overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

В листопаді 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з 24 липня 2009 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період сумісного проживання у них народився син - [PERSON], який на даний час проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач про сина не піклується, матеріальної допомоги на її утримання не надає, при цьому вона не має можливості самостійно утримувати дитину, тому вимушена звернутись до суду. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі ? частки від його доходу на утримання сина, просив розглядати справу за його відсутності, про що подав заяву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що в перід сумісного проживання позивача та відповідача 24 листопада 2009 року у них народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1486. Батьком дитини є [PERSON], матірю дитини є [PERSON]. Дитина проживає з матірю, яка не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матірю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, має дохід, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір 551,20 гривень. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

В листопаді 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з жовтня 2011 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач подав до суду заяву про визнання позову. Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2006 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб другий. В даний час сторони не проживають разом, позивачка не бажає зберегти сімю та наполягає на розірвання шлюбу, примиритися із відповідачем не бажає. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про відшкодування збитків. В обґрунтування позову посилається на те, що під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок 02.04.2014 року за адресою [ADDRESS], було виявлено порушення п.48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.1999 № 1357, а саме: самовільне підключення до електричної мережі поза приладом обліку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про відшкодування збитків. В обґрунтування позову посилається на те, що під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок 03.02.2014 року за адресою [ADDRESS], було виявлено порушення п.48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.1999 № 1357, а саме: розкрадання електричної енергії за допомогою самовільного підключення електропроводки і розеток до електричної мережі поза приладом обліку прихованим способом (з порушенням схеми), яке виявлено за допомогою сигналізатора прихованої електропроводки та індикатору напруги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

В листопаді 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 19.10.2011 року між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та [PERSON] укладено договір №б/н від 19.10.2011 року, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві. ПАТ КБ ПРИВАТБАНК свої зобовязання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало [PERSON] кредит у розмірі 2000 грн.. Обовязки, передбачені договором, [PERSON] належним чином не виконує, тому станом на 31.10.2016 року має заборгованість в розмірі 13213 грн. 93 коп., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 1985 грн. 75 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 10122 грн. 75 коп., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (відсоткова складова) в сумі 605 грн. 43 коп.. Відповідач на звернення позивача щодо сплати боргу не реагує, а тому позивач просить стягнути заборгованість в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

В листопаді 2016р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2016р. визначена підсудність вказаного позову Шевченківському районному суду м. Києва. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21 червня 2008р. між сторонами було зареєстровано шлюб у Залізничному відділі реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим, про що було зроблено актовий запис № 260. В шлюбі у сторін, [INFO]. народився син [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних скандалів. Спільне господарство сторонами не ведеться. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання стороною позивача було подано на адресу суду заяву, про розгляд справи у відсутність сторони, заявлені позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові. Відповідачка, про час і місце судового розгляду оповіщалася у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явилася, про поважність причин неявки суд не повідомляла та не просила розглядати справу у свою відсутність, заперечення проти позову не подавалися. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2008р. В шлюбі у сторін [INFO]. народився син: [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

В листопаді 2016р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами 27 грудня 2003р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Севастополя, про що було зроблено актовий запис № 1377. В шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних конфліктів при вирішенні побутових питань. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання сторонами були подані на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує, а сторона відповідача не заперечує проти їх задоволення. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2003р. В шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

В листопаді 2016р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити по 1/3 частки за собою та відповідачами у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], посилаючись в обґрунтування вимог на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.12.1996р. спірна квартира була приватизована сторонами та знаходиться у їх спільній сумісній власності, невизначеність часток у праві власності перешкоджає співвласникам вирішити питання щодо володіння, користування та розпорядження квартирою. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; відповідач [PERSON] позов визнав. Відповідач [PERSON] про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку, до суду не зявилася вдруге. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що у грудні 1996р. квартира [ADDRESS] в порядку приватизації була передана у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 03.12.1996р. Відповідно до ст.ст.370,372 ЦК України вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Рівність часток співвласників приватизованого житла встановлена також і Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Отже, розмір часток співвласників [PERSON] за свідоцтвом про право власності на житло від 03.12.1996р. є рівним і складає 1/3 частину для кожного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

В листопаді 2016р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 04 липня 1997р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва, про що було зроблено актовий запис № 486. [INFO] у сторін в шлюбі народився син [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання стороною позивача було подано на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, поважності причин неявки суду не повідомив, заперечення на позов на подавались. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 липня 1997р. В шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

В листопаді 2016р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 14 січня 2012р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 18. [INFO] у сторін в шлюбі народилася донька [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання сторонами були подані на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2012р. В шлюбі у сторін [INFO] народилась донька [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

В листопаді 2016р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 16 жовтня 1988р. було зареєстровано шлюб у Палаці реєстрації одружень та новонароджених в м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 5492. [INFO]. у сторін в шлюбі народилася донька [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання сторонами були подані на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 1988р. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved