Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він з відповідачкою перебували з зареєстрованому шлюбі. 08.05.2008 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають трьох дітей - повнолітню доньку [PERSON], [INFO], неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та малолітню доньку [PERSON], [INFO]Зазначає, що відповідачка вже понад два роки тому поїхала на заробітки в Херсонську область, і з того часу не спілкується з дітьми, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їх здоров'ям та успіхами, матеріальної допомоги не надає та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання та утримання дітей. З огляду на зазначене, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить його задовольнити, позбавивши батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітньої доньки [PERSON] та малолітньої доньки [PERSON]. Просить судові витрати покласти на відповідачку. Позивач позов підтримав та пояснив суду про обставини, що описані вище. Надав суду висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав. Відповідачка не з'явилась в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачка мала можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі, відзив на позов до суду не подала, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Представник органу опіки та піклування підтримала висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON]. [PERSON], яка є донькою [PERSON] та [PERSON], пояснила, що мама не цікавиться їх життям; коли телефонує, то постійно свариться. За наведеного не заперечує проти задоволення позову. Судом приймається до уваги, що за положеннями статті 49 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) сторони користуються рівними процесуальними правами. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі відповідачки. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідачі є батьками трьох дітей - повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] та малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Протягом тривалого часу відповідачка з доньками не бачиться, ухиляється від виконання обов'язків з їх виховання, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Догляд за дітьми здійснює батько - позивач [PERSON], з яким діти і проживають та перебувають на його повному утриманні та вихованні. Отже, при розгляді справи були підтверджені доводи позивача про те, що відповідачка разом з дітьми не проживає, не цікавляться їх життям, не приділяє увагу їхньому вихованню та не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Відповідно до висновку, орган опіки і піклування Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її неповнолітніх доньок, оскільки відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Таким чином, відповідачка не виконує приписи СК України щодо належного виховання та матеріального забезпечення дітей. При прийнятті рішення суд зважає на положення діючого законодавства. Позивач покликався на положення ч.2 ст. 150 СК України (батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток); ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» (виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.). Суд погоджується з тими доводами, які були наведені позивачем. Обов'язки та права батьків щодо виховання дитини є основними серед всього комплексу батьківських прав та обов'язків, які закріплені сімейним законодавством. Всі інші права та обов'язки батьків щодо їхніх дітей покликані забезпечувати належне виконання батьками свого основного обов'язку - виховувати дитину. Стаття 150 СК України визначає, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Батьки зобов'язані також піклуватися про фізичний розвиток дитини, який, в свою чергу, тісно пов'язаний зі здоров'ям дитини. Обов'язку батьків піклуватися про духовний розвиток дитини кореспондує право дитини на духовний розвиток, яке включає в себе: право на освіту; право на прояв своїх здібностей; право на свободу світогляду і віросповідання; право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Таким чином, батьки мають сприяти одержанню дитиною належної освіти, прояву нею своїх здібностей, розширенню її світогляду, її самовизначенню щодо сповідання певної релігії або не сповідання ніякої, її зайняттям літературною, художньою, науковою, технічною творчістю. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. В судовому засіданні було встановлено, що відповідачка не виконує положення ст. 150 СК України, положення інших законодавчих актів щодо обов'язків з виховання та утримання дітей. А згідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Стаття 164 СК України передбачає підстави для позбавлення судом батьківських прав батьків щодо їх дітей, і такі обставини знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Зважаючи на наведене суд дійшов висновку, що заявлений позов про позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення, оскільки він є обґрунтованим і доведеним. Суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають до застосування норми законодавства, на які покликався позивач; і у суду немає підстав для їх незастосування. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України

Outcome: approved