Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

В квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу магазину [NUMBER] , укладеного 29 травня 2000 року між позивачем та Підприємством споживчої кооперації Новоодеське госпрозрахункове торгівельно-заготівельне переробне підприємство на Універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» за № 2-132. Позивач вказує на те, що 29 травня 2000 року він купив у Підприємства споживчої кооперації Новоодеське госпрозрахункове торгівельно-заготівельне переробне підприємство магазин [NUMBER] , який розташований за адресою: вул. Центральна (колишня Леніна), №340 в м. Нова Одеса, Новоодеського району Миколаївської області за 8500 грн., який оформлений та зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» за № 2-132. На момент укладання договору відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» було передбачено, що угоди зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, у зв`язку з чим нотаріальне посвідчення вказаного договору не здійснювалося. Право власності за позивачем на зазначений об`єкт нерухомості було зареєстровано 29.06.2000 року за реєстровим № 25 Вознесенським БТІ. Правочин обома сторонами повністю виконаний, на цей час позивачу стало відомо, що вказаний договір є нікчемним у зв`язку з тим, що суперечить чинному законодавству через порушення форми договору, незважаючи на те, що позивач та продавець виконали всі умови вказаного договору. Позивач неодноразово намагався домовитись з продавцем - Новоодеським госпрозрахунковим торгівельно-заготівельним переробним підприємством посвідчити вказаний договір нотаріально, однак останні відмовляються, посилаючись на те, що виконали всі залежні від них дії по відчуженню магазину багато років тому. На даний час стало відоме, що вказане підприємство 25.10.2007 року ліквідовано. Позивачем позов пред`явлений до Новоодеської міської ради, оскільки юридична особа, яка була власником магазину ліквідована, а майно може бути передано в комунальну власність на підставі ст.. 335 ЦК України. Позивач стверджує, що укладена між ним та продавцем угода по купівлі-продажу нерухомого майна виконана в повному обсязі, а тому вважає її дійсною, однак вказана угода не визнається іншими особами. Позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх прав та просив визнати вищевказаний договір купівлі-продажу дійсним. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву, якою просили справу розглядати без їх з позивачем участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив справу розглядати без її участі, зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29.05.2000 року на універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» між Підприємством споживчої кооперації Новоодеське госпрозрахункове торгівельно-заготівельне переробне підприємство, діюче в особі Уставу в особі [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу за № 2-132, за яким Підприємство споживчої кооперації Новоодеське госпрозрахункове торгівельно-заготівельне переробне підприємство продало, а позивач купив магазин [NUMBER] по [ADDRESS] за 8500 грн., який розташований на земельній ділянці розміром 349 кв.м. Предмет договору купівлі-продажу належав продавцю на підставі Свідоцтва про право власності на магазин [NUMBER] від 17.05.2000 року, виданого виконкомом Новоодеської міської ради на підставі рішення виконкому Новоодеської міської ради Миколаївської області за № 86 від 12.05.2000 р., зареєстрованого Вознесенським МБТІ в книзі за реєстровим № 72 від 17.05.2000 р. Вищевказаний договір купівлі-продажу від 29.05.2000 року, був зареєстрований позивачем 29.06.2000 р. у Вознесенському МБТІ у встановленому законом порядку, що підтверджується відповідним реєстраційним написом та довідкою РКП «Новоодеське РБТІ». Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.03.2020 р., підприємство споживчої кооперації Новоодеське госпрозрахункове торгівельно-заготівельне переробне підприємство Новоодеське госпрозрахункове торгівельно-заготівельне переробне підприємство, ЄДРПОУ 25377705, що було розташовано по [ADDRESS] , 25.10.2007 року ліквідовано. Розпорядженням Новоодеського міського голови № 16 від 19.02.2016 року « Про перейменування вулиць, провулків на території м. Нова Одеса, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму», назву вулиці Леніна перейменовано на вул.. Центральна . Після укладення договору, позивач володіє та користується вказаним об`єктом нерухомості, утримує його, проводить ремонт, сплачує комунальні послуги. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі - продажу магазину було укладено 29 травня 2000 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного Кодексу Української PCP в редакції 1963 року. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнавалася угода, що здійснюється з додержанням таких умов: а) вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) її учасниками є члени біржі; в) вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. Згідно ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Частиною 1 ст.227 ЦК України Української PCP 1963 року передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. При укладанні договору купівлі-продажу магазину сторони керувались ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якої угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню, так як це був магазин. Відповідно до ст.224 ЦК України ( в редакції 1963року) та ст.655 ЦК України в чинній редакції, обов`язки покупця виконано в повному обсязі, що підтверджується договором купівлі-продажу № 2-132, зареєстрованим універсальною товарною біржею «Ріко-Альянс» 29.05.2000 року. Таким чином, на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, що підтверджується договором купівлі - продажу магазину від 29.05.2000, виконання договору відбулося, оскільки продавці отримали кошти, а покупцеві було передано нерухоме майно і до нього перейшло право власності на магазин, яке в установленому порядку на момент укладення договору, було ним зареєстровано та судом встановлено факт ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення договору, на теперішній час підприємство-продавець ліквідовано, а відповідач визнав заявлені вимоги позивача. У відповідності до правової позиції яка міститься у п. 61 постанови ВС від 26.09.2018 року у справі за № 910/21911/14, у разі застосування судом вищевказаних норм та визнання договору дійсним, наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Стаття 41 Конституції України гарантує право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання правочину дійсним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу, укладеного 29.05.2000 року між позивачем та Підприємством споживчої кооперації Новоодеське госпрозрахункове торгівельно-заготівельне переробне підприємство на універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» за № 2-132.

Outcome: approved