Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

В квітні 2012 року [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з зазначеним вище позо-вом. Позивачі зазначають, що [INFO] померла їхня мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належний їй будинок з господарськими спорудами, що знаходяться по [ADDRESS], які розташовані на земельній ділянці орієнтовною площею 0,70 га, яка перебувала в пос-тійному користуванні, а спадкоємцями першої черги за законом позивачі, як діти спадкодавця. В установлений законом строк позивачі прийняли цю спадщину юридично, шляхом подачі ними письмової заяви нотаріусу, по місцю відкриття спадщини та фактично шляхом вступу в оперативне користування та володіння цим спадковим майном. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане вище спадкове майно їм було відмовлено, оскільки [PERSON] 16.07.2008 року був складений і посвідчений секретарем Вчорайшенської сіль-ської ради Юраш О.П. заповіт, зареєстрований в реєстрі за №26. Позивачі зазначають, що згідно зі змістом цього заповіту, їхня мати все своє майно, яке їй належало за законом на день її смерті заповідала [PERSON], який був її співмешканцем і проживав з нею разом без шлюбу. Позивачі просять визнати вказаний заповіт недійсним. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що їхня мати [PERSON] страждала з недугами зору (катаракта) і з 04.07.2007 р. по 06.07.2007 р. їй була проведена операція на обох очах, після якої гострота зору на одному оці була 0.1, а на другому оці 0,25. Це свідчить, що вона майже нічого не бачила на обидва ока і власноручно вчинити підпис на заповіті фізично і практично не могла. Секретар сільської ради, яка сама склала цей заповіт не вказала в ньому, що заповідач має такі недуги зору. Згідно з Законом України «Про нотаріат» та інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, секретар сільської ради зобов'язана була вказати в цьому заповіті про недуги матері позивачів з зором. В такому випадку цей заповіт повинен був офор-млятися і посвідчуватися в присутності двох свідків, а також повні дані особи, яка вчиняла підпис на цьому заповіті замість матері. Позивачі також посилаються на те, що їхня мати, маючи такі недуги з зору, не могла текст заповіту прочитати в голос, тим більше особисто підписати і що це не відповідає дійсності і вважають, що заповіт складений з грубим порушенням вимог розділу 17 (посвідчення запові-ту) Закону України «Про нотаріат» (ст. 156-171). Крім того, позивачі просять визнати за ними право власності на вищевказаний спадковий будинок з господарськими будівлями та на земельну ділянка площею 3,7157 га., на яку їхня мати [PERSON] набула право власності на підставі розпорядження голови Ружинської ра-йонної державної адміністрації за №448 від 06.03.2003 р., яка розташована в адміністративних межах Вчорайшенської сільської раді Ружинського району Житомирської області. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги з наведених вище підстав. В судовому засіданні представник Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області позовні вимоги не визнав повністю, пояснивши, що оспорюваний пози-вачами заповіт складений у відповідності з вимогами чинного законодавства, оскільки в запо-віті було зазначене волевиявлення спадкодавця. В судовому засіданні, [PERSON], залучена до справи в як співвідповідачка не визна-ла позовні вимоги повністю, пояснивши, що оспорюваний позивачами заповіт складений у від-повідності з вимогами чинного законодавства. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що [PERSON] за життя мала у приватній власності житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходяться по [ADDRESS], який розташований на земельній ді-лянці орієнтовною площею 0,70 га, яка перебувала в постійному користуванні, що підтверджу-ється витягом з реєстру прав власносності на нерухоме майно від 21.02.2012 року (а.с.17), а також земельну ділянку (земельний пай) площею 3,7157 га, яка знаходиться в адміністратив-них межах Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області за ка-дастровим номером 18252824 00:02:000:0089, що підтверджується державним актом на право власності на цю земельну ділянку, виданим на ім'я [PERSON] серії ЖТ № 099980 та зареєс-трованим в Житомирській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 31.10.2003 року за реєстрацій-ним №222, кадастровий №1825282400:000:0089 (а.с117). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Вчорайше-нської сільської ради Ружинського району Житомирської області 18.05.2009 року, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в селі Вчорайше Ружинського району Житомирської області (а.с.9). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Бистрицькою сільсь-кою радою Ружинського району Житомирської області 15.06.1979 року [PERSON] ( дівоче пріз-вище позивачки) [PERSON] народилася [INFO] в с.Бистрик Ружинського району Житомирської області, а її батьками є: [PERSON] і [PERSON] (а.с30). 17.11.1995 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON]. З паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Броварським РВ ГУМВС України в Київській області 12.12.1997 року, вбачається, що прізвище, ім'я та по батькові по-зивачки - [PERSON], [INFO]. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Бистрицькою сільською радою Ружинського району Житомирської області 18.06.1966 року [PERSON] народився [INFO] в с.Бистрик Ружинського району Житомирської області, а його батьками є: [PERSON] і [PERSON]. З паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Броварським РВ ГУМВС України в Київській області 11.05.2007 року, вбачається, що прізвище, ім'я та по батькові по-зивача - [PERSON], [INFO]. Отже, [PERSON] і [PERSON] є спадкоємцями [PERSON], які у зв'язку зі смертю матері у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк звернулись до Ружинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини( а.с.58,59). Однак, як вбачається з листа № 238/02-14 в.о.державного нотаріуса Ружинської державної нотаріальної контори, яка виконує обов'язки Ружинської державної нотаріальної контори згід-но наказу Головного управління юстиції у Житомирській області № 193/к від 28.03.2011 року Денисенко Г. А., позивачці [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за законом в 1/2 частці на земельну діляну площею 3,7157 га, розташовану на території Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області після смерті матері - [PERSON], 1941 року народження, яка померла 16 травня 2009 року, тому що в матеріалах спадкової справи № 370/2009 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] наявний дублікат заповіту, посвідченого 16.07.2008 року за р. № 26, виданого 12.01.2012 року за р. № 1 Вчорайшенською сільською радою Ружинського району Житомирської області на ім'я [PERSON] та зареєстрований у Спадковому реєстрі Житомирсь-кою філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 26.01.2012 року за № 52345784. Суд критично оцінює твердження в.о.державного нотаріуса Ружинської державної нота-ріальної контори, яка виконує обов'язки Ружинської державної нотаріальної контори згідно наказу Головного управління юстиції у Житомирській області № 193/к від 28.03.2011 року Денисенко Г.А., що так як [PERSON] на момент смерті [PERSON], [INFO] та на протязі 6-ти місяців після її смерті був зареєстрований та проживав з [PERSON], вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки останній не пе-ребував у зареєстрованому шлюбу з [PERSON], а тому відповідно не має права на спад-щину [PERSON] за законом. Яку вбачається з вищезазначеного заповіту, посвідченого 16.07.2008 року секретарем ви-конкому Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області Юраш О.П., [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпоряджен-ня: усе майно, що буде належати на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не склада-лося , а також все те, на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON]. Заповіт складено у двох примірниках, один з яких залишається у справах виконав-чого комітету Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області, а другий залишається у заповідача. Текст заповіту прочитаний заповідачем вголос, ним особис-то підписаний. В самому заповіті секретар сільської ради зазначає повторно, що заповіт підпи-сано [PERSON] у присутності секретаря Вчорайшенської сільської ради Юраш О.П. власноручно, особу заповідача встановлено, його дієздатність перевірено. Позивачі в судовому засіданні пояснювали, що з 2004 року мати позивачів мала вади зору, хворіла катарактою, а з 04.07.2007 року по 06.07.2007 року їй була проведена операція, внас-лідок якої в око був встановлений кристал, підпис, який наявний в заповіті, суттєво відрізня-ється від тих підписів, які робила їхня мати в інших документах. Відповідно до висновку експерта №73 від 02.06.2013 року у [PERSON] станом на скла-дання заповіту 16.07.2008 року мали місце діабетична ретинопатія обох очей, незріла катарак-та правого ока та стан після оперативного втрачання з приводу зрілої катаракти лівого ока. Станом на виписку з стаціонару 06.05.2007 року у [PERSON] була гострота зору на праве око 0,1 та на ліве око 0,25. В зв'язку з не зверненням [PERSON] за медичної допомогою до офтальмолога до 16.07.2008 року категорично відмітити, яка гострота зору була у неї на час складання заповіту, однак при цьому слід відмітити, що в період з 06.05 2007 року до часу складання заповіту гострота зору на праве око могла залишитися незміненою або зменшитися, а на ліве око могла залишитися незміненою або зрости. Можливість самостійно прочитати текст заповіту за такою гостротою зору станом на 16.07.2008 року при використанні окуляр чи лупи [PERSON] не виключається. Однак, в заповіті не зазначено, чи використовувала [PERSON] допоміжні засоби: оку-ляри або лупу. Допитана в судовому засіданні як свідок секретар Вчорайшенської сільської ради Юраш О.П., яка посвідчувала заповіт пояснила, що в 2008 році [PERSON] надала їй паспорт, після чого Юраш О.П. в приміщенні сільської ради був заготовлений текст заповіту, потім вона з ним пішла до [PERSON] , яка наполягала на тому, щоб Юраш О.П. їй прочи-тала текст заповіту. Додатково свідком було пояснено, що оскаржуваний заповіт нею не був внесений до спадкового реєстру. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що дійсно Юраш О.П. був скла-дений заповіт в приміщенні сільської ради, вона разом ходила з Юраш О.П. до [PERSON]та підтвердила ту обставину , що заповіт зачитувався Юраш О.П, а не [PERSON]. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON],[PERSON],[PERSON], [PERSON], підтвердили, що дійсно [PERSON] мала вади зору, хворіла на інсульт та цукро-вий діабет. Зокрема, свідки [PERSON] та [PERSON] вказали на те, що [PERSON], не могла нічого читати та писати , оскільки майже не бачила, розпізнавала тільки по голосу. Як вбачається з висновку експерта від 10.03.2014 року № 1/1824 та висновка експерта від 11.12.2014 року № 1/796 за додатковою експертизою, проведеною за клопотання представника відповідача, підпис в заповіті від імені [PERSON] від 16.07.2008 року викона-ний не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до ч.2 ст.1257 Цивільного кодексу України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно з ч.ч.1,2 ст.1234 Цивільного кодексу України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Відповідно до вимог ст. 1247 Цивільного кодексу України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути підписаний особисто за-повідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст.207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадко-вому реєстрі у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Положеннями ст.1248 Цивільного кодексу України передбачено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно. Згідно з ч. 2 цієї статті нотаріус на прохан-ня особи може записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Наказом Мін'юсту України від 03.03.2004 року « Про затвердження Інструкції про поря-док вчинення нотаріальних дій « передбачено, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. Присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, по-винна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридич-них наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Таким чином, враховуючи те, що заповіт складений 16.07.2008 р. від імені [PERSON] не був підписаний заповідачем, а підписаний іншою особою, - відповідачкою по справі, то, відповідно до ст.ст.215,216,1257 Цивільного кодексу України суд визнає такий за-повіт недійсним. Тому суд, виходячи з вищевказаного, а також з положень ст.19 Закону України «Про дер-жавну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», якою передбачено, що рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, задовільняє позовні вимоги про визнання за позивачами права на спадкове майно. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, які підтвердженні документально.

Outcome: approved