Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

В квітні 2015 р. позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначала, що відповідно до рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, відповідач зобовязаний сплачувати на її користь на утримання її та відповідача неповнолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку до повноліття Георгія, тобто до 07.09.2032 року. Також зазначила, що вона є студенткою денного відділення медичного факультету Одеського національного медичного університету, в звязку з навчанням та вихованням сина не має можливості працювати. На теперішній час зазначених коштів для утримання дитини, створення для неї нормальних умов проживання, духовного і фізичного розвитку не вистачає. З вказаних підстав просила суд винести рішення, яким стягнути 1500 гривень на її утримання до досягнення сином трирічного віку, а також додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 1000 гривень до досягнення сином [PERSON] повноліття. У судовому засідання представник позивача вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити. Відповідач до суду не зявився, про час та місце слухання справи був сповіщений належним чином. В письмовій заяві направленій до суду просив розглядати справу у його відсутність. У цій же заяві зазначає, що з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини згоден, і не заперечує щоб суд стягнув ? частину всіх його доходів на утримання дружини. Позов в частині стягнення додаткових витрат на дитину не визнав, оскільки вважає, що позивачем не додано доказів які б свідчили про те, що вона несе додаткові витрати на утримання дитини. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідив письмові матеріали справи, суд вважає, що позов в частині стягнення коштів на утримання позивачки підлягає задоволенню, а в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини не підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до частини 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Сімейним кодексом України передбачено участь батьків у додаткових витратах на дитину. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Судом встановлено, що дійсно сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с. 7), від якого в них народилася дитина син [PERSON] [INFO] (а.с.8). Позивачка здійснює догляд за дитиною до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, у звязку з чим позов в частині стягнення аліментів на дружину і підлягає задоволенню. Відмовляючи в позові в частині стягнення додаткових коштів на утримання дитини, суд виходив з того, що позивачем не доведено, що вона понесла будь-які додаткові витрати на утримання дитини. Доведеність таких обставин покладена на сторін згідно ст. 60 ЦПК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання позову про стягнення аліментів в розмірі 243 гривень 60 копійок.\~\~

Outcome: partial