Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що її донька [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від шлюбу у яких народилася спільна дитина [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпропетровського районного сулу Дніпропетровської області від 18 червня 2013 року шлюб між донькою та відповідачем було розірвано. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу. [INFO] [PERSON] померла. Виконавче провадження було закрито у зв'язку зі смертю стягувача. [PERSON] залишився проживати разом з нею та перебуває на повному її матеріальному забезпеченні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 2123,40 грн. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідач у судовому засіданні від 31 серпня 2017 року пояснив, що позовні вимоги не визнає та заперечує проти задоволення позову. В судове засідання 5 жовтня 2017 року [PERSON] не з»явився,подав заяву про відкладення розгляду справи, однак суд визнав неявку відповідача не поважною та вирішив в інтересах дитини розглянути справу у відсутність відповідача. Вислухавши позивачку, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що з 01 березня 2008 року донька позивачки [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у подружжя народилася спільна дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується актовим записом №107 від 10 жовтня 2008 року в Свідоцтві про народження [NUMBER] виданому Виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 10 жовтня 2008 року (а.с.10). Сімейно-шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] не склалися, тому їх шлюб було розірвано за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2013 року (а.с.9), дитина залишилася проживати разом з [PERSON] [INFO] мати дитини [PERSON] померла (а.с.11), дитина залишилася проживати разом з бабусею [PERSON] (позивачкою по справі). Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року встановлено опікунами малолітнього [PERSON], [INFO] [PERSON] та [PERSON]; в іншій частині позовних вимог відмовлено; зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визначення місця проживання дитини залишено без задоволення (а.с.13-15). Суд не вбачає підстав для відкладення вирішення спору щодо стягнення аліментів ,які пов»язує відповідач з визначенням місця проживання дитини, оскільки на час розгляду справи дитина проживає з позивачкою (а.с.16), інших доказів суду не надано, а у разі визначення місця проживання дитини з відповідачем , останній має право звернутися з позовом про звільнення від сплати аліментів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач працездатний, офіційно працює та має стабільний заробіток, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить із рівності обов'язків батьків щодо утримання дитини, і визначає аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини то вони задоволенню не підлягають у зв'язку з тим,що постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Патретної А.В. від 22 червня 2015 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №175/5985/13 виданого 07 липня 2014 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було закінчено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку зі смертю стягувача (а.с.17), а тому [PERSON] (бабуся неповнолітнього [PERSON]) є неналежним позивачем і не може звертатись до суду з приводу стягнення заборгованості зі сплати аліментів, так як не є стороною виконавчого провадження і дія ст.194 Сімейного кодексу України на відносини,що виникли , не розповсюджується. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 640 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved