Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON] , [PERSON] і неповнолітнього [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона є власником вищевказаного будинку, в якому зареєстровані її дочка з чоловіком і їхня дитина, відповідачі у даній справі. Фактично відповідачі не проживають у вказаній квартирі з 2008 року. Проте, вони ніколи не проживали у вказаній квартирі, а на теперішній час вони взагалі постійно проживають в Канаді та повертатись в Україну не мають наміру. В той же час, наявність у будинку реєстрації відповідачів, які фактично не проживають, створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном, а також змушує її нести додаткові витрати на комунальні послуги. Тому, у зв`язку з цими обставинами, вона була змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги і просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві, і зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомили. Відзиву на позов не подали. В той же час, до секретаріату суду через електронну пошту надійшли листи від відповідачів [PERSON] і [PERSON] , в яких вони вказали, що не заперечують проти зняття них самих і їхнього сина [PERSON] з реєстрації у житловому будинку [ADDRESS] , а також зазначили, що з 2018 року їхня сім`я постійно проживає в Канаді в статусі постійних резидентів. Такий самий лист надійшов й від неповнолітнього [PERSON] . Представник третьої особи [PERSON] . в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі і зазначила, що не підтримує позовні вимоги позивача. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , який належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 31.10.2013 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Янковою І.В. і зареєстрованого в реєстрі за № 5-1933 (а.с.8). Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстроване за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним Витягом про реєстрацію права власності від 31.10.2013 року за № 12022472 (а.с.9). В належному позивачеві [PERSON] будинку, окрім неї самої, зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; і [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому будинку осіб від 30.07.2018 року, виданою Квартальним комітетом № 60 Чечелівського району м. Дніпра (а.с.11), і відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 27.11.2018 року за № 3881/2 (а.с.19-22). Проте, [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] вже з 2008 року, тобто вже більше десяти років, не проживають за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом від 30.07.2018 року, який складений сусідами по місцю реєстрації відповідачів - [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , підписи яких засвідчені головою квартального комітету Шевченко Н.П. (а.с.12). Також суду надано акт обстеження умов проживання неповнолітнього [PERSON] , складений третьою особою [INFO] року, з якого випливає, що [PERSON] вибув зі своєї школи 24.04.2018 року, у зв`язку з виїздом до [PERSON] . Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що відповідачі дійсно не проживають за місцем своєї реєстрації. При цьому, відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З огляду на вищевказані положення чинного законодавства позивач, як власник домоволодіння, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності і розпоряджання своїм майном. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням того, що відповідачі без поважних причин не проживають за місцем своєї реєстрації вже більше десяти років, а їхня реєстрація чинить власникові перешкоди у користуванні власним майном, суд вважає можливим задовольнити даний позов і визнати [PERSON] , [PERSON] і неповнолітнього [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved