Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

В лютому 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до ФОП [PERSON], МПП «Руслана» про повернення грошових коштів за неякісний товар та компенсацію витрат по усуненню наслідків неякісного товару. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. Приблизно в 2010 р. за її дорученням третьою особою [PERSON] було придбано у ФОП [PERSON] матеріал для покриття даху, а саме черепицю полімерну, виробником якої є МПП «Руслана» - на загальну суму 10 416,00 грн. Вказаний товар було використано позивачкою для покриття даху її будинку. Проте в 2016 р. позивачка стала помічати недоліки товару: дах в будинку почав протікати, частина черепиці була змита дощами та розламана на мілкі шматки, при легкому натисканні на черепицю, вона тріскалась та розломлювалась. В зв'язку з викладеним позивачка неодноразово зверталась до відповідачів з приводу заміни черепиці або повернення грошових коштів сплачених нею, проте такі вимоги позивачки відповідачі категорично відмовляються виконувати. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів на її користь майнову шкоду в розмірі 42 886,36 грн., витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 5 000 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача МПП «Руслана» в судове засідання не з'явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Від нього до суду надійшли заперечення проти позову, відповідно до яких відповідач позовні вимоги не визнає та вказує, що вони є безпідставними та необгрунтованими. Зазначав, що позивачка не є покупцем черепиці, а відтак вона не є споживачем; з наданих позивачкою документів не вбачається, що придбана [PERSON] черепиця була виготовлена саме МПП «Руслана», оскільки товар відповідача має паспорт якості, якого у позивачки немає. Крім того позивачкою не надано до суду жодних доказів щодо оплати нею черепиці у ФОП [PERSON], а рахунок-фактура не є документом, який свідчить про оплату товару. Відповідач ФОП [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав посилаючись на відсутність договірних відносин між ним та позивачем. Третя особа [PERSON] вважав, що позов підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] належить ? частка житлового будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.03.2011 р., зареєстрованого за № 736. Згідно Угоди про поставку №0030 від 24.03.2010 р. ,укладеної між [PERSON] та ФОП [PERSON], останній зобов'язався поставити клієнту ([PERSON].) наступний товар: полімерну черепицю «шоколад» (85 кв.м.), карнизну черепицю (11,0 кв.м) та ковзанкову черепицю (7,00 кв.м.). Вартість придбаного [PERSON] товару склала 9 579 грн. 00 коп. Також, згідно рахунку-фактури виписаного ФОП [PERSON] від 14.04.2010 р. [PERSON] було придбано у відповідача ФОП [PERSON] полімерну черепицю, торцеву планку ліву, ковзанку початкову. Вартість придбаного товару склала 837 грн. 00 коп. Таким чином, судом встановлено, що відповідно до договірних відносин, які склались між [PERSON] та ФОП [PERSON], [PERSON] було придбано , а ФОП [PERSON] продано товар (черепицю) на загальну суму 10 416 грн. 00 коп. За твердженнями представника позивача та [PERSON] вказаний товар був використаний для покриття даху на житловому будинку [ADDRESS], належному позивачці на праві власності. В вересні 2016 р. під час прибирання на даху позивачка виявила, що частка черепиці на даху зовсім відсутня, а частково черепиця була змита дощами та розламана на мілкі шматки. При легкому натисканні на черепицю вона тріскалась, розломлювалась та розсипалась в руках. Після виявлення вказаних недоліків позивачка змушена була за власні кошти придбати нове покриття та провести ремонтні роботи даху її житлового будинку, в зв'язку з чим нею були витрачені грошові кошти в розмірі 32 470 грн. 36 коп., що підтверджується наданими позивачкою документами. Згідно Повідомлення МПП «Руслана» на звернення позивачки за № 1349 від 12.12.2016 р. вбачається, що з 2012 р. підприємство зупинило виробництво черепиці через велику кількість підробки їхнього товару іншими особами. Крім того МПП «Руслана» ніколи не співпрацювало з ФОП [PERSON] (м. Миколаїв). З наданих [PERSON] фотографій черепиці не вбачається, що вона виготовлена саме відповідачем МПП «Руслана», в зв'язку з чим підстави для відшкодування позивачці майнової шкоди - відсутні. Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Статтею 698 ЦК України визначено, що за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Строк (термін) придатності - строк (термін), визначений нормативно-правовими актами, нормативними документами, умовами договору, протягом якого у разі додержання відповідних умов зберігання та/або експлуатації чи споживання продукції її якісні показники і показники безпеки повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів, нормативних документів та умовам договору Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Згідно ст. 6 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов'язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. Згідно ст. 7 ЗУ «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк на комплектуючі вироби повинен бути не менший, ніж гарантійний строк на основний виріб, якщо інше не передбачено нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції. Для продукції, споживчі властивості якої можуть з часом погіршуватися і становити небезпеку для життя, здоров'я, майна споживачів і навколишнього природного середовища, встановлюється строк придатності, який зазначається на етикетках, упаковці або в інших документах, що додаються до неї при продажу, і який вважається гарантійним строком. Згідно ст. 7 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Разом з тим згідно п.1 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 12.04.1996року « Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги); чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров'ю або майну споживача. Дослідивши надані сторонами докази в сукупності, суд дійшов висновку, що відносини з купівлі-продажу черепиці виникли між ФОП [PERSON] та [PERSON] , оскільки в документах щодо придбання товару покупцем та отримувачем товару зазначено саме [PERSON] При цьому позивачкою не надано доказів того, що [PERSON] діяв від її імені та на відповідних правових підставах мав повноваження на придбання черепиці у ФОП [PERSON] Крім того позивачкою не доведено тих обставин, що придбана у ФОП [PERSON] [PERSON] черепиця в повному обсязі була використана саме для даху її будинку, не надано доказі того, що черепиця була виготовлена виробником - МПП «Руслана» та доказів наявності договірних відносин між МПП «Руслана» та ФОП [PERSON] Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачкою не надано достатніх, належних, достовірних та допустимих доказів того, що вона дійсно є споживачем продукції, придбаної у відповідача ФОП [PERSON] та виготовленої МПП «Руслана», суд вважає, що позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення через їх недоведеність. На підставі ст.ст. 10, 14, 30, 60, 62, 212-214 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed