Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

В квітня 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2382 га, кадастровий номер: 4825485100:04:061:0016 , розташовану в [ADDRESS] , у зв`язку з переходом до нього права власності на житловий будинок з надвірними спорудами. Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до поданої суду заяви представник позивача просив розглядати справу без його участі і участі позивача та в порядку спрощеного провадження, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.27) відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами 27.08.2019 року, однак у наданий судом строк та станом на 04.09.2019 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було. Від третьої особи - Мигіївської сілської ради Первомайського району Миколаївської області, надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 13.09.2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та було надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , на земельній ділянці розміром 0,24 га згідно державного акту на право приватної власності на землю ІУ- МК 019779 , виданого 27.09.1996 року Мигіївською сільською радою Первомайського району Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 217, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 03.04.2000 року, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за номером 3-568 (а.с. 8). Однак, право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2382 га, кадастровий номер: 4825485100:04:061:0016 , розташовану в [ADDRESS] , було зареєстроване за колишнім власником будинку [PERSON] , що підтверджується копіями державного акту серії ІУ-МК 019779 , виданого 27.09.1996 року Мигіївською сільською радою Первомайського району Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 217, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.03.2019 року № НВ-4805958252019 (а.с. 5-7, 9). Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved