Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

В листопаді 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Управління комунальної власності міської ради міста Кропивницький про визнання права власності за законом на частки житлового будинку та частки земельної ділянки, просили: - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, на 1/3 частку житлового будинку по [ADDRESS], - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,0476 га, що розташована по [ADDRESS], - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, на 1/6 частку житлового будинку по [ADDRESS], - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,0476 га, що розташована по [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 та 1/6 часток житлового будинку по [ADDRESS], 1/3 та 1/6 часток земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом являються дружина померлого [PERSON] та дві його доньки [PERSON] та [PERSON]. В строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, позивачі звернулись до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Яценко Я.В. із заявами про прийняття спадщини. В строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, [PERSON] відмовилась від прийняття усієї спадщини після померлого батька на користь його дружини [PERSON]. Вказана заява міститься в матеріалах спадкової справи № 9/2018, що заведена у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Яценко Я.В. 04 вересня 2018 року, [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Яценко Я.В. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку по [ADDRESS] та 1/3 частки земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], однак у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказані 1/3 частки житлового будинку та земельної ділянки було відмовлено у звязку з тим, що документи, які підтверджують право власності спадкодавця на вищевказану частку житлового будинку та частку земельної ділянки нотаріусу не були надані, оскільки вони оформлені на дружину померлого, тобто [PERSON]. На підтвердження вказаного, було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 вересня 2018 року № 162/02-31. 30 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Яценко Я.В. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку житлового будинку по [ADDRESS] та 1/6 частку земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], однак у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказані 1/6 частки житлового будинку та земельної ділянки було відмовлено у звязку з тим, що документи, які підтверджують право власності спадкодавця на вищевказані частки нотаріусу не були надані, оскільки вони оформлені на дружину померлого, тобто на [PERSON]. На підтвердження вказаного було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 жовтня 2018 року № 215/02-31. Вказано, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 17 червня 1972 року, було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19 червня 2008 року, виданого виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS]. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 22 грудня 2011 року на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради від 15 вересня 2009 року №2545, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0476 га, яка розташована в [ADDRESS]. Зазначено, що оскільки позивачі не мають змоги отримати свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що вказаний житловий будинок та земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя, частки яких документально не визначені, а їх державна реєстрація не проведена відповідно до вимог діючого законодавства, позивачі вимушені звернутись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів шляхом визнання за ними права власності на 1/3 та 1/6 частки житлового будинку та земельної ділянки. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засіданні /а.с.58-59/. Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 лютого 2019 року провадження по справі в частині позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, на 1/3 частку житлового будинку по [ADDRESS], визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,0476 га, що розташована по [ADDRESS] - закрито /а.с.98-100/. Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 лютого 2019 року по справ замінено неналежного відповідача Управління комунальної власності міської ради міста Кропивницького на належного відповідача [PERSON] /а.с.101/. До початку судового засідання від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Суд вирішив за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України. Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності за законом на частки житлового будинку та частки земельної ділянки підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 17 червня 1972 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON]. Вказане підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] /а.с.7/. [INFO] року народилась [PERSON]. Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Її батьками вказані: батько - [PERSON], мати [PERSON] /а.с.10/. Відповідно до свідоцтва про шлюб, [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]» /а.с.11/. [INFO] року народилась [PERSON]. Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Її батьками вказані: батько - [PERSON], мати [PERSON] /а.с.79/. В період шлюбу, [PERSON] було набуте право власності на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані в [ADDRESS]. [INFO] року помер [PERSON], [INFO] у віці 68 років. Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 26 лютого 2018 року /а.с.19/. Після його смерті відкрилась спадщини на належне йому майно. Як вбачається з матеріалів спадкової справи заведеної приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Яценко Я.В. з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись його дружина [PERSON] та його дочка [PERSON]. Його дочка [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про відмову від спадщини смерті [PERSON] на користь його дружини [PERSON] /а.с.75/. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 жовтня 2018 року приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Яценко Я.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку житлового будинку та на 1/6 частку земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] з підстав того, що з наданих заявником документів вбачається, що право власності набуте в період перебування у зареєстрованому шлюбі, а житловий будинок та земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя /а.с.21 /. Як вбачається з матеріалів справи, 19 червня 2008 року виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на імя [PERSON], а саме на житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] /а.с.12,13/. 19 грудня 2011 року Кіровоградською міською радою на підставі рішення сесії від 15 вересня 2009 року за №2545 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку (серії [NUMBER]) на імя [PERSON]. Відповідно вказаного державного акту [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0476 га у межах згідно з планом, земельна ділянка розташована в [ADDRESS]. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) /а.с.18/. Відповідно до довідки №107 від 19 березня 2017 року, виданої головою квартального комітету № 23, [PERSON] з 09 липня 2007 року по день своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Разом з ним була зареєстрована на день смерті та проживала за цією ж адресою [PERSON] /а.с.78/. Відповідно до змісту ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно п г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України однією з підстав виникнення права власності на земельну ділянку, є прийняття спадщини. Згідно статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку у порядку спадкування переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема: визнання права. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ефективним способом захисту права власності позивача є визнання за нею права власності на 1/6 частку житлового будинку по [ADDRESS] та 1/6 частку земельної ділянки площею 0,0476 га, що розташована по [ADDRESS]. Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved