Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

В липні 2017 року позивач публічне акціонерне товариство КБ Приватбанк звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві позивач зазначив, що 30 листопада 2012 року ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 25\~000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. [PERSON] не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 31 травня 2017 року утворилась загальна заборгованість в сумі 28 256,12 гривень, з яких: 23 320,24 гривень заборгованість за кредитом; 3 114,16 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина); 1321,72 гривень штраф (процентна складова). ПАТ КБ Приватбанк просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача - ПАТ КБ Приватбанк [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з мотивів зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього надійшло заперечення на позовну заяву, з якого вбачається, що позов він заперечує, посилаючись на те, що у відповідності до ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом в Збройних Силах України та виконують бойове завдання і на особливий період згідно чинного законодавства звільняються від сплати процентів та штрафів за кредитом до закінчення особливого періоду. Документи щодо підтвердження статусу військовослужбовця він неодноразово подавав у відділення Приватбанку в м. Чорткові та у Центральне відділення у м. Дніпро, а тому вважає, що йому незаконно нарахували проценти за користування кредитом та штрафи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 листопада 2012 року ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 25\~000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 31 травня 2017 року утворилась загальна заборгованість в сумі 28 256,12 гривень, з яких: 23 320,24 гривень заборгованість за кредитом; 3 114,16 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина); 1321,72 гривень штраф (процентна складова). Відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року, яким внесено зміни до п. 15 ст. 14 Закону України «По соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів її сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобовязаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобовязань перед підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, яких настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У свою чергу, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної службі, цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (абз. 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»). Отже, за змістом наведених норм особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, дія особливого періоду, під час якого штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, обмежується строками, встановленими для проведення мобілізації, або часом, протягом якого діє воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє. 17 березня 2014 року виконуючим обов'язки Президента України видано [PERSON] «Про часткову мобілізацію» № 303/2014, який затверджено Законом України «Про затвердження [PERSON] Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року. Згідно пункту 8 цього [PERSON] він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України. Закон України від 17 березня 2014 року «Про затвердження [PERSON] Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності з дня його опублікування, а саме - 18 березня 2014 року. Відповідно до пункту 3 зазначеного [PERSON] мобілізація проводиться протягом 45 діб із дня набрання чинності цим [PERSON]. Таким чином, з 18 березня 2014 року в Україні відповідно до абзацу 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» та абзацу 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав особливий період, тривалість якого пов'язується з тривалістю мобілізації, строк якої встановлено пунктом 3 [PERSON], тобто 45 діб: з 18 березня 2014 року по 2 травня 2014 року. [PERSON] виконуючого обов'язки Президента України від 6 травня 2014 року № 0454/2014 «Про часткову мобілізацію», який затверджено Законом України від 06.05.2014 року, оголошено часткову мобілізацію тривалістю 45 діб із дня набрання чинності цим [PERSON]. Закон України від 6 травня 2014 року «Про затвердження [PERSON] Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 7 травня 2014 року. Отже, тривалість особливого періоду відповідно до [PERSON]о. Президента України від 6 травня 2014 року № 454/2014 становила 45 діб: з 7 травня 2014 року по 21 червня 2014 року. [PERSON] Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014, який затверджено Законом України від 22 липня 2014 року, оголошено часткову мобілізацію тривалістю 45 діб із дня набрання чинності цим [PERSON]. Закон України від 22 липня 2014 року «Про затвердження [PERSON] Президента України про часткову мобілізацію» набрав чинності 24 липня 2014 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до [PERSON] Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014 становила 45 діб: з 24 липня 2014 року по 7 вересня 2014 року. [PERSON] Президента України від 14 січня 2015 року № 15, який затверджено Законом України від 15.01.2015 року оголошено протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим [PERSON]. Закон України від 15.01.2015 року «Про затвердження [PERSON] Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 20 січня 2015 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до [PERSON] Президента України від 14 січня 2015 року № 15 становила 210 діб: з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року. Таким чином, особливий період в Україні діяв з 18 березня 2014 року по 2 травня 2014 року; з 7 травня 2014 року по 21 червня 2014 року; з 24 липня 2014 року по 7 вересня 2014 року; з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року. Така ж правова позиція викладена Київський апеляційним адміністративним судом в справі № 826/18425/15 від 04.02.2016 року. За час дії особливого періоду ПАТ КБ «Приватбанк» здійснив перерахунок заборгованості та повернув нараховані відсотки, штрафні санкції та пеню, що підтверджується випискою з карткового рахунку [PERSON] за період з 06.09.2000 року по 06.10.2017 року. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову і стягнення в його користь з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600 гривень.

Outcome: approved