Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 1968 році у віці 6 років йому були завдані тяжкі тілесні ушкодження в трансформаторному пункті №1298, що належить ПАТ «Київенерго», внаслідок чого позивач став непрацездатним інвалідом ІІ групи з дитинства (довічно). Відповідно до рішення Залізничного районного народного суду м. Києва від 23 вересня 1969 року винним у заподіяння шкоди було визнано відповідача, а за [PERSON] було визнано право на відшкодування шкоди в звязку з втратою працездатності згідно правил ст.462 ЦК УРСР. Згідно рішення Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року з ПАТ «Київенерго» на користь [PERSON] за період з 01 березня 2003 року по 26 лютого 2015 року стягнуто відшкодування шкоди у звязку з втратою працездатності у сумі 98269 гривень 10 копійок, а також стягнуто витрати на побутовий догляд у сумі 24567 гривень 27 копійок, витрати на звичайний догляд у сумі 49134 гривень 55 копійок, у загальному розмірі сума відшкодування шкоди на звичайний та побутовий догляд склала 73701 гривень 82 копійок. Так, як за період з 01 березня 2003 року по 26 лютого 2015 року протягом якого ПАТ «Київенерго» був зобовязаний відшкодувати шкоду, повязану з втратою працездатності, відбулося підвищення вартості життя. Оскільки, ПАТ «Київенерго» напротязі 144 місяців не виконував своїх зобовязань та прострочив виплату належних позивачу сум, тому визначений судовим рішенням розмір відшкодування шкоди, пов'язаний з втратою працездатності та розмір відшкодування шкоди на побутовий та звичайний догляд за цей період, підлягає індексації. Тому [PERSON] просив суд збільшити розмір відшкодування шкоди, повязаної з втратою працездатності та відшкодування шкоди на звичайний та побутовий догляд, що був визначений рішенням Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року, у звязку з збільшенням вартості життя та стягнути відповідно з ПАТ «Київненерго» на його користь проіндексовані кошти у розмірі 161043 гривень 40 копійок та у розмірі 120782 гривень 54 копійок. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2016 року подані [PERSON] позови обєднані в одне провадження. У судовому засіданні позивач підтримав предявлений позов та просив суд задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні предявлений позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вказала на те, що у своїх позовних заявах [PERSON] як на підставу своїх вимог посилається на Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядок проведення індексації грошових доходів населення, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. Проте, даний Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення та поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Крім того, даним Порядок передбачено індексацію грошових доходів, що не мають разового характеру, а також виключно особі, яка перебуває у трудових відносинах з підприємством, установою чи організацією незалежно від форми власності чи господарювання. Проте, [PERSON] не перебував та не перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Київенерго», а тому відсутні підстави для відшкодування індексації на суми, які стягнуті на користь позивача відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року. Представник відповідача вказала на те, що суми, які постановлені до стягнення з ПАТ «Київенерго» відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року відносяться до виплат, які мають разовий характер, отже, не підлягають індексації на підставі вимог ч.1 ст.1208 ЦК України. Тому вимоги [PERSON] щодо стягнення з ПАТ «Київенерго» коштів у розмірі 281825 гривень 94 копійок є неправомірними та не підлягають задоволенню. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства довічно, що підтверджується копією посвідчення, серії ААА №242881, виданого на його імя (а.с.4). У відповідності до положення ч.1 та ч.2 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. При цьому, суд враховує зміст ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2013 року по справі №4-42620св13. Відповідно до якої, законом передбачено право потерпілого на перерахунок раніше визначеного розміру відшкодування йому шкоди, завданої ушкодженням здоровя. У контексті ст.1208 ЦК України під поняттям «мінімальна заробітна плата» слід розуміти законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану роботу, нижче якого не може проводитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці, обсяг робіт (ст.1 Закону України «Про оплату праці»), а наявність підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законодавцем прожиткового мінімуму відповідно до динаміки його зростання. Виходячи зі змісту наведеної норми, при вирішенні даного спору належить встановити як потерпілому вперше було визначено розмір відшкодування: виходячи з середньої заробітної плати згідно із займаною посадою на час завдання шкоди, чи виходячи з мінімальної заробітної плати, і залежно від встановлених обставин, суд повинен зробити висновок, щодо наявності підстав для збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я. Виходячи зі змісту наведеної норми, при вирішенні даного спору суду належить встановити, у зв'язку з чим потерпілий просить змінити розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, а саме: чи у зв'язку зі збільшення вартості життя, чи у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати. У разі заявлення такої вимоги на підставі ч.2 ст.1208 ЦК України, підлягає з'ясуванню як потерпілому вперше було визначено розмір відшкодування: виходячи з середньої заробітної плати згідно із займаною посадою на час завдання шкоди, чи виходячи з мінімальної заробітної плати, і залежно від встановлених обставин, суди повинні зробити висновок, щодо наявності підстав для збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року з ПАТ «Київенерго» на користь [PERSON] стягнуто відшкодування сум у звязку з втратою працездатності за період з 01 березня 2003 року по 26 лютого 2015 року у розмірі 98269 гривень 10 копійок. Крім цього, зазначеним рішенням Апеляційного суду Київської області з ПАТ «Київенерго» на користь [PERSON] стягнуто за період з 01 березня 2003 року по 26 лютого 2015 року належні до відшкодування суми на сторонній догляд 49134 гривень 55 копійок та належні до відшкодування суми на побутове обслуговування у розмірі 24567 гривень 27 копійок (а.с.7-17). Судом також встановлено, що за період з 01 березня 2003 року по 26 лютого 2015 року індекс інфляції зріс до 163,88%. Даний розмір відповідає даним Державного комітету статистики України та перевірений судом шляхом множення помісячних індексів в процентному вимірі між собою (1,059 ? 1,123 ? 1,103 ? 1,116 ? 1,166 ? 1,223 ? 1,123 ? 1,091 ? 1,046 ? 0,998 ? 1,005 ? 1,249 ? 1,031 ? 1,053 ? 100 -100) = 163,88%. Зважаючи на даний розрахунок приросту індексу споживчих цін, збільшення розміру відшкодування шкоди по втраті працездатності у звязку з збільшенням вартості життя, що підлягає стягненню з ПАТ «Київенерго» на користь [PERSON] становить 161043 гривень 40 копійок (98269 гривень 10 копійок ? 163,88%). В той же час, розмір збільшення відшкодування суми на сторонній догляд та на побутове обслуговування у звязку з збільшенням вартості життя, що підлягає стягненню з «Київенерго» на користь [PERSON] становить 120782 гривень 54 копійок (24567 гривень 27 копійок ? 163,88% + 49134 гривень 55 копійок ?163,88%). До вказаних висновків суд приходить також враховуючи положення Конвенції про права осіб з інвалідністю, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про права осіб з інвалідністю і Факультативного протоколу до неї» №1767-VI від 16 грудня 2009 року. Так, згідно ст.28 Конвенції про права осіб з інвалідністю держава має забезпечувати достатній життєвий рівень та соціальний захист осіб з інвалідністю. Держави-учасниці визнають право осіб з інвалідністю на достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей, що включає достатнє харчування, одяг та житло, і на безперервне поліпшення умов життя й вживають належних заходів для забезпечення та заохочення реалізації цього права без дискримінації за ознакою інвалідності. Держави-учасниці визнають право осіб з інвалідністю на соціальний захист і на користування цим правом без дискримінації за ознакою інвалідності й вживають належних заходів для забезпечення та заохочення реалізації цього права, в тому числі шляхом забезпечення особам з інвалідністю та їхнім сім'ям, доступу до допомоги з боку держави з метою покриття витрат, пов'язаних з інвалідністю, зокрема належного навчання, консультування, фінансової допомоги та тимчасового патронажного догляду. При цьому, суд погоджується з доводами представника відповідача, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Оскільки, відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Вказаною статтею передбачено лише індексування суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Зважаючи на те, що позивач не був працівником ПАТ «Київенерго», тобто спірні правовідносини регулюються іншими нормативно-правовими актами, суми відшкодування, якій йому виплачуються не підлягають індексації на підставі наведеного закону. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України у разі, якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, не сплатила судові витрати, вони присуджуються судом з відповідача в дохід держави. При предявленні позову [PERSON] не сплатив судовий збір, оскільки він звільнений від його сплати. Предявлений ним позов задоволений. Тому зважаючи на ціну позову 281825 гривень 94 копійок, з ПАТ «Київенерго» належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 2818 гривень 25 копійок (28125 гривень 94 копійок ? 1%). На підставі викладеного та

Outcome: approved