Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

В липні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1944 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позовна заява мотивована тим, що позивач з 2007 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] сімейні відносини з яким припинені на підставі судового рішення від 24 травня 2017 року. У їхній сім'ї [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] народилась дочка [PERSON], які на даний час є неповнолітніми. Після розірвання шлюбу батько дітей проживає окремо та не цікавиться вихованням дітей. Також він не піклується про матеріальне забезпечення дітей. Позивач посилаючись на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати своїх дітей, в добровільному порядку відмовляється матеріально допомагати дітям, діти повністю знаходяться на її утриманні, просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач [PERSON] має можливість утримувати своїх дітей, оскільки заробляє кошти, займаючись перевезенням людей. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд здійснює розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши всупне слово позивача, дослідивши письмові докази, прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 12 липня 2007 року сторони по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 травня 2017 шлюб між ними розірвано. Судове рішення набрало законної сили 07 червня 2017 року. У подружжя [PERSON] [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області 01 вересня 2008 року, актовий запис №64. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області 05 серпня 2011 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Встановлено, що діти проживають з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] області та перебувають на її утриманні. Спірні правовідносини сторін виникли із сімейних відносин та регулюються нормами Сімейного кодексу України. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, зважаючи на неподання відповідачем доказів про дохід, здоров'я, наявність інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, з огляду на те, що розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років з 01 липня 2018 року дорівнює 1 944 грн., суд прийшов висновку, що аліменти потрібно визначити в твердій грошовій сумі в розмірі по 972 грн. щомісячно на кожну дитину. Вищенаведені обставини дають підстави суду зробити висновок про наявність правових підстав для задоволення позову. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). Також, суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved