станом на 10 листопада 2015 року утворилася заборгованість в сумі 15113,94 доларів США, яка складається: заборгованість за кредитом - 11029,38 доларів США; заборгованість за процентами за користування кредитом - 2309,47 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 615,83 доларів США, заборгованість по комісії - 429,08 доларів США, фіксована частина штрафу - 10,99 доларів США, процентна складова штрафу - 719,19 доларів США (а.с.5-8). Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно із ст. 2 Закону України від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, до зазначеного переліку входить місто Краматорськ Донецької області, де зареєстровані та проживають відповідачі, тому позовні вимоги в частині стягнення штрафу та пені не підлягають задоволенню, а до стягнення солідарно з відповідачів: заборгованість за кредитом в сумі 11029,38 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 2309,47 доларів США, всього в сумі 13338,85 доларів США. З вказаним висновком апеляційний суд частково не погоджується. Згідно із ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином і у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошей у строк і в порядку встановленому договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах. встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем виконані свої зобовязання перед відповідачем шляхом надання грошових коштів. Свій обовязок щодо погашення кредиту відповідач не виконав, не сплачував вказані суми у повному обсязі. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Стаття 543 ЦК України надає право позивачеві вимагати виконання обовязку (договірних зобовязань) частково або в повному обсязі як від усіх божників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що зобовязання забезпечувалося двома окремими поручителями, які надали поруку за різними самостійними договорами поруки (а.с.24-25,26-27). У такому випадку останні не несуть солідарної відповідальності перед кредитором. Кредитор має право предявити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору. Ураховуючи викладене, а також те, що умовами договорів поруки не встановлена солідарна відповідальність поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 березня 2015 року у справі № 6-35цс15. Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором підлягає зміні щодо стягнення заборгованості за кредитним договором на користь позивача з [PERSON] солідарно з [PERSON] та з [PERSON] солідарно з [PERSON]. З договору про іпотечний кредит вбачається, що позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за користування кредитом, а також сплатити комісію на умовах, передбачених договором (п.5.3.3.). Згідно із ст. 2 Закону України від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову щодо стягнення з відповідачів пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 615,83 доларів США, штрафу 10,99 доларів США (фіксована частина) та штрафу 719,19 доларів США (процентна складова) відповідно до ст. 2 Закону України від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки відповідачі зареєстровані та проживають в [INFO], яке входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. При цьому суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відмову в задоволенні позову про стягнення заборгованості по комісії в сумі 429,08 доларів США, оскільки відповідно до ст. 2 Закону України від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» відсутня заборона щодо нарахування комісії, а тому в цієї частині рішення підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про стягнення суми комісії. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Оскільки до висновків в частині відмови в задоволенні позову про стягнення з відповідачів заборгованості за комісією за користування кредитом суд першої інстанції дійшов внаслідок порушення та неправильного застосування норм матеріального права, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням рішення про задоволення позову в цій частині, а також зміні в частині солідарного стягнення з відповідачів та загальної суми заборгованості за кредитним договором.

Outcome: partial