Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідачка є мамою неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO]. Батько дитини записаний відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Сім'я [PERSON] перебуває на контролі виконавчого комітету Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області як неблагополучна з 2000 року. У 2010 році громадянка [PERSON], яка вважає [PERSON] своїм онуком, бачачи критичний стан дитини, забрала його до себе. З 2010 року [PERSON] проживає за адресою: [INFO] та є учнем 6 класу КЗ «Клеванська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІІ ступенів». За період навчання дитини в закладі відповідачка [PERSON] лише двічі відвідувала школу. Відповідачка також не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Зважаючи на наведене представник позивача просить суд постановити рішення, яким [PERSON] позбавити батьківських прав стосовно її неповнолітньої дитини сина [PERSON] ([INFO]); дитину передати органу опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області; стягнути з відповідачки аліменти в розмірі по 100 грн., щомісячно, і до повноліття дитини. Представник позивача позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Відповідачка позов визнала. Пояснила суду, що останні шість місяців не цікавиться дитиною, не відвідує її. Згідна з тим, щоб дитина проживала в бабусі дитини. Згідна сплачувати аліменти на утримання дитини. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка є мамою неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO]. Батько дитини записаний відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Відповідачка зареєстрована за адресою: [INFO], але фактично проживає за адресою: [INFO]. Сім'я [PERSON] з 2000 року перебуває на контролі виконавчого комітету Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області як неблагополучна. Згідно до наявних відомостей відповідачка характеризується негативно: вела і веде аморальний спосіб життя, періодично вживає алкогольні напої, тривалий час ніде не працює. Вона не підтримувала квартиру, де проживала з дитиною, в належному санітарному стані; не приділяла належної уваги малолітньому сину [PERSON], не забезпечувала його повноцінним харчуванням, одягом, іграшками. У 2010 році громадянка [PERSON], яка вважає [PERSON] своїм онуком, зважаючи на критичний стан дитини, забрала його до себе. З 2010 року [PERSON] проживає за адресою: [INFO], та є учнем 6 класу КЗ «Клеванська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІІ ступенів». За період навчання дитини у вказаному закладі [PERSON] лише двічі відвідувала дитину. [PERSON] щотижня забирає дитину на вихідні, цікавиться успіхами дитини в школі, займається лікуванням дитини, що підтверджується відповідними письмовими доказами, поясненнями представника позивача та показаннями свідка [PERSON] В судовому засіданні була присутня дитина [PERSON], який в порядку статті 171 СК України висловив свою думку про те, що він бажає проживати з бабусею; пояснив, що останнім часом мама його не відвідує та йому не телефонує. Повертатися до мами він не бажає. На засіданні виконавчого комітету Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області 27 серпня 2015 року громадянка [PERSON] написала заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дану обставину вона також підтвердила в судовому засіданні. Відповідачка не дотримується вимог закону, не виконує своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання дитини, що підтверджується в тому числі й рішенням виконавчого комітету Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 31 серпня 2015 року № 117 та висновком органу опіки та піклування Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 31 серпня 2015 року № 759. При прийнятті рішення суд зважає на наступне. Обов'язки та права батьків щодо виховання дитини є основними серед всього комплексу батьківських прав та обов'язків, які закріплені сімейним законодавством. Всі інші права та обов'язки батьків щодо їхніх дітей покликані забезпечувати належне виконання батьками свого основного обов'язку - виховувати дитину. Стаття 150 СК України визначає, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Батьки зобов'язані також піклуватися про фізичний розвиток дитини, який, в свою чергу, тісно пов'язаний зі здоров'ям дитини. Обов'язку батьків піклуватися про духовний розвиток дитини кореспондує право дитини на духовний розвиток, яке включає в себе: право на освіту; право на прояв своїх здібностей; право на свободу світогляду і віросповідання; право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Отже, батьки мають сприяти одержанню дитиною належної освіти, прояву нею своїх здібностей, розширенню її світогляду, її самовизначенню щодо сповідання певної релігії або не сповідання ніякої, її зайняттям літературною, художньою, науковою, технічною творчістю. В судовому засіданні було встановлено, що відповідачка не виконує положення ст. 150 СК України, положення інших законодавчих актів щодо обов'язків з виховання та утримання дитини. Стаття 164 СК України передбачає підстави для позбавлення судом батьківських прав батьків щодо їх дітей, і такі обставини знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Таким чином суд дійшов висновку, що заявлений позов про позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення, оскільки він є обґрунтованим і доведеним. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення аліментів. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. Частина 1 статті 184 СК України визначає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Перелік підстав, за наявності яких суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, у законі суворо не визначений. Для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі досить однієї з названих у статті 184 СК України підстав. Як встановлено в судовому засіданні, дитина перебуває на утриманні [PERSON] [PERSON] дитини, відповідачка у справі, не надає допомоги на утримання дитини. Отже, відповідачкою порушені приписи ст. 180 СК України. За таких умов у представника позивача виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Але, оскільки наявні підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав, то є доцільним передати дитину органу опіки та піклування з метою реалізації певних заходів, спрямованих на захист інтересів дитини. Тому суд вважає, що стягнення аліментів на даному етапі повинне бути проведене на користь органу опіки та піклування до того часу, допоки не будуть прийняті рішення щодо встановлення опіки над дитиною та визначене місце її проживання. Після цього особа, на утриманні якої буде перебувати дитина, матиме змогу звернутися до суду з заявою про зміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні про стягнення аліментів, і вже буде отримувати аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. На думку суду, відповідачка має змогу сплачувати аліменти на користь органу опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі по 100 грн. щомісячно. Приймаючи рішення про задоволення позову суд виходить з приписів статті 11 ЦПК України. На думку суду, за вказаних умов визначений розмір аліментів є компромісним, та враховуватиме баланс інтересів сторін. Суд враховує положення статтей 180, 181, 182, 184 СК України та аналізуючи зібрані у справі докази дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Розподіл судових витрат суд вирішує за правилами ст. 88 ЦПК України. Такі витрати становлять 551, 20 грн., і підлягають до стягнення з відповідачки на користь держави.

Outcome: approved