overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. На даний час сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Вона не має можливості самостійно надавати дитині матеріальну допомогу. В зв'язку з цим вона звернулась до суду і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до повноліття дитини. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що він не має постійного місця роботи та не заперечує сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. З пояснень сторін, наданих до суду документів встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дітей. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтями 181, 183 СК України встановлено що одним із способів утримання дитини є сплата аліментів за рішенням суду, які присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3, 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище сторін, відсутність у відповідача постійного місця роботи та стабільного заробітку, відсутність на утриманні інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка вказує, що до 29 серпня 2014 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, пояснивши суду, що він згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1 грудня 2012 року. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 серпня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. У разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може за заявою платника або одержувача визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При визначенні розміру аліментів, згідно із ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову (ст. 191 СК України). Як слідує з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідач не є інвалідом, інших аліментних зобовязань не має, офіційно працевлаштований. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON]І підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка вказує, що з 20 лютого 2009 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини або в розмірі 25 % від доходу відповідача, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували. Відповідач пояснив суду, що він згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1400 частини. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2009 року. Сторони мають від шлюбу малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. У разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може за заявою платника або одержувача визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При визначенні розміру аліментів, згідно із ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України). Як слідує з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідач не є інвалідом, інших аліментних зобов'язань не має, офіційно працевлаштований. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка вказує, що з 30 червня 2004 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини від доходу відповідача, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, визнав позов частково, пояснив суду, що він згоден сплачувати аліменти, а саме в розмірі 1/4 частини від свого доходу. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2004 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони мають намір розірвати шлюб. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. У разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може за заявою платника або одержувача визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При визначенні розміру аліментів, згідно із ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України). Як слідує з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідач не є інвалідом, інших аліментних зобов'язань не має, офіційно працевлаштований Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 8 квітня 2015 року і до повноліття дитини. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного підприємства Дублянський спиртовий завод (далі - ДП Дублянський спиртовий завод) про стягнення заробітної плати. В обґрунтування своєї заяви позивач вказала, що 04.12.1973 року вона прийнята головним економістом в ДП Дублянський спиртовий завод. За весь період роботи вона вчасно отримувала заробітну плату, однак з січня по березень 2015 року відповідач заробітну плату не виплатив. Загальна сума заборгованості за вказаний період складає 5899,86 грн.. Добровільно виплатити заборгованість відповідач відмовляється, внаслідок чого позивач вимушена звернутися до суду за захистом свого права. У судове засідання позивач не з'явилася, подала суду заяву, в якій прохає суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву слухати справу у його відсутність, позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] прийнята у ДП Дублянський спиртовий завод головним економістом з грудня 1973 року, про що свідчить запис в трудовій книжці. Сума заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем за січень-березень 2015 року у розмірі 5899,86 грн., підтверджується довідкою ДП Дублянський спиртовий завод. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Виходячи з вищевикладеного, суд задовольняє вимоги позивача та стягує з відповідача заборгованість по заробітній платі. Крім того, позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного підприємства Дублянський спиртовий завод (далі - ДП Дублянський спиртовий завод) про стягнення заробітної плати. В обґрунтування своєї заяви позивач вказала, що 05.08.1997 року вона прийнята менеджером з персоналу в ДП Дублянський спиртовий завод. За весь період роботи вона вчасно отримувала заробітну плату, однак за лютий-березень 2015 року відповідач заробітну плату не виплатив. Загальна сума заборгованості за вказаний період складає 3028,36 грн.. Добровільно виплатити заборгованість відповідач відмовляється, внаслідок чого позивач вимушена звернутися до суду за захистом свого права. У судове засідання позивач не з'явилася, подала суду заяву, в якій прохає суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву слухати справу у його відсутність, позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] прийнята у ДП Дублянський спиртовий завод менеджером з персоналу з серпня 1997 року, про що свідчить запис в трудовій книжці. Сума заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем за лютий-березень 2015 року у розмірі 3028,36 грн., підтверджується довідкою ДП Дублянський спиртовий завод. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Виходячи з вищевикладеного, суд задовольняє вимоги позивача та стягує з відповідача заборгованість по заробітній платі. Крім того, позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного підприємства Дублянський спиртовий завод (далі - ДП Дублянський спиртовий завод) про стягнення заробітної плати. В обґрунтування своєї заяви позивач вказала, що 09.11.2004 року вона прийнята бухгалтером в ДП Дублянський спиртовий завод. За весь період роботи вона вчасно отримувала заробітну плату, однак за січень-березень 2015 року відповідач заробітну плату не виплатив. Загальна сума заборгованості за вказаний період складає 5392,89 грн.. Добровільно виплатити заборгованість відповідач відмовляється, внаслідок чого позивач вимушена звернутися до суду за захистом свого права. У судове засідання позивач не з'явилася, подала суду заяву, в якій прохає суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву слухати справу у його відсутність, позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] прийнята у ДП Дублянський спиртовий завод бухгалтером з листопада 2004 року, про що свідчить запис в трудовій книжці. Сума заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем за січень-березень 2015 року у розмірі 5392,89 грн., підтверджується довідкою ДП Дублянський спиртовий завод. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Виходячи з вищевикладеного, суд задовольняє вимоги позивача та стягує з відповідача заборгованість по заробітній платі. Крім того, позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного підприємства Дублянський спиртовий завод (далі - ДП Дублянський спиртовий завод) про стягнення заробітної плати. В обґрунтування своєї заяви позивач вказала, що 15 червня 2000 року вона прийнята головним бухгалтером в ДП Дублянський спиртовий завод. За весь період роботи вона вчасно отримувала заробітну плату, однак з січня по березень 2015 року відповідач заробітну плату не виплатив. Загальна сума заборгованості за вказаний період складає 11 777,10 грн.. Добровільно виплатити заборгованість відповідач відмовляється, внаслідок чого позивач вимушена звернутися до суду за захистом свого права. У судове засідання позивач не з'явилася, подала суду заяву, в якій прохає суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву слухати справу у його відсутність, позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] прийнята у ДП Дублянський спиртовий завод головним бухгалтером з червня 2000 року. Сума заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем за січень-березень 2015 року складає у розмірі 11 777,10 грн., що підтверджується довідкою ДП Дублянський спиртовий завод. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Виходячи з вищевикладеного, суд задовольняє вимоги позивача та стягує з відповідача заборгованість по заробітній платі. Крім того, позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved