Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» дана цивільна справа розглядається Куйбишевським районним судом Запорізької області на підставі розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року №27/0/38-14. В лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ОКП «Донецьктеплокомуненерго»про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що за наказом №118-к від 05 жовтня 2005 року вона була прийнята на посаду юрисконсульта 2 категорії, а наказом № 332-к від 01 грудня 2013 року переведена юрисконсультом 1 категорії в ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВП ВО «Сніжнетепломережа» яка є виробничою одиницею ОКП «Донецьктеплокомуненерго» без права юридичної особи, 28 листопада 2014 року наказом № 482-к була звільнена за власним бажанням в зв'язку з зміною місця мешкання. За листопад 2014 року по теперішній час підприємство ОКП «Донецьктеплокомуненерго», яке є юридичною особою не виконує свої зобов'язання щодо виплати заробітної плати у сумі 5356,42 гривень, тому вона була змушена звернутися з позовною заявою до суду про стягнення заборгованості по заробітної платі. Рішенням від 28 жовтня 2015 року № 319\\587\\15-ц вимоги позивачки були задоволені в частині основного боргу і моральної шкоди. Рішенням Апеляційного суду від 20 січня 2016 року рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року в частини стягнення моральної шкоди в сумі 500,00 гривень скасували і змінили в частині стягнення судового збору. В іншій частині рішення залишили без змін. При затримці виплати зарплати на 1 і більше календарних місяців роботодавець зобов'язаний нарахувати та виплатити працівнику компенсацію втрати частини зарплати. Заборгованість по заробітної платі за листопад 2014 року до теперішнього часу позивачу не виплачена. Тому вона звернулася знову до суду за захистом своїх прав та інтересів. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві. Разом з тим, позивач прохав справу розглянути без її участі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача. Представник відповідача ОКП «Донецьктеплокомуненерго»в судове засідання не з'явився, надали заперечення проти позову. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Згідно статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 115 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З матеріалів справи випливає, що позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ОКПО «Донецьктеплокомуненерго», зокрема, у період часу з 05 жовтня 2005 року по 28 листопада 2014 року працювала на посаді юрисконсульта. 28 листопада 2014 року Наказом № 482-к була звільнена за власним бажанням в зв'язку з зміною місця мешкання. Під час звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку та наявна заборгованість по заробітній платі, в сумі 5356,42 гривень. Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року № 319\\587\\15-ц вимоги позивачки [PERSON] щодо стягнення заборгованості з заробітної плати були задоволені в частині основного боргу і моральної шкоди. Рішенням Апеляційного суду від 20 січня 2016 року рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2015 в частини стягнення моральної шкоди в сумі 500,00 гривень скасували і змінили в частині стягнення судового збору. В іншій частині рішення залишили без змін. Відповідно до статей 115 і 116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем із заробітної плати має довести роботодавець, а не позивач. Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» позивачка має право на компенсацію втрати частини грошових доходів. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам провадиться уразі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші. Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш, як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається, як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1. За наявності зазначених умов у тому самому порядку компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати поширюється на випадки порушення передбачених стст.115,116 КЗпП України строків виплати заробітної плати. Згідно із п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Компенсація заробітної плати у зв'язку з несвоєчасною її виплатою здійснюється відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушеннями термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (з урахуванням внесених змін згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2003 року №430), яким передбачено порядок визначення джерел, за рахунок яких здійснюватиметься така компенсація. Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року №692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш, як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається, як різниця між часткою відділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1. Приріст індексу споживчих цін для визначення суми компенсації відраховується шляхом множення місячних споживчих цін за період невиплати грошового доходу. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом (офіційне видання), що суд і використовує при розрахунку. Суд, на підставі викладеного, вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати. При цьому суд погоджується з наданим позивачем розрахунком суми компенсації. Таким чином, вимоги позивача з виплати суми компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати у розмірі 2549 грн. 65 коп. підлягають задоволенню. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при подачі позову, суд за правилами ст.88 ЦПК України стягує з відповідача ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп..

Outcome: approved