Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

В квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з вищевказаним позовом до [PERSON] про визнання часток у спільній сумісній власності на квартиру. В позові вказував, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.12.1993 року, видане Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації міської Ради народних депутатів, [PERSON], [PERSON], [PERSON], на праві спільної сумісної власності, належить квартира [ADDRESS], відповідно до розпорядження (наказу) №4097 від 09.12.1993 року. Право спільної сумісної власності на вказану квартиру було зареєстровано в реєстрі за номером м-3/520, згідно відмітки Кременчуцького МБТІ. 28.11.2003 року помер його батько - [PERSON], згідно свідоцтва про смерть 1-КЕ №261677 від 01.12.2003 року. Він - [PERSON], є рідним сином померлого, згідно свідоцтва про народження. Починаючи з 1993 року і по сьогоднішній день, він зареєстрований та фактично проживає за адресою: [INFO]. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, він, як рідний син померлого, має право на спадкування у першу чергу, але таке його право не може бути реалізоване, у звязку з тим, що квартира [ADDRESS] у спільній сумісній власності. Враховуючи вищевказане у нього виникла необхідність звернутись до суду з позовом про визначення часток у спільній власності. Частки всіх співвласників квартири є рівними та становлять по 1/3 частині у кожного, оскільки жодних договорів та (або) рішень судів про збільшення або зменшення часток у спільній власності не має. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просив суд визначити, що: [PERSON], [PERSON], [PERSON], належить на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS], по 1/3 частині у кожного. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала суду заяви про слухання справи у її відсутності. Суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності зі ст.41 Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 355 ЦК України Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до статті 356 ЦК України Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі статтею 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 369 ЦК. України передбачено порядок здійснення права спільної сумісної власності. Так, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Статтею 370 ЦК України передбачено порядок виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Так, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Статтею 372 ТІК України передбачено порядок поділу майна, що є у спільній сумісній власності. Так, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. П.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Суд, дослідивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам встановив наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.12.1993 року, видане Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації міської Ради народних депутатів, [PERSON], [PERSON], [PERSON], на праві спільної сумісної власності, належить квартира [ADDRESS], відповідно до розпорядження (наказу) №4097 від 09.12.1993 року. Право спільної сумісної власності на вказану квартиру було зареєстровано в реєстрі за номером м-3/520, згідно відмітки Кременчуцького МБТІ. 28.11.2003 року помер його батько - [PERSON], згідно свідоцтва про смерть 1-КЕ №261677 від 01.12.2003 року. Він - [PERSON], є рідним сином померлого, згідно свідоцтва про народження. Починаючи з 1993 року і по сьогоднішній день, він зареєстрований та фактично проживає за адресою: [INFO]. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, він, як рідний син померлого, має право на спадкування у першу чергу, але таке його право не може бути реалізоване, у звязку з тим, що квартира [ADDRESS] у спільній сумісній власності. Враховуючи вищевказане у нього виникла необхідність звернутись до суду з позовом про визначення часток у спільній власності. Частки всіх співвласників квартири є рівними та становлять по 1/3 частині у кожного, оскільки жодних договорів та (або) рішень судів про збільшення або зменшення часток у спільній власності не має. Враховуючи вищевикладені обставини суд приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON].

Outcome: approved