Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

В квітні 2017 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся [PERSON] із позовом до відповідача [PERSON] (надалі по тексту Відповідач), в якому просив суд: стягнути на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття належної йому квартири, у розмірі - 101 673 грн. та за завдану моральну шкоду у розмірі 50000,0 грн. та суму сплаченого судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26 липня 2016р. відбулось залиття належної позивачу на праві власності квартири [ADDRESS]. Згідно акту Про залиття житлової квартири, залиття квартири позивача відбулось з вище розташованої квартири [ADDRESS] з вини власника, який неналежно закрив водопровідний кран на кухні своєї квартири. Внаслідок затоплення було пошкоджено стеля, стіни, підлоги в кухні, в коридорі і спальній кімнаті та вартість збитків та необхідності ремонту згідно висновку спеціалістів становить - 80 000 грн., а саме сюди входить вартість робіт та витрачених матеріалів. У зв»язку з залиттям позивач був вимушений проживати в умовах зруйнованої водою кімнати, був змушено пристосовуватись, що зумовило вимушені зміни в його житті та душевних стражданнях у зв»язку з пошкодженням його власності, постійно відчувається сирість, волога та запах плісені, тому позивачу внаслідок даного залиття було завдану моральну шкоду, яку він оцінює у 50000,0 грн. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач в добровільному порядку не відшкодовує заподіяну шкоду, позивач вимушена був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав із цим позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та з підстав викладених у ньому, просив суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час, місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки, позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, тому відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані сторонами документи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1,2 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть у ній участь. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивач [PERSON] набув право власності та є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу вказаного приміщення від 30.06.2004 року та реєстраційним посвідченням Київського бюро технічної інвентаризації від 01.07.2004 року (а.с.3-4). 26.07.2016 року під час обстеження вказаної квартири позивача комісією КП «ЦОС Шевченківського району м.Києва» було виявлено ознаки її залиття, а саме кімнат : кухня, санвузла та великої кімнати із пошкодженням електропроводки. Залиття сталось внаслідок халатного ставлення до сантехнічних приладів мешканців розташованої вище квартири №11 цього ж будинку, що підтверджується відповідним актом від 26.07.2016 року (а.с.7). Відповідно до п. 8 пункту 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За умовами пункту 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди, а саме втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). Крім того, у вказаних відносинах шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом вказаної статті - завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Також підлягають доведенню причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, і вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005 р.) Як зазначено позивачем, то за розрахованим ним самостійно розміром збитків, що було нанесено внаслідок залиття його квартири, в сумі 101673 грн. повинен відповідати власник квартири [ADDRESS], якого позивачем також було ідентифіковано самостійно як [PERSON]. За умовами ч.1,2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вказаних вимог законодавства по цій справі судом неодноразово було запропоновано позивачу в судовому засіданні надати належним чином оформлений звіт суб»єкта оціночної діяльності та заявити клопотання про призначення товарознавчої експертизи для визначення суми збитків матеріальної шкоди внаслідок залиття. Між тим, позивач на пропозицію суду відповів відмовою та не надав належних та допустимих доказів заподіяння його майну шкоди внаслідок залиття та клопотань про призначення експертизи не заявив. За таких обставин, суд вважає недоведеними позивачем належними та допустимими доказами обставини заподіяння йому матеріальної шкоди внаслідок залиття 26.07.2016 року на суму - 101 673 грн. Самостійно судом встановити кількість матеріалів, обсяг робіт, їх вартість без висновку про незалежну оцінку або експертного висновку не вбачається за можливе, а наведені позивачем розрахунки не обгрунтовують визначену ним суму збитків внаслідок залиття, оскільки позивач фактичного ремонту не провів та не суб»єктом оціночної діяльності, що вправі розраховувати такі суми збитків самостійно. За таких обставин, сума шкоди є недоведеною позивачем в силу ст.ст.58-60 ЦПК України, а тому звернення із цим позовом є передчасним, наслідком чого є відмова у його задоволенні. Більше того, позивачем в судовому засіданні не було доведено, що саме діями Відповідача як власника квартири №11, з якої як встановлено відбулось залиття, було заподіяно шкоди майну позивача, оскільки не надано доказів перебування у власності вказаної квартири у [PERSON], не доведено причинний зв»язок між діями відповідача та наслідками у вигляді затоплення квартири позивача. Шляхом отримання інформації судом за клопотанням позивача про витребування доказів згідно ухвали від 06.09.2017 року встановити власника вказаної квартири станом на час розгляду справи та затоплення квартири не вдалось. Відповідно до статей 58, 59, 62, 63, 64, 212 Цивільного процесуального кодексу України, саме вказані обставини підлягають встановленню на підставі належних та допустимих доказів, які оцінюються самостійно судом в їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Оскільки судом не встановлено сукупності елементів складу для стягнення коштів у відповідності до ст.ст.22, 1166 ЦК України в діях Відповідача, фактичного розміру матеріальної шкоди, тому підстав для стягнення коштів моральної шкоди також немає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, усі судові витрати підлягаю понесенню позивачем.

Outcome: dismissed