Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

В лютому 2017 року на адресу Шаргородського районного суду Вінницької області з Вінницького міського суду Вінницької області надійшла справа за позовною заявою [PERSON] (далі - позивач) до [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі - відповідачі) про встановлення факту проживання однією сім'єю та зміну черговості спадкування. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що [INFO] померла [PERSON], яка проживала до дня своєї смерті за адресою: [ADDRESS] та була тіткою позивача. Своєї сім'ї померла не мала, дітей також в неї не було, а тому позивач була зареєстрована та проживала разом з тіткою з 1996 року до її смерті, а також по теперішній час проживає в її квартирі за вищевказаною адресою. Крім цього, зазначила, що вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, проживали однією сім'єю понад п'ять років. Вказала, що відноситься до четвертої черги спадкування, в той час як сестри померлої до другої, однак вважає що має право на частку спадкового майна, так як протягом тривалого часу опікувалась, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавиці, яка через тяжку хворобу була в безпорадному стані, а тому звернулась із зазначеним позовом до суду для захисту своїх прав. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач - [PERSON], яка одночасно представляла інтереси відповідача - [PERSON], позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилась, її представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, неупередженості та своєчасності розгляду і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. [PERSON] на праві власності володіла квартирою в [ADDRESS] загальною площею 36,6 кв. м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 01 лютого 1996 року (а.с 8-9). 29 листопада 1996 року в зазначеній квартирі зареєстровано [PERSON], що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України (а.с. 12). Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] з 1996 року по день смерті останньої підтверджується довідкою про склад сім'ї №05-21/2475 від 20 грудня 2016 року (а.с. 7). Спільне проживання, тривала опіка та гарні відносини між [PERSON] та [PERSON], підтверджуються, зокрема, листом позивача (а.с. 74), а також іншими листами, які надходили на адресу [PERSON] та [PERSON] (а.с. 113) за місцем їх проживання. Згідно довідки про доходи [PERSON] за період з жовтня 2014 по березень 2015 року вбачається, що остання працювала та отримувала дохід у «ВВ Вінницькі електричні мережі» (а.с. 114). Крім цього судом встановлено, що [PERSON] у період часу з 05 серпня 2015 року по 23 грудня 2015 року перебувала на роботі за кордоном, що підтверджується її показами та відомостями закордонного паспорта [PERSON] (а.с. 10). На початку 2016 року стан здоров'я [PERSON] погіршився, в зв'язку з чим остання тривалий час перебувала на лікуванні в різних закладах охорони здоров'я, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 71), довідкою про причини смерті (а.с. 83), випискою із історії хвороби №1187 (а.с. 84), випискою № 4088 із медичної картки стаціонарного хворого (а.с. 116-117), інформацією головного лікаря КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» (а.с. 118), інформацією головного лікаря міської клінічної лікарні №1 м. Вінниці (а.с. 119). 24 червня 2016 року [PERSON] звернулась із заявою до управління соціального захисту населення (Правобережне) у м. Вінниці про те, що потребує стороннього догляду та зазначила особою, яка б надавала їй допомогу [PERSON] (а.с. 124). Рішенням № 164 від 22 червня 2016 року КЗ ЦПМСД №2 лікарсько-консультативної комісії вирішено, що [PERSON] за станом здоров'я постійно потребує догляду та не здатна самостійно себе утримувати (а.с. 127). Витрати на лікування [PERSON] підтверджуються аптечними фіскальними чеками (а.с. 63 - 69) та призначенням лікаря (а.с. 70). [INFO] [PERSON], яка проживала до дня своєї смерті за адресою: [ADDRESS], померла, що підтверджується довідкою, виданою МКП «ЖЕК №7» 20 грудня 2016 року №05-21/2465 (а.с. 6). Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим повторно Шаргородським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 02 серпня 2016 року, актовий запис №2028 (а.с. 5). [PERSON] організовувала та проводила за власний рахунок поминальні обіди після смерті [PERSON], що підтверджується довідками від 16 січня 2017 року та 05 січня 2017 року (а.с. 72-73). Крім вищезазначених встановлених обставин справи, судом допитано свідків, які своїми показами підтвердили, що позивач та [PERSON] проживали однією сім'єю в [ADDRESS] в однокімнатній квартирі, мали гарні відносини, вели спільний побут, мали спільний бюджет, тощо. Так, свідок [PERSON] повідомила, що з 1995 року по день смерті [PERSON] проживала по-сусідству з останньою. Вказала, що [PERSON] піклувалась про [PERSON], купувала продукти харчування, ліки, прибирала квартиру, готувала їжу, вони жили однією сім'єю, вели спільний побут. Зазначила, що з лютого 2016 року стан здоров'я [PERSON] погіршився, вона перестала виходити на вулицю. [PERSON] займалась лікуванням [PERSON], зокрема, перебувала з останньою в лікарні, доглядала її. Крім [PERSON], яка постійно була з [PERSON], до неї також приїздила, приблизно один раз на місяць, її сестра [PERSON] Інших осіб, які б надавали допомогу [PERSON], свідок не бачила. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали аналогічні покази за своїм змістом. Зокрема, [PERSON] повідомила, що провідувала [PERSON] за місцем її проживання приблизно за місяць до смерті останньої. [PERSON] не могла самостійно себе обходити, потребувала сторонньої допомоги, скаржилась на стан здоров'я. Одночасно, зазначила, що піклувалась про [PERSON] лише [PERSON] За правилами ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.ст. 1262, 1264 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За приписами ст. 1259 згаданого кодексу, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Отже, зміна черговості одержання права на спадкування у судовому порядку можлива за наявності таких обставин: спадкодавцю надавалася матеріальна або інша допомога з боку спадкоємця; така допомога надавалася протягом тривалого часу; безпорадний стан самого спадкодавця; фізична особа відноситься до кола спадкоємців за законом. У Законі міститься вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, що не потребує розширеного тлумачення. Відсутність хоча б однієї із таких обставин зумовить застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного у ст. 1258 ЦК України. При цьому факт проживання із спадкодавцем протягом певного часу і відповідна взаємна турбота осіб, які проживають разом, не є підставою для зміни черговості спадкування. Як зазначається в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров'я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Таким чином, безпорадність особи пов'язана саме зі станом її здоров'я. Якщо ж спадкодавець у зв'язку з невеликим доходом потребував лише матеріальної допомоги та відповідно її отримував від позивача, така обставина не вважатиметься підставою для зміни черговості одержання права на спадкування. Крім того, не може бути застосована ч. 2 ст. 1259 ЦК у тому випадку, коли позивач опікувався, матеріально забезпечував та надавав іншу допомогу спадкодавцеві, який був повнолітньою працездатною особою та об'єктивно не потребував сторонньої допомоги. У пункті 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004 зазначено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У контексті наведеного позивачем надано належні та допустимі докази, щодо спільного проживання, більше п'яти років однією сім'єю з [PERSON], тривалого часу здійснення опіки над нею, матеріального забезпечення, надання будь-якої іншої допомоги, а також її безпорадного стану.

Outcome: approved