Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

В квітні 2021 року представник позивача звернулась до Жовтневого районного суду Миколаївської області з позовом в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором грошової позики від 28.02.2019 №140003 в сумі 17003,71 грн. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що у січні 2019 року до фермерського господарства звернулася [PERSON] з проханням позичити їй грошові кошти у сумі 100 000,00 грн. для придбання житла. Домовившись про всі істотні умови щодо позики грошей, а саме суми позики, терміну позики, порядку передачі грошей та порядок їх повернення, 28.02.2019 між сторонами було уклало договір позики на суму 100 000,00 грн. строком на 28 місяців. Відповідно до умов договору [PERSON] повинна повернути кошти рівними частинами з авансу та заробітної плати, починаючи з травня 2019 року шляхом щомісячного утримання згідно Додатку 1. Пунктом 3.3 цього договору сторони погодили, що у разі звільнення позичальника до закінчення терміну дії Договору, він зобов`язаний погасити решту суми позики шляхом внесення в касу або перерахуванням на розрахунковий рахунок позикодавця не пізніше ніж за два банківських дні до дати звільнення. Згідно додаткової угоди від 26.05.2020 до договору грошової позики сторони змінили час повернення позики та узгодили, що позика надається на 31 місяць. При цьому, 15.02.2021 [PERSON] звільнилась з фермерського господарства за угодою сторін, не повернувши залишок суми позики у розмірі 17 003,71 грн. Посилаючись на те, що досудова вимога від 19.03.2021 щодо повернення вказаних коштів відповідачем не виконана, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Відповідач правом на подачу відзиву не скористалась. Ухвалою судді Жовтневого районного суду Миколаївської області Глубоченка С.М. від 27.05.2021 справу передано за підсудністю на розгляд до Ленінського районного суду міста Миколаєва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2021 справу передано судді Коваленку І.В. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Ухвалою суду від 12.10.2021 повторно направлено відповідачу копію ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви, розгляд справи продовжено здійснювати в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Про розгляд справи учасники справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями, які містяться в матеріалах справи та розпискою [PERSON] від 18.10.2021. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Із матеріалів справи встановлено, що 28.02.2019 між сторонами було уклало договір грошової позики № 14003 на суму 100 000,00 грн. строком на 28 місяців, відповідно до умов якого [PERSON] повинна була повернути кошти рівними частинами з авансу та заробітної плати, починаючи з травня 2019 року шляхом щомісячного утримання згідно Додатку 1. Пунктом 3.3 договору сторони погодили, що у разі звільнення позичальника до закінчення терміну дії Договору, він зобов`язаний погасити решту суми позики шляхом внесення в касу або перерахуванням на розрахунковий рахунок позикодавця не пізніше ніж за два банківських дні до дати звільнення. Згідно додаткової угоди від 26.05.2020 до договору грошової позики сторони змінили час повернення позики та узгодили, що позика надається на 31 місяць. Згідно наказу № 13-тр/к 15.02.2021 [PERSON] звільнилась з посади мікробіолога у фермерському господарстві за угодою сторін (а.с. 9). До цього часу відповідач виконувала умови договору позики, але при звільненні залишок суми позики у розмірі 17 003,71 грн. позивачу не повернула. 19.03.2021 позивачем направлялась досудова вимога від 18.03.2021 про повернення вказаних коштів, яку вона отримала 20.03.2021 (а.с.14,15,18), проте доказів повернення відповідачем залишку позики у розмірі 17 003,71 грн. матеріали справи не містять. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно з частиною третьою статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору грошової позики №14003 від 28.02.2019, із змінами від 26.05.2020, оскільки остання лише частково виконала взяті на себе зобов`язання, проте ані на день звільнення, ані на час розгляду справи не повернула грошові кошти у розмірі 17 003,71. Беручи до уваги те, що відповідач доказів належного виконання умов договору позики не надала, а також не надала доказів того, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з її вини, відтак, з неї підлягає стягненню заборгованість за договором грошової позики №14003 від 28.02.2019 у розмірі 17 003,71 грн. на користь позивача. Тому суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270,00 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду (а.с.40).

Outcome: approved