Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-12 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів , в якому просили відновити межі земельної ділянки , розташованої по вул. Теслярній, 77 в м. Миколаєві згідно даних земельно-кадастрової документації, а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що є власниками житлового будинку, розташованого на земельній ділянці, загальною площею 998 кв.м., в м.Миколаєві по вул. Теслярній, 77 . проте первісно для обслуговування цього житлового будинку на підставі рішення Миколаївської міської ради в 1977 році була відведена земельна ділянка , площею 1127 кв.м. На теперішній час вони не можуть в повній мірі користуватися цією земельною ділянкою, оскільки відповідачі самовільно перенесли спільні межі земльних діялнок у бік їх ділянки , а суміжний земелекористувач по вул. Теслярній , 79\\1 перенесла межу впритул до стіни їх житлового будинку літ.А-1, стрворивши їм перешкоди у доступі до стіни будинку та позбавивши можливості обслуговувати будинок та провести капітальний ремонт. В подальшому позивачі уточнили позовні вимоги та остаточно просили відновити суміжну межу земельної ділянки № 77 та № 79\\1 по вул. Теслярній у м.Миколаєві шляхом перенесення існуючої межі суміжного земелекористування між ділянкою № 77 та № 79\\1 вздовж задньої бокової стіни житлового будинку № 77 на відстань шириною 1,0 м, площею 14,0 кв.м., в сторону земельної діялнки № 79\\1, стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 17.12.2014 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відновлення межі земельної ділянки, в якій просив зобов'язати відповідачів відновити межу , яка поділяє земельні ділянки за № 75 та № 77 по вул. Теслярній в м.Миколаєві , шляхом перенесення огрожі на три метри вглиб земельної ділянки за № 77. У судовому засіданні позивачі та їх представник вимоги первісного позову підтримали і просили суд їх задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Представник прозивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON]надав в останнє судове засідання заяву про розгляд справи у їх відсутність, просив задовольнити зустрічну позовну заяву, а вирішення первісного позову відніс на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідачка [PERSON] вирішення зустрічного позову віднесла на розсуд суду, уточнену позовну заяву визнала в повному обсязі, просила її задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що вимоги не підтверджені належними доказами, геодезична зйомка та виснеовки експертизи не відповідають фактичній площі її земельної ділянки , план розподілу земельної ділянки визначено судом ще в 1987 році. Також підтвердила те, що дійсно не допускає позивачів до обслуговування стіни житлового будинку, яка є на межі з її ділянкою , оскільки це спочатку вони повинні дозволити їй збудувати відмостку на своїй земельній ділянці. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.01.2009 року , [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1\\2 частки кожна житлового будинку з всіма господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться в м.Миколаєві по вул. Теслярна ,77 . Як вбачається з технічного паспорту на вказаний будинок станом на 2008 рік, домоволодіння позивачів складається з житлового будинку літер а , 1929 року забудови , господарських будівель та споруд, норма землі 1127 кв.м., а фактично площа становить 1097 кв.м. При цьому з плану земельної ділянки чітко вбачається, що межа суміжного земелекористування з сусідньою ділянкою № 79 не проходить впритул до стіни житлового будинку та господарських споруд. Відповідно до Рішення від 05.07.1977 року № 650 Про результати обміру земель по будівельним кварталам та Схематичного плану до нього, затверджено площу земельної ділянки за адресою вул.Теслярна, 77 - 910 кв.м. плюс надлишок 187 кв.м., а по вул.Теслярній , 79 793 кв.м., по вул. Теслярній, 75 551 кв.м. На підставі Договору купівлі-продажу від 07.07.1995 року , [PERSON] є власником цілого житлового будинку з усіма госпоарськими будівлями та спорудами по вул. Теслярній, 75. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.09.1999 року , [PERSON] є власником житлового будинку з всіма господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться в м.Миколаєві по вул. Петровського, 72 . Н підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку за вказаною адресою він є власником земельної ділянки, площею 533 кв.м. На підставі Свідоцтва про право власності на домоволодіння від 04.06.2002 року, [PERSON] є власником 21\\100 частки, а [PERSON] - є власником 79\\100 часток житлового будинку з всіма господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться в м.Миколаєві по вул. Теслярна ,79 . Відповідно до Акту приймання до експлуатації індивідуального домоволодіння від 21.07.1995 року, житловий будинко [PERSON], площею 63,8 кв.м. закінчений будівництвом у 1984 році. Рішенням Центрального районного народного суду м.Миколаєві від 30.09.1987 року , визначено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками будинку № 79 по вул.Теслярній в м.миколаєві .Виділено в користування [PERSON] земельну ділянку, площею 195 кв.м., а співласнику [PERSON] ( правопопередник [PERSON]М,) - виділено земельну ділянку, площею 629 кв.м. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєві від 26.08.1998 року задволено позов [PERSON]М, до [PERSON] про усунення перешкод, зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] в користуванняі земельною ділянкою по вул. Теслярній, 79 в м.Миколаєві, зобов'язав [PERSON] за власний рахунок поновити межу землекористування між земельними ділянками між стронами відповідно до плану-додатку до рішення Центрального райсуду м.Миколаєві від 30.09.1987 року. Встановлено, що відповідачка [PERSON]П, самовільно змінила межу суміжного земелекористування , за рахунок чого збільшила свою ділянку на 15 кв.м. Як пояснили в судовому засіданні позивачі та відповідачка [PERSON], [PERSON] дійсно встановила огорожу як між суміжною земельною ділянкою №79, так і між земельною ділянкою № 77 з порушенням межі, що склалася між сторонами протягом багатьох років , збільшивши тим самим свою земельну ділянку та створюючи перешкоди у користування домоволодіннями та господарськими спорудами суміжних земелекористувачів. Висновком судової земельно-технічної експертизи Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області № 120-094 від 23 листопада 2015 року встановлено, що земельна ділянка № 77 по вул.Теслярній в м.Миколаєві, площею 1127 кв.м. закріплена рішенням виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів № 650 від 05.07.1977 року неправильної геометричної форми с встановленням лінейних меж на підставі Рішення № 292 від 17 лютого 1956 року - площа земельної ділянки становила станом на 24.01.1954 року 1097 кв.м. Земельна ділянка № 79 по вул.Теслярній в натурі розділений на дві окремі відокремлені земельні ділянки № 79 та 79\\1 на підставі рішення суду від 30.09.1987 року , загальною площею 824 кв.м., в тому числі № 79 629 кв.м., № 79\\1 площею 195 кв.м. По боковій межі між домоволодіннями № 77 та № 79 довжина загальної земельної ділянки становить 53,95 м., втому числі ділянки № 79\\1 по прямій 26,47 м. Проте на момент дослідження , виконаними експертом замірами на місці та згідно даних Геодезичної зйомки , встановлені фактичні розміри лінейних меж земельної ділянки № 77, в тому числі по лівій боковій межі з боку домоволодіння № 79 по прямій 53,02 кв.м. Фактична площа становить 1005 кв.м., що на 122 кв.м. менше закріпленої площі. А фактична площа земельної ділянки № 79\\1 становить 214 кв.м., що на 19 кв.м. більша закріпленої , фактичні розміри лінейних меж земельної ділянки в тому числі по правій боковій межі з боку домоволодіння № 77 по прямій 27,57 кв.м. Дослідженням усіх інших суміжних земельних ділянок №75,79 по вул. Теслярній та земельних ділянок № 72 та № 72-а по вул. Петровського встановлено, що площі всіх земельних ділянок мають фактичну плоу меншу, ніж закріплені відповідними рішеннями компетентних органів. Дослідженням межі суміжного землекористування між земельними ділянками № 79, № 79\\1 та № 77 встановлено, що між земельними ділянками № 79\\1 та № 77 проходить межа безпосередньо по задній боковій стіні житлового будинку № 77, задня тоцева межа ділянки № 79\\1 збільшена в розмірах на 0,55 м, при цьому загальна фактична площа земельної ділянки № 79\\1 збільшена на 19 кв.м. До того ж , у відповідності до даних матеріалів архівної справи МБТІ № 5642 на домоволодіння № 77 зазначено розташування житлового будинку від межі суміжного земелекористування з № 79 на відстані 0,7 м. Відповідно до п.3.25* ДБН 360-92** «Містобудівництво. Планування та забудова міських та сільських поселень» передбачено, що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни треба приймати не менше 1 метру. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів на територію суміжних ділянок». При цьому експерт дійшов висновку, що відповідно до вимог п. 3.25 ДБН 360-92 , враховуючи збільшення площі фактичної ділянки № 79\\1 на 19 кв.м., отже необхідно перенести існуючу межу зсуміжного земелекористування між ділянками № 77 і 79\\1 вздовж задньої бокової стіни житлового будинку № 77 на відстань шириною 1,0 м, довжиною 14,0 м., площею 14 кв.м. - в ібк ділянки № 79\\1. Виділити недостатні 108 кв.м. площі ділянки № 77 шляхом переносу меж між ділянками суміжними за №№ 75,79 не є можливим, так як всі зазначені ділянки мають розходження в менший бік по фактичним площинам, зазначеним в рішенні № 650 від 05.07.1977 року. Наведене стало підставою і для відсутніості висновку щодо вимог зустрічного позову по відновленню меж земельної ділянки № 75 , що перебуває у користуванні [PERSON], позивача за зустрічним позовом. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних\~\~як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.\~\~(ст. 57 ЦПК України). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 10 ЦПК України\~\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Відповідно до\~\~ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних\~\~чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін у справі та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 95 ЗК України, порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Статтею 96 цього кодексу встановлені обов'язки землекористувачів, в тому числі не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; тощо. Згідно ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом , в тому числі, визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів. За положеннями ст. 107 цього Кодексу, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Враховуючи те, що наведеними матеріалами справи підтверджується порушення меж земельної ділянки позивачів, але лише доведена технічна можливість відновлення меж земельної ділянки позивачів та перенесення такої межі у бік сусідньої ділянки № 79\\1 без порушення державних будівельних та протипожежних норм та правил, наявність порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а саме наявності визнаних в судовому засіданні перешкод позивачам з боку відповідачки [PERSON] здійснювати догляд за їх житловим будинку , то суд приходить до висновку, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Разом з тим, як вбачається з наведеного висновку судової експертизи , експерт дійшов висновку, що перенести існуючу межу слід саме на ширину в 1,0 метр виключно виходячи з вимог п. 3.25 ДБН , а не на підставі землевпорядної документації .При цьому, згідно архівних матеріалів БТІ попередня межа суміжного землекористування між ділянками №77 та № 79 проходила на відстані 0,7 м. від стіни житлового будинку № 77, адже матеріалами справи підтверджується, що житловий будинок позивачів, 1929 року будівництва і збільшення його розміру шляхом перебудов не відбувалося. За такого слід перенести існуючу межу саме на 0,7 м. та у визначеній експертом довжині у 14 м. Таке не позбавляє позивачів права , в разі подальших перешкод з боку відповідачів в обслуговуванні стіни будинку, звернутися за встановленням відповідного земельного сервітуту. При цьому суд не може врахувати заперечення представника відповідачки [PERSON] на неправильність висновку експертизи, оскільки навіть в наданій самою відповідачкою топографічній зйомці по вул. Теслярській ,79 в м.Миколаєві визначено, що площа її земельної ділянки має надлишки і становить 206 кв.м., межі земельної ділянки з суміжними земелекористувачами не погоджено. Що стосується вимог зустрічного позову [PERSON] про відновлення меж земельної ділянки, то він не підлягає задовленню за недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати сплачені позивачем при подачі позову , а також витрати на проведення судової експертизи ( (акт здавання-приймання послуги № 125-094 від 29.10.2015 року у розмірі 3000 грн) підлягають стягнення з відповідача [PERSON] (скільки згідно заяви про зменшення позовних вимог фактично вимоги заявлені тільки до неї) пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 240 грн. судового збору та 2500 грн. витрат на оплату експертизи.

Outcome: dismissed