Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

В лютому 2019 року позивач звернувся до Бердянського міськрайонного суду з позовом к [PERSON] , третя особа виконавчий комітет Бердянської міської ради, про усунення перешкод в користуванні власністю, визнавши особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням вказуючи, що на праві власності йому належить трикімнатна квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 27.12.2018 року. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджується право власності на спірну квартиру за позивачем. Відповідно до п.4.4. договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 27.12.2018 року, Продавець зобов`язується до 03.01.2019 року здійснити всі дії необхідні для передачі квартири Покупцю, тобто зняти себе та членів своєї родини з реєстраційного обліку, звільнити відчужувану квартиру від речей домашнього вжитку для вільного та безперешкодного користування нею Покупцем , передати Покупцю ключі, а також вчинити інші дії потрібні для реалізації права власності в повному обсязі. У вказаний в договорі строк відповідач не знявся з реєстрації та не бажає цього робити, чим порушує умови договору. Квартира була звільнена, однак реєстрації відповідача за вказаною адресою позбавляє позивача на належне володіння та користування власності в повному обсязі. Відповідач [PERSON] відсутній у спірному жилому приміщенні з 27 грудня 2018 року, участі в утриманні житла не приймає, не користується спірною квартирою,оскільки цього житла не потребує,належне йому майно у квартирі відсутнє. Разом з тим, відповідач залишається зареєстрованим у спірній квартирі та добровільно припинити реєстрацію не бажає, чим порушує права позивача, який сплачує утримання цього житла з урахуванням реєстрації відповідача, має складнощі у вирішенні інших питань стосовно спірної квартири. Позивач просять суд з підстав, передбачених ст.71 ЖК України, визнати відповідача [PERSON] втратившим право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просить прийняти рішення на підставі маючих у суду письмових матеріалів. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав суду письмову заяву про згоду з поданим позовом відносно нього, просить визнати його втратившим право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] . Представник третьої особи виконкому Бердянської міської ради в судове засідання не з`явився, до суду надійшла письмова заява від третьої особи, за підписом міського голови, про розгляд справи за їх відсутністю. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи суд встановив, що на підставі договору купівлі -продажу від 27.12.2018 року [PERSON] набув право власності на квартири [ADDRESS] . Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджується право власності на спірну квартиру за позивачем. Відповідач [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі як член сім`ї попереднього власника [PERSON] , яка вказану квартиру продала позивачу на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Позовні вимоги, направлені на позбавлення відповідача права користування жилим приміщенням, можуть бути задоволені лише на підставі переконливих, взаємоузгоджених і неспростовних доказів у справі. За роз`ясненнями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року із подальшими змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Таким чином, доводи позивача, викладені в його позовній заяві, про відсутність відповідача у спірному жилому приміщенні понад шість місяців підряд без поважних причин підтверджені доказами, які відповідають вимогам ЦПК України щодо їх належності та допустимості. Згідно з вимогами ЦПК України, суд оцінує докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказах. Докази, на які посилається [PERSON] у позовній заяві, були предметом перевірки суду під час розгляду справи, повністю підтверджені письмовою заявою відповідача, який погодився з позовом позивача, тому в результаті їх оцінки у сукупності суд дійшов до висновку про те, що вони підтверджують факт не проживання [PERSON] у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки та задовольняє позов. На підставі ст. ст.47 Конституції України, ст.ст.9,71,72 ЖК України, ст. 12,13,76,81,141,258,259,265,280,284,353,355 ЦПК України, суд-

Outcome: approved