Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

В листопаді 2013 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача та третьої особи про встановлення опіки над малолітньою особою та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що вони є дідусем та бабусею малолітньої [PERSON], батьком якої є відповідач. Після смерті матері малолітньої [PERSON], остання залишалась на їхньому утриманні та вихованні. Рішенням органу опіки та піклування Новоселицької райдержадміністрації № 25 від 19 липня 2013 року прийнято за доцільне подальше проживання онуки разом з ними. Відповідач проживає окремо, не приймає участь у вихованні дитини та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просили встановити над малолітньою [PERSON] опіку, зобов'язати орган опіки та піклування Новоселицької райдержадміністрації направити на адресу суду подання про призначення опікуна для [PERSON], встановити їх опікунами малолітньої [PERSON] та стягнути з відповідача щомісяця аліменти на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі 605 гривень. В судовому засіданні позивачі підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі та просили задовольнити позов. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що після смерті [INFO] його дружини [PERSON], їх спільна малолітня дитина [PERSON] по взаємній домовленості залишалась на вихованні в сім'ї позивачів, які є батьками його померлої дружини. З початку він часто приходив до своєї малолітньої дитини, однак після його повторного одруження між ним та позивачами склались неприязнені відносини, у зв'язку із чим, вони стали налаштовувати дитину проти нього, про що остання неодноразово йому про це повідомляла, позивачка [PERSON] почала йому погрожувати, щоб він більше не навідував дитину за місцем їх проживання та постійно скаржились на нього у відповідні державні органи. Однак, він не хотів втратити зв'язок із дитиною та по мірі можливості навідував її до школи, декілька разів купляв їй одяг, останні декілька років сплачував їй харчування у школі та щомісяця перераховував їй отриману ним пенсію по втраті дитиною годувальника та власні кошти на її утримання. Таким чином, донька не позбавлена батьківського піклування, тому підстав для встановлення над нею опіки не має. Стосовно стягнення аліментів з нього на утримання доньки, то приймаючи до уваги, що фактично дитина проживає з позивачами, згоден щомісяця сплачувати їй аліменти в розмірі 605 гривень. Представник третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування Новоселицької райдержадміністрації позов визнав частково та пояснив суду, що встановити опіку позивачів над малолітньою [PERSON] не має підстав, оскільки остання не позбавлена батьківського піклування, так як її батько живий, не позбавлений батьківських прав та бажає зберегти зв'язок із дитиною. Разом з тим, позивачі налаштовують дитину проти відповідача. Враховуючи, що місце проживання дитини визначено з позивачами, в частині стягнення аліментів з відповідача доцільно задовольнити позов. Допитана як свідок малолітня [PERSON] показала, що фактично з раннього віку проживає разом з позивачами. Відповідач, який є її батьком з нею спілкується дуже рідко, залишив її на вихованні позивачам в ранньому віці, у зв'язку із чим, між ними склались недобрі відносини. Вона не бажає в подальшому жити разом з батьком та не бажає його допомоги, оскільки задоволена відношенням позивачів до неї. Приблизно чотири роки назад, відповідач купив їй певні речі. Про надання ним після цього будь-якої допомоги, їй нічого не відомо. Вислухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], бабусею та дідусем якої по лінії матері являються позивачі. Сторони проживають окремо. Після смерті [INFO] матері дитини [PERSON], малолітня [PERSON] по взаємній домовленості сторін залишалась проживати разом із позивачами, які виховують та утримують її по даний час, що підтверджується довідкою Магальської сільської ради Новоселицького району № 65 від 27 червня 2013 року. Рішенням органу опіки та піклування Новоселицької райдержадміністрації № 25 від 19 липня 2013 року визначено за доцільне подальше проживання малолітньої [PERSON] разом з позивачами. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 2 ст. 258 СК України баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Приймаючи до уваги, що сторони проживають окремо та малолітня [PERSON] проживає разом з позивачами та фактично знаходиться на їхньому утриманні, а відповідач як батько зобов'язаний приймати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини та позов в частині стягнення аліментів визнав, суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо стягнення в майбутньому аліментів з відповідача на утримання своєї дитини. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача та враховуючи, що не має даних про чіткий встановлений його дохід, суд із урахуванням положень ст. 184 СК України вважає доцільним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в сумі 605 гривень. При цьому, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище та стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який також має на утриманні ще двох малолітніх дітей, а також інші обставини, що мають істотне значення. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 26 листопада 2013 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі. В частині встановлення опіки над малолітньою [PERSON], зобов'язання органу опіки та піклування направити на адресу суду подання про призначення опікунів та призначення позивачів її опікунами, суд вважає за необхідне відмовити у позові виходячи з наступного. З положень ч. 1 ст. 55 ЦК України вбачається, що опіка встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх осіб. Статтею 58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Статтею 243 СК України визначено, що опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, є сиротою або позбавлена батьківського піклування. Опіка над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною, а відповідно до частини четвертої даної статті суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. В статті першій Закону України «Про охорону дитинства» визначені поняття дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування. Так, дитина-сирота - це дитина, в якої померли чи загинули батьки; а діти, позбавлені батьківського піклування - це діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов'язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, та безпритульні діти. Дослідженими судом доказами встановлено, що малолітня [PERSON] не є дитиною-сиротою, відповідач не позбавлений батьківських прав і дитина не відібрана у нього, він не перебуває у розшуку, під вартою та не відбуває покарання у місцях позбавлення волі, не хворіє та не відмовився від своєї дитини, а навпаки не бажає втратити батьківський зв'язок із власною дитиною, яку до цього періодично навідував, купляв одяг, сплачував вартість харчування у школі та щомісяця перераховував їй матеріальну допомогу, в тому числі отриману ним пенсію по втраті дитиною годувальника, що підтверджується довідкою Магальського відділення пошти від 02 грудня 2013 року. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що малолітня [PERSON] не позбавлена батьківського піклування та приймаючи до уваги, що вона є дієздатною, не вбачає законних підстав для встановлення над нею опіки та призначення позивачів її опікунами, у зв'язку із чим, у задоволенні даних позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. На підставі ст.ст. 55, 58, 60 ЦК України, ст.ст. 180-184, 191, 243, 258 Сімейного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial