Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

В лютому 2021 року АТ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.10.2015 року у розмірі 14280,38 грн. станом на 14.12.2020 р. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 25.10.2012 року [PERSON] було відкрито кредитний рахунок на підставі Заяви №б/н. При підписанні анкети-заяви відповідач взяв на себе зобов`язання повертати отримані ним кошти в кредит відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» за «Тарифам банку», які викладені на банківському сайті. Однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, як наслідок, станом на 14.12.2020 року виникла заборгованість у розмірі 14280,38 грн., яка складається з 12307,50 грн заборгованості за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту; 1972,88 грн заборгованості за простроченим відсотками. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності. Також вказав, що у випадку неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. З огляду на вказане, суд з урахуванням положень ч. 1\~ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Встановлено, що 25 жовтня 2012 року [PERSON] заповнив бланк Анкету-заяву про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» в Приватбанку /а.с. 17/. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а\~\~також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних\~\~умов договору, підписавши Заяву-анкету. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Проте, наданий позивачем Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг. Надані банком Умови та Правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16 посилання на внутрішні документи банка (правила, положення і т. д.), які не були підписані позичальником як додаток до договору і які містять умови надання, користування банківським кредитом, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення, оскільки не можливо ідентифікувати, чи саме з цими умовами та правилами погоджувався позичальник, при отриманні банківської карти. Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи з обслуговування кредитних карт,\~\~на які посилається позивач як на складову договору банківських послуг, укладеного 25 жовтня 2012 року з відповідачем, стосуються всього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід`ємності від заяви позичальника. У Анкеті-заяві від 25 жовтня 2012 року підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відсоткової ставки, відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. А відтак, суд не вбачає підстав для стягнення відсотків, неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Щодо позовних вимог про стягнення тіла кредиту в тому числі простроченого тіла кредиту, суд виходить з наступного. Із розрахунків заборгованості станом на 30.09.2019 р. та станом на 14.12.2020 р. вбачається, що частина із сплачених відповідачем коштів, позивачем безпідставно було спрямовано на погашення відсотків та пені, на загальну суму 3127,73 грн = (200 грн/пеня+1439,78 грн/відсотки+1487,95 грн/прострочені відсотки), при цьому, анкета-заява від 25 жовтня 2012 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків та пені /а.с.10-14/ За таких обставин, всі суми (відсотки та пеня), що сплачувалися відповідачем в межах погашення заборгованості за анкетою-заявою від 25 жовтня 2012 року слід зараховувати на погашення тіла кредиту, в зв`язку з чим з відповідача суд стягує 9179,77\~грн заборгованості = (12307,50 грн (заборгованість за тілом кредиту) 3127,73 грн /відсотки та пені/) Також суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Розгляд судом даної справи відбувався в межах заявлених вимог позивача та на підставі наданих/долучених ним до позовної заяви доказів згідно додатку. Інших доказів (підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту), на підставі яких суд міг би прийти до іншого висновку, позивачем суду надано не було, а також не заявлено про їх наявність. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial