Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дитину, яка досягла повноліття та продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, з червня 1994 року знаходиться у шлюбі з відповідачем по справі. Від спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON], [INFO] - доньки [PERSON] та [PERSON]. З весни 2013 року шлюбні відносини між ними припинені, спільно не проживають. Діти проживають разом з нею, повністю знаходяться на її утриманні, але її доходу не вистачає самостійно утримувати дітей. Крім цього, син [PERSON] навчається в Дзержинському гірничому технікуму. У зв'язку з продовженням навчання він потребує матеріальної допомоги від батька. Всі витрати, пов'язані з його навчанням, тощо несе вона, але не в змозі забезпечити сина всім необхідним, так як на утриманні має ще двох доньок. Інших доходів, крім її заробітної плати, більше не мають. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку відмовляється. Відповідач є працездатною особою, працює на шахті, стабільно отримує заробітну плату, тому має можливість сплачувати щомісяця аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини. В подальшому, позивач письмовими заявами уточнила заявлені позовні вимоги, у зв'язку з чим просила стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання доньок на їх утримання в розмірі 1/3 частини щомісяця до досягнення ними повноліття, а також на користь сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини щомісяця, який продовжує навчання. Крім цього, просила суд стягнути аліменти з відповідача з часу постановлення судом рішення про стягнення аліментів. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечує. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 червня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Дзержинська, за актовим записом № 161 (а.с. 6). [INFO] від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO] - доньки [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтв про народження, батьком дітей є відповідач по справі [PERSON] (а.с. 6-7). Судом з'ясовано, що не спростовано сторонами по справі, діти проживають разом з матір'ю, позивачем по справі. При цьому згідно довідки від 29.01.2014 року (а.с. 8) [PERSON] навчається на четвертому курсі денного відділення Дзержинського гірничого технікуму. Як встановлено судом, основні затрати, пов'язані з навчанням сина, тощо несе мати позивача по справі, що потребує від неї додаткових зусиль та затрат для організації свого життя. Однак, розмір заробітної плати мати позивача по справі не дозволяє їй в повній мірі самостійно нести всі витрати на навчання сина. Отже, [PERSON] потребує матеріальної допомоги від батька на період навчання. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виходячи з принципу змагальності сторін, суд не може за власною ініціативою збирати докази або роботи інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, як батько зобов'язаний надавати неповнолітнім донькам та повнолітньому сину, який продовжує навчання матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, батьків, дітей. Судом з'ясовано, що [PERSON] якими-небудь захворюваннями не страждає, на утриманні інших дітей, непрацездатних членів родини не має, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, працює на шахті ім. Ф.Е. Дзержинського ДП «Дзержинськвугілля», розмір його заробітної плати складає близько 6000 грн. З урахуванням зазначеного суд вважає, що відповідач може надавати сину допомогу у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу до припинення навчання, а також сплачувати аліменти на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сплачуючи аліменти саме в таких частках відповідач, як зможе надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина та утримання доньок, так і вирішувати свої особисті питання матеріального характеру. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність заявлених вимог, тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved