Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Військова частина [NUMBER] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів, а саме: визнати набуті [PERSON] кошти у розмірі 211214,88 грн. такими, які були безпідставно набуті; зобов`язати громадянина [PERSON] повернути кошти у розмірі 211214,88 грн. військовій частині [NUMBER] ; усі понесені судові витрати покласти на відповідача, посилаючись на таке. Капітан запасу [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] на посаді заступника командира технічної батареї з морально-психологічного забезпечення, згідно наказу командира військової частини [NUMBER] від 08 листопада 2019 року №49, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» Збройних Сил України був звільнений з військової служби у відставку за пунктом «в» (за віком). При підрахунку періоду календарної вислуги років, за який [PERSON] мав право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, посадовими особами військовою частиною [NUMBER] до підрахунку були взяті два періоди календарної вислуги років з 05.08.1977 року по 27.01.1990 року та з 16.07.2015 року по 13.11.2019 року. Вищезазначені періоди календарної вислуги років були занесені до програмного забезпечення для підрахунку календарної вислуги років. Але програмним забезпеченням, відпрацьованим в програмному продукті Microsoft Exel, було підраховано календарну вислугу років як 41 рік. При цьому правильна кількість календарної вислуги років за періоди служби з 05.08.1977 року по 27.01.1990 року та з 16.07.2015 року по 13.11.2019 року складає 16 років. За 41 календарний, рік вислуги років сума одноразової грошової допомоги при звільненні складає 334660,40 грн. За 16 календарних років вислуги сума одноразової грошової допомоги при звільненні складає 123445,52 грн. В результаті допущеної рахункової помилки при підрахунку календарної вислуги років капітану запасу [PERSON] було переплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 211214,88 грн. Це підтверджується наданим мною актом виявлення рахункової помилки. Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних в комп`ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. Таким чином, рахункова помилка це результат неправильного застосування правил арифметики. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні. При підрахунку періоду календарної вислуги років, за який капітан запасу [PERSON] мав право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, посадовими особами військової частини [NUMBER] було отримано неправильний результат при додаванні періодів календарної служби з 1978 року по 1990 року та з 2015 року по 2019 року. До аналогічного висновку дійшла Друга судова палата Касаційного цивільного суду в справі № 501/2500/15-ц від 20.06.2018 року. Відповідно до статті 1212 Цивільного Кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Також згідно статті 1213 Цивільного Кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Стаття 1215 Цивільного Кодексу України чітко вказує, що при наявності розрахункової помилки набуте майно є безпідставно набутим. Відповідач позов не визнав, вважав позовні вимоги необґрунтованими, надав до суду відзив, за яким послався на такі обставини. Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідач був звільнень з військової служби у відставку за підпунктом «в» (за віком), наказами командирів військової частини [NUMBER] № 49 від 08.11.2019 року, та військової частини [NUMBER] № 249 від 13.11.2019 року. По звільненню йому була виплачена одноразова грошова допомога, як це визначено в наказі військової частини [NUMBER] № 249 від 13.11.2019 року. Виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, за 41 календарний рік у розмірі 339756 гривень 75 копійок, за фактом отримано 29.112019 року 334660 гривень 40 копійок. Відповідно до абзацу восьмого пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, вказано: Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови. Для виплати одноразової грошової допомоги по звільненню з військової служби, у календарну вислугу років відповідачу були зараховані: Дійсна військова служба в Радянської Армії (абзац дев`ятий пункту 1) - 12 років 5 місяців 22 дні; Час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу (абзац дванадцятий пункту 1) - 24 роки 5 місяців 16 днів. Військова служба в Збройних Силах України (абзац перший пункту 1) 4 роки 3 місяці 29 днів. При складанні цих чисел отримано підсумок 41 рік 3 місяця 5днів. Тобто календарна вислуга років, на момент звільнення відповідача з військової служби 13 листопада 2019 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393- складала 41 рік. Ці обставини підтверджені документами з особової справи військовослужбовця, а саме: витягом з послужного списку військовослужбовця, Форма №1 Сторінка 7, від 27.08.2019 року: Проходження військової служби у ЗС капітана [PERSON] з 05.08.1977р по 27.01.1990р. ; з 16.07.2015р. по теперішній час, а також час роботи в державних органах: з 29.01.1991р по 15.07.2015р підтверджено (посадова особа ПВК Південь в/ч [NUMBER] ); розрахунком вислуги років № 717 від 23 вересня 2019 року, складеного фінансово-економічним управлінням Командування Повітряних Сил Збройних Сил України. (Календарний строк служби: 41 рік); витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] № 49 від 08.11.2019 року про звільнення з військової служби у відставку за віком. (Вислуга років у ЗС: календарна - 41 рік); витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] № 249 від 13.11.2019 року про звільнення з військової служби у відставку за віком. (Вислуга років станом на 13 листопада 2019 року складає 41 рік 03 місяці); грошовим атестатом військової частини [NUMBER] Форма № 2 серія ЗУ № 393706 від 13.11.2019 року, в якому у пункті 3 визначено: надбавка за вислугу років - 50%. Така надбавка встановлюється військовим при вислуги років 25 і більше, також сюди зараховуються періоди пунктів 1,2 зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393. Це передбачено наказом МОУ № 260 від 07.06.2018 року, розділу IV; довідкою військової частини [NUMBER] , про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення № 2134 від 13.11.2019 року. Примітки, абзац другій: Згідно до наказу в/ч [NUMBER] від 26.07.2019 року ( Про внесення змін до наказу командира в/ч [NUMBER] від 23.12.2018 № 616) встановити вислугу років станом на 01 січня 2019 року, - 40,4 років; довідкою Державної Фіскальної Служби Одеській Митниці ДФС № 166/15Д від 10.08.2015 року в тому, що з 29 січня 1991року по 16 липня 2015року [PERSON] перебував на держаній службі в митних органах України, та має 12 ранг - державного службовця. Особова справа зберігається у Одеському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки - обласний військовий комісаріат. Виходячи з вищенаведеного, викладені у відзиві фактичні данні, а також письмові докази, що додані до нього, в повному обсязі спростовують позовну заяву про те, що військовою частиною [NUMBER] була допущена рахункова помилка, при підрахунку періодів календарної вислуги років [PERSON] для виплати одноразової грошової допомоги, по звільненню з військової служби у відставку (за віком). В наслідок чого здійснилась переплата коштів в сумі 211214,88 гр. Заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Капітан запасу [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] на посаді заступника командира технічної батареї з морально-психологічного забезпечення. Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідач був звільнень з військової служби у відставку за підпунктом «в» (за віком), наказами командирів військової частини [NUMBER] № 49 від 08.11.2019 року, та військової частини [NUMBER] № 249 від 13.11.2019 року. По звільненню йому була виплачена одноразова грошова допомога, як це визначено в наказі військової частини [NUMBER] № 249 від 13.11.2019 року. Виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, за 41 календарний рік у розмірі 339756 гривень 75 копійок, за фактом отримано 29.112019 року 334660 гривень 40 копійок. Відповідно до абзацу восьмого пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, вказано: Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови. Для виплати одноразової грошової допомоги по звільненню з військової служби, у календарну вислугу років відповідачу були зараховані: -Дійсна військова служба в Радянської Армії (абзац дев`ятий пункту 1) - 12 років 5 місяців 22 дні; -Час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу (абзац дванадцятий пункту 1) - 24 роки 5 місяців 16 днів. -Військова служба в Збройних Силах України (абзац перший пункту 1) 4 роки 3 місяці 29 днів. При складанні цих чисел отримано підсумок 41 рік 3 місяця 5днів. Календарна вислуга років, на момент звільнення відповідача з військової служби 13 листопада 2019 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393- складала 41 рік. Ці обставини підтверджені документами з особової справи військовослужбовця, а саме: -витягом з послужного списку військовослужбовця, Форма №1 Сторінка 7, від 27.08.2019 року: Проходження військової служби у ЗС капітана [PERSON] з 05.08.1977р по 27.01.1990р. ; з 16.07.2015р. по теперішній час, а також час роботи в державних органах: з 29.01.1991р по 15.07.2015 р. підтверджено (посадова особа ПВК Південь в/ч [NUMBER] ); -розрахунком вислуги років № 717 від 23 вересня 2019 року, складеного фінансово-економічним управлінням Командування Повітряних Сил Збройних Сил України. (Календарний строк служби: 41 рік); -витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] № 49 від 08.11.2019 року про звільнення з військової служби у відставку за віком. (Вислуга років у ЗС: календарна - 41 рік); -витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] № 249 від 13.11.2019 року про звільнення з військової служби у відставку за віком. (Вислуга років станом на 13 листопада 2019 року складає 41 рік 03 місяці); -грошовим атестатом військової частини [NUMBER] Форма № 2 серія ЗУ № 393706 від 13.11.2019 року, в якому у пункті 3 визначено: надбавка за вислугу років - 50%. Така надбавка встановлюється військовим при вислуги років 25 і більше, також сюди зараховуються періоди пунктів 1,2 зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393. Це передбачено наказом МОУ № 260 від 07.06.2018 року, розділу IV; -довідкою військової частини [NUMBER] , про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення № 2134 від 13.11.2019 року. Примітки, абзац другій: Згідно до наказу в/ч [NUMBER] від 26.07.2019 року (Про внесення змін до наказу командира в/ч [NUMBER] від 23.12.2018 № 616) встановити вислугу років станом на 01 січня 2019 року, - 40,4 років; -довідкою Державної Фіскальної Служби Одеській Митниці ДФС № 166/15Д від 10.08.2015 року в тому, що з 29 січня 1991року по 16 липня 2015року [PERSON] перебував на державній службі в митних органах України, та має 12 ранг - державного службовця. Згідно відповіді на ім`я [PERSON] військового комісара Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 2482 від 04.03.2020 року в доповнення до вих. від 29.01.2020 № 671 повідомлено, що 11.02.2020 р. за вих. № 115дск особова справа відповідача повернута листом від 06.02.2020 р. № 350/147/В/6дск фінансово-економічним управлінням командування Повітряних Сил з новим розрахунком вислуги років від 06.02.2020 р. (копія надається) та листом від 27.01.2020 № 248/14дск від 27.01.2020 р. департаменту фінансів Міністерства оборони України в якому зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» зарахування роботи в Державній фіскальній службі України до вислуги років на пенсію не передбачено. Крім того повідомлено, що виходячи з даних особової справи Ви маєте право на пенсію з урахуванням трудового стажу. На підставі листа від 27.01.2020 р. № 248/14дск департаменту фінансів Міністерства оборони України на адресу командирів військових частин [NUMBER] та [NUMBER] надіслано листа 18.02.2020 р. за вих. № 1941 (копія додається) про внесення змін до наказів командира військової частини [NUMBER] від 08.11.2019 № 49, командира військової частини [NUMBER] від 13.11.2019 № 249, про перевірку правильності виплати Вам грошового забезпечення з 01.07.2019 та надання на нашу адресу, завірених копій витягів з наказів командира військової частини [NUMBER] , командира військової частини [NUMBER] про внесення змін до вищезазначених наказів, нової довідки про додаткові види грошового забезпечення та довідки форми №21. Таким чином, суд дійшов висновку, що переплата відповідачу одноразової грошової допомоги при звільненні виникла не з причини розрахункової помилки, а з причини спору щодо зарахування або не зарахування роботи [PERSON] в Державній фіскальній службі України до вислуги років на пенсію. Тобто мова йде про застосування закону та інших нормативно-правових актів при обчисленні вислуги років. Недобросовісності з боку відповідача судом не встановлено. Відповідно до статті 1212 Цивільного Кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Також згідно статті 1213 Цивільного Кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Стаття 1215 Цивільного Кодексу України чітко вказує, що при наявності розрахункової помилки набуте майно є безпідставно набутим. Згідно висновку Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 501/2500/15-ц від 20.06.2018 року суди виходили з недоведеності факту недобросовісного набуття відповідачем цих грошових коштів та відсутності рахункової помилки, яка призвела до цього, що виключає можливість їх стягнення на підставі ст.\~1215 ЦК України. «Залишаючи ці судові рішення без змін, Верховний Суд зазначив, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є заробітною платою і платежами, що прирівнюються до неї, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст.\~1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. До лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть\~вважатися ними\~не пов`язані\~з обчисленнями\~помилки в\~застосуванні закону\~та інших\~нормативно-правових\~актів,\~що має\~місце у\~цій справі. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних у комп`ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. Таким чином, рахункова помилка це результат неправильного застосування правил арифметики, не більше того. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні. Встановивши, що відповідач отримала від позивача спірні грошові кошти у вигляді заробітної плати, їх виплата проведена позивачем добровільно, без рахункової помилки та без недобросовісності з боку відповідача, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили в задоволенні цього позову, поданому на підставі ст.\~1215 ЦК України». Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Згідно ч. ч. 1-2\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed