Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

В листопаді 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що 10 грудня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 28.3/139-КМК-07, відповідно до якого банк надав їй на споживчі потреби кредитні кошти в розмірі 33 000 доларів США на строк до 15 грудня 2010 року, а остання зобов'язалася вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення його чергової частини згідно узгодженого сторонами графіку, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 18 % річних від суми залишку заборгованості. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного повернення позичальником кредиту або сплати процентів є обов'язок останньої сплачувати неустойку, а також право позивача вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. В порядку забезпечення виконання умов кредитного договору в день його укладення між банком та [PERSON] було також укладено договір іпотеки за яким останній передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS], заставною вартістю за домовленістю сторін 25 000 доларів США, що еквівалентно 127 000 грн. 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» (як правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк») та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за яким кредитор за відповідну плату відступив позивачу право грошової вимоги до [PERSON] за зобов'язаннями, що виникли з кредитного договору №28.3/139-КМК-07 від 10 грудня 2007 року, а також за всіма забезпечувальними договорами. Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним ні первісному, ні чинному кредитору належним чином не виконувала в зв'язку з чим станом на 16 жовтня 2014 року виникла заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 48 895,30 доларів США, що еквівалентно 633 264,79 грн., в тому числі: - заборгованість по кредиту - 33 000 доларів США, що еквівалентно 427 397,69 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 15 895,30 доларів США, що еквівалентно 205 867,10 грн. Враховуючи вказані обставини, ПАТ «Дельта Банк» просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором та в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки - належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] шляхом його продажу на публічних торгах в межах процедури, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки не визнали, вказуючи на пропущення позивачем позовної давності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, а саме за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі відповідачки [PERSON], оскільки матеріали справи містять достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], його представника [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 10 грудня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 28.3/139-КМК-07, відповідно до якого банк надав їй на споживчі потреби кредитні кошти в розмірі 33 000 доларів США на строк до 15 грудня 2010 року, а остання зобов'язалася вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення його чергової частини згідно узгодженого сторонами графіку, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 18 % річних від суми залишку заборгованості. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного повернення позичальником кредиту або сплати процентів є обов'язок останньої сплачувати неустойку, а також право позивача вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. В порядку забезпечення виконання умов кредитного договору в день його укладення між банком та [PERSON] було також укладено договір іпотеки за яким останній передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS], заставною вартістю за домовленістю сторін 25 000 доларів США, що еквівалентно 127 000 грн. 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» (як правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк») та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за яким кредитор за відповідну плату відступив позивачу право грошової вимоги до [PERSON] за зобов'язаннями, що виникли з кредитного договору №28.3/139-КМК-07 від 10 грудня 2007 року, а також за всіма забезпечувальними договорами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З моменту укладення договору факторингу та отримання відповідного повідомлення боржник зобов'язаний виконати відступлене грошове зобов'язання на користь фактора. До фактора, як нового кредитора, переходять права клієнта, як первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Судом встановлено, що позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним ні первісному, ні чинному кредитору не виконувала належним чином в зв'язку з чим станом на 16 жовтня 2014 року виникла заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 48 895,30 доларів США, що (з врахуванням курсу валют станом на 16 жовтня 2014 року 1 295,1445 гривень за 100 доларів США) еквівалентно 633 264,79 грн., в тому числі: - заборгованість по кредиту - 33 000 доларів США, що еквівалентно 427 397,69 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 15 895,30 доларів США, що еквівалентно 205 867,10 грн., що підтвердилася розрахунком заборгованості та випискою з рахунку позичальника. Водночас в матеріалах справи відсутні жодні докази, що б спростували доводи банку щодо наявності та розміру боргу, докази щодо повного або часткового погашення позичальником або майновим поручителем вказаної заборгованості, а також докази щодо наявності передбачених законом чи договором підстав, які б повністю, частково або тимчасово звільняли позичальника від виконання взятих на себе зобов'язань. В зв'язку з наведеним встановлена судом заборгованість на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» в повному обсязі. Що стосується вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, то суд виходить з наступного. Ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Така ж норма закріплена в п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», згідно якої іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). При цьому сама по собі умова договору іпотеки про дію іпотеки до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не може розглядатися як встановлення строку дії іпотеки, так як це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (постанови Верховного Суду України від 21 травня 2012 року по справі № 6-48цс11, від 23 травня 2012 року по справі № 6-33цс12, від 18 липня 2012 року по справі № 6-78цс12, від 29 січня 2014 року по справі №6-155цс13). Разом з тим згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк або термін (постанова Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року №6-169цс14). Як уже зазначалося вище, термін повного повернення позичальником кредитних коштів за договором кредиту (повного виконання основного зобов'язання ) чітко визначений цим договором та сплинув 15 грудня 2010 року. З цього часу розпочав текти передбачений законом трирічний строк позовної давності за основним зобов'язанням, який не переривався, не призупинявся та сплив 15 грудня 2013 року при зверненні банку з відповідним позовом лише 17 листопада 2014 року. Про застосування позовної давності стосовно своєї особи заявлено відповідачем [PERSON] в судовому засіданні. З передбаченим в кредитному договорі терміном повного повернення коштів, на який міститься посилання в іпотечному договорі (15 грудня 2010 року) погоджено й дію вказаного договору, що вказує на припинення його дії. А тому, враховуючи встановлені обставини, в задоволенні позову до [PERSON] в частині звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» слід стягнути 3 654 грн. судового збору.

Outcome: approved