Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

В липні 2016 року до суду звернулася з даною позовною заявою [PERSON], в якій просила встановити факт того, що домоволодіння [ADDRESS], до складу якого входить літ. А-1 житловий будинок, загальною площею 120,4 кв.м., житловою площею 60,3 кв.м., з відповідними господарським будівлями та спорудами, належало за життя [PERSON], померлому [INFO] року; та визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS], до складу якого входить житловий будинок літ. А-1, загальною площею 120,4 кв.м., житловою площею 60,3 кв.м., з відповідними господарським будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого [INFO] року. Ухвалою суду до участі у дану справу допущено [PERSON] в якості правонаступника позивачки - [PERSON], померлої [INFO] року, та виключено [PERSON] з кола відповідачів по даній справі. Після чого [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та просила встановити факт того, що домоволодіння [ADDRESS], до складу якого входить літ. А-1 житловий будинок, загальною площею 120,4 кв.м., житловою площею 60,3 кв.м., з відповідними господарським будівлями та спорудами, належало за життя [PERSON], померлому [INFO] року; встановити факт того, що [PERSON], померла [INFO] року, за життя прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року; та визнати за нею, [PERSON], право власності на домоволодіння [ADDRESS], до складу якого входить житловий будинок літ. А-1, загальною площею 120,4 кв.м., житловою площею 60,3 кв.м., з відповідними господарським будівлями та спорудами, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що [INFO] року помер чоловік [PERSON] - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння [ADDRESS]. [PERSON] у встановлений Законом строк звернулась до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON], на підставі якої державним нотаріусом було заведено спадкову справу. Крім позивачки іншими спадкоємцями після смерті [PERSON] є його доньки - [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) та [PERSON] , які відмовилися від своєї частки у спадщині на користь [PERSON], про що складені відповідні нотаріально посвідчені заяви. В подальшому, постановою державного нотаріуса від 27 липня 2016 року, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне домоволодіння, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Обґрунтована постанова тим, що заявник не надав правовстановлюючих документів щодо належності спадкодавцю нерухомого майна. Так, домоволодіння було придбане [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 30.08.1971 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-2848. Зазначений договір був зареєстрований в Дніпропетровському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 22.02.1980 року. У зв'язку з тим, що придбаний будинок був малий та старий, подружжя [PERSON] вирішило реконструювати зазначений житловий будинок, який згідно технічного паспорту КП «Дніпропетровське МБТІ» від 23.03.2007 року складається з: житловий будинок літ.А-1, загальною площею 120,4 кв.м., житловою площею 60,3 кв.м. з відповідними господарськими будівлями та спорудами. Згідно листа КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 16.07.2015 року № 8117, станом на 31.12.2012 року житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та на дату останньої інвентаризації, проведеної 23.03.2007 року, житловий будинок літ. А-1, літ. З, И, К - сараї, літ. Л - гараж, літ. Н - літня кухня є самочинними побудованими об'єктами нерухомості. Але зазначені відомості про самочинне будівництво вказані без врахування того, що згідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 10.07.2001 року за №582/5773 - не належить до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, господарськи будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992 року. Зазначене домоволодіння, в якому і на теперішній час проживає родина померлого, було побудоване в період 1978-1985 років. Згідно записів в домовій книзі, [PERSON] були прописані (зареєстровані) в спірному домоволодінні з 1971 року, їх діти з народження. Також, родина отримує послуги з газо, електро, водо-постачання та справно сплачує комунальні послуги. За життя [PERSON] розпочав процедуру оформлення права власності на будинок, а саме: 25.06.1985 року ним був отриманий Акт прийняття індивідуального житлового будинку в експлуатацію, підписаний комісією у складі представників Красногвардійського виконкому, санепідемстанції та пожежного надзору. Також, представником Дніпропетровського МБТІ був складений акт, згідно якого були опитані сусіди, які підтвердили той факт, що [PERSON] продовж 1978-1981 років особисто займався будівництвом нового будинку та господарських споруд та будинок побудований за особисті кошти родини. Проте, [PERSON] за життя не довів процедуру оформлення документів на будинок до кінця, оскільки тяжко захворів. [PERSON] була змушена доглядати за чоловіком, тому питанням оформлення документів на будинок займатися була також не в змозі. [INFO] року [PERSON] померла. За життя, на випадок своєї смерті, вона склала 26.07.2016 року заповіт, згідно якого розпорядилася, що усе належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов'язки, які належать їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть їй на день смерті, заповідає [PERSON], [INFO]. 01 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, на підставі якої було заведено спадкову справу № 563/2016. Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння [ADDRESS]. [PERSON] на теперішній час є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] Ухвалою суду відповідача по даній справі було уточнено на Дніпровську міську раду. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала позовні вимоги позивачки та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник Дніпровської міської ради Луценко Н.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки та просила відмовити їй в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі та вказала, що з позовними вимогами [PERSON] ознайомлена і не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі у зв'язку із виробничою завантаженістю. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER], виданим 29.08.2016 року Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1813 від 29.08.2016 року (а.с.78). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке, зі слів позивачки, серед іншого, складається з домоволодіння [ADDRESS]. Ще за життя, а саме 26 липня 2016 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Медяник В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1373, яким заповіла усе належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов'язки, які належать їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть їй на день смерті - [PERSON], [INFO] (а.с.89). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі вищевказаного, позивачка у встановлений законом строк, а саме 01 вересня 2016 року, звернулася до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті - [PERSON], померлої [INFO] року. На підставі її заяви, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, була заведена відповідна спадкова справа за № 563/2016, копія якої знаходиться в матеріалах даної справи (а.с.112-136). Проте, 22 березня 2017 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупською Л.В. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, на домоволодіння [ADDRESS], оскільки нею не надані правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно (а.с.136). При цьому, позивачка вказала, що [PERSON] успадкував це домоволодіння після смерті свого чоловіка - [PERSON], який помер [INFO] року. У зв'язку з вказаними обставинами, позивачка звернулася до суду та просила встановити факти того, що: домоволодіння [ADDRESS], до складу якого входить літ. А-1 житловий будинок, загальною площею 120,4 кв.м., житловою площею 60,3 кв.м., з відповідними господарським будівлями та спорудами, належало за життя [PERSON], померлому [INFO] року; та [PERSON], померла [INFO] року, за життя прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії І-КИ № 120347, виданим 28.12.2006 року Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 10109 від 28.12.2006 року (а.с.17). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке, зі слів позивачки, серед іншого, складається з домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, є: дружина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER], виданим 30.04.1970 року Будинком щастя Жовтневого району м. Дніпропетровська, актовий запис № 1051 від 30.04.1970 року (а.с.65); і дочки - [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) та [PERSON] (а.с.126-127). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі вищевказаного, дружина та дочки покійного, у встановленому законом порядку, звернулися до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори: [PERSON] (через свого представника) з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого чоловіка - [PERSON], померлого [INFO] року; а дочки покійного, [PERSON] та [PERSON], з заявами про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON]. На підставі їхніх заяв, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, була заведена відповідна спадкова справа за № 136/2007, копія якої знаходиться в матеріалах даної справи (а.с.48-76). Проте, 27 липня 2016 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупською Л.В. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, на домоволодіння [ADDRESS], оскільки нею не надані правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно (а.с.75). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так ,судом встановлено, що за життя [PERSON] дійсно належало домоволодіння [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 30.08.1971 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-2848 (а.с.66-67). Право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване за [PERSON] в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в реєстрову книгу № 271 за реєстровим № 68, що підтверджується листом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 16.07.2015 року за № 8117 (а.с.68). Згідно цього ж листа, на дату останньої інвентаризації, проведеної 23.03.2007 року, житловий будинок літ. А-1; літ. Л - гараж; літ. Н - літня кухня; літ. К, З, И - сараї є самочинно побудованими об'єктами нерухомості та підлягають введенню в експлуатацію та узаконенню. Разом з тим, згідно акту з технічної інвентаризації від 02.08.2016 року, складеного інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON], прибудови та перебудови у вказаному домоволодінні, зокрема житловий будинок літ. А-1; літ. Л - гараж; літ. Н - літня кухня; літ. К, З, И - сараї не належать до самочинного будівництва, оскільки вони побудовані до 1992 року. Той факт, що зазначені об'єкти нерухомого майна були побудовані до 1992 року підтверджується й актом прийому індивідуального житлового будинку, складеного представником Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, і згідно якого будівництво домоволодіння відбувалося у період з 1978 року по 1981 рік (а.с.24-25). У відповідності до п. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, право на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цього Закону, визнається дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за умови, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до Листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України за № 40-12-2409 від 01.09.2011 року «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року», вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Така ж позиція зазначена у Листі Державної архітектурно-будівельної інспекції України за № 40-11-598 від 12.02.2013 року «Щодо прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об'єктів будівництва». Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], на день його смерті, дійсно належало домоволодіння [ADDRESS], до складу якого, згідно технічного паспорту на домоволодіння, входить літ. А-1 житловий будинок, загальною площею 120,4 кв.м., житловою площею 60,3 кв.м., з відповідними господарським будівлями та спорудами. Оскільки судом було встановлено, що [PERSON], на день його смерті, дійсно належало домоволодіння [ADDRESS], а [PERSON] у встановленому законом порядку звернулася до відповідних органів з приводу отримання спадщини, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивачки про встановлення заявлених нею фактів. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим встановити факти того, що: домоволодіння [ADDRESS], до складу якого входить літ. А-1 житловий будинок, загальною площею 120,4 кв.м., житловою площею 60,3 кв.м., з відповідними господарським будівлями та спорудами, належало за життя [PERSON], померлому [INFO] року; та, що [PERSON], померла [INFO] року, за життя прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Таким чином, з урахуванням встановлених вище судом фактів, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, відкрилася спадщина на належне їй майно, яке, як встановлено судом вище, серед іншого, складається й з домоволодіння [ADDRESS], до складу якого входить літ. А-1 житловий будинок, загальною площею 120,4 кв.м., житловою площею 60,3 кв.м., з відповідними господарським будівлями та спорудами. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. [PERSON], яка в розумінні ст. 1268 ЦК України є спадкоємцем покійної, від спадщини не відмовлялася та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до абзаців 14-17 п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Оскільки нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, виник цивільно-правовий спір, який підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати за [PERSON], право власності на домоволодіння [ADDRESS], до складу якого входить житловий будинок літ. А-1, загальною площею 120,4 кв.м., житловою площею 60,3 кв.м., з відповідними господарським будівлями та спорудами, в порядку спадкування за заповітом [PERSON], померлої [INFO] року. На підставі викладеного та

Outcome: partial