Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, вказавши, що з відповідачем перебувала в шлюбі з 12.03.1994 року по 22.09.2011 року, від якого мають дитину сина [PERSON] [INFO], який проживає з нею і перебуває на її утриманні. За рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21.04.2011 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина щомісячно у розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи з 30.03.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. В даний час син навчається на стаціонарній формі у Хмельницькій гуманітарно-педагогічній академії, не має ніякого джерела доходу, знаходиться на її утриманні, потребує матеріальної допомоги. Просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, уточнивши їх вказавши, що на утримання сина, який навчається необхідні додаткові витрати щодо придбання канцелярських товарів, посібників, тематичної та методичної літератури, одягу, продуктів харчування, лікарських засобів, оскільки у нього виявленні захворювання скронево-щелепних суглобів. Відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, отримує заробітну плату, а тому має можливість утримувати сина до закінчення його навчання. Просить стягувати з нього щомісячно аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 750,00 грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказавши, що син не є інвалідом, перебуває в працездатному віці, навчається на стаціонарній формі навчання і має можливість отримувати стипендію, забезпечений житлом, повним комплектом необхідним для навчання оргтехніки. В процесі розлучення з позивачкою він подарував їй житло, залишив меблі, побутову техніку. На даний час він має другу сім*ю, винаймає квартиру, фактично його утримує дружина, у якої також є син, який навчається у вищому навчальному закладі. Він в міру своїх можливостей добровільно надає матеріальну допомогу сину, що буде робити і надалі. Заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що з 12.03.1994 року по 22.09.2011 року сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON] [INFO], який проживає і перебуває на утриманні позивачки. За рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21.04.2011 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи з 30.03.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказані обставини підтверджуються копією паспорта [PERSON] [INFO], копією рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22.09.2011 року, копією виконавчого листа від 21.04.2011 року, довідкою про утримання дитини позивачкою, наявними в матеріалах справи. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року обов*язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов*язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв*язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суд враховує стан здоров*я відповідача, сина [PERSON], який має захворювання скронево-щелепних суглобів та очей, матеріальне становище відповідача (його заробітна плата становить 2 709,00 грн.), те що він аліменти нікому не сплачує, стягнення по виконавчих документах не проводяться, інших неповнолітніх дітей не має - він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання і потребує у зв*язку з цим матеріальної допомоги. Посилання відповідача на те, що він не має матеріальних можливостей сплачувати аліменти, оскільки має іншу сім*ю, залишив майно позивачці, сплачує кошти за винаймання житла, суд не приймає до уваги. Оскільки такі аргументи не звільняють його від обов*язку утримувати сина, а сплачування ним коштів за винаймання житла не підтверджено письмовими доказами, а покази свідка [PERSON] оцінює критично. Таким чином, суд вважає можливим задовільнити позов [PERSON] частково, стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до закінчення ним навчального закладу, але не більше як до досягнення 23-річного віку. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 229,40 грн. в рахунок держави.

Outcome: approved