Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

В липні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Любівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав ,що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на майно , що складається з земельної ділянки . За життя [PERSON] склала заповіт , згідно якого все майно заповідала позивачу . Позивач має намір успадкувати вказану земельну ділянку , однак відсутність оригіналу Державного акту на право власності на землю , перешкоджає йому отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. Прохав визнати право власності в порядку спадкування на земельну ділянку . У листопаді 2019 року [PERSON] уточнив позов та прохав встановити факт належності правовстановлюючого документа , а саме , що Державний акт на право приватної власності на землю виданий на ім`я [PERSON] належить [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явився , подав заяву заслухати справу у його відсутність , позов підтримав , просить задовольнити. Представник відповідача до суду не з`явився , подав заяву в якій прохає слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечує. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, матеріали цивільної справи № 627/222/13-ц, дійшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] року , мати позивача [PERSON] померла [INFO] в с.Любівка Краснокутського району Харківської області. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії 11-ХР № 037007 від 16.07.2001 р., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,48 га для ведення особистого підсобного господарства , будівництва та обслуговування житлового будинку в с.Любівка . Як свідчить заповіт , посвідчений секретарем виконавчого комітету Любівської сільської ради від 14.06.2011 року , [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON] . Відповідно до рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 22.04.2013 р., за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок та господарські будівлі. Як передбачає ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини... У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи визначені в заповіті. Позивач після смерті [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав, де була заведена спадкова справа № 255/2011 р. Однак , постановою Краснокутської держаної нотаріальної контори від 27.11.2019 р. , [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом , у зв`язку з тим , що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на майно померлої. Позивач не може оформити в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Як свідчить оголошення в газеті « Промінь» , втрачений Державний акт на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON] вважати недійсним . Крім того , відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] року ,померла [PERSON] , а згідно Державного акту на право власності на землю серії 11-ХР № 037007 від 16.07.2001 р., земельна ділянка надана у власність [PERSON] . Вказані розбіжності в документах також перешкоджають позивачу отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину . Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Позивач надав суду достатньо доказів на підтвердження позову. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки внаслідок відсутності правовстановлюючого документа на земельну ділянку , яка входить до складу спадкового майна, порушується право позивача, належним чином реалізувати своє право на оформлення спадкового майна.

Outcome: approved