Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Володимир-Волинська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації, третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Володимир-Волинська районна державна адміністрація, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про повернення земельної ділянки. Позовоні вимоги мотивує тим, що у листопаді 2011 року між Володимир-Волинською райдержадміністрацією в особі голови райдержадміністрації [PERSON] (Орендодавець), з одного боку, та жителем м. Володимир-Волинський - [PERSON] (Орендар), з другого боку, укладено договір оренди землі, згідно п. 1 якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку з земель водного фонду для рибогосподарських потреб, яка знаходиться в урочищі «Мочиська» на території Зарічанської сільської ради за межами населених пунктів. Відповідно до п. 2 Договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 10,0558 га, у тому числі 8,5455 га під ставком, 1,2607 га - під проїздами, проходами, площадками, 0,1327 га - під сіножатями, 0,1169 га - під іншими лісовими насадженнями. На земельній ділянці немає обєктів нерухомого майна (п. З Договору). Пунктом 8 сторони погодили, що Договір укладено на 15 років. Відповідно до п. 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 450 грн. за 1 га за 1 рік (тобто щорічно в сумі 4525,11 грн.). Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (п. 20 Договору). Договір зареєстрований в управлінні Держкомзему у Володимир-Волинському районі Волинської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.02.2012 за№ 072050004001874. У договорі сторони також передбачили, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з підстав, визначених законом (пункт 38 Договору). Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 23.02.2012 орендодавець - Володимир-Волинська райдержадміністрація в особі голови [PERSON] на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 30.09.2011 № 539 передала, а орендар - [PERSON] прийняв земельну ділянку загальною площею 10,0558 га для рибогосподарських потреб, яка знаходиться в урочищі «Мочиська» на території Зарічанської сільської ради за межами населених пунктів. Крім того, 30.09.2011 Волинською обласною радою, в особі голови обласної ради [PERSON], який уповноважив Володимир-Волинську районну державну адміністрацію в особі голови райдержадміністрації [PERSON] виступити Орендодавцем, з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, укладено Договір оренди водного обєкту , відповідно до п. 1.1 якого Орендодавець надає Орендареві в користування на умовах оренди для рибогосподарської діяльності водний обєкт місцевого значення - ставок, що розміщений в урочищі «Мочиська» на території Зарічанської сільської ради за межами населених пунктів терміном на 5 років. Як зазначено у пункті 1.2. вищевказаного Договору, договір оренди водного обєкту є складовою частиною договору оренди земельної ділянки водного фонду. Пунктом 1.3 Договору передбачено, що Орендар приймає в оренду на вказаний термін водний обєкт загальною площею водного плеса 8,5455 га і обємом при Н111' 100 тис. метрів кубічних, сплачує орендну плату в розмірі 100 грн. за 1 га в сумі 854 грн. за рік. Орендну плату орендар сплачує у грошовій формі до державного бюджету у терміни згідно чинного законодавства. Орендар зобовязується не приступати до використання водного обєкту до оформлення в установленому порядку права користування землями водного фонду, своєчасно сплачувати орендну плату, визначену у Договорі, податки і збори до відповідних бюджетів (п.п.2.2.1,2.2.14 Договору). Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами (Орендодавцем та Орендарем) та при наявності погоджень з Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища у Волинській області та органами водного господарства (п. 5.5 Договору). Як вбачається із змісту даного Договору сторони підписали його та погодили з вищевказаними органами 25.01.2012. Термін дії договору оренди водного обєкту закінчився 25.01.2017. Відповідно до п. 2.2.16 після закінчення терміну Договору оренди Орендар зобовязується повернути Орендодавцеві орендований водний обєкт у стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав його в оренду. У пункті 40 Договору оренди землі, укладеного в листопаді 2011 року, зазначено, що право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем. Таким чином, орендар [PERSON] та його правонаступники виступають кредиторами у зобовязанні щодо користування земельною ділянкою водного фонду, оскільки їм належать права щодо володіння та користування земельною ділянкою строком на 15 років, тобто до 23.02.2027. Однак [PERSON] помер 14.05.2013 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть у Володимир-Волинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області 28.05.2013 здійснено відповідний запис за № 200. Право оренди земельної ділянки загальною площею 10,0558 га, у тому числі 8,5455 га під ставком, 1,2067 га під проїздами, проходами, площадками, 0,1327 га під сіножатями, 0,1169 га під іншими лісовими землями в урочищі «Мочиська» на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 21.05.2014 визнано в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] за його сином - [PERSON]. Як зазначає позивач, згідно ст. 328 ЦК України однією з підстав набуття права власності є спадкування, яке відповідно до ст. 1216 цього Кодексу являє собою перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 16.12.2015 у справі № 6-375цс15, за змістом частини першої статті 7 Закону України «Про оренду землі» право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи - орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та вищевказаного Закону. Отже, якщо умовами договору оренди земельної ділянки, укладеного сторонами, не передбачається заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкоємці орендаря (фізичної особи - підприємця) після смерті останнього можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом цього договору. Договір оренди землі, укладений в листопаді 2011 року, заборони на спадкування оренди у собі не містить. Таким чином, враховуючи, що право оренди на земельну ділянку водного фонду в порядку спадкування згідно рішення суду визнано за [PERSON], в останнього виникли права та обовязки, передбачені для орендаря згідно умов вищевказаних договорів оренди землі та водного обєкта. Разом з тим, при реорганізації юридичної особи - орендаря, зміні власника земельної ділянки, успадкуванні земельної ділянки та в інших випадках, передбачених законодавством, необхідно правонаступнику чи новому власнику земельної ділянки звернутися із клопотанням до відповідного органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади або власника земельної ділянки про внесення змін до договору оренди земельної ділянки в частині заміни сторін договору, у зв'язку із зміною орендаря чи орендодавця земельної ділянки. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обовязковій державній реєстрації підлягає, зокрема, право оренди земельної ділянки. Протее відповідачем [PERSON] (його представниками), за яким рішенням суду визнано право оренди на спірну земельну ділянку загальною площею 10,0558 га, жодних заходів щодо подання клопотання до орендодавця про внесення змін до вищевказаних договору оренди землі, укладеного в листопаді 2011 року, та договору оренди водного обєкту від 30.09.2011, а також реєстрації прав на оренду на вищевказані земельну ділянку водного фонду та водний обєкт, не вжито. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Вищевказана земельна ділянка на даний час перебуває у фактичному користуванні відповідача [PERSON] (його представників), що підтверджується актом обстеження земельної ділянки водного фонду Зарічанської сільської ради від 21.02.2018, а також не заперечується представником неповнолітнього - [PERSON] згідно наданих пояснень, що додаються. Разом з тим, відповідно до листа головного управління ДФС у Волинській області № 1846/10/03-20-13-01-16 від 05.02.2018 нарахування та сплата орендної плати за земельну ділянку водного фонду після смерті [PERSON] за період 2013- 2017 років не проводилася. Так само, за період 2012-2017 років не сплачувалася орендна плата за користування водним обєктом, що вбачається із листа Західно- Бузького басейнового управління водних ресурсів № 77/7/3/14-18 від 06.02.2018. При цьому, земельна ділянка водного фонду площею 10,0558 га та водний обєкт площею 8,5455 га у розпорядження Волинської обласної адміністрації, яка з 01.07.2013 із набуттям чинності Закону України «Про аквакультуру» є розпорядником земель водного фонду для цілей риборозведення, не повертались. Таким чином, бездіяльністю відповідача [PERSON] (його представником) створено умови спричинення шкоди фінансовим інтересам держави у вигляді ненадходжень коштів до бюджету Зарічанської сільської ради через невжиття заходів щодо внесення змін до договорів оренди та реєстрації права оренди на землі водного фонду у встановленому чинним законодавством порядку. Проте, останній (його представник) не вчинив жодних дій щодо повернення вищевказаної земельної ділянки водного фонду та водного обєкту у розпорядження Волинської обласної державної адміністрації. Згідно акту обстеження земельної ділянки водного фонду разом з водним обєктом від 21.08.2018 Зарічанської сільської ради відповідна земельна ділянка водного фонду знаходиться в занедбаному стані, прибережна смуга заросла буряном, а ставок зарослий очеретом. Подальше користування даним ставком призведе до його замулення та, як наслідок, пересихання і зникнення водного обєкту взагалі. Дана ситуація не свідчить про додержання обовязкових екологічних вимог [PERSON] під час користування земельною ділянкою водного фонду та водним обєктом. Враховуючи викладене, просить припинити право оренди [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], жителя [INFO], на земельну ділянку водного фонду площею 10,0558 га, у тому числі 8,5455 га під ставком, 1,2607 га - під проїздами, проходами, площадками, 0,1327 га - під сіножатями, 0,1169 га - під іншими лісовими насадженнями, яка знаходиться в урочищі «Мочиська» на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району за межами населених пунктів, визнане за ним на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21.05.2014 року у справі № 154/989/14-ц, та зобовязати останнього повернути її законному володільцю - Волинській обласній державній адміністрації, м. Луцьк, Київський майдан, 9, та стягнути з [PERSON] на користь прокуратури Волинської області 1762 грн.00 коп. сплаченого судового збору. У підготовчому судовому засідання прокурор та представник третьої особи [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник неповнолітнього відповідача [PERSON] у підготовче судове засідання не з»явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та визнання позову. Заслухавши пояснення прокурора, третьої особи, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Як вбачається з Договору оренди землі, у листопаді 2011 року між Володимир-Волинською райдержадміністрацією в особі голови райдержадміністрації [PERSON] (Орендодавець), з одного боку, та жителем м. Володимир-Волинський - [PERSON] (Орендар), з другого боку, укладено договір оренди землі, згідно п. 1 якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку з земель водного фонду для рибогосподарських потреб, яка знаходиться в урочищі «Мочиська» на території Зарічанської сільської ради за межами населених пунктів. Відповідно до п. 2 Договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 10,0558 га, у тому числі 8,5455 га під ставком, 1,2607 га - під проїздами, проходами, площадками, 0,1327 га - під сіножатями, 0,1169 га - під іншими лісовими насадженнями. На земельній ділянці немає обєктів нерухомого майна (п. З Договору). Пунктом 8 сторони погодили, що Договір укладено на 15 років. Відповідно до п. 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 450 грн. за 1 га за 1 рік (тобто щорічно в сумі 4525,11 грн.). Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (п. 20 Договору). Договір зареєстрований в управлінні Держкомзему у Володимир-Волинському районі Волинської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.02.2012 за№ 072050004001874. В договорі сторони також передбачили, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з підстав, визначених законом (пункт 38 Договору). Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 23.02.2012 орендодавець - Володимир-Волинська райдержадміністрація в особі голови [PERSON] на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 30.09.2011 № 539 передала, а орендар - [PERSON] прийняв земельну ділянку загальною площею 10,0558 га для рибогосподарських потреб, яка знаходиться в урочищі «Мочиська» на території Зарічанської сільської ради за межами населених пунктів. Крім того, 30.09.2011 Волинською обласною радою, в особі голови обласної ради [PERSON], який уповноважив Володимир-Волинську районну державну адміністрацію в особі голови райдержадміністрації [PERSON] виступити Орендодавцем, з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, укладено Договір оренди водного обєкту , відповідно до п. 1.1 якого Орендодавець надає Орендареві в користування на умовах оренди для рибогосподарської діяльності водний обєкт місцевого значення - ставок, що розміщений в урочищі «Мочиська» на території Зарічанської сільської ради за межами населених пунктів терміном на 5 років. Як зазначено у пункті 1.2. вищевказаного Договору, договір оренди водного обєкту є складовою частиною договору оренди земельної ділянки водного фонду. Пунктом 1.3 Договору передбачено, що Орендар приймає в оренду на вказаний термін водний обєкт загальною площею водного плеса 8,5455 га і обємом при Н111' 100 тис. метрів кубічних, сплачує орендну плату в розмірі 100 грн. за 1 га в сумі 854 грн. за рік. Орендну плату орендар сплачує у грошовій формі до державного бюджету у терміни згідно чинного законодавства. Орендар зобовязується не приступати до використання водного обєкту до оформлення в установленому порядку права користування землями водного фонду, своєчасно сплачувати орендну плату, визначену у Договорі, податки і збори до відповідних бюджетів (п.п.2.2.1,2.2.14 Договору). Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами (Орендодавцем та Орендарем) та при наявності погоджень з Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища у Волинській області та органами водного господарства (п. 5.5 Договору). Як вбачається із змісту даного Договору сторони підписали його та погодили з вищевказаними органами 25.01.2012. Термін дії договору оренди водного обєкту закінчився 25.01.2017. Відповідно до п. 2.2.16 після закінчення терміну Договору оренди Орендар зобовязується повернути Орендодавцеві орендований водний обєкт у стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав його в оренду. У пункті 40 Договору оренди землі, укладеного в листопаді 2011 року, зазначено, що право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем. Таким чином, орендар [PERSON] та його правонаступники виступають кредиторами у зобовязанні щодо користування земельною ділянкою водного фонду, оскільки їм належать права щодо володіння та користування земельною ділянкою строком на 15 років, тобто до 23.02.2027. Однак [PERSON] помер 14.05.2013 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть у Володимир-Волинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області 28.05.2013 здійснено відповідний запис за № 200. Право оренди земельної ділянки загальною площею 10,0558 га, у тому числі 8,5455 га під ставком, 1,2067 га під проїздами, проходами, площадками, 0,1327 га під сіножатями, 0,1169 га під іншими лісовими землями в урочищі «Мочиська» на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 21.05.2014 визнано в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] за його сином - [PERSON] (копія рішення додається, справа № 154/989/14-ц). Згідно ст. 328 ЦК України однією з підстав набуття права власності є спадкування, яке відповідно до ст. 1216 цього Кодексу являє собою перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 16.12.2015 у справі № 6-375цс15, за змістом частини першої статті 7 Закону України «Про оренду землі» право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи - орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та вищевказаного Закону. Отже, якщо умовами договору оренди земельної ділянки, укладеного сторонами, не передбачається заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкоємці орендаря (фізичної особи - підприємця) після смерті останнього можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом цього договору. Договір оренди землі, укладений в листопаді 2011 року, заборони на спадкування оренди у собі не містить. Таким чином, враховуючи, що право оренди на земельну ділянку водного фонду в порядку спадкування згідно рішення суду визнано за [PERSON] в останнього виникли права та обовязки, передбачені для орендаря згідно умов вищевказаних договорів оренди землі та водного обєкта. Разом з тим, при реорганізації юридичної особи - орендаря, зміні власника земельної ділянки, успадкуванні земельної ділянки та в інших випадках, передбачених законодавством, необхідно правонаступнику чи новому власнику земельної ділянки звернутися із клопотанням до відповідного органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади або власника земельної ділянки про внесення змін до договору оренди земельної ділянки в частині заміни сторін договору, у зв'язку із зміною орендаря чи орендодавця земельної ділянки. Стаття 30 Закону України «Про оренду землі» встановлює, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Так, згідно з частиною першою статті 651 цього Кодексу підставою для зміни договору є згода сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 654 Цивільного кодексу України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом, чи не випливає із звичаїв ділового обороту. При цьому зміни викладаються у довільній формі, оскільки затверджена повноважним органом форма такого документа відсутня. Виходячи зі змісту статті 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Зміни до договору набирають чинності в такому ж самому порядку, тобто після державної реєстрації. На тому, що при спадкуванні права на земельну ділянку необхідно вносити зміни до договору оренди землі в частині зміни орендаря, наголошує і Держкомзем України у листі від 21.12.2009 № 23382/17/7-09. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обовязковій державній реєстрації підлягає, зокрема, право оренди земельної ділянки. Однак відповідачем [PERSON] (його представниками), за яким рішенням суду визнано право оренди на спірну земельну ділянку загальною площею 10,0558 га, жодних заходів щодо подання клопотання до орендодавця про внесення змін до вищевказаних договору оренди землі, укладеного в листопаді 2011 року, та договору оренди водного обєкту від 30.09.2011, а також реєстрації прав на оренду на вищевказані земельну ділянку водного фонду та водний обєкт, не вжито. Вказане підтверджується інформаціями Волинської облдержадміністрації та Володимир- Волинської райдержадміністрації Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги пятої ЦК. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Вищевказана земельна ділянка на даний час перебуває у фактичному користуванні [PERSON] (його представників), що підтверджується актом обстеження земельної ділянки водного фонду Зарічанської сільської ради від 21.02.2018, а також не заперечується представником неповнолітнього - [PERSON] Разом з тим, відповідно до листа головного управління ДФС у Волинській області № 1846/10/03-20-13-01-16 від 05.02.2018 нарахування та сплата орендної плати за земельну ділянку водного фонду після смерті [PERSON] за період 2013- 2017 років не проводилася. Так само, за період 2012-2017 років не сплачувалася орендна плата за користування водним обєктом, що вбачається із листа Західно- Бузького басейнового управління водних ресурсів № 77/7/3/14-18 від 06.02.2018. При цьому, земельна ділянка водного фонду площею 10,0558 га та водний обєкт площею 8,5455 га у розпорядження Волинської обласної адміністрації, яка з 01.07.2013 із набуттям чинності Закону України «Про аквакультуру» є розпорядником земель водного фонду для цілей риборозведення, не повертались. Таким чином, бездіяльністю спадкоємця [PERSON] (його представником) створено умови спричинення шкоди фінансовим інтересам держави у вигляді ненадходжень коштів до бюджету Зарічанської сільської ради через невжиття заходів щодо внесення змін до договорів оренди та реєстрації права оренди на землі водного фонду у встановленому чинним законодавством порядку. Проте, останній (його представник) не вчинив жодних дій щодо повернення вищевказаної земельної ділянки водного фонду та водного обєкту у розпорядження Волинської обласної державної адміністрації. Відповідно до ст. З Водного кодексу України усі води (водні об'єкти) на території України становлять її водний фонд. До водного фонду України належать: 1) поверхневі води: природні водойми (озера); водотоки (річки, струмки) штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об'єкти; 2) підземні води та джерела; 3) внутрішні морські води та територіальне море. Зі зміною законодавства, прийняттям Закону України «Про аквакультуру» та внесенням змін до Водного кодексу України повноваження щодо передачі в оренду водних обєктів перейшли до органів, що здійснюють розпорядження земельними ділянками. Зокрема, ч. ч. З, 4 ст. 51 Водного кодексу України передбачено, що водні об'єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства. Частиною 5 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Правовий режим земель водного фонду розглядається в комплексі з правовим режимом відповідного водного обєкту, тобто земельна ділянка і розташований на ній водний обєкт є комплексним обєктом правового регулювання. З урахуванням викладеного, органом, уповноваженим на даний час розпоряджатись водними об'єктами місцевого значення на території Волинської області, є Волинська обласна державна адміністрація. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1, зокрема вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. При цьому, Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства, та знаходять засоби для їх вирішення. Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обовязок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості. Положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини забезпечено врахування принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників. Завданням водного законодавства, відповідно до ст. 2 Водного кодексу України, є регулювання правових відносин з метою забезпечення збереження, науково обґрунтованого, раціонального використання вод для потреб населення і галузей економіки, відтворення водних ресурсів, охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних об'єктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування. Водні відносини в Україні регулюються цим Кодексом, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» та іншими актами законодавства. У частині 1 ст. 40 вищевказаного Закону зазначено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обовязкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Згідно акту обстеження земельної ділянки водного фонду разом з водним обєктом Зарічанської сільської ради від 21.08.2018 року відповідна земельна ділянка водного фонду знаходиться в занедбаному стані, прибережна смуга заросла буряном, а ставок зарослий очеретом. Подальше користування даним ставком призведе до його замулення та, як наслідок, пересихання і зникнення водного обєкту взагалі. Дана ситуація не свідчить про додержання обовязкових екологічних вимог [PERSON] під час користування земельною ділянкою водного фонду та водним обєктом Відповідно до ч. 2 ст. 31 Цивільного кодексу України малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є обєктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Згідно ст. 78 Земельного кодексу України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України та Земельного кодексу України. Орендар земельної ділянки, у свою чергу, відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду землі» зобовязаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо обєкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико- культурного призначення; у пятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів. Отже, суд на підставі навденого постановляє рішення, яким припиняє право оренди [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], жителя [INFO], на земельну ділянку водного фонду площею 10,0558 га, у тому числі 8,5455 га під ставком, 1,2607 га - під проїздами, проходами, площадками, 0,1327 га - під сіножатями, 0,1169 га - під іншими лісовими насадженнями, яка знаходиться в урочищі «Мочиська» на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району за межами населених пунктів, визнане за ним на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21.05.2014 року у справі № 154/989/14-ц, та зобовязує останнього повернути її законному володільцю - Волинській обласній державній адміністрації, м. Луцьк, Київський майдан, 9. Оскільки позов задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1762 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved