Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

В листопаді 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.05.2018 по 29.10.2020. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] . З червня 2020 року сторони разом не проживають, син залишився проживати з відповідачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідач чинить перешкоди у спілкуванні позивачки з дитиною, хоча позивач ніяким чином не уникає від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню сина, має постійну роботу, винаймає житло з гідними умовами проживання. Тому змушена звернутися до суду з питанням визначення місця проживання дитини разом з нею, так як дитині всього лише два роки і вона потребує материнської любові та піклування. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2020 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального провадження. 15.02.2021 [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом з ним, мотивуючи тим, що після розлучення дитина залишилась проживати з батьком, який її доглядає, виховує та матеріально утримує. [PERSON] має постійне місце роботи, де позитивно характеризується, також, є власником ј частини житлового будинку, де проживає з матір`ю та братом. За місцем проживання характеризується, також, з позитивної сторони, як здібний, відповідальний працівник. Відносини між батьком та сином склалися дуже добрі, дитина прив`язалася до батька, який доглядає за ним та створює всі необхідні умови. [PERSON] , як мати дитини, життям сина не цікавиться, участі у його вихованні та утриманні не бере. Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради про визначення місця проживання дитини до спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] просила її позов залишити без розгляду, зустрічний позов [PERSON] визнала повністю, не заперечувала, щоб дитина проживала з батьком. Відповідач [PERSON] не заперечував проти залишення позовної заяви [PERSON] без розгляду, свої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Підстав для відмови у задоволенні заяви [PERSON] про залишення її позову без розгляду судом не встановлено. У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає, що заява позивача [PERSON] про залишення її позову без розгляду підлягає задоволенню. Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради в судовому засіданні не заперечувала проти залишення позову [PERSON] без розгляду та не заперечує проти задоволення зустрічного позову [PERSON] . Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд приймає визнання відповідачем позову. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що основний позов слід залишити без розгляду, а зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. У відповідності до ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 травня 2018 року по 29 вересня 2020 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та копією рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2020 року (а.с.10-11). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). В провадженні Фастівського міськрайонного суду Київської області перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яка на даний час зупинена до розгляду даної справи про визначення місця проживання дитини. Суд, з урахуванням позиції позивача за первісним позовом [PERSON] про залишення її позову без розгляду, вважає за доцільне розглянути по суті зустрічний позов [PERSON] . Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 червня 2017 року [PERSON] зареєстроване право власності на ј частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.61-62). За даною адресою він проживає разом з сином [PERSON] , 2018 р. народження, матір`ю [PERSON] , 1966 р. народження та братом [PERSON] , 1991 р. народження, що встановлено згідно довідки про склад сім`ї, виданої Виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області (а.с.67). Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов депутата міської ради [PERSON] від 27 січня 2021 року встановлено, що [PERSON] проживає у цегляному будинку, який складає 4 житлових кімнати, кухні, туалету та ванної. В будинку газове опалення, водопровід та каналізація. В будинку проживають, також, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.68). Директором ЗДО [PERSON] надано письмову інформацію про вихованця ЗДО №8 «Джерельце» [PERSON] , [INFO] , який з 24 вересня 2020 року відвідує садочок. Хлопчик завжди охайний, веде себе спокійно, слухає пояснення вихователя, на зауваження реагує адекватно, навчальну програму освоює в неповному обсязі, переважає зорова пам`ять. Батько забезпечує [PERSON] всім необхідним для занять в закладі дошкільної освіти. Переймається навчанням та вихованням свого сина, позитивно реагує на прохання та зауваження педагогів. Бере активну участь у житті групи. Дотримується режиму дня. До закладу дошкільної освіти [PERSON] приводять та забирають тато та бабуся. Матір хлопчика в садочку ніколи не бачили і в житті групи вона участі не приймає (а.с.70). Також, згідно виробничої характеристики [PERSON] працює в КП ФМР «Фастівводоканал» з 03 серпня 2020 року і по теперішній час на посаді слюсаря 3 розряду бригади з аварійно відновлювальних робіт каналізаційних мереж. Зарекомендував себе як відповідальний працівник, вміє приймати особисті рішення, прагне до самовдосконалення. Сумлінно відноситься до своїх обов`язків, завжди виконує поставлені завдання вчасно та кваліфіковано. В колективі користується повагою серед колег, приймає активну участь у суспільно-громадському житті підприємства (а.с.71). Загальна сума доходу за період з 03.08.2020 по 31.12.2020 становить 35885 грн. 22 коп. (а.с.74). Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Третьою особою надано суду висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , 2018 року народження, відповідно до якого встановлено наступне (а.с.88-91). Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради власним висновком №06-23/929 від 03.03.2021, врахувавши рішення комісії з питань захисту прав дитини, протокол №2 від 03.02.2021, вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] визначити з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи вбачається існування між колишнім подружжям стійкого особистого конфлікту, проте не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що визначення місця проживання дитини разом з батьком є доцільним та таким, що не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення вимог зустрічного позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved