Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

В листопаді 2018 року позивачка [PERSON], звернулась до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «Приват Банк»), в якому просила визнати виконавчий напис № 20816 від 16.11.2017 року про стягнення грошових коштів в сумі 436 737,65 грн., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позивачка зазначила, що 09 січня 2008 р. між нею та відповідачем укладено Кредитний договір №KRTOG 10000002793, відповідно до якого відповідачем надано позивачу кредитні кошти в сумі 149 500,00 грн. під 15% відсотків річних за користування кредитними коштами, із кінцевим строком повернення до 09.11.2019 р. включно. У серпні 2018 р. вона дізналась, що 15.02.2018 р. постановою державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу відкрито виконавче провадження № 55808262 щодо виконання виконавчого напису № 20816 від 16 листопада 2017 р. про звернення стягнення з нею боргу в сумі 436 737,65 грн., із яких: 133 693,05 грн., заборгованість за тілом кредиту; 97 436,33 грн., заборгованість за відсотками; 165 904,85 грн., заборгованість з пені, 39 703,42 грн., заборгованість по штрафам; плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 1800,00 грн. Позивачка вважала, що виконавчий напис вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат», постанови КМУ від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки заборгованість за кредитним договором вже була стягнута на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого\~Рогу від 12 квітня 2017 року. Відповідач також звертався до Жовтневого суду м. Кривого Рогу з позовом про звернення стягнення на квартиру, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки №KRTOG 10000002793 від 09.01.2008 року і рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2017 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ «Приват Банк» в повному обсязі. Крім того, заборгованість у виконавчому написі стягнута за строк 3519 днів, а саме з 09.01.2008 року по 28.08.2017 року в порушення норм ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», оскільки з дня виникнення права вимоги у ПАТ «ПриватБанк» минуло більше ніж 3 роки, а саме 9 років 11 місяців та 7 днів. 06 листопада 2018 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін. 06 грудня 2018 року розгляд справи відкладено у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача та третіх осіб. Відповідач скористався своїм правом надання до суду відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, вказавши на відсутність правових підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки він здійснений з дотриманням вимог закону. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просила задовольнити позов. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутністю. Третя особа - Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання не з'явилась надавши суду клопотання про розгляд справи без його участі. Третя особа - Покровський відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами справи, що 09 січня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №KRTOG 10000002793, відповідно до якого відповідачем надано позивачу кредитні кошти в сумі 149 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.11.2019 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 09.01.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] також укладено договір іпотеки № KRT0GI0000002793, згідно якого [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно: а саме квартиру загальною площею 73,80 кв.м, житловою площею 41,30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» була стягнута заборгованість за кредитним договором №KRTOG 10000002793 від 09.01.2008 року у загальному розмірі 220 655 гривень 37 копійок, яка складається з : 133693 гривень 05 копійок заборгованості за кредитом; 86 962 гривні 32 копійки заборгованості по процентам за користуванням кредитом. Рішення суду не оскаржене та набрало законної сили 24 квітня 2017 року. Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на іпотечне майно за договором іпотеки № KRT0GI0000002793 від 09.01.2008 року, що був укладений в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором. 16 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем було вчинено виконавчий напис за № 20816, яким запропоновано стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з [PERSON] несплачену заборгованість за кредитним договором № KRTOG 10000002793 від 09.01.2008 року. Строк за який проводиться стягнення 3519 днів, а саме з 09.01.2008 року по 28.08.2017 року. Сума, що підлягає стягненню: 436737,65 грн., з яких: 133 693,05 грн. заборгованість за тілом кредиту; 97 436,33 грн. заборгованість за відсотками; 165 904,85 грн. заборгованість з пені; 39 703,42 грн. заборгованість по штрафам, а також витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 1800,00 грн. 15 лютого 2018 року постановою державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Журавлем О.О. відкрито виконавче провадження № 55808262 за виконавчим написом № 20816 від 16 листопада 2017 року. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 33 Закону України «Про іпотеку», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), а також Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 року № 2368/5 (в редакції, чинній на момент вчинення спірного виконавчого напису). Відповідно до ст.ст.87,88 ЗУ «Про нотаріат», п.п. 3.1, 3.3. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.2, 3.5 глави 16 Порядку). Згідно з п. 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вищезазначеного Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням вимог законодавства, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Суд не погоджується з доводами відповідача щодо дотримання нотаріусом вимог закону під час вчинення виконавчого напису та доведення безспірності заборгованості, оскільки «безспірність» в розумінні ст.88 ЗУ «Про нотаріат» є сам факт існування боргу та підтвердження його розміру. Виходячи з приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості. Та обставина, що на час вчинення виконавчого напису 16 листопада 2017 року судом вже був розглянутий спір між сторонами, що виник з одного і того ж самого кредитного договору та рішенням суду від 12.04.2017 року, що набрало законної сили, було стягнуто заборгованість, дає суду підстави дійти висновку про наявність спору між сторонами, а отже заборгованість за кредитним договором, виходячи з якої вчинено виконавчий напис, не може вважатись безспірною. Крім того, вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса для стягнення заборгованості за кредитним договором за наявності рішення суду про стягнення аналогічних сум за тілом кредиту - 133 693, 05 грн. та частини заборгованості за відсотками - 86 962,32 грн., призвело до подвійного стягнення грошових коштів з [PERSON] Суд також відхиляє доводи відповідача щодо дотримання строків позовної давності, оскільки договір є чинним і діє до повного виконання зобов'язань між сторонами, а отже Банк має право примусового стягнення боргу у будь-який час, зважаючи не таке. Як зазначалось вище, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Всупереч зазначених вимог закону стягнення заборгованості по кредиту здійснено виконавчим написом за період, що дорівнює 3519 днів, тобто понад 9 років поза межами трирічного та річного строків позовної давності для вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією, пенею, штрафом. При цьому, наявність у кредитора права вимагати від боржника виконання обов'язку за договором протягом терміну його дії не звільняє нотаріуса від обов'язку дотримання Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та вчиняти виконавчі написи, окрім іншого, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Виходячи з встановлених судом обставини справи, перевіривши надані сторонами докази, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності та взаємного зв'язку, судом встановлено, що на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, оскільки на час вчинення виконавчого напису існувала таке, що набрало законної сили рішення суду про стягнення аналогічних сум заборгованості, що призвело до подвійного стягнення за кредитним договором, і оскаржуваний напис нотаріуса вчинений поза межами строків позовної давності, а отже суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved