Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

В квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що судовим наказом № 2-н/225/413/2018, виданим Дзержинським міським судом Донецької області від 7 листопада 2018 року з нього на користь [PERSON] стягненні аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 серпня 2018 року до повноліття сина. На теперішній час він сплачує аліменти на підставі судового наказу. Від шлюбу з іншою жінкою він має ще доньку, [PERSON] , [INFO] . Він не має постійного заробітку, але частково сплачує аліменти на утримання сина. Також, на його утриманні знаходиться непрацездатна дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і не отримує доходів. Отже, його прибуток є основним джерелом існування їхньої родини. Це вимагає від нього додаткових витрат, що в свою чергу потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи всі обставини він не може щомісяця сплачувати на користь відповідача по справі аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, у зв`язку з чим просить суд зменшити розмір аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину. Позивач в судове засідання не з`явився, його інтереси представляла [PERSON] , яка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні. Звернула увагу суду на те, що на утриманні позивача знаходиться двоє малолітніх дітей, тому аліменти на утримання сина [PERSON] необхідно зменшити до 1/6 частини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні не визнала, проти їх задоволення заперечувала, оскільки вважає їх необґрунтованими і недоведеними в суді. Суду повідомила, що позивач разом з дружиною виховує їх спільну дитину, а вона сама забезпечує сина [PERSON] . Позивач є працездатною людиною, тому вважає, що позивач може сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісяця. З цих підстав, просила повністю відмовити в задоволенні заявлених позивачем вимог. Вислухавши всіх учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим наказом № 2-н/225/413/2018, виданим Дзержинським міським судом Донецької області від 07.11.2018 року позивача по справі зобов`язано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 серпня 2018 року та продовжувати до повноліття сина. Даний судовий наказ в установленому законом порядку був направлений на примусове виконання до Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 46, 47- 48). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам (а.с. 45), заборгованість по сплаті аліментів за період з 03.08.2018 по 30.06.2019 складає 16345 грн. 86 коп. Разом з цим, судом з`ясовано, що позивач по справі 15 вересня 2017 року зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 8). У шлюбі [INFO] у подружжя [PERSON] народилася дівчинка, [PERSON] (а.с. 6). Згідно наявної інформації, позивач по справі разом зі своєю дружиною [PERSON] та їхньою сумісною дитиною [PERSON] проживають в [ADDRESS] (а.с.7). Згідно довідки № 01-31/26/2019 від 18.04.2019 (а.с. 11) вбачається, що дружина позивача по справі [PERSON] на даний не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 3) позивач по справі [PERSON] офіційно не працює, але частково сплачує аліменти за судовим наказом на утримання сина [PERSON] . Судом з`ясовано, що заробітна плата є єдиним доходом позивача по справі і основним джерелом до його з сім`єю існування. У зв`язку з цим суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 51 Конституції України, яка кореспондується і в ст. 180 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 7ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст.161 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. Погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна сімейного стану платника аліментів може бути підставою для зменшення розміру аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки після стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , у позивача та його дружини народилася донька [PERSON] , тому у позивача змінився сімейний стан. При цьому, враховуючи, що дружина і донька знаходяться на утриманні позивача, останній має потребу в забезпеченні життєдіяльності своєї сім`ї. За таких підстав вимоги позивача про зменшення розміру аліментів підлягають задоволенню. Суд вважає, що зменшення розміру аліментів стягуваних за судовим наказом № 2-н/225/413/2018, виданим Дзержинським міським судом Донецької області від 07.11.2018 року на утримання сина [PERSON] , [INFO] до 1/6 частини з усіх видів доходу буде забезпечувати справедливий баланс між правами позивача-платника аліментів та матеріальним забезпеченням його дитини. При цьому суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Таким чином, суд приходить до висновку про повну доведеність та обґрунтованість заявлених вимог, тому вони підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved