Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

В листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В позовній заяві зазначав, що є власником земельної ділянки розміром 3,93 га, яка розташована в межах Підгорянської сільської ради , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії Р2 № 622344. 01 березня 2007 року між ним та орендарем [PERSON] було укладено договір оренди землі № 122 терміном на 10 років. В грудні 2011 року він отримав від відповідача письмове повідомлення про те, що орендар помер і відповідач , являючись спадкоємцем, приймає на себе усі права і обов»язки орендаря за вказаним договором оренди і приступає до використання земельної ділянки. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25.06.2014 року витребувано від відповідача [PERSON] із незаконного користування земельну ділянку площею 3,93 га та передано позивачу. Протягом 2012-2014 років відповідач [PERSON] продовжував незаконно володіти земельною ділянкою та отримував доходи. У 2012 році земельна ділянка була засіяна ріпаком , у 2013 році- пшеницею, у 2014 році- кукурудзою. Позивач прохав суд стягнути з відповідача на його користь дохід в сумі 91 797,50 грн., отриманий відповідачем внаслідок незаконного користування земельною ділянкою. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] позов не визнав і пояснив суду, що відповідно рішення суду [PERSON] повернув земельну ділянку позивачеві, однак останній відмовився від підписання акту передачі. Крім того позивач протягом 2011- 2014 років отримував орендну плату відповідно до умов договору оренди. Фактично земельна ділянка перебувала в користуванні ТОВ «Громада-Агро». Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,9300 га , яка розташована в межах Підгорянської сільської ради і передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що підтверджується державним актом на право власності на землю серії Р2 № 622344( а.с.10). Згідно договору оренди землі №122 від 01 березня 2007 року позивач та ПП [PERSON] уклали договір оренди земельної ділянки площею 3,93 га строком на 10 років ( а.с.11). Орендар [PERSON] помер 23.11.2011 року ( а.с.9). Рішенням Кобеляцького районного суду від 25.06.2014 року витребувано від відповідача [PERSON] із незаконного користування земельну ділянку, що належить [PERSON], розміром 3,93 га та передано її останньому ( а.с.21-22). На підтвердження своїх позовних вимог позивач [PERSON] надав акт обстеження земельної ділянки від 19 вересні 2014 року згідно якого земельна ділянка площею 3,93 га засіяна у 2014 році кукурудзою, а в 2012 році була засіяна ріпаком, у 2013 році- пшеницею ( а.с.20). Рішенням №1 від 06 січня 2015 року Підгорянської сільської ради скасовано акт обстеження земельної ділянки від 19.09.2014 року ( а.с.43). Інших доказів щодо обгрунтування розрахунку розміру доходів , отриманих відповідачем, позивач не надав. Згідно статті 60 ЦПК України , кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оскільки відповідач [PERSON] до ухвалення рішення суду, тобто до 25.06.2014 року, не знав і не міг знати про незаконність свого користування земельною ділянкою, він є добросовісним набувачем і згідно ч.2 ст.390 ЦК України повинен передати доходи від майна , які він отримав з моменту коли дізнався про незаконність користування земельною ділянкою. Враховуючи вищезазначене суд не знаходить підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed