Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

В квітні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та просила усунути перешкоди [PERSON] у здійсненні права власності належної 1/2 частини квартири [ADDRESS], шляхом зобов'язання [PERSON] припинити право користування (виселення) [PERSON] та [PERSON] приміщенням кімнати №6 площею 17,1 кв.м. квартири [ADDRESS], які проживають без правових підстав та стягнути з [PERSON] у відшкодування витрат за комунальні послуги 1583 грн. 16 коп. В ході розгляду справи представник позивача подала заяву про зменшення позовних вимог від 01.01.09.2016 року та просила усунути перешкоди [PERSON] у здійсненні права власності належної ? частини квартири [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON] з приміщення кімнати №6 площею 17,1 кв.м. квартири [ADDRESS], який проживає в квартирі без правових підстав та стягнути з [PERSON] 1558 грн. 24 коп. у відшкодування витрат за комунальні послуги, зокрема за гарячу воду -1162 грн. 89 коп. та 395 грн. 35 коп. за холодну воду та стягнути з [PERSON] витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримала та наполягала на її задоволенні. Відповідач [PERSON] та її представник просили відмовити в задоволенні позову, оскільки відсутні правові підстави для виселення квартирантів, оскільки останні проживають у кімнаті, яка виділена [PERSON], також не визнали суму заборгованості по комунальним послугам, оскільки весь час змінювалися квартиранти і позивач не надала доказів, що у зазначені періоди мешкали по четверо та троє квартирантів. Співвідповідач [PERSON] в судове засіданні не з»явився, про час та місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Співвідповідач [PERSON] в судове засіданні не з»явився, про час та місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення представників та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 22.09.2014 року отримала в дар від [PERSON] 1/2 частку квартири [ADDRESS] без визначення конкретних жилих приміщень, що переходить у її власність. Квартира, частина якої відчужується, складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 44,5 кв.м., загальної площі 65,3 кв.м. Відповідач [PERSON] згідно договору дарування 1/2 частки квартири від 21.08.2008 року прийняла в дар від [PERSON] вказану ідеальну частку квартири [ADDRESS]. Відповідно до правовстановлюючих документів вся квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 44,5 кв.м. та загальною площею 65,3 кв.м. Отримавши у власність частку у зазначеній квартирі, [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми Анастасією, [INFO] та Владиславом, [INFO], зареєструвались в ній. Також у вказаній квартирі зареєстрована [PERSON] Попередніми співвласниками в судовому порядку було встановлено порядок користування вказаною квартирою, відповідно до якого [PERSON] було виділено в користування кімнати площею 17,1 кв.м. та 10,4 кв.м., а [PERSON] виділено в користування кімнату 17,0 кв.м., інші допоміжні приміщення було залишено у спільному користуванні. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 29.02.2016 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та встановлення порядку користування квартирою, відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вказаним рішенням було встановлено, що отримавши частку у праві власності на квартиру в дар від [PERSON], Лук»янець І.І. згідно встановленого порядку користування, отримала право на користування окремо кімнатою 17,0 кв.м. та спільно з іншими співвласниками допоміжними приміщеннями. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно положень частини 1 та 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні з вересня 2014 року [PERSON] здає свої кімнати №6 та №7 в найом без надання згоди позивача, як співвласника квартири [ADDRESS]. Проте, суд приходить до висновку, що квартиранти, які заселялися [PERSON] до вказаної квартири мешкали лише в кімнатах №6 та №7, які виділені останній у користування. В ході розгляду справи співвідповідач [PERSON] виселився з квартири [ADDRESS]. Співвідповідач [PERSON] мешкає на даний час в кімнаті №6 площею 17,1 кв.м., яка перебуває у користуванні [PERSON], тому відсутні підстави для задоволення вимоги [PERSON] щодо усунення перешкод у здійсненні власності належної позивачу 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Разом з тим, позивачем не надано беззаперечних доказів суду щодо здійснення перешкод відповідачами у користуванні належної їй 1/2 частки квартири [ADDRESS], а саме кімнати №5 площею 17,0 кв.м., яка знаходиться у користуванні позивача. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.7 Постанови Кабінету Міністрів України №45 від 24.01.2006 року «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572», яким затверджено «Правила користування приміщеннями житлових будинків», власник зобов'язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги визначені як результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Позивачем були встановлені лічильники обліку холодної та гарячої води в квартирі, що підтверджується Актом №2 від 05.01.2015 року про опломбування та встановлення лічильників. Відповідно до ч.3 ст. 22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 визначено, що у разі встановлення квартирних засобів обліку їх показання розподіляються пропорційно кількості мешканців квартири. Відповідач [PERSON] не здійснює сплату комунальних послуг, а саме за водопостачання холодної та гарячої води у повному обсязі відповідно до кількості мешканців квартири, яких вселяє, а тому відповідно до наданого представником позивача розрахунку, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування витрат за гарячу воду 1162 грн. 88 коп. та за холодну воду 359 грн. 76 коп., а всього на загальну суму 1522 грн. 64 коп. При цьому, відповідачем не був спростований вказаний розрахунок, оскільки остання не вела обліку вселення та виселення свої квартирантів, а пояснила суду, що деякий час проживало чотири чоловіки, потім три, два, проте коли і в який період вказати не може. Також відповідач надавала пояснення і в справі №750/12536/15-ц за своїм позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, що підтверджується роздруківкою технічного запису судового засідання (а.с. 183-197). Одночасно на користь позивача слід стягнути з [PERSON] 551 грн. 20 коп. у повернення сплаченого судового збору.

Outcome: partial