Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

В липні 2016р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 3-5) до відповідачів: АТ «ОТП Банк», Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, в якому просив суд, з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 57, 58): - стягнути в порядку застосування реституції з Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві грошові кошти у розмірі 1566677,3 грн., сплачені позивачем, які надійшли на депозитний рахунок Головного управління юстиції у м. києві 26 та 30 грудня 2014р.; - стягнути в порядку застосування реституції з ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України грошові кошти у розмірі 82456,0 грн., сплачені позивачем, які надійшли на рахунок цього відповідача 17 грудня 2014р.; - зобов`язати АТ «ОТП Банк» повернути в порядку застосування реституції грошові кошти у розмірі 1423975,89 грн., що були перераховані Відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві в рахунок погашення заборгованості, згідно рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 червня 2010р. № 2-1926/10. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував, що в межах примусового виконання виконавчого листа № 2-1926/10 виданого 18 лютого 2011р. Солом`янським районним судом м. Києва у ВП № 37945231, ним 18 грудня 2014р. на електронних торгах з реалізації предмету іпотеки - квартири [ADDRESS] , було придбано зазначену квартиру. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2015р., визнано недійсними результати прилюдних торгів, з реалізації вище зазначеної квартири, проте по теперішній час внесенні позивачем кошти для придбання спірної квартири йому не повернуті, як і не повернуто гарантійний внесок, у зв`язку з визнанням торгів недійсними. Оскільки правочин з реалізації предмету іпотеки визнаний недійсним, то на підставі ст. 216 ЦК України, позивач просив суд застосувати реституцію і захистити його порушене право. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2016р. відкрито провадження по справі. 15 серпня 2016р. на адресу суду надійшли письмові заперечення від третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (а.с. 42-44). 12 вересня 2016р. на адресу суду надійшли письмові заперечення АТ «ОТП Банк» (а.с. 37-39), в порядку ст. ст. 27, 31 ЦПК України, в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017р., в яких відповідач проти позову заперечив, зазначаючи, що вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки банк не був стороною правочину з реалізації предмету іпотеки, а тому грошові кошти які надійшли від реалізації предмету іпотеки, рахуються, як кошти, які надійшли від боржника [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитом. 23 вересня 2016р. на адресу суду надійшли письмові заперечення від відповідача Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві (а.с. 59-61), в порядку ст. ст. 27, 31 ЦПК України, в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017р., в яких відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що є неналежним відповідачем, а отримані від реалізації грошові кошти не обліковуються на їх рахунках. 20 листопада 2018р. на адресу суду надійшли письмові пояснення представника АТ «ОТП Банк» (а.с. 167). Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2019р., до участі у справі, в якості третьої особи було притягнуто [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові просив суд позов задовольнити. Представник відповідача АТ «ОТП Банк» проти позову заперечив, з підстав, зазначених у запереченнях на позов, просив суд залишити позов без задоволення. Решта відповідачів в судове засідання своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Представники третіх осіб проти позову заперечили. Представник третьої особи [PERSON] наголошував. що на теперішній час за позивачем зареєстровано право власності на придбану ним квартиру. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, представників третіх осіб, розглянувши подані сторонами докази, позивача, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 20 травня 2013р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. відкрито виконавче провадження ВП №37945231 про примусове виконання виконавчого листа №2-1926/10 виданого 18 лютого 2011р. Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ОТП Банк» боргу в сумі 4388689,90 грн. 18 грудня 2014р. відбулися електронні торги з реалізації предмету іпотеки - квартири [ADDRESS] , оформлені Протоколом №23595 проведення прилюдних торгів від 18 грудня 2014р., організатором електронних торгів виступило ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, переможцем торгів оголошено позивача [PERSON] 06 січня 2015р. старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. складено Акт про реалізацію предмету іпотеки, переможцем торгів у відповідності до ст. ст. 45, 46 Закону України «Про іпотеку» оголошено [PERSON] , ціна продажу склала 1649134,00 грн., акт затверджений начальником Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Кантемір В.І. 06 січня 2015р. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2015р. по цивільній справі № 755/2018/14-ц, яке набрало законної сили, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2015р. скасовано та ухвалено нове рішення наступного змісту. Позов [PERSON] задоволено. Визнано недійними результати прилюдних торгів, оформлених протоколом проведення електронних торгів №23595 від 18 грудня 2014р., з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Визнано недійним акт від 06 січня 2015р. про реалізацію предмету іпотеки, складений старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. Судом встановлено, що отримані від реалізації предмету іпотеки, належної третій особі [PERSON] квартири були розподілені наступним чином: - 82456,7 грн. - отримані ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, як комісійна винагорода за проведення торгів; - 1423975,89 грн. - перераховано державним виконавцем в рахунок погашення заборгованості на користь АТ «ОТП Банк» на виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва по цивільній справі № 2-1926/10, згідно платіжного доручення № 38 від 06 лютого 2015р.; - 142397,59 грн. - перераховано державним виконавцем на користь держави в рахунок погашення виконавчого збору платіжним дорученням № 65 від 16 лютого 2015р.; - 303,82 грн. - перераховано державним виконавцем на користь Головного управління юстиції у м. києві в рахунок погашення витрат виконавчого провадження, згідно платіжного доручення № 40 від 06 лютого 2015р. Відповідно до Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого Наказом МЮ України 16 квітня 2014р. за №656/5, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, (далі по тексту - Порядок) організатором електронних торгів - є державне підприємство, яке належить до сфери управління МЮ України та уповноважене відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення Системи, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у Системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Вказаним Порядком уповноважено відповідача ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, організацію та проведення електронних торгів, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Тимчасовим порядком також визначено, що електронні торги є одним із різновидів прилюдних торгів та має свою окремо визначену процедуру проведення. Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України висловленої у справі №6-116цс12, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі - продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Таким чином, враховуючи, те що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України). Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів. Суд вважає, що підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог Закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених Законом правил проведення прилюдних торгів визначених Порядком. Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. За змістом ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі - продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж (з урахуванням особливостей їх проведення). Придбання майна з електронних торгів є цілісною процедурою, що включає низку дій з підготовки та проведення торгів і оформлення їх результатів відноситься до договорів купівлі - продажу. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що АТ «ОТП Банк», Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, не є стороною правочину щодо реалізації предмету іпотеки (спірної квартири), а також враховуючи положення ст. ст. 216, 1212 ЦК України, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення в порядку застосування реституції з Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві грошові кошти у розмірі 1566677,3 грн., та зобов`язання АТ «ОТП Банк» повернути в порядку застосування реституції грошові кошти у розмірі 1423975,89 грн., що були перераховані Відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві в рахунок погашення заборгованості, згідно рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 червня 2010р. № 2-1926/10 не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону, при цьому судом враховано, що на час розгляду справи за позивачем зареєстровано право власності на спірну квартиру. В судовому засіданні сторони визнали, що спірні торги були визнані недійсними, а тому суд вважає, що з ДП «Інформаційний центр» підлягає стягненню 82456,0 грн. - отримані останнім, як комісійна винагорода за проведення торгів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Outcome: partial