Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

В лютому 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про звільнення від сплати аліментів ( у тому числі заборгованості по аліментах), посилаючись на те, що рішенням суду з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до досягнення дітьми повноліття. Однак, з листопада 2012 року його син - [PERSON] , проживає разом з ним. Станом на 26.11.2012 відповідачка не мала до нього претензій щодо сплати аліментів, але борг по аліментах нараховується йому з серпня 2010 року, в тому числі і на сина, який проживає разом із ним та якого він самостійно утримує. Сторони у судове засідання не з`явились, ро дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2004 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 8). Мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (а. с. 9) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а. с. 9). Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2009 року, шлюб між сторонами розірвано, з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] , 2005 року народження у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 26.10.2009 і до його повноліття, тобто до [INFO] та на утримання сина - [PERSON] , 2007 року народження у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно починаючи з 26.10.2009 і до повноліття дитини, тобто до [INFO] ( а. с. 10-11). Як зазначає позивач, його неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , з листопада 2012 року проживає разом із ним. Вказані обставини підтверджуються довідкою Куликівської селищної ради Куликівського району Чернигівської області від 15.02.2019 за № 160, згідно якої [PERSON] , 2005 року народження постійно проживає в [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] з 28.11.2012 ( а. с. 21). Згідно з довідкою Салтиково-Дівицького закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ст. за № 9 від 15.02.2019, [PERSON] , 2005 року народження навчається у закладі з 28.11.2012 і є учнем 7 класу (а. с. 22). Сусіди позивача [PERSON] та [PERSON] , своїми заявами також підтвердили те, що неповнолітній [PERSON] , 2005 року народження проживає з батьком [PERSON] з 2012 року за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 24; 25). Згідно з довідкою лікаря [PERSON] , [PERSON] , 2005 року, проживає в с. С-Дівиця з 2012 року по теперішній час та перебуває на обліку в дитячій консультації (а. с. 23). Згідно з розрахунком заборгованості складеному Куликівським ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області, заборгованість позивача по сплаті аліментів з серпня 2010 року, станом на 01.01.2019 складає 47 020,40 грн. (а. с. 18-19). Згідно з заявою відповідачки від 21.11.2012 на ім`я начальника РДВС, вона не має претензій до позивача по сплаті аліментів на дітей, станом на 26.11.2012 ( а. с. 18). Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зокрема, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч. 4 ст.273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком з листопада 2012 року та перебуває на його матеріальному утриманні. Відповідачка не мала претензій до позивача щодо сплати аліментів на дітей станом на 26.11.2012, тобто на момент, коли дитина стала проживати з батьком. Таким чином відпали законні підстави для примусового стягнення з батька на користь матері, з якою дитина припинила проживати, аліментів на утримання малолітнього сина, а також заборгованості зі сплати аліментів на дітей. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved