Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» дана цивільна справа розглядається Куйбишевським районним судом Запорізької області на підставі розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року №27/0/38-14. В лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору №DOKHAK10120073 від 26 грудня 2006 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 41 970 грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення до 25 грудня 2009 року. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідач виконує свої зобов'язання за Договором щодо повернення кредитних коштів неналежним чином, внаслідок чого заборгованість за договором станом на 11 лютого 2015 року складає 279\~987 грн. 19 коп., де 40\~699 грн. 60 коп. заборгованість за кредитом, 70\~062 грн. 31 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 58 грн. 76 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 169\~166 грн. 52 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, Банк просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у письмовій заяві повідомив судові про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, та прохає справу розглянути справу без участі свого представника (а.с.23,24). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив (а.с.13,14,25-27). За письмової згоди позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, зясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] склалися кредитні правовідносини. Зміст кредитного договору, укладеного між сторонами, зафіксований в кількох документах, договір підписаний сторонами: від імені банку уповноваженою на це особою та скріплений печаткою юридичної особи, а від імені позичальника особисто [PERSON]. Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Відповідно до цієї норми зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Відповідно до чч.1,4 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до стст.1049,1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що 26 грудня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №DOKHAK10120073, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 41 970 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків та комісії за користування кредитом у певному розмірі (а.с.8-9). Кредит надано на строк з 26 грудня 2006 року по 25 грудня 2009 року в обмін на зобовязання [PERSON] щодо повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди та комісії у встановлені Договором строки. Відповідач [PERSON] зобовязався, починаючи з 22 по 26 число кожного місяця, надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1\~540 грн. 59 коп. з метою погашення заборгованості по кредиту. Позичальник [PERSON] користувався коштами, разом з цим, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с.6-7,10). Станом на 11 лютого 2015 року відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором, що складається з: 40\~699 грн. 60 коп. заборгованість за кредитом, 70\~062 грн. 31 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 58 грн. 76 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 169\~166 грн. 52 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Таким чином, вимоги банку підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені, суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат в сумі 3\~429 грн. 87 коп., а саме, в межах сплаченого судового збору при предявленні позову до суду у сумі 2\~799 грн. 87 коп. та витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, у сумі 630 грн. 00 коп. (а.с.19,25-27). На підставі викладеного,

Outcome: approved