Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить позбавити [PERSON] батьківства відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача, згідно наданої заяви, просила про розгляд справи без її участь, позов підтримує. Причини неявки в судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Представник третьої особи, служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, надала суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народився [INFO] року. Його батьками є: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. Шлюб між батьками дитини розірвано 23 серпня 2013 року. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 08 листопада 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання малолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі однієї четвертої частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 жовтня 2011 року. Відповідно до розрахунку, заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON], на утримання [PERSON] станом на 01.05.2016 заборгованість складає 33 877 грн. 35 коп. Дитина проживає за адресою: [ADDRESS], разом з матір'ю, [PERSON], яка виховує сина та забезпечує його всім необхідним для гармонічного та всебічного розвитку. [PERSON] проживає окремо від дитини за адресою: [ADDRESS] та не займається вихованням та утриманням сина. Відповідно до довідки дошкільного навчального закладу № 8 м. Славутич, вихованцем якого є [PERSON], вихованням та розвитком дитини займається мати. [PERSON] забезпечує дитину всім необхідним для участі у навальному процесі, сама оплачує харчування дитини у закладі. Батька дитини, [PERSON], в дошкільному закладі жодного разу не бачили. У березні 2016 року за заявою [PERSON] спеціалістами служби у справах дітей адміністрації Центрального району проводилися профілактично-роз'яснувальні бесіди з [PERSON] стосовно належного виконання батьківських обов'язків, повідомлено про намір [PERSON] звернутися до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав та ознайомлено з відповідними наслідками, роз'яснено порядок дій у випадку створення перешкод у спілкуванні з дитиною, рекомендовано звернутися до служби у справах дітей адміністрації Центрального району заходи не дали результату, [PERSON] продовжує ухилятися від виконання батьківських обов'язків з виховання та утримання сина. Згідно з листом-відповіддю служби у справах дітей та сім'ї виконкому Славутицької міської ради від 08.11.2016 року № 01-19/699, [PERSON] до служби з питань визначення порядку участі у вихованні сина, а також будь-яких інших питань не звертався. Згідно до довідки Центрального ВП ГУНП в Миколаївської області від 13 травня 2016 року [PERSON] за місцем проживання характеризується посередньо, громадський порядок та спокій громадян не порушує, спиртними напоями не зловживає, 17 березня 2016 року притягувався до адміністративної відповідальності за ст.. 173-2 КУпАП «Насильство в сім'ї» Відповідно до висновку № 2533/02.02.01-22/22/14/16 від 23 листопада 2016 року, Виконавчий комітет ММР вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітнього сина [PERSON]., [INFO]. Згідно статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Батьки зобов'язані, згідно статті 180 СК України, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до його внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ним освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо, суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача щодо його дитини доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Всупереч закону та моральним засадам суспільства, відповідач жодного з покладеного законом на батька обов'язків не виконує: він не спілкується з дитиною, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться його долею, не відвідує, не турбується про фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання, тобто останній у цілому ігнорує факт споріднення з сином. Оскільки вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідача та свідомим нехтуванням батьківськими обов'язками, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі та позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина.

Outcome: approved