Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 03 листопада 2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 08 листопада 2021 року. Завяник, [PERSON] , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою де заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про встановлення факту смерті в порядку статті 317 ЦПК України. Заява мотивована тим що, [INFO] помер батько заявника, [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання було: [ADDRESS] . У заяві вказано, що факт спорідненості Заявника з померлим підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28.10.1983 року міським відділом РАЦСу м. Брянка Ворошиловградської області, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12.08.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції в Луганській області, Україна. Разом із тим, [PERSON] , зазначає, що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління \~ \~ \~ \~Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) відмовлено у реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] у місті Алчевськ, Луганська Народна Республіка, з причини: відсутні підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразка відповідно до законодавства України на підставі наданих мною документів. Додатково їй було роз`яснено, що рішення суду про встановлення факту смерті особи є єдиною підставою для державної реєстрації смерті особи на підставі медичних документів, оформлених медичними закладами на території, непідконтрольній українській владі, або свідоцтва про смерть, виданого відповідними закладами на території, непідконтрольній українській владі. Як вказує [PERSON] , встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно їй для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України. Разом із тим , заявник зазначила, що факт смерті особи підтверджується наступними документами: свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 15.09.2021 року відділом запису актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, лікарське свідоцтво про смерть № 626, видане 15 вересня 2021року . Так, на підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 315, 317, п.8 ч.1 ст.430, ст.ст.10, 12, 13,76, 247,258, 259, 263-265, 268,273, 294,317,319,354 ЦПК України,п.21 ст. 5 Закону України про «Про судовий збір», заявник просить суд: встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт смерті її батька, громадянина України [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Брянка Луганської області, який помер [INFO] в місті Алчевськ Луганської Народної Республіки у віці 61 рік. На час смерті [PERSON] перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.10.2021 року, відкрито провадження за вказаною заявою. Справу призначено до судового розгляду. Заявник в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засіданні повідомлялася належним чином. Згідно п. 2 прохальної частини позовної заяви просила розглядати справу без її участі. Окрім того [PERSON] , подала через канцелярію суду заву про розгляд справи в її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Разом із тим, 19.10.2021 на електронну адресу суду надійшла заява від заінтересованої особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про розгляд вказаної справи без присутності представника відділу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що заявник - [PERSON] , є донькою померлого [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28.10.1983 року міським відділом РАЦС у м. Брянка Ворошиловградської області, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12.08.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції в Луганській області, Україна. До матеріалів справи додано копії вказаних доказів. Згідно матеріалів справи також встановлено, що [INFO] помер батько [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання було: [ADDRESS] . Так, матеріали справи містять копію довідки від 21.06.2018 № 34050 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи померлого. Згідно «свидететельства о смерти Серия [NUMBER] » виданого «Отделом записи актов гражданського состояния Брянского городского управления юстиции Министерства юстиции Луганской Народной Республики», « [PERSON] , [INFO] », помер « [INFO] ». Місце смерті «Луганськая Народная Республика, м. Алчевськ». Відповідно до «Врачебного свидетельства о смерти» №626 від «15 сентября 2021 года» [PERSON] , дата рождения [NUMBER] , дата смерти [INFO] ». Причина смерті: «Неуточненная причина смерти». Копія міститься у матеріалах справи. Наведені документи відповідно до інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо окремих питань застосування ЗУ від 04.02.2016 року «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території» беруться до уваги під час розгляду даної справи, проте відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Згідно зі\~статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VІ\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о). Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014\~уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов`язано Кабінет Міністрів України вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» від 16 вересня 2014 року № 1680-VII\~визначено тимчасовий порядок організації місцевого самоврядування, діяльності органів місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей з метою створення умов для якнайшвидшої нормалізації обстановки, відновлення правопорядку, конституційних прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, створення умов для повернення жителів до вимушено залишених місць постійного проживання, їх реінтеграції, а також для відновлення життєдіяльності в населених пунктах у Донецькій та Луганській областях та розвитку територій. Згідно з цим Законом тимчасово, з дня набрання ним чинності з урахуванням положень\~Закону України «Про створення необхідних умов для мирного врегулювання ситуації в окремих районах Донецької та Луганської областей»\~на строк до 31 грудня 2021 року включно, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України (стаття 1). Згідно зі\~статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII\~для цілей цього\~Закону\~тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права,\~Конституції\~та законів України; 3) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями. Відповідно до частин другої і третьої\~статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Внаслідок наведених обставин, отримання свідоцтва про смерть в органах реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлого є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Згідно з частиною першою\~статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Cyprus v. Turkey» від 12.05.2014 та «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia» від 23.02.2016) зроблено висновок, що документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ. Згідно з частиною першою\~статті 317 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (статті 76 ЦПК України). Письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частини перша\~статті 95 ЦПК України). Таким чином, судом встановлено, що у заявника є перешкоди в реєстрації смерті її батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який помер [INFO] на території Луганської області, оскільки свідоцтво про смерть, видане органом, передбаченим на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створює правових наслідків на території України. Суд встановлює факт\~смерті особи за\~умови\~підтвердження доказами, що ця\~подія мала місце\~у\~певний час та за певних обставин. Оскільки заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт смерті свого батька на тимчасово окупованій території, а також надати для реєстрації смерті документи, передбачені законодавством України, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , місце народження: м.Брянка Луганської області, який помер [INFO] в місті Алчевськ Луганської Народної Республіки у віці 61 рік, підтверджується наданими суду доказами, тому є правові підстави для задоволення заяви і для встановлення факту смерті. Задоволення заяви має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України та оформлення спадкових прав після смерті\~батька . Відповідно до вимог п. 8 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Відповідно до правил ст.\~317, п. 8 ч. 1 ст.\~430 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання.

Outcome: approved