Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

В квітні 2016р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: ПАТ «Альфа-Банк» (далі по тексту - відповідач 1), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. (далі по тексту - відповідач 2), в якому просив суд визнати виконавчий напис від 31 січня 2016р. реєстр. № 1735, вчинений відповідачем 2 таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 10 жовтня 2008р. між ним та ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є відповідач 1) було укладено кредитний договір № 490087713 (далі по тексту - кредитний договір). 31 січня 2016р. відповідачем 2, за заявою відповідача 1 було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача 1 заборгованості у розмірі 18481,77 дол. США, що виникла по кредитному договору. На думку сторони позивача даний виконавчий напис повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, оскільки про всі дії банку він (позивач) дізнався лише 09 квітня 2016р. після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі вищезазначеного виконавчого напису. Також зазначив, що відповідачем 2 в порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» не було перевірено безспірність заборгованості за кредитом, а банком було приховано безспірність щодо суми заборгованості. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися; про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином; сторона позивача клопотала перед судом про розгляд справи у свою відсутність. Представник відповідача 1 в судове засідання не з'явився; надіслав письмові заперечення на позов та просив суд, в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки оспорюваний виконавчий напис був вчинений з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Відповідач 2 в судове засідання не з'явився; про час та місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку; причини неявки суду не повідомив, як і не направив свого представника; заперечень на позов не надіслав. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що 10 жовтня 2008р. між ЗАТ «Альфа-Банк» та позивачем було укладено кредитний договір, відповідно до п.п. 2, 2.1, 2.2, 2.3 якого, відповідач 1 надав позивачу кредит в сумі 8686,6 дол. США, з процентною ставкою 18,5% річних та з датою остаточного повернення кредиту - 10 жовтня 2013р. Ухвалою судді Новоазовського районного суду м. Чернігова від 23 листопада 2015р. заяву [PERSON] про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» від 07 червня 2014р. по справі №2136-1/728/14 задоволено, ухвалено: скасувати рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» у справі №2136-1/728/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490087713 від 10 жовтня 2008р. Вказані обставини свідчать про достовірне знаття та усвідомлення з боку позивача про наявну виниклу заборгованість по вищезазначеному кредитному договору та його ([PERSON].) свідоме ухилення від належного виконання покладених на нього обов'язків щодо умов кредитного договору, а тому, судом, не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на те, що йому не було відомо про вчинені дії з боку банку щодо стягнення виниклої заборгованості. 31 січня 2016р. відповідачем 2 було вчинено виконавчий напис про стягнення виниклої заборгованості з позивача на користь відповідача 1 на загальну суму 18481,77 дол. США. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що при вчиненні відповідачем 2 виконавчого напису, було порушено ст. 88 Закону України « Про нотаріат», так як у нотаріуса були відсутні документи, що можуть підтвердити безспірність заборгованості боржника і встановити прострочення виконання зобов'язання, що свідчить про наявний між сторонами спір з приводу розміру заборгованості за кредитним договором. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року ( ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин). Відповідно до п. 283 Інструкції, в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, визначено, що у разі якщо нотаріусу буде необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Вчинення виконавчого напису за заявою одного з іпотекодержателів здійснюється нотаріусом після спливу десяти днів з дня одержання іншими іпотекодержателями письмового повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі отримання письмової заяви від попереднього іпотекодержателя, який має вищий пріоритет, про припинення звернення стягнення на предмет іпотеки виконавчий напис нотаріусом не вчиняється. Виконавчий напис на іпотечному договорі, що передбачає задоволення вимоги іпотекодержателя за основним зобов'язанням, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами основного зобов'язання, вчиняється нотаріусом за умови подання іпотекодержателем документів, достатніх для встановлення безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов'язання. За змістом п. 284 Інструкції, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Судом достовірно встановлено, що відповідачем 1 були виконанні всі вимоги, які ставляться до заяви про вчинення виконавчого напису, передбачені положеннями п. 283 Інструкції, крім того, відповідачем 1 було надано всі документи відповідачу 2, відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за № 1172 для одержання виконавчого напису. Протягом всього часу розгляду справи в суді, сторона позивача не надала суду, в порушення вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України належних і допустимих доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог. Доводи позивача та його представника, що з боку відповідача 2 мало місце порушення вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» в частині відсутності належних документів, що можуть підтвердити безспірність заборгованості боржника і встановити прострочення виконання зобов'язання при вчиненні виконавчого напису нотаріуса не знайшли свого підтвердження, як і не знайшло свого підтвердження, що позивач не погоджувався з сумою заборгованості за кредитним договором на час вчинення виконавчого напису. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed