Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

В листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, з врахуванням уточнень до [PERSON] та Златопільської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, в якому просив скасувати державну реєстрацію права власності відповідача на житловий будинок та визнати за ним право власності на цей будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він є сином померлих [PERSON] та [PERSON] , якими в 1988 році на подвір`ї його бабусі [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , біля її старого будинку було збудовано для нього новий спірний будинок, але за життя вони не встигли ввести його в експлуатацію. За погодженням бабусі, в погосподарській книзі головою сім`ї та членом господарства був записаний позивач. Позивач вказує, що згідно договору дарування від 05.01.1984 року вказане домоволодіння передано йому у власність. В червні 1989 року позивач разом із родиною виїхав до АР Крим. Вказує, що після від`їзду, без його погодження та відома в належному йому будинку зареєструвались сестра [PERSON] та її чоловік [PERSON] , а у 2006 року тітка [PERSON] , яку в погосподарській книзі зазначено як члена господарства, який записаний першим. На підставі ухвали суду від 08.06.2018 року Златопільською сільською радою внесено зміни до погосподарської книги 2016-2020 роки про визнання [PERSON] власником будинку. Незважаючи на це, 31.07.2018 року [PERSON] оформила право власності на будинок по [ADDRESS] . Враховуючи викладене, позивач змушений звернутись до суду за захистом свого права власності. У свою чергу відповідач [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] де вона просить визнати недійсним договір дарування житлового будинку 1924 року забудови, за адресою: [ADDRESS] , укладеного 05 січня 1984 року її матір`ю [PERSON] , посвідченого 05.01.1984 року секретарем Свердловської сільської Ради народних депутатів, зареєстрований в реєстрі за №1, за яким вказаний будинок подарований [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що позивач [PERSON] , як обдарований не прийняв це майно у дар, бо не знав про цей договір на той момент, та ніколи не проживав у спірному будинку, також вказує, що договір не підписував дарувальник, тому він є фіктивним. При цьому зазначає, що є власником житлового будинку 1988 року забудови [ADDRESS] і спірний договір порушує її право власності на нього. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. (т.1.а.с.25-26). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 квітня 2019 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду по суті (т.1.а.с.177-178). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2019 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним ( т.2 а.с.56-57). 11 лютого 2019 року представником відповідача у справі адвокатом Гура К.В. було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення мотивуючи тим, що відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, може лише власник майна. Як вказує представник відповідача, [PERSON] не є власником майна, а отже не є належними позивачем. Також вказує, що в 1983 році мати відповідачки та бабуся позивача [PERSON] отримала дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку площею 31,7 кв.м в селі Свердлово, нині [ADDRESS] району на подвір`ї свого домоволодіння по [ADDRESS] . Після смерті матері в 1984 році, прийнявши спадщину, відповідачка добудувала за власні кошти цей будинок, в будівництві якого допомагали їй допомагали сестра та мати позивача [PERSON] , її чоловік та інші жителі села. Тому твердження позивача, що будинок був збудований для нього не відповідає дійсності. З виписки погосподарських книг за 1983-1985 рік вбачається, що [PERSON] записаний в [ADDRESS] будинку 1924 [ADDRESS] забудови, за адресо [ADDRESS] , головою господарства, тобто у старому будинку. Вказує, що згідно записів погосподарських книг за 1991-1995 роки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вибули в червні 1989 року в АР Крим і станом на 01.01.91 року не були зареєстровані на території сільської ради та не проживали. Після закінчення будівництва вона разом із своєю племінницею та її сім`єю в 1986 році переселилася в новозбудований будинок, де й проживає по теперішній час, зазначає, що позивач [PERSON] в цім будинку ніколи не проживав та відношення до будівництва ні він, ні його батьки не мають. (т.1.а.с.67-73). 04 березня 2019 року представником позивача адвокатом Замша Д.Д. подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому він заперечує те, що [PERSON] не є належним позивачем. Також вказує, що відповідачем не надано належних доказів витрачання власних коштів саме на будівництво зазначеного будинку. Також не надано доказів незаконності або помилковості записів погосподарських книг. Вказує, що зміна місця проживання не тягне за собою позбавлення статусу голови господарства та права власності на спірний будинок. В зв`язку з наведеним позивач та його представник вважають доводи відповідача безпідставними та такими, що підлягають відхиленню (т. а.с. 127-129). 04 квітня 2019 року представником відповідача адвокатом Гурою К.В. подано заперечення на відповідь на відзив позивача в якому він вказує, що [PERSON] не є власником спірної будівлі, а отже є неналежним позивачем. Вказує, що згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» зазначено, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятій в експлуатацію, виникає з часу реєстрації його у виконкомі місцевої раді. Оскільки новозбудований будинок 1989 року зареєстрований виконкомом Свердлівської сільської ради Бобринецького району, то і право власності на нього у відповідача [PERSON] виникло ще в 1989 році (т.1.а.с. 165-168). 04 червня 2019 року представником позивача адвокатом Замшею Д.Д. подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зустрічні позовні вимоги щодо визнання договору дарування недійсним вважають безпідставними та просять відмовити в їх задоволенні (т.2 а.с. 45-47). Позивач та його представник-адвокат Замша Д.Д. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх в повному обсязі посилаючись на обставини, викладені в позові та уточненнях до нього, а також заперечили проти задоволення зустрічних вимог з цих підстав. Представник відповідача адвокат Гура К.В. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, вказуючи на їх необґрунтованість, при цьому посилаючись на обставини викладені у відзиві та зустрічному позові, який просив суд задовольнити. Представник відповідача Златопільської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Поліщук В.В. в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позовних вимог, відзиву на позовну заяву до суду не надійшло. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державний реєстратор Бобринецької районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується повістками про виклик до суду від 22.01.2019 року (т.1 а.с.54) від 28.02.2019року (т.1 а.с.121) від 04.03.2019 року (т.1 а.с.143) від 02.04.2019 року (т.1 а.с. 157) від 04.042019 року (т.1 а.с.182) від нього до суду не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності та не надійшло інформації про причини неявки, яка не перешкоджає розгляду. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі та показання свідків вважає, що позов та зустрічний позов не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Бобринецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 04 вересня 2018 року, [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , які перебували у шлюбі з 02.01.1962 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, дошлюбне прізвище матері - [PERSON] (т.1. а.с. 5,6). Згідно свідоцтв про смерть серії [NUMBER] та № 267229, виданих повторно Бобринецьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 18 вересня 2018 року та 24 жовтня 2018 року, [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за № 9, а [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за № 13 (т.1 а.с. 5,6). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Бобринецьким відділом РАГС Кіровоградської області 19 грудня 1975 року [PERSON] є донькою [PERSON] (т.1 а.с.99). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно Бобринецьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 28 березня 2018 року [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за № 24 (т.1 а.с. 78). Згідно довідок Златопільської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області № 01-14/267 від 22.11.2018 року та № 145 від 06.03.2018 року [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті проживала в будинку, який на даний час знаходиться за адресою [ADDRESS] , разом з нею на час смерті були зареєстровані та проживав син померлої [PERSON] (т.1. а.с.15,95). За життя [PERSON] уклала договір дарування, посвідчений 05 січня 1984 року секретарем виконкому Свердловської сільської ради народних депутатів Бобринецького району Кіровоградської області та зареєстрований в реєстрі за № 1, за яким вона подарувала, а [PERSON] прийняв у дар житловий будинок з усіма надвірними будівлями, що знаходиться в селі Свердлово Бобринецького району Кіровоградської області та який належить дарителю на підставі запису по господарської книги № 1, особовий рахунок № [NUMBER] за 1984 рік. (т.1 а.с.207,208, т.2 а.с. 7-8, 51). З витягу із погосподарської книги №1, особовий рахунок № [NUMBER] (т.1 а.с.17,79-80) встановлено, що власником будинку 1924 року забудови, стіни саманні, покрівля із соломи, з господарськими будівлями - сарай та льох, розташованого в с.Свердлово (нині Златопілля) та головою сім`ї була, до часу своєї смерті [INFO] , [PERSON] , потім її син [PERSON] , після нього головою сім`ї записано онука [PERSON] . Згідно довідки, виданої виконкомом Златопільської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Романенко [PERSON] , згідно записів по господарських книг за 1947-1984 рік, іншого нерухомого майна, крім будівель, що знаходяться в домоволодінні по [ADDRESS] не мала ( т.2 а.с. 9). Також із копії будівельного паспорта на ім`я [PERSON] судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Бобринецької районної ради народних депутатів від 17 серпня 1983 року № 234 [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на 3 кімнати, житловою площею 31,7 кв. м в с. Свердлово на старій земельній ділянці, 22 серпня 2893 року Актом винесено межі земельної ділянки та здійснено розбивку будівель, а 23 серпня 1983 року інженером-інспектором державного архітектурно-будівельного контролю Бобринецького райвиконкому надано [PERSON] дозвіл на індивідуальне житлове будівництво (т.1 а.с.74-77). Як вбачається з облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки, номер об`єкта погосподарського обліку 0036-01 головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] є [PERSON] (т.1 а. с. 81). В обліковій картці об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки, номер об`єкта по господарського обліку 010034-1 зазначено головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] [PERSON] , а у графі спеціальні відмітки зроблено запис, що власником будинку є [PERSON] , згідно заяви, ухвали суду від 08.06.2018 року, розпорядження 5-Р від 08.06.2018 року (т.1 а. с. 12-13). З довідки Златопільської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 14.06.2018 року №01-14/143 встановлено, що об`єкту погосподарського обліку 010034-1 присвоєно адресу: - [ADDRESS] , а з довідки останньої від 22.11.ю2018 року №0114/263 назви вулиць та номери будинків в по господарські книги Златопільської сільської ради почали вноситися з 2011 року. З показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які не заперечені сторонами встановлено, що [PERSON] доводилася бабусею позивачу [PERSON] по лінії матері. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 31 липня 2018 року за адресою [ADDRESS] зареєстровано житловий будинок загальною площею 91,1 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1615472335208, власником якого є [PERSON] . Підставою виникнення права власності зазначено рішення Свердлівської сільської ради № 14 від 29.04.1993 року та виписка із по господарської книги № 010034-1, видана 30.07.2018 року Златопільською сільською радою (т.1.а.с.10). Рішення державного реєстратора не оспорено та є чинним. 27.02.2018 року на ім`я [PERSON] виготовлено та видано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] року забудови, до якого входять господарські будівлі та споруди років забудови з 1988 року по 1991 рік, в тому числі й літня кухня 1924 року забудови (т.1 а.с.102-103). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що був сусідом [PERSON] , яка доводилася бабусею позивачу і він бачив, що в будівництві нового житлового будинку на її подвір`ї будував участь [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що йому відомо зі слів [PERSON] , що новий будинок будувався для його сина [PERSON] , онука [PERSON] .. Також йому відомо, що [PERSON] проживала в старому будинку, а потім переїхала в новий, збудований поруч у дворі, де також на сьогодні проживає і сестра [PERSON] . Свідок [PERSON] показала, що зі сторонами у справі перебуває в родинних відносинах, їй відомо, що [PERSON] , бабуся позивача та мати відповідача проживала в старому будинку, а поруч на тому ж подвір`ї будувався новий будинок. [PERSON] організовував все будівництво, а [PERSON] проживала в будинку через дорогу. Свідок [PERSON] показала, що їй відомо, що в старому будинку проживала [PERSON] бабуся позивача разом з чоловіком. Діти там не проживали. В будівництві брав участь батько позивача [PERSON] . Вказані обставини відомі їй, оскільки на той час вона працювала заступником в радгоспі і підписувала йому документи на будівельні матеріали. Свідок [PERSON] показала, що є сусідкою сторін у справі та їй відомо, що в старому будинку по [ADDRESS] ) проживала бабуся позивача та мати відповідача [PERSON] . На території домоволодіння будувався новий будинок, який будували її діти. Батько позивача теж брав участь у будівництві. На час будівництва в старому будинку проживала [PERSON] , яка повідомила, що будинок будувався для неї, та вона брала участь у його будівництві, надавала кошти, купувала будівельні матеріали. А батьки позивача проживали на іншій вулиці та також допомагали у будівництві. Свідок [PERSON] , показала, що є сестрою позивача та племінницею відповідача. Проживає за адресою [ADDRESS] разом із сім`єю та тіткою [PERSON] За вказаною адресою на подвір`ї знаходиться два будинки, один старий де проживала її бабуся та бабуся позивача [PERSON] та новий, який побудувала відповідачка [PERSON] з 1984-1989 рік , де і проживає. В старому будинку зараз ніхто не живе. Їй також відомо, що відповідачка [PERSON] мала кошти в Ощадбанку та їх було достатньо для будівництва будинку. Вона наймала транспорт та їздила по будівельні матеріали в Кривий Ріг та місто Кіровоград, а батьки свідка та позивача їй допомагали в будівництві. В новий будинок відповідачка заселилася в 1996 році, а позивач у спірному будинку ніколи не проживав. Відповідно до положень ч. 3 ст.12ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. ст.76-78,ст.81ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до змісту ст.243 ЦК Української РСР, в редакції, яка була чинна на момент укладення договору дарування 05.01.1984 року, за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Такий договір вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Статтею 244 ЦК Української РСР визначено, що до договору дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 цього Кодексу. За змістом ст.227 цього Кодексу Договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідченим, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Такий договір підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Дослідивши вказані вище докази у їх сукупності та проаналізувавши зміст договору дарування від 05.01.1984 року, судом встановлено, що цей договір, в порушення ст.227 ЦК Української РСР не реєструвався у виконавчому комітеті Свердловської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. Також встановлено, що обдарований - позивач [PERSON] не прийняв у дар це майно, оскільки на той момент не проживав в цім будинку, про існування цього договору дізнався лише під час розгляду даної справи, після чого змінив підставу позову та не надав належних та допустимих доказів передачі дарувальником цього майна обдарованому. Окрім того, предметом договору дарування був житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований у с. Свердлово та належав дарувальнику на підставі запису по господарської книги №1, особовий рахунок № [NUMBER] , а за змістом вказаного запису це будинок 1924 року забудови, стіни саманні, покрівля із соломи, з господарськими будівлями - сарай та льох, тобто предметом договору не був та фактично не міг бути житловий будинок 1988 року забудови, що розташований за адресою [ADDRESS] ). Не доведено позивачем й того факту, що він набув право власності на спірний будинок й за інших правових підстав, в тому числі й у порядку створення нового майна чи у порядку спадкування. Самі по собі пояснення позивача з цього приводу та показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про те, що начеб-то будинок будувався батьками позивача для нього не є належними та допустимими доказами, тому відхиляються судом, також самі-пособі записи в по господарську книгу про власника будинку та голову сім`ї не є правовстановлюючими документами та не підтверджують право власності на нерухоме майно. За таких обставин, позивач не довів, що є власником спірного майна, який має право на звернення до суду за захистом свого порушеного права у контексті ст.392 ЦК України, тому його позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності на спірний будинок за [PERSON] та визнання права власності на домоволодіння за позивачем є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст.329 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Вимогами частин першої- третьої, п`ятої та щостої ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє право чин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; право чин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи працездатних дітей. Оскільки судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є зареєстрованим власником житлового будинку 1988 року забудови, що розташований за адресою [ADDRESS] ) з 31 липня 2018 року, та враховуючи, що спірний договір дарування від 05.01.1984 року був не укладений, та відповідачкою [PERSON] також не надано до суду належних та допустимих доказів того, що оскаржуваний нею договір дарування житлового будинку1924 року забудови порушив її права, тому зустрічний позов про визнання недійсним цього договору дарування також задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed