Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

В лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народилася дитина [PERSON]. На теперішній час вони розлучені, а дитина проживає з матір'ю. З відповідача рішенням суду були стягнуті аліменти, але він їх не сплачує та має заборгованість у розмірі 39004,59 грн. Крім того, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання та підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не створює умов для отримання дитиною освіти та таке інше. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини. Тому, позивачка вважає, що поведінка відповідача та свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками, дає право просити суд позбавити його батьківських прав. Ухвалою суду до участі у дану справу був залучений орган опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради в якості третьої особи. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали свої позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі, вказавши, що відповідач не бере ніякої участі у вихованні дитини, матеріально її не забезпечує та не цікавиться станом її здоров`я. Також, позивачка вказала, що вона побоюється, що оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, він може втратити документи та коли їм з дитиною необхідно буде виїхати за межі України, він не надасть вчасно дозвіл на виїзд дитини закордон. Крім того, представник позивачки просив постановити окрему ухвалу суду та доведення до відома правоохоронних органів для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідача щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 КК України, в обґрунтування якого (клопотання) було вказано, що відповідач навмисно не сплачує аліменти на утримання дитини. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки та просив відмовити їй в повному обсязі. При цьому, вказав, що він любить свою дочку та бажає з нею спілкуватися, але мати дитини чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Так, вона заблокувала його для дитини в соціальних сітях, подарований ним дитині мобільний телефон мати розбила та усіляко чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Щодо дозволів, з його боку, на виїзд дитини закордон, то він завжди їх надавав, але в останній раз в нього викрали документи, через що була зупинка у наданні, але на той час ще діяв попередній дозвіл. Представник Управління-служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Ломова Н.М. в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду клопотання, в якому просила розглянути справу без її участі, у зв'язку з територіальною віддаленістю суду. Також, вказала, що позовні вимоги позивачки підтримує. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради Цуцкова О.В. в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки підтримала та просила розглянути справу без її участі. Прокурор Козакевич Ю.О. в судовому засіданні позовні вимоги позивачки не підтримала та категорично заперечувала проти задоволення позовної заяви. Вислухавши сторони та прокурора, яка заперечувала проти задоволення позовної заяви позивачки, допитавши свідків та саму дитину, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають по наступним підставам. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач - [PERSON], [INFO], є батьком малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 24 квітня 2007 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 351 від 24.04.2007 (а.с.7). Малолітня [PERSON], [INFO], зареєстрована разом з батьком за адресою: [ADDRESS], але фактично проживає разом із своєю матір'ю та вітчимом за адресою: [ADDRESS]. Позивачка в судовому засіданні стверджувала, що відповідач вихованням доньки не займається, не спілкується з нею, матеріально не забезпечує, не цікавився успіхами та життям доньки, вихованням дитини не займається та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2012 року по цивільній справі № 419/608/12, яке скасоване не було та набрало законної сили, з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дочки або до зміни матеріального становища сторін, починаючи стягнення з 17 січня 2012 року (а.с.6). Проте, станом на теперішній час, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів. При цьому, відповідно до листа Харківської загальноосвітньої школи № 111 Харківської міської ради Харківської області від 28.12.2015 року № Л-12/01-40, упродовж періоду перебування дитини у навчальному закладі, батьківські збори у закладі відвідує та приймає участь у вирішенні питань навчання та виховання мати дитини у супроводі [PERSON], батько дитини [PERSON] навчальний заклад не відвідував (а.с.10). Згідно відповіді КЗОЗ «Харківська дитяча поліклініка № 13» від 20.01.2016 року № 54, прийоми у лікаря-педіатра, дитина відвідує у супроводі матері (а.с.11), а також згідно відповіді керівника школи бальних танців КСБТ «Імідж» від 15.01.2016 року, дитина займається у вказаній школі бальних танців з жовтня 2015 року по теперішній час, і мати дитини приймає активну участь у вихованні дитини, вона приводить і забирає дитину з тренувань, сплачує за навчання дитини, цікавиться її успіхами, дитина фактично постійно проживає разом із матір'ю, а батько дитини - [PERSON] до гуртка не з'являвся та успіхами дитини не цікавився (а.с.12). Крім того, на підтвердження тверджень позивачки, в судовому засіданні були допитані свідки: Свідок [PERSON], яка є матір'ю позивачки та бабусею дитини, і яка вказала, що її дочка розлучилася з відповідачем десь у 2011 році. Після розлучення, позивачка з дитиною проживали на знімній квартирі по пр. Петровського приблизно півтора роки. Батько дитини весь цей час дитиною не цікавився, зі слів самої позивачки, до неї не приходив та матеріальну допомогу не надав. А наприкінці 2012 року позивачка з дитиною переїхали в м. Харків. Також, зазначила, що позивачку та дитину утримує чоловік позивачки - [PERSON]. При цьому, вказала, що дитиною цікавиться дідусь - батько відповідача, з яким дитина спілкується, він їй телефонує, дитина буває вдома у дідуся, коли приїжджає на літні канікули. Свідок [PERSON], який є чоловіком позивачки та вітчимом дитини, і який вказав, що він проживає з позивачкою з 2012 року і з цього часу батько дитини вихованням доньки не займається, не спілкується з нею, матеріально не забезпечує та не цікавився донькою. Відповідач приїжджав до дитини один раз, коли дитина йшла в перший клас. По телефону він спілкувався з дитиною востаннє десь в 2012 році. Також, вказав, що дитина спілкується з дідусем з боку відповідача. В 2014 році, коли дитині потрібно було лікування, то вони з дружиною звернулися за матеріальною допомогою до відповідача, але їм було відмовлено. Пізніше дитина сама не бажала спілкуватися з батьком, оскільки образилася на нього через те, що він не виконує свої обіцянки. Зазначив, що кошти інколи, на день народження чи свята, надсилав дідусь дитини, а батько дитини кошти ніколи не надсилав, що йому відомо зі слів дружини. В свою чергу, відповідач заперечував проти вищевказаних обставин та на підтвердження його тверджень в судовому засіданні був допитаний свідок: Свідок [PERSON], яка є матір'ю відповідача та бабусею дитини, і яка вказала, що влітку 2014 року, коли дитина була в Дніпропетровську, дитина потрапила в лікарню з апендицитом, де з нею були вона (свідок), дідусь та відповідач. Лікарню оплатила їхня родина. Вони у трьох допомагали позивачці постійно, допомагали й харчами й коштами, коли дитина хворіла, то відвідували її. Коли дитина йшла в перший клас, вони приїхали до неї в Харків. Вказала, що з дитиною постійно спілкується її чоловік - дідусь дитини, який не дає їй номер телефону дитини та не бере її з собою в Гвардійське, коли дитину привозять до бабусі по лінії матері, оскільки боїться, що і йому дитину більше не дадуть та не дозволять йому спілкуватися з дитиною. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно із положеннями ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Суд критично ставиться до свідчень вищевказаних свідків, оскільки допитані свідки є близькими родичами позивачки та відповідача і у суду є підстави вважати, що їхні свідчення можуть бути не об'єктивними та заангажованими. Позивачкою також, на підтвердження своїх вимог, був наданий висновок Управління-служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO], виходячи з інтересів дитини,

Outcome: dismissed