Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

в первісному позові [PERSON] просила стягнути з кожного відповідача - [PERSON] і [PERSON] грошову компенсацію вартості ? частини автомобіля марки Cherу Beat SQR7130Х1, двигун SQR473FAFBM00646, сірого кольору 2012 року випуску вартістю 90640,00 гривень, тобто в розмірі по 22660,00 гривень з кожного. В обґрунтування вимог в позові наведені наступні обставини. [PERSON] проживала однією сім'єю з [PERSON] з липня 2000 року до дня його смерті 08 листопада 2015 року, без реєстрації шлюбу. 14.11.2012 року між [PERSON] та ТОВ «Запоріжжя-Авто» укладений договір купівлі-продажу автомобіля марки Cherу Beat SQR7130Х1, двигун SQR473FAFBM00646, сірого кольору на суму 90640,00 гривень, який зареєстрований на ім'я [PERSON] 08 Листопада 2015 року помер [PERSON] В той же день на прохання дітей померлого - [PERSON] та [PERSON] надати їм автомобіль для організації поховання батька, [PERSON] надала відповідачам автомобіль з ключами та документами. Після закінчення поховання [PERSON], відповідачі не повернули автомобіль позивачу. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області у справі № 2/325/75/2016 ( 325/70/16-ц) від 24 березня 2016 року, яке набрало законної сили 11 квітня 2016 року, встановлено факт проживання [PERSON] із померлим [PERSON] однією сім'єю без шлюбу з 01 січня 2004 року до 08.11.2015 року, а також визнане право власності за [PERSON] на ? частку спірного автомобіля. При вирішенні цієї справи судом встановлені обставини про вартість автомобіля 90640 грн. і обставини заволодіння відповідачами спірним автомобілем, які не заперечувались відповідачами і не підлягають доказуванню у цій справі. Спірний автомобіль є річчю неподільною та належить: ? частка позивачу, по ? частки відповідачам, які є спадкоємцями першої черги і прийняли спадщину. В даний час автомобіль знаходиться у відповідачів, використовується ними на власний розсуд, а позивач позбавлена можливості здійснювати права співвласника. 13.03.2017 року позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги доповнивши їх вимогою припинити її право власності на вказаний автомобіль. 22.03.2017 року за клопотанням представника позивача провадження у справі зупинене до розгляду іншої цивільної справи №325/856/16-ц, в якій 19.10.2017 року вирішено визнати в порядку спадкування право власності на автомобіль Cherу Beat за спадкоємцями [PERSON] і [PERSON] (по ? частки кожному). Рішення набрало законної сили 08.11.2017 року. 17 Листопада 2017 року провадження у цій справі відновлене. 27 Листопада 2017 року позивач уточнила вимоги, виклавши їх наступним чином: стягнути з [PERSON] грошову компенсацію вартості ? частини спірного автомобіля в сумі 70300 гривень; стягнути із [PERSON] грошову компенсацію вартості ? частини зазначеного автомобіля в розмірі 70300 гривень; припинити право власності позивача на спірний автомобіль. Збільшення розміру вимог позивач обґрунтовувала наданою довідкою експерта-оцінювача про середньо ринкову вартість подібного автомобіля 140600,00 гривень. 16 Січня 2018 року в судовому засіданні позивач уточнила свої вимоги надавши про це письмову заяву, в якій просила стягнути з кожного із відповідачів грошову компенсацію вартості ? частини автомобіля марки Cherу Beat, 2012 року випуску сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 140600,00 гривень, в сумі по 35150,00 гривень з кожного; припинити право власності позивача на спірний автомобіль. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON], яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № ММЦ-1026 від 13.09.2017 року, підтримали останні змінені позовні вимоги за викладених обставин та з підстав, передбачених ст..ст. 358, 364 ЦК України. Представник відповідачів [PERSON] і [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 519 від 22.04.2005 року і ордеру про надання правової допомоги серії ЗП № 052567, вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, погоджується із запереченнями, викладеними відповідачами у відзивах. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] у письмових відзивах на позов вказали, що позивачем невірно визначена вартість спірного майна у 140600,00 гривень, так як надана [PERSON] довідка експерта оцінювача від 14.05.2016 року не підтверджує вартість автомобіля, а лише є припущенням вартості подібного автомобіля. Відповідачі визнають, що вартість спірного автомобіля - 90640 грн., яка встановлена при вирішенні справи № 325/70/16-ц (рішення суду від 24.03.2016 року), а також визнають розмір часток автомобіля, на які мають права позивач ? частка та відповідачі кожен по ?. У відзивах зазначені посилання на правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 13 січня 2016 року при вирішенні справи № 602925цс15. У відзивах відповідачі та в судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] звертають увагу на те, що у відповідності до висновку ВСУ, який є обовязковим для застосування, згідно ч.4ст.263 ЦПК України, суд має встановити наступні обставини: 1) чи дійсно є неможливим виділ належної [PERSON] частки в натурі; 2) чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; 3) чи сплачується відповідачами, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування, відповідно до ч.3ст.358 ЦК України; 4) чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Відповідачі заявляють, що визнають першу обставину про неподільність майна автомобіля. Щодо другої обовязкової для доведення у суді обставини [PERSON] стверджує, що володіє та користується автомобілем тільки вона одноособово, а [PERSON] в своєму відзиві це підтверджує. Обоє заявили, що вони ніякої компенсації позивачу не сплачували і не сплачують. Зазначили, що сплата позивачці вартості ? частки автомобіля є для них надмірним тягарем, так як [PERSON] отримує невелику заробітну плату та має двох неповнолітніх дітей, [PERSON] отримує мінімальну заробітну плату, його дружина не працює, а повнолітня донька у них на утриманні. На підтвердження матеріального стану відповідачі надали документи: копії свідоцтв про народження дітей [PERSON]; довідки про розмір заробітної плати та довідку про те, що [PERSON] не працює. Від позивача [PERSON] надійшло пояснення на відзив на позовну заяву, в якому вона вказала, що відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.05.2016 року, відповідачі взагалі не мають права на спадкове майно, в тому числі на спірний автомобіль, своєї згоди на спільне володіння автомобілем вона відповідачам не надавала, вони мають свої власні автомобілі, а спірним автомобілем відповідачі заволоділи обманним шляхом. Щодо неспроможності сплатити їй компенсацію відповідачі вводять суд в оману, так як повнолітня донька [PERSON] проживає окремо та має роботу, [PERSON] з 28.07.2001 року перебуває у шлюбі з [PERSON], який працює у Степанівській Першій школі вчителем і отримує заробітну плату. Позивач вважає, якщо у відповідачів скрутне матеріальне становище, вони можуть продати автомобіль, яким заволоділи і покращити своє становище та сплатити їй необхідну компенсацію. До пояснення позивач додала ксерокопії наведеної постанови нотаріуса та свідоцтва про одруження відповідача [PERSON], яке, пояснила, вона знайшла у документах померлого [PERSON] На пропозицію суду щодо надання оригіналів чи належне засвідчених копій вказаних документів або клопотань сторін з цього приводу, сторони заявили про відсутність у них будь яких клопотань чи додаткових доказів і вважали необхідним вирішити справу на підставі наявних доказів. Заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників справи, вивчивши їх письмові заяви (позов, відзиви відповідачів і пояснення позивача), дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності (копію рішення суду від 24.03.2016 року у справі №325/70/16-ц; інформацію територіального сервісного центру № 2343 від 02.02.2017р. про реєстрацію спірного автомобіля; копію рішення суду від 19.10.2017 року у справі №325/856/16-ц; довідку експерта оцінювача № 50/05 від 14.05.2016 року; копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.05.2016р.; копію свідоцтва про одруження [PERSON]; копії свідоцтв про народження дітей [PERSON]; довідки про доходи відповідачів; довідку № 330 від 05.02.2018р.), суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних відносин. [PERSON], [INFO], та [PERSON], який помер 08.11.2015 року, проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року до 08 листопада 2015 року. В цей період, 14 листопада 2012 року [PERSON] за спільні із [PERSON] кошти придбав автомобіль марки Cherу Beat, 2012 року випуску, сірого кольору, двигун SQR473FAFBM00646, за ціною 90640 гривень, який зареєстрував на своє ім'я. Відтак, [PERSON] має право власності на ? частину придбаного автомобіля. Після смерті 08 листопада 2015 року [PERSON], його діти відповідачі у справі: [PERSON] і [PERSON] заволоділи вказаним автомобілем та в подальшому відмовилися від його повернення [PERSON]. Наведені обставини визнаються учасниками справи і не підлягають доказуванню, згідно ст.82 ЦПК України, так як суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, які також встановлені при вирішенні справи № 325/70/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на майно, згідно рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 24.03.2016 року, яке набрало законної сили 11.04.2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із: земельної ділянки площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства, вартістю 45959,16 грн.; ? частки спірного автомобіля марки Cherу Beat, 2012 року випуску, вартістю частки 45320,00 гривень; ? частки автомобіля ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак [NUMBER], вартістю частки - 14122,00 гривень. Спадкоємці першої черги діти спадкодавця: [PERSON] та [PERSON], які є відповідачами у цій справі, прийняли спадщину та звернулися до суду за визнанням права власності на спадкове майно, так як ними втрачені вже після смерті батька документи на право власності на автомобіль марки Cherу Beat, а на інше майно правовстановлюючі документи відсутні. Зазначені обставини також визнаються учасниками справи і не підлягають доказуванню, згідно ст.82 ЦПК України, так як суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, які встановлені при вирішенні справи № 325/856/16-ц за позовом [PERSON] і [PERSON] до [PERSON] і Олександрівської сільської ради про визнання права власності на майно у порядку спадкування, згідно рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 19.10.2017 року, яке набрало законної сили 08.11.2017 року. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо вартості спірного автомобіля то суд, приймає до уваги встановлені судовими рішеннями обставини про вартість автомобіля Cherу Beat, 2012 року випуску в розмірі 90640,00 гривень, так як надана позивачем довідка експерта-оцінювача про середньо ринкову вартість подібного автомобіля (140600,00 гривень), дає можливість лише припускати, що такий автомобіль має таку вартість. Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Частина 3 статті 358 ЦПК України, передбачає, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Положення статті 364 ЦПК України, передбачає що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. (ст.183 ЦК України.) Автомобіль є неподільною річчю. Із наведених вище рішень суду встановлено, що автомобіль, який знаходиться у володінні відповідачів, належить особам на праві спільної часткової власності: позивачу - ? частка, а відповідачам по ? частки. Обставини про заволодіння автомобілем саме внаслідок узгоджених дій відповідачів встановлені під час наведених вище судових справ, про що вказано в рішеннях. На цей час між відповідачами спору щодо володіння автомобілем не існує, в даному судовому провадженні вони мають одного представника та однакову правову позицію щодо спірного майна. Як пояснив в судовому засіданні представник відповідачів, відповідачі, будучи рідними братом і сестрою в добровільному порядку вирішили про порядок володіння спадковим майном. При цьому право часткової власності на автомобіль у [PERSON] не припинене. За таких обставин суд не приймає доводи відповідачів про те, що автомобілем володіє лише один із них - [PERSON] Можливість користування автомобілем витікає із його фактичного володіння. Відповідачі маючи автомобіль у своєму володінні не позбавлені права ним користуватися, чого позбавлена позивач (співвласник ? частки автомобіля). Із судового рішення від 19.10.2017 року також встановлено, що відповідачами вже після смерті батька було втрачене свідоцтво про реєстрацію автомобіля Chery Beat, що і стало підставою для їх звернення до суду за визнанням права на спадкове майно - на цей автомобіль. Відповідачі не сплачують позивачу матеріальну компенсацію за володіння та користування автомобілем, будь-якої домовленості з цього приводу між сторонами не досягнуто. Вказані обставини визнаються сторонами. Дійсно, як зазначено у відзивах відповідачів, Верховний Суд України, розглядаючи 13 січня 2016 року справу №6-2925цс15, роз'яснив, що з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: 1) чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; 2) чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; 3) чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; 4) чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Вище зазначено, що судом встановлена наявність перших трьох обставин, а щодо спроможності відповідачів виплатити компенсацію за автомобіль встановлені наступні обставини. На підтвердження неспроможності сплати компенсації відповідачами надані довідки № 15 від 05.02.2018 року [PERSON] і № 4 від 29.01.2018 року [PERSON] про те, що [PERSON] працює бухгалтером в комунальному підприємстві «Азов» і в період з лютого по грудень 2017 року їй нарахована заробітна плата в сумі 33520,00 гривень, а [PERSON] працює в ПСП «Діброва» та в 2017 року йому нарахована заробітна плата в сумі 38400,00 гривень. Крім того [PERSON] надала копії свідоцтв про народження дітей [PERSON] 27.08.2007 року і [PERSON] 21.12.2001 року, а [PERSON] довідку Степанівської Першої сільської ради № 330 від 05.02.2018 року про те, що [PERSON], [INFO] на цей час не працює. Відповідачі, посилаючись на вказані обставини, зазначають про неспроможність сплатити позивачу компенсацію за ? частку автомобіля. Позивач в письмових поясненнях та усно в засіданні суду повідомила, що донька [PERSON] є повнолітньою та працевлаштованою, на утриманні у батьків не перебуває, а [PERSON] одружена, її чоловік [PERSON] працює вчителем у школі і отримує заробітну плату. [PERSON] вважає, що відповідачі вводять в оману суд щодо своїх статків, так як повної інформації про матеріальний стан не надали. Вказані позивачем обставини іншою стороною не спростовані, інформація про нерухоме майно з Державних реєстрів і доходи від відповідних органів (фіскальної служби, соціальних та пенсійних) не надана. Окрім того, відповідачем [PERSON] прихований той факт, що вона одружена та її чоловік також має доходи у вигляді заробітної плати. На пропозицію суду про надання сторонами додаткових доказів чи клопотань про їх витребування щодо наведених обставин, представник відповідача та позивач вважають за необхідне закінчити розгляд справи по суті на підставі наявних доказів. Аргументи відповідачів про їх неспроможність сплатити компенсацію суд не приймає та вважає не доведеними, так як із наведеного вище рішення суду від 19.10.2017 року судом встановлено, що відповідачі після смерті батька успадкували майно частки у двох автомобілях та земельну ділянку площею 1,5 га, відповідно до наданих довідок вони мають постійне місце роботи та доходи. За таких обставин, суд приходить до висновку що відповідачі спроможні сплатити позивачу компенсацію в розмірі по 22660 гривень, із розрахунку вартості автомобіля 90640,00 гривень, в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно (припинення за позивачем права власності на це майно), і така компенсація не становитиме для них надмірний тягар. З наведених підстав слід задовольнити позов, стягнувши з кожного відповідача по 22660 гривень, із розрахунку вартості автомобіля 90640,00 грн., та припинивши право власності позивача, згідно ч.2 ст.364 ЦК України. Враховуючи встановлені обставини а також те, що відповідачі за своєю ініціативою заволоділи спірним автомобілем, при цьому втратили документи до нього, позбавивши позивача володіти та користуватися своєю часткою у власності, вирішення справи шляхом часткового задоволення позову буде відповідати принципам верховенства права, пропорційності та буде виконане завдання цивільного судочинства про справедливий розгляд справи з метою ефективного захисту порушених прав особи. Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Позивачем у 2016 році предявлені вимоги щодо стягнення коштів та судовий збір сплачено 551,20 гривень, що відповідало розміру збору встановленого Законом. При збільшенні позовних вимог щодо стягнення коштів позивачем 27.11.2017 року сплачено 854,80 гривень за ставками, що встановлені Законом у відповідному році. Згідно ст..3 Закону у 2017 році розмір судового збору за вимогу немайнового характеру, яку позивач окремо визначила в позові, складав 640 грн. Враховуючи викладені обставини, відповідно до ст..141 ЦПК України, судові витрати позивача у вигляді сплаченого судового збору слід покласти на відповідачів в рівних частинах, пропорційно до задоволених вимог про стягнення грошової компенсації та припинення права на ? частку автомобіля, враховуючи при цьому дати предявлення таких вимог та встановлені ставки збору станом на вказані дати, тобто в розмірі 551,20 грн. і 640,00 грн..

Outcome: partial