Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 34 в будинку № 6 по пр. Пушкіна в м. Дніпрі, а також стягнути з неї судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що він є власником вищевказаної квартири, в якій зареєстрована його колишня дружина - відповідач у даній справі. Фактично відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2011 року і по теперішній час. З того ж часу вона не сплачує за комунальні послуги, у звязку з чим позивач вимушений самостійно сплачувати комунальні рахунки. При цьому, реєстрація відповідача створює позивачу перешкоди у розпорядженні своїм майном. Сама вона зніматися з реєстраційного обліку не бажає і її місце знаходження позивачу невідоме. Тому, у звязку з цими обставинами, він був змушений звернутися до суду. Ухвалою суду до участі у дану справу був залучений Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги і просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві і зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Відзиву на позов не подала. Представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути дану справу без участі представника департаменту і ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства України. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.09.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрованого в реєстрі за № 1770 (а.с.6). В належній [PERSON] квартирі [ADDRESS] з 11.08.2005 року зареєстрована [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою № 2792 від 14.09.2017 року, виданою Комунальним підприємством «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради (а.с.9), і відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 06.12.2018 року за вих. № 4035/2 (а.с.16). Проте, [PERSON] вже майже вісім років не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом від 31.08.2017 року, який складений сусідами по місцю реєстрації відповідача - [PERSON], [PERSON], [PERSON] і інженера [PERSON], підписи яких засвідчені т.в.о. директора Комунального підприємства «Житлового господарства Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради, і згідно з яким відповідач в спірній квартирі не проживає з 2011 року (а.с.10). Крім того, вищевказані обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON], які є сусідами позивача та відповідача по місцю їхньої реєстрації, і які вказали на ті ж самі обставини, які викладені в складеному за їхньою участю акті від 31.08.2017 року. При цьому, відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З огляду на вищевказані положення чинного законодавства позивач, як власник домоволодіння, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності і розпоряджання своїм майном. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням того, що відповідач без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації вже понад вісім років, а її реєстрація чинить власнику перешкоди у користуванні власним майном, суд вважає можливим задовольнити даний позов і визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 34 в будинку № 6 по пр. Пушкіна в м. Дніпрі. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved