Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

В лютому 2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Вознесенської міської ради про визнання права власності на гараж та земельну ділянку, що надана для його обслуговування в порядку спадкування, в якому вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з гаражу, що знаходиться в дворі будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0020 га, надану для обслуговування гаражу. Вказаний гараж належав [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення від 24.11.1993 року, що було видане на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 23.04.1993 року. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 18.06.1994 року. Позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті матері, оскільки проживав разом з нею на момент відкриття спадщини. Але при зверненні до державного нотаріуса йому було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на гараж та відсутній оригінал Державного акту на право власності на землю. Посилаючись на те, що отримати правовстановлюючий документ на гараж та отримати дублікат державного акту на землю не можливо у зв'язку зі смерті власника,окрім того в Державному акті на право власності на землю прізвище матері вказано з помилкою «Сикорська» замість «Сікорська», позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті своєї на матері на спадкове майно гараж, також встановити факт належності Державного акту на право власності на землю та визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача - Вознесенської міської ради Миколаївської області - в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER], виданого 19 січня 2010 року). Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом. (свідоцтво про народження [NUMBER], видане 27 січня 2011 року), який прийняв спадщину шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття ним спадщини після смерті [PERSON], що підтверджується відповіддю завідуючої першої вознесенської державної нотаріальної контори від 14.03.2011 року № 196/0116. В судовому засіданні було встановлено, що після її смерті [PERSON] відкрилася спадщина на гараж, що розташований у дворі житлового будинку [ADDRESS], що належав їй на підставі реєстраційного посвідчення оформленого згідно рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 23.04.1974 року за № 133 (довідка КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації від 10 травня 2011 року № 295). Вказана обставина підтверджується реєстраційним посвідченням від 24.11.1993 року, технічним паспортом на гараж по [ADDRESS], архівним витягом з рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 28.12.1993 року про закріплення у приватну власність земельної ділянки для обслуговування гаражу по [ADDRESS], протоколом № 8 засідання виконавчого комітету від 23 квітня 1974 року про дозвіл на будівництво [PERSON] гаражу по [ADDRESS], довідкою КП «Вознесенську МБТІ від 15 вересня 2011 року про закріплення № 23 замість старого [ADDRESS]. Згідно довідки завідуючої Першої Державної нотаріальної контори від 22.12.2010 року № 1372 видати свідоцтво про право на спадщину на гараж неможливо, оскільки реєстраційне посвідчення не є правовим документом. Рішенням реєстратора від 17.01.2011 року було відмовлено [PERSON] у реєстрації згідно ст.. 346 ЦК України у зв'язку зі смертю власника. Крім цього до складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 0,0020 га, що розташована по [ADDRESS] та передана [PERSON] для обслуговування гаражу. Вказана обставина підтверджується архівним витягом з рішення виконавчого комітету № 301 від 28.12.1993 року відповідно до якого за [PERSON] була закріплена у приватну власність земельна ділянка для обслуговування гаражу за адресою [ADDRESS]. При проведені правової експертизи Державного акту на право власності на землю, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки в Державному акті відсутня печатка органу, який видав документ, а також містяться розбіжності в написанні прізвища власниці державного акту «Сикорська», тоді як у свідоцтві про смерть її прізвище зазначено «Сікорська». Відповідно до ст.243 ЦПК України суд розглядає цивільні справи про підтвердження наявності юридичних фактів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові цієї особи, зазначеним в свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Таким чином суд вважає за можливим встановити факт належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю від 18.06.1994 року № 3500, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідно до рішення № 301 від 28.12.1993 року за [PERSON] була закріплена земельна ділянка площею 19,2 кв.м. по [ADDRESS] кв. для обслуговування гаражу. Цивільне законодавство передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено та визнано представником відповідача, відповідно до поданої ним до суду заяви, що [PERSON] , яка померла [INFO], мала право власності на гараж та земельну ділянку, що надана для його обслуговування, тому суд вважає, що позивач, як спадкоємець за законом, має право на спадкування після смерті матері. На підставі викладеного та з врахуванням неможливості оформлення позивача своїх спадкових прав у державній нотаріальній конторі, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість визнання за останнім право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на спадкове майно, яке складається з гаражу по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0020 га , що надана для обслуговування вказаного гаражу.

Outcome: approved