Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

В квітні 2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом відповідно до якого просила стягнути з [PERSON] на свою користь щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 2500 грн починаючи від 23.04.2020 до повноліття дитини. Мотивувала тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі в період якого народився [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо утримання дитини, оскільки з часу фактичного припинення сімейних відносин, матеріальної допомоги синові не надає. Ухвалою суду від 28.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 15.05.2020 від [PERSON] до суду надійшов відзив, відповідно до якого він просить позов задовольнити частково стягнувши з нього щомісячно аліменти у розмірі 1200 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення до суду і до досягнення повноліття. Мотивував тим, що з 2011 надає матеріальну допомогу на утримання сина, що підтверджується відповідними квитанціями. На теперішній час офіційно не працевлаштований та не отримує доходу. Беручи до уваги вищевикладені обставини та розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вважав, що запропонований ним розмір аліментів на утримання сина відповідатиме принципам законності, розумності та справедливості. Позивач в судовому засіданні підтримала позов з підстав викладених у ньому та просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач до судового засідання не прибув, про причини неявки до суду не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Судом встановлено, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 29.11.2010 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (на 6 а.с.). Також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] (на 5 а.с.). Не заперечувалось сторонами, що дитина проживає разом із матір`ю. Так як позивачем ставиться питання про стягнення аліментів з квітня 2020, суд відхиляє в якості доказів квитанції та накладні датовані 2011-2016 роками (на 24-35 а.с.), оскільки такі не стосуються предмета доказування. При цьому суд зазначає, що купівля речей та перерахування коштів для дитини не звільняє платника аліментів від майбутнього утримання. Відхиляється в якості доказів також копія трудової книжки (на 36 а.с.). На думку суду даний доказ є неналежним, оскільки не дає змоги перевірити працевлаштування відповідача на теперішній час, на відмінну від відомостей з фіскальних або пенсійних органів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України далі СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 1, 2 ст. 182 СК України). При визначенні розміру аліментів на утримання [PERSON] суд враховує вікову категорію дитини її звичайні потреби, особу відповідача платника аліментів, відсутність доказів про його скрутний матеріальний стан, погіршення стану здоров`я, відсутність інших осіб на утриманні та вважає за можливе визначити аліменти у розмірі наближеному до мінімального рекомендованого розміру аліментів. З урахуванням рівності обов`язку батьків в утриманні своєї дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] в розпорядження [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн з подальшою індексацією відповідно до закону починаючи від 23.04.2020 до повноліття дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави 672,64 грн судового збору так як позивач була звільнена від його сплати, розрахованого пропорційно до задоволеної частини позовних вимог На підставі викладеного та

Outcome: partial