Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

В лютому 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаним вище позовом до відповідачів про визнання батьківства та усунення перешкод у догляді за дитиною. У позові посилався на те, що з травня 2008 році став проживати з відповідачкою [PERSON] однією сім'єю. [INFO] року у них народилася донька [PERSON]. Він відвідував дружину (відповідачку) в пологовому будинку, а згодом забрав їх з дитиною додому. Весь час був впевнений в тому, що саме він вказаний батьком у свідоцтві про народження дитини. Крім того, відповідачка своїм близьким та родичам представляла його батьком дитини. Однак в квітні 2013 року, коли він замовляв авіаквитки до Казахстану, побачив, що у свідоцтві про народження доньки [PERSON], батьком вказаний [PERSON]. Як виявилось пізніше, відомості про батька у свідоцтві про народження дитини були зазначені в порядку ст.135 СК України. Через деякий час вони з [PERSON] розійшлися, однак остання не заперечувала щодо його спілкування з дітьми в будь-який час. Проте з часом відповідачка змінила своє ставлення і стала чинити йому перешкоди у спілкуванні з їх донюкою. Зокрема, вона вказувала, що не бажає, щоб він відвідував дитину в дитячому садку. При цьому своє рішення відповідачка мотивувала тим, що він не вказаний батьком дитини у свідоцтві про її народження. Враховуючи наведені вище обставини, просив визнати його батьком [PERSON]; зобов'язати ВРАЦС внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини; видати нове свідоцтво про народження дитини із зазначенням його батьком, а також зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали та підтвердили викладені у ньому обставини. Просили задовольнити його в повному обсязі. Представник Служби у справах дітей Чернівецької міської ради Нікітенко І.Л. в судовому засіданні зазначила, що не заперечує щодо позовних вимог [PERSON] в частині визнання батьківства. Однак заперечувала проти задоволення позову в частині усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, так як така позовна вимога, на її думку, є передчасною, оскільки позивач не вказаний у свідоцтві про народження дитини її батьком. Розгляд справи відбувався у відсутність відповідачки [PERSON] та представника відділу РАЦС Чернівецького міського управління юстиції, які в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися судом про місце та час слухання справи. Причини неявки суду не повідомили. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивач не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідачів, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] року у них народилася спільна дитина [PERSON] Батьком дитини у свідоцтві про народження зазначено [PERSON]. При цьому відомості про батька вказані на підставі ст.135 СК України, тобто за заявою матері (а.с.142-144). За весь час спільного проживання сторін дитина називала позивача батьком. У свою чергу, [PERSON] також називав їх спільну з відповідачкою дитину своєю донькою. Він піклувався про доньку, проводив з нею дозвілля. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також батько відповідачки - [PERSON] Зокрема, свідки підтвердили, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] проживали разом як подружжя, вели спільне господарство, проводили дозвілля. Під час спільного проживання у них народилася донька [PERSON]. При цьому відповідачка [PERSON] представляла [PERSON] батьком їхньої дитини. Однак в квітні 2013 року позивачу стало відомо, що у свідоцтві про народження доньки, батьком зазначено [PERSON], а не його. Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Таким чином, виходячи зі змісту наведеної норми закону, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно-процесуального кодексу України. Наприклад, доказами батьківства конкретного чоловіка можуть бути різноманітні документи (листи, заяви за місцем роботи про надання матеріальної допомоги тощо), усні заяви та поведінка чоловіка під час вагітності матері та після народження дитини (турбота про матір, вітання з новонародженим, обрання імені дитині та ін.). Усе це може прямо чи опосередковано свідчити про те, що батьком дитини є саме конкретний чоловік. Так, на підтвердження позовних вимог позивачем до матеріалів позовної заяви додано копію заяви відповідачки [PERSON] на влаштування доньки в ДНЗ №37, в якій вона вказала батьком дитини [PERSON] (а.с.30). Як роз'яснив Пленум ВСУ у своїй постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. В судовому засіданні позивачу неодноразово судом було роз'яснено право на призначення генетичної експертизи, однак враховуючи те, що [PERSON] відмовився від проведення такої експертизи, суд виходить із доказів, зібраних в ході розгляду вказаної цивільної справи. Таким чином, виходячи з того, що дитина [PERSON] народжена матір'ю, яка не перебувала у зареєстрованому шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК), враховуючи наведені вище судом докази, суд вважає доведеним факт батьківства [PERSON] по відношенню до [PERSON]. Разом з тим, на думку суду, позовна вимога щодо зобов'язання ВРАЦС видати нове свідоцтво є безпідставною, адже згідно вимог ст.133 СК України орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни відповідні відомості до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове Свідоцтво про народження на підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 цього Кодексу або рішення суду. Крім того, не підлягає й задоволенню вимога позивача щодо зобов'язання відповідачки [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, оскільки позивачем не додано належних доказів, які б свідчили про те, що відповідачкою чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною. До того ж, як було зазначено вище, позивач [PERSON] не був зазначений у свідоцтві про народження доньки її батьком, а тому позовна вимога про усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною, на думку суду, є передчасною.

Outcome: partial