overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 19 вересня 2008 року у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 1629, шлюб у обох перший. Від шлюбу є малолітня донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про поділ майна немає. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, в травні 2012 року вони остаточно припинили подружні відносини, з того часу проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Причинами розпаду сім'ї були різні характери та погляди на життя, вони неодноразово припиняли подружні стосунки, так як в сім'ї виникали постійні сварки та скандали. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, на примирення не згідна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу і пояснив, що сім'я дійсно розпалась з тих причин, на які посилається позивачка, в серпні 2014 року вони припинили подружні стосунки, з того часу проживають окремо, на примирення не згоден, подальше збереження сім'ї та шлюбу буде суперечити його інтересам. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в травні 2012 року припинили подружні відносини, з того часу проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Причинами розпаду сім'ї сторін були різні характери та погляди на життя, вони неодноразово припиняли подружні стосунки, так як в сім'ї виникали постійні сварки та скандали, на примирення сторони не згодні, а тому суд вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що малолітню доньку [PERSON], [INFO] року народження, після розірвання шлюбу зі згоди обох батьків належить залишити проживати з матір'ю [PERSON]. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 25 квітня 1999 року в управлінні РАГС Чернівецької міської ради за актовим записом № 399, шлюб у обох перший. Від шлюбу є донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про поділ майна на даний час немає. Посилалась на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, більше року тому вони припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї було те, що відповідач за час спільного проживання проявив себе як чоловік, який не піклується про побудову нормальних сімейних відносин, які б ґрунтувалися на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, відповідач почав її ігнорувати, перестав ставитись до неї як до своєї дружини, у них різні погляди на сімейне життя. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином судовою повісткою, про причини неявки суду не повідомив, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони більше року тому остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї сторін було те, що відповідач за час спільного проживання не піклувався про побудову нормальних сімейних відносин, які б ґрунтувалися на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, почав ігнорувати позивачку, перестав ставитись до неї як до своєї дружини, у них різні погляди на сімейне життя, на примирення позивачка не згідна, а тому суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що малолітню доньку [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу зі згоди обох батьків належить залишити проживати з матір'ю [PERSON]. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 27 липня 2007 року у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 1106, шлюб у обох перший. Від шлюбу є донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про поділ майна немає. Посилалась на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, в серпні 2014 року вони припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї було те, що у них різні характери та погляди на життя, сімейні стосунки, у зв'язку з чим між ними виникали суперечки. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином судовою повісткою, про причини неявки суду не повідомив, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в серпні 2014 року остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причиною розпаду сім'ї сторін були різні характери та погляди на життя і сімейні стосунки, із-за чого між ними виникали суперечки, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного, на примирення позивачка не згідна, а тому суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що малолітню доньку [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу зі згоди обох батьків належить залишити проживати з матір'ю [PERSON]. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вона вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі від якого в них народився син, [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, на даний час не працює, ухиляється від обов'язку утримувати дитину, коштів на утримання дитини не дає, добровільно сплачувати аліменти на утримання сина не бажає. Дитина перебуває на утриманні і вихованні позивачки. Позивачка [PERSON] вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно на утримання сина до досягнення ним повноліття, тому покликаючись на викладене позов підтримує. Відповідач [PERSON] позов визнає частково, вказує, що він не працює, матеріально не спроможний сплачувати аліменти в розмірі по 1000 гривень на дитину, спроможний сплачувати в розмірі 400 гривень, оскільки проживає спільно з матір'ю пенсіонеркою, подавши підтверджуючі документи про це. Вислухавши сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 липня 2010 року. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Позивачка не працює, здійснює догляд за дитиною. Відповідач не має постійного місця праці, а відтак його доход встановити є неможливим. Він не є інвалідом, не має зобов'язань по сплаті аліментів на інших дітей, непрацездатну дружину. Згідно довідки №632 від 18.11.2014 року КП «Чортків дім», позивачка [PERSON] спільно з сином [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. Згідно довідки №960 від 03.12.2014 року КП «Чортків дім», відповідач [PERSON] спільно з матір'ю [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає в [ADDRESS]. Його мати [PERSON] є пенсіонером з 01.01.2002 року. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, матеріальне становище позивачки та дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення шляхом визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі по 600 гривень на дитину, враховуючи, що такий розмір буде відповідати матеріальному становищу відповідача, та не буде перевищувати розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, яка перебуває на утриманні позивачки, яка не працює.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Петрівцівської сільської ради Миргородського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що після смерті її матері [PERSON], відкрилася спадщина на землю, проте за життя мати не одержала документу про право власності на це нерухоме майно. При зверненні до органів нотаріату для оформлення спадщини, позивачці було відмовлено в цьому по причині видачі правовстановлюючого документу на ім'я померлої матері. З означених підстав позивачка звернулася в суд з даним позовом. В судовому засіданні [PERSON] свій позов підтримала, просила задовольнити його, пославшись у своїх поясненнях на обставини, викладені у позові. Відповідач проти заявленого позову не заперечував, направивши до суду листа, за змістом якого справу просив розглядати у відсутність його представника / а.с. 36 /. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується копією відповідного свідоцтва про її народження та про укладення шлюбу / а.с. 18 /. За життя мати позивачки мала право на земельну частку (пай) в межах Петрівцівської та Гаркушинської сільської ради Миргородського району площею 5,0313 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розпочала оформлення права власності на таку земельну ділянку / а.с. 8, 9 /. [INFO] спадкодавець [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть / а.с. 10 /, внаслідок чого відкрилася спадщина. Після смерті спадкодавця, позивачка [PERSON] у строк, встановлений законом, прийняла спадщину після померлої матері, подавши заяву до органів нотаріату. За наявними даними, вона є єдиним спадкоємцем за законом / а.с. 11, 42, 43 /. Постановою державного нотаріуса від 07.10.2014 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді земельної ділянки після померлої матері по причині видачі правовстановлюючого документу на нерухоме спадкове майно після смерті спадкодавця / а.с. 12 /. Згідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається зі змісту ст. 1225 ч. 1 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оскільки позивачка є єдиним спадкоємцем на земельну ділянку, на яку мала право померла особа, вчинила дії по прийняттю спадщини після матері, то вона набула право на цю земельну ділянку в порядку спадкування. Це право ніким не оспорюється, а підстав для визнання спадщини відумерлою немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 22 вересня 2006 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 05. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. За час спільного подружнього життя належної сім'ї у них не склалося, подружні відносини стали неприязні. З вини відповідача безпричинно виникали сварки та непорозуміння, відповідач проживає окремо. Фактично сім'я розпалася, існує формально. Позивачка [PERSON] подала в судове засідання письмову заяву, просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 22 вересня 2006 року сторони уклали і зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 05. За час спільного подружнього життя належної сім'ї у них не склалося, подружні відносини стали неприязні. Між сторонами часто виникали сварки та суперечки, з червня місяця проживають окремо. Позивачка втратила до відповідача почуття любові та людської поваги, фактично сім'я розпалася, існує формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з осені 2013 року вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння та сварки з різних побутових проблем, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 02 лютого 2008 року сторони зареєстрували шлюб у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис - № 11 (а.с.4), від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] - [INFO]. Шлюб укладено між сторонами вперше. Як пояснила в судовому засіданні позивачка, з осені 2013 року вони з відповідачем не підтримують шлюбних стосунків, з цього часу разом не проживають, припинили шлюбно-сімейні відносини, їхнє спільне сімейне життя не склалося через непорозуміння з різних побутових причин, спірного майна не мають, відновлення сім»ї позивачка вважає не можливим, а тому остання просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу, за обставин зазначених позивачкою, не заперечував. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Неповнолітню дитину доньку - [PERSON], [INFO], необхідно залишити проживати з матір'ю, майнового спору між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому прохала стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. В заяві зазначила, що з 2010 року по вересень 2014 року вона проживала з відповідачем, шлюб не був зареєстрований. Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину: - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Син проживає разом з нею і перебуває на її повному утриманні, в даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним 3-х річного віку, крім соціальної допомоги інших джерел доходу не має. Відповідач ухиляється від добровільних витрат, пов'язаних з утриманням та вихованням сина, хоч він здоровий та працездатний, має постійний і регулярний дохід, інших дітей та осіб, що перебувають на його утриманні відсутні. Позивачка прохає стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частки з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення сином повноліття та на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх його доходів щомісячно до досягнення їхнім сином [PERSON] трьох років. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України за їх відсутності, які надали суду заяви з проханням справу розглядати за їх відсутності, де позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON]. проживали разом з 2010 року по вересень 2014 року в с. Демидівка Решетилівського району Полтавської області. Від сумісного проживання вони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с.4/. З довідки виконавчого комітету Демидівської сільської ради Полтавської області № 689 від 12 листопада 2014 року [PERSON] з сином проживає разом в [ADDRESS]. /а.с.5/. Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Решетилівської РДА № 5375 від 13 листопада 2014 року позивачка [PERSON] знаходиться на обліку в Решетилівському УСЗН та отримує одноразову допомогу при народженні дитини (а.с.6). Оскільки, незважаючи на такі обставини, відповідач ухиляється від витрат, пов'язаних з утриманням неповнолітнього сина, також не надає допомоги на утримання своєї дружини до досягнення дитиною трьох річного віку, то є підстави для задоволення позову.

Outcome: approved