Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа управління Держземагенства в Ізюмському районі Харківської області про визнання права власності на земельну частк (пай) в порядку спадкування за законом посилаючись на те, що 26 лютого 1998 року померла його бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на право на земельну частку (пай). На момент смерті бабусі з нею мешкав мій рідний дядько, [PERSON] 18 травня 2011 року помер [PERSON], після смерті якого подав заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Оскільки сертифікат про право на земельну частку (пай) покійній бабусі не видавався, а Ізюмська державна нотаріальна контора не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, просить суд визнати за ним право власності на право на земельну частку (пай) розташований на території Камянської сільської ради Ізюмського району на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0198853, уточненого розпорядженням Ізюмської районної державної адміністрації № 491 від 18.09.2000 року. Надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Ізюмська районна державна адміністрація в судове засідання не зявилась, хоча і була повідомлена про час і місце розгляду справи, заперечень проти позову не надсилала. Управління Держземагенства в Ізюмському районі Харківської області надало суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] померла 26 лютого 1998 року в селі Синичено Ізюмського району Харківської області ( ас.13). Із копії свідоцтва про народження позивача вбачається, що його батьком значиться [PERSON], який помер 20 липня 2006 року ( а.с.10,15). [PERSON] є рідним дядьком позивача, що вбачається з ксерокопії довідки про народження [PERSON] ( а.с.16). Із відповіді управління Держземагенства в Ізюмському районі Харківської області від 05.02.2015 року № 487 на імя позивача вбачається, що відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Камянській сільській раді Ізюмського району Харківської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0198853 зареєстрований за громадянкою [PERSON], за № 486 від 30.01.1996 року. Уточнена площа згідно розпорядження Ізюмської РДА № 491 від 18.09.2000 року складає 6,28 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки (паю) в натурі, відповідно вартість земельної частки (паю) без урахування коефіцієнтів індексації становить 21\~185 гривень. Даний сертифікат, згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Камянській сільській раді Ізюмського району Харківської області на іншого власника не переоформлявся. Ізюмська державна нотаріальна контора відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа ( а.с.18). Із ксерокопії спадкової справи № 783/2011 Ізюмської державної нотаріальної контори вбачається, що позивач 18 листопада 2011 року звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті його дядька [PERSON] О.( а.с.27), інших заяв про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 40029/77 від 31 березня 2015 року, спадкова справа після смерті гр. [PERSON], померлої 26 лютого 1998 року відсутня та не заводилась. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 40029/201 від 31 березня 2015 року, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого 20 липня 2006 року , відсутня та не заводилась ( а.с.26-32). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( ч. 1, ч. 2 статті 328 ЦК України). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника ні підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації ( ч. 1 ст. 182 ЦК України). \~До складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частиною 1 і 2 статті 1299 ЦК України передбачено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації. При таких даних позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved