Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що між сторонами був укладений кредитний договір. Позичальнику були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак відповідач не виконував покладені на нього зобовязання, не повертав отримані грошові кошти у визначений договором строк. Через це утворилася заборгованість. Представник позивача змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 21.04.2010 року з відповідача на користь позивача було стягнуто 692\~139, 55 грн. Але відповідач продовжує не сплачувати ці кошти. Таким чином утворилася заборгованість: з часу постановлення судового рішення і до 01.06.2018 року, яка складає 6\~197\~731, 36 грн. Тому представник позивача звернувся до суду, просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача наявну заборгованість; та стягнути судові витрати. Представник позивача не зявився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Зазначають, що при укладенні договору банк діяв у межах діючого законодавства. Відповідач не зявився в судове засідання. Представник відповідача не зявився в судове засідання. Згідно поданої заяви щодо задоволення позову заперечує, просить справу розглядати без його участі. Надав суду письмові пояснення. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних м матеріалів, та заслуховувати особисті пояснення сторін немає необхідності. Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, зясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до рішення Правління Національного Банку України від 02 червня 2016 року №46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016 року №913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень ліквідатору банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК», в тому числі з підписання всіх договорів, повязаних з реалізацією активів банку, в порядку, визначеного законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами [PERSON] на 2 роки. З 12.01.2018 призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами [PERSON]. Як встановлено в судовому засіданні, 29 січня 2008 року між ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та [PERSON] (надалі за текстом - позичальник) укладено договір кредитної лінії № 2901/08-4ПІ (далі Кредитний договір), за яким Банк надав Позичальнику кредит в сумі 85\~000 доларів США строком на 15 років з кінцевим терміном повернеш 28 січня 2023 року включно, зі щомісячною сплатою 15 % річних. 24.05.2018 року рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «1452 «Про продовження строків здійснення процедур ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень ліквідатора» продовжено строк здійснення процедури ліквідації з 06.06.2018 по 05.06.2020 року. Згідно п.1.3. Кредитного договору, кредит надається позичальнику на поточні потреби. Пунктом 4.1. Кредитного договору встановлено, за користування Кредитом позичальник сплачує банку проценти у розмірі 15 % річних. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, позичальник зобовязався використати Кредит на цілі, передбачені цим Договором, сплатити банку відсотки за користування Кредитом і комісії у розмірі та порядку, передбачених цим Договором, та повернути банку суму Кредиту в порядку і строки, передбачені цим Договором. Відповідно до п. 4.3. Кредитного договору, відсотки за користування Кредитом нараховуються щомісячно, починаючи з дня виникнення позичкової заборгованості, за фактичний термін користування кредитом, з урахуванням суми заборгованості, діючої процентної ставки та фактичної кількості календарних днів у році до дня остаточного погашення кредиту і сплачуються позичальником щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховуються відсотки. Відповідно до п. 5.3.2. Кредитного договору, позичальник зобовязаний щомісячно сплачувати відсотки за користування Кредитом у розмірах і порядку передбачених цим договором. Відповідно до Кредитного договору, позичальник зобовязаний у випадку прострочення повернення Кредиту та сплати відсотків за користування Кредитом, повернути банку основну суму кредиту з урахуванням індексу інфляції, який мав місце у період прострочення та 15 % відсотків річних, також сплатити прострочені відсотки та пеню за прострочку повернення кредиту та сплатити відсотки у розмірах та порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п. 6.2.1. Кредитного договору, у випадку прострочення погашення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує банку пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаних зобовязань за кожен день прострочення. ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» свої зобовязання за Кредитним договором № 2901/08-4ПІ від 29.01.2008 року, з усіма змінами та доповненнями, що складають невідємну частину цього Договору, виконало у повному обсязі. Але відповідач ухилявся від взятих на себе зобовязань. Саме тому\~позивач звертався\~до Рівненського\~районного суду\~Рівненської області,\~яким 21.04.2010\~року постановлено\~рішення у\~справі №2-1119/10\~про стягнення\~з [PERSON] на\~користь Банку\~заборгованості за\~кредитним договором\~в сумі\~692\~139,\~55 грн. Як зазначає представник позивача, відповідач не повернув кредит, не сплатив відсотки за користування ним, тому станом на 01.06.2018 року заборгованість відповідача за Кредитним договором складає 6 197 731,36 грн. Проте суд вважає, що заявлений позов не підлягає до задоволення, з огляду на наступне. У постанові від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) [PERSON] Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного Верховним Судом України 23 вересня 2015 року в постанові у справі № 6-1206цс15. Зазначеною постановою усталену судову практику в цивільних справах цієї категорії фактично було змінено та розтлумачено положення ЦК України таким чином, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору. Також не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій і процентів, передбачених умовами договору та ЦК України. [PERSON] Верховного Суду вважає, що, звертаючись із першим позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки для дострокового стягнення у повному обсязі за кредитним договором тіла кредиту, заборгованості за процентами та пені, кредитор змінив умови кредитного договору щодо строку його дії, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно на погашення такої заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі предявлення до позичальника вимог на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо в рішенні суду вказана заборгованість за кредитним договором у повному обсязі (дострокове стягнення), то невиконання такого рішення не зумовлює виникнення у кредитора права на стягнення процентів та пені, передбачених кредитним договором. У кредитора (стягувана) виникає право на отримання гарантій належного виконання зобовязання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже, Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 21 квітня 2010 року у справі № 2-1119/10 достроково стягнуто з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором від 29 січня 2008 року у повному обсязі. Так, на даний час, якщо кредитор звертається з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором після того, як в минулому рішенням суду вже було стягнуто всю суму кредитної заборгованості - то такий (новий) позов є безпідставним, оскільки таким рішенням суду вже було остаточно визначено суму кредитної заборгованості. У такому випадку примусове стягнення боргу повинно відбуватися вже не на умовах кредитного договору, а в межах та рамках виконавчого провадження та в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. При подачі позову банк не сплатив судовий збір, покликаючись на важки майновий стан. В той же час просили відстрочити або розстрочити сплату судового збору. Оскільки у задоволенні позову було відмовлено, то судовий збір має бути стягнутий з позивача на користь держави, і його розмір складає 92\~965, 97 грн. Проте, зважаючи на ту обставину, що банк перебуває у стадії ліквідації, і стягнення такої суми судового збору буде порушувати права держави та інших субєктів на отримання заявлених ними вимог щодо майна банку, то суд вважає за можливе зменшити розмір судового збору до суми 5000 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved