Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», згідно з яким просив суд: визнати виконавчий напис, вчинений 03.10.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 8654, про стягнення з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості у сумі 243 336,45 грн., таким, що виконанню не підлягає. Позовні вимоги, обгрунтовано тим, що 09.08.2017 року головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Руденком Ю.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54463278 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 243 336,45 грн. При цьому, виконавчим документом, на підставі якого було відкрито виконавче провадження №54463278, є виконавчий напис, вчинений 03.10.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за №8654, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості, що виникла за кредитним договором №SAMDN03000011487633 від 19 лютого 2007 року за період з 19 лютого 2007 року по 27 липня 2016 року, яка в гривневому еквіваленті з врахуванням витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису становить 243336 (двісті сорок три тисячі триста тридцять шість) грн. 45 коп. Разом з тим, позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості. Так, зокрема позивач вказує, що вищенаведена заборгованість не є безспірною та не може вважатися обгрунтованою, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 28.07.2015 року, ухваленим у справі №761/8018/15-ц за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у задоволенні позову було відмовлено з підстав недоведеності позивачем обгрунтуваності заявлених позовних вимог та застосуванням наслідків пропуску строку позовної давності. Крім того, позивач вважає, що, в силу вимог ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. зобов'язана була відмовити ПАТ «КБ «Приватбанк» у вчиненні виконавчого напису у зв'язку з пропуском ПАТ «КБ «Приватбанк» трирічного строку з дня виникнення права вимоги (з 28.02.2011 року). За вказаних обставин, а також посилаючись на порушення своїх прав, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який просив задовольнити. Ухвалою суду від 07.11.2017 року було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. 20.12.2017 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи на позовну заяву, в яких нотаріус просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на не доведення позивачем факту порушення порядку вчинення нотаріальних дій. 31.01.2018 року до суду надійшов відзив відповідача на позов, згідно з яких ПАТ КБ «Приватбанк» заперечує щодо задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та недоведеність позовних вимог. Ухвалою від 31.01.2018 року розгляд даної цивільної справи вирішено продовжити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання по справі. Ухвалою від 12.04.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки свого представника суд не повідомив. Третя особа в у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Разом з тим, як вбачається з наявних в матеріалах справи пояснень нотаріуса, останній просить розгляд справи проводити за його відсутністю. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Частиною 2 статті 1 Закону України «Про нотаріат» визначено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Як передбачено ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за №1172, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав стягувача шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, а перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. В свою чергу, боржник, який так само має право на захист свого цивільного цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків позовної давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 05.07.2017 року у справі за №6-887цс17. Так, як встановлено в судовому засіданні, 03.10.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №8654, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості, що виникла за кредитним договором №SAMDN03000011487633 від 19 лютого 2007 року за період з 19 лютого 2007 року по 27 липня 2016 року, яка в гривневому еквіваленті з врахуванням витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису становить 243336 (двісті сорок три тисячі триста тридцять шість) грн. 45 коп. В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Шевченківського районного суду м.Києва перебувала цивільна справа за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до до [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 28.07.2015 року у задоволенні даного позову було відмовлено в повному обсязі. При цьому, підставою для відмови в задоволенні позову є недоведеність позивачем обгрунтуваності заявлених позовних вимог та застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Тобто, вище встановлені обставини свідчать про те, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису між сторонами існував спір в частині укладеного кредитного договору та нарахованої заборгованості, що, в свою чергу, мало б бути повідомлено стягувачем під час звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. Крім того, як вже зазначалось вище, нотаріусом у виконавчому написі зазначено, що строк, за який проводиться стягнення, - дев'ять років п'ять місяців вісім днів, а саме: з 19.02.2007 року по 27.07.2016 року. Натомість, враховуючи те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 28.07.2015 року було встановлено, що днем, з якого у відповідача виникло право вимоги за кредитним договором, є 29.02.2008 року, нотаріус мав право на здійснення виконавчого напису до 28.02.2011 року. Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а виконавчий напис, вчинений 03.10.2016 року, таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом при вчиненні вказаної нотаріальної дії не було встановлено факту безспірності заборгованості. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи викладене та

Outcome: approved