Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

В Краматорський міський суд Донецької області звернулося Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем по справі [PERSON] 30.07.2014 року укладено кредитний договір № 500954139. Відповідно до умов договору банк надає відповідачу кредит у сумі 84282,26 грн., у строк з 30.07.2014 року до 31.07.2019 року, а відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Позивач свої зобовязання за договором виконав. Однак, відповідач свої зобовязання, передбачені кредитним договором, належним чином не виконує, в результаті чого станом на 27.07.2015 року за ним утворилась заборгованість: за кредитом 82243,23 грн., за відсотками 2418 грн., по комісії 10907,47 грн. Просить стягнути з відповідача дану заборгованість та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про слухання справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає частково, та просить суд винести рішення з урахуванням наданих квитанцій про сплату заборгованості. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст. 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.615 ЦК України, у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Внаслідок односторонньої відмови від зобовязання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобовязання або воно припиняється. Згідно ст.651 ч.2, 3 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розрахувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до вимог статті 1048 К України. 30.07.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 500954139, відповідно до умов банк надає відповідачу кредит у сумі 84282,26 грн., у строк з 30.07.2014 року до 31.07.2019 року, а відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Процентна ставка за користуванням кредитом: 15,99 % річних. (а.с.4-8) Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 500954139 від 30.07.2014 року станом на 27.07.2015 року утворилась заборгованість у сумі 95568,70 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 82243,23 грн., за відсотками 2418 грн., по комісії 10907,47 грн. (а.с.12, 13) 14.07.2015 року на адресу відповідача [PERSON] була напралена вимога про достракове поверення кредиту. (а.с.14,15) Відповідно до копій квитанцій, які відповідач надав до суду, він 14.08.2015 року сплатив борг в сумі 2000 грн., 28.08.2015 року - 1300 грн, 16.10.2015 року 1200 грн., 21.10.2015 року 2000 грн. (а.с.34-35). Сума в розмірі 12620 грн. за квитанціями від 15.07.2015 року, 28.05.2015 року, 10.03.2015 року, 12.03.2015 року, 30.04.2015 року, 28.04.2015 року, 29.08.2014 року (а.с.34,36,37) включена до розрахунку суми боргу, наданого позивачем на момент подачі позову (а.с.12), а тому судом не приймається до уваги. Тобто, на час розгляду справи відповідач [PERSON] сплатив борг у сумі 6500 грн. 02.11.2015 року на адресу позивача була направлена ухвала суду від 02.11.2015 року про витребування доказів, а саме надати Краматорському міському суду Донецької області довідку-розрахунок про існуючу заборгованість з урахуванням виплат згідно квитанцій, наданих відповідачем, на суму 6500 грн. (а.с.39,40). Дана ухвала суду була отримана представником позивача 12.11.2015 року, про що свідчить поштове повідомлення. (а.с.45). Однак, до наступного часу дана ухвала суду не виконана позивачем. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтованими, але такими що підлягають частковому задоволенню. Беручи до уваги, що відповідач на час розгляду справи сплатив борг в сумі 6500 грн., то з нього підлягає стягненню заборгованість в сумі 89068,70 грн. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 955,69 грн., який позивач сплатив при звернені до суду, оскільки суму боргу відповідач став сплачувати після звернення позивача до суду. (а.с.3) На підставі викладеного та

Outcome: partial