Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~В липні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому свої вимоги обґрунтував наступним чином. \~ \~ \~ \~Між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений контракт № 99/10 від 07 червня 2010 року про надання їй навчальних послуг по отриманню базової вищої освіти за бакалаврськими програмами на спеціальність «Облік та аудит» протягом 2010-2012 років з оплатою вартості навчання 10500 грн. Наказом № 642-С від 26 серпня 2010 року вона була зарахована до університету, який закінчила 05 червня 2012 року. Для погашення навчання вона уклала з університетом угоду № 68/2010 від 22 грудня 2010 року, згідно якої їй було надано цільовий пільговий державний кредит для оплати навчання на суму 8000 грн., з яких вона сплатила тільки 533 грн. та відсотки 141 коп. Вказуючи, що в подальшому вона не сплачує кредитні платежі за навчання, просив стягнути з нею на свою користь борг по кредиту в загальній сумі 10352 грн., з яких 7466 грн. 67 коп. заборгованість по кредиту, 984 грн. борг по процентам, а також пеня в сумі 1901 грн. 33 коп., нараховану в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України згідно п. 23 Постанови Кабінету Міністрів України № 916 від 16 червня 2003 року. Крім того просив достроково розірвати договір № 68/2010 від 22 грудня 2010 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Щодо підстав для дострокового розірвання договору кредиту вказав, що в противному випадку відповідачці буде й далі нараховуватися пеня через невиконання зобовязань. Відповідачка до судового засідання не зявилася, про його час та місце була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 07 червня 2010 року між Чорноморським державним університетом імені [PERSON] та [PERSON] був укладений контракт №99/10 про надання навчальних послуг, згідно якого університет взяв на себе зобовязання по наданню їй навчальних послуг з отримання базової вищої освіти за бакалаврськими програмами на спеціальність «Облік і аудит» протягом 2010-2012 навчальних років. [PERSON], як студентка, зобовязана була сплатити вартість навчання в розмірі 10500 грн. по рокам: 5000 грн. за третій рік навчання, 5500 грн. за четвертий рік навчання (п. 4.1 контракту). Пунктом 4.4 контракту визначені були додаткові умови: оплата відбувається по роках (якщо умови не регламентовані цим контрактом, то укладається додаткова угода до контракту, де обговорюються правові норми та термін їх виконання). 22 грудня 2010 року між ними було укладено додаткову угоду № 1 до цього контракту, відповідно до якого п.4.4 контракту викладено в наступній реакції: додаткові умови оплати контракту: оплата відбувається на умовах цільового пільгового кредиту Міністерства освіти України (якщо умови не вписуються в умови, регламентовані цим контрактом, то укладається додаткова угода до контракту, де обумовлюються правові норми та термін їх виконання. Інші умови контракту залишилися незмінні. Для оплати навчання за цим контрактом між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено угоду № 68/2010 від 22 грудня 2010 року, згідно якої їй був наданий цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр та напрямом підготовки (спеціальністю) облік та аудит за денною формою навчання у розмірі 8000 грн. на навчальні роки 2010-2012. Згідно п.3.3. цієї угоди [PERSON] зобовязалася повернути протягом 15 років всю суму наданого навчальним закладом кредиту та три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а у разі відрахування одержувача кредиту із навчального закладу, починаючи з третього місяця після відрахування. В п. 6 сторони угоди сторони визначили, що повернення кредиту в сумі 8000 грн та відсотки за користування ним в сумі 240 грн. повинно було відбуватися в готівковій або безготівковій формі до 31 грудня кожного року в розмірі 1/15 частини від загальної суми одержаного кредиту, та відсотки за користування ним, починаючи з 01 червня 2013 року до 31 грудня 2017 року. Також, п. 7.2 угоди передбачено, що у випадку ухилення одержувача кредиту від повернення кредиту чи відсотків за користування ним, він зобовязаний сплатити навчальному закладу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від неповернутої в строк суми. 01 серпня 2012 року між позивачем та [PERSON] була укладена додаткова угода, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що відсотки за користування кредитом складають 1821 грн. До договору додавалася довідка-розрахунок про розмір та строки погашення сум за кредитом, відповідно до якої кожного року до 31 грудня починаючи з 2013 року вона зобовязана була сплачувати 533 грн. кредиту та відсотки в загальній сумі 1821 грн. (в розмірі, який щомісячно зменшувався). Відповідно до видаткового касового ордеру № 4350 від 24 грудня 2010 року [PERSON] був наданий пільговий державний кредит у сумі 8000,00 грн., який вона, відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 3070 від 24 травня 2010 року, внесла позивачу як оплату за навчання по контракту. В подальшому, на виконання кредитного договору, вона внесла 31 січня 2014 року 533 грн. кредиту, 141 грн. відсотків та 10 грн. пені. Відповідно до довідки позивача від 28 лютого 2018 року [PERSON] була відрахована 05 червня 2012 року з навчального закладу згідно наказу № 523-С від 01 червня 2012 року в звязку із закінченням навчання та присвоєнням кваліфікації бакалавра з обліку та аудиту. При цьому, Указом Президента України від 14 червня 2016 року Про надання Чорноморському державному університету імені [PERSON] статусу національного, Чорноморському державному університету імені [PERSON] надано статус національного і надалі він іменується Чорноморський національний університет імені [PERSON]. В подальшому [PERSON] кредит та відсотки за його користування не сплачувала. Загальна заборгованість, згідно розрахунку позивача складає 10352 грн. 00 коп., яка складається із наступного: борг по кредиту в сумі 7466 грн. 67 коп., борг по відсоткам 984 грн., 1901 грн. 33 грн пеня. У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу,надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії,а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 610 ЦК України передбачено, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом п.7 вказаних угод, на яку посилається позивач у підтвердження своїх позовних вимог, передбачена відповідальність сторін. Так, п. 7.1. вказаних угод за невиконання або неналежне виконання зобов'язань сторони несуть відповідальність, згідно із законодавством. Згідно пункту 7.2 угоди у випадку ухилення одержувача кредиту від повернення кредиту чи відсотків за користування ним одержувач кредиту сплачує навчальному закладу пеню у розмірі подвійної ставки Національного банку України від неповернутої в строк суми. Згідно зі ст. 73 Закону України Про вищу освіту, вищий навчальний заклад відповідно до свого статусу може надавати фізичним та юридичним особам платні послуги у галузі вищої освіти та пов'язаних з нею інших галузях діяльності за умови забезпечення провадження освітньої діяльності. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. В той же час, відповідно до письмового повідомлення від 15 березня 2018 року позивач вимагав відповідачку сплатити поточну заборгованість. В позові і в судовому засіданні представник позивача не вказав підстав для дострокового розірвання договору, визначені ст. 651 ЦК України. Посилання представника позивача про те, що у разі не розірвання договору оренди боржниці й далі буде нараховуватися пеня за його невиконання, на думку суду не є підставою для розірвання договору в розумінні цієї статті. Тому суд не вбачає підстав для дострокового розірвання договору пільгового кредиту від 22 грудня 2010 року. В звязку з цим із відповідачки підлягає стягненню тільки поточний борг в загальному розмірі 3655\~грн.\~42\~коп.,\~зяких: борг по кредиту за період 2014 2017 року (до 31 грудня) в сумі 2133 ( по 533 грн. щороку). Суд зазначає, що оскільки зобовязання по сплаті періодичного платежу за цим договором є останній день року, тому і поточна заборгованість може бути визначне тільки на час подання позову до 31 грудня 2017 року. За таким же принципом з неї підлягає стягненню борг по процентам за період 2014 2017 роки в сумі 800 грн., а саме: за 2014 рік - 224 грн., 2015 рік 208 грн., 2016 рік 192 грн. та 2017 рік 176 грн. Крім того\~суд находить\~правомірними вимоги\~про стягнення\~поточної пені\~за невиконання\~зобовязання в\~розмірі подвійної\~облікової ставки\~Національного банку\~України,\~що було\~передбачено п.\~7.2\~договору кредиту\~та п.\~23\~Постанови Кабінету\~Міністрів України\~№ 916\~від 16\~червня 2003\~року Про затвердження Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, що виходячи із розрахунку боргу, наданого позивачем, складає 1522 грн. 10 коп. \~ \~ \~ \~Хоча така Постанова втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 673 від 29 серпня 2018 року Про затвердження Порядку пільгового кредитування для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, однак нарахування пені по боргу за час її дії суд вважає законним. \~ \~ \~ \~Відмова у розірванні зазначеного правочину не позбавляє позивача права в подальшому звернутись до суду з позовом про його розірвання із законних підстав та стягнення всієї суми кредиту, а бо ж на стягнення кредитного боргу в разі й подальшого його несплати відповідачкою. \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, з врахуванням задоволення вимог на 35 %, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 616 грн. 70 коп. \~ \~ \~ \~З врахуванням\~викладеного,\~

Outcome: partial