Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що на праві власності їй належить будинковолодіння, що в селі Омеляна Рівненського району Рівненської області, вул. Паркова, 22. В цьому будинку зареєстрований відповідач, але він не проживає в помешканні з 2009 року. Місце перебування його не відоме. Відповідач не належить до членів сімї позивачки, не сплачує за житлово-комунальні послуги. Його реєстрація чинить позивачці перешкоди у володінні майном. Посилаючись на положення ЦК України, Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні позивачка просить суд задовольнити заявлений позов. Позивачка позов підтримала та пояснила про обставини, описані вище. Додала, що відповідач є колишнім чоловіком її доньки, тобто колишнім зятем. Після того, як донька розірвала шлюб, відповідач залишив будинок та забрав з цього особисті речі. Він не живе в будинку з 2009 року. Відповідач не сплачував та не сплачує за комунальні послуги; йому ніхто не чинить перешкод в користуванні житлом. Відповідач не зявився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості постановлення заочного рішення. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів. Матеріали справи дають суду підстави для задоволення позову, і це задоволення позову не суперечить діючому законодавству і не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб. Як встановлено в судовому засіданні, будинковолодіння, що в селі Омеляна Рівненського району Рівненської області, вул. Паркова, 22. В цьому будинку зареєстрований відповідач, але він не проживає в помешканні з 2009 року. Місце перебування його не відоме. Відповідач не належить до членів сімї позивачки, не сплачує за житлово-комунальні послуги. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Позивачка та відповідач не ведуть спільне господарство. Відповідач не користуються будинком з 2009 року і по даний час. Про непроживання відповідача в будинку позивачки з 2009 року і по даний час ствердили свідки [PERSON], [PERSON]; та наявні акти обстеження житлового приміщення, згідно до яких відповідач не проживає в будинку позивачки. Отже, за змістом статтей 64, 156 ЖК України відповідач не є членом сімї позивачки. Він не проживає в будинку 3 2009 року; будинку відсутні його речі; відповідач не надає грошові кошти на утримання майна. Суд зважає на положення статті 405 ЦК України, згідно з якими член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, за відповідачем не зберігається право на користування житловим приміщенням позивачки. Таким чином відповідач втратив право на користування житловим приміщенням, що належить позивачці. Звернення позивачки до суду з вимогою про зняття відповідача з реєстраційного обліку є однією із форм захисту власником своїх прав. Правовий зміст права користування жилим приміщенням не є тотожним змісту поняття реєстрації місця проживання особи. Частина 2 статті 2 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні встановлює, що реєстрація місця проживання особи не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такими витратами є 229, 40 грн.

Outcome: approved