overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

В квітні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначено, що 22 червня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1600,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, позивач просить стягнути з нього заборгованість, яка утворилась станом на 28 лютого 2018 року, в сумі 103703,80 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом - 1507,38 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 91181,95 грн, заборгованість за пенею та комісією - 5600,00 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 500,00 грн (фіксована частина) та штраф - 4914,47 грн (процентна складова). Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що 22 червня 2012 року [PERSON] було видано кредитну карту «Універсальна» зі встановленим лімітом. Своїм підписом в анкеті-заяві від 22 червня 2012 року [PERSON] підтвердив, що зазначена заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають договір про надання банківських послуг, з яким він ознайомився і згоден, про що свідчить його підпис. Внаслідок несвоєчасного та неповного виконання відповідачем зобов'язань за вказаним договором станом на 28 лютого 2018 року утворилася заборгованість в сумі 103703,80 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом - 1507,38 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 91181,95 грн, заборгованість за пенею та комісією - 5600,00 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 500,00 грн (фіксована частина) та штраф - 4914,47 грн (процентна складова). Згідно статті 1054 частини 1 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідачем доводи позивача щодо невиконання ним зобов'язань за договором не спростовані, а тому майнові права ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми заборгованості. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

В квітні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначено, що 2 червня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 700,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, позивач просить стягнути з неї заборгованість, яка утворилась станом на 31 січня 2018 року, в сумі 10985,50 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом - 423,37 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 6454,31 грн, заборгованість за пенею та комісією - 3095,51 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 500,00 грн (фіксована частина) та штраф 499,31 грн (процентна складова). Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що 2 червня 2009 року [PERSON] було видано кредитну карту «Універсальна» зі встановленим лімітом. Своїм підписом в анкеті-заяві від 2 червня 2009 року [PERSON] підтвердила, що зазначена заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають договір про надання банківських послуг, з яким вона ознайомилася і згодна, про що свідчить її підпис. Внаслідок несвоєчасного та неповного виконання відповідачем зобов'язань за вказаним договором станом на 31 січня 2018 року утворилася заборгованість в сумі 10985,50 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом - 436,37 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 6454,31 грн, заборгованість за пенею та комісією - 3095,51 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 500,00 грн (фіксована частина) та штраф - 499,31 грн (процентна складова). Згідно статті 1054 частини 1 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідачем доводи позивача щодо невиконання нею зобов'язань за договором не спростовані, а тому майнові права ПАТ КБ «Приват Банк» підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми заборгованості. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

В квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 15.09.2011 року відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 15.09.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписавши заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Посилається на те, що станом на 13.04.2018 року виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 44190,13 грн., яка складається з: 2338,59 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 35583,94 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, 3687,12 грн. - нарахованої пені та комісії, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківський послуг: 500,00 - штраф (фіксована частина) та 2080,48 - штраф (процентна ставка). Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 44190,13 грн. за кредитним договором б/н від 15.09.2011 року та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. Відповідач на призначені судові засідання 08.10.2018 р., 28.01.2019 р. та 15.08.2019 р. не з`явився, повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судових повісток, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідач правом на участь в судових засіданнях не скористався, за таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

В квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 27.11.2013 року відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 27.11.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Посилається на те, що станом на 11.03.2018 року виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 41643,24 грн., яка складається з: 29063,16 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10120,88 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківський послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1959,20 грн. - штраф (процентна ставка). Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 41643,24 грн. за кредитним договором б/н від 27.11.2013 року та судові витрати у розмірі 1762 грн. Відповідач на призначені судові засідання 30.01.2019 р. та 16.08.2019 р. не з`явився, повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судових повісток, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідач правом на участь в судових засіданнях не скористався, за таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

В квітні 2018р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами 20 квітня 2012р. було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, про що було зроблено актовий запис № 10. В шлюбі у сторін [INFO]. народилася донька [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання сторонами були подані на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Сторона позивача, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові. Відповідачкою до суду було надіслано заяву про визнання позову. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 2012р. В шлюбі у сторін [INFO]. народилася донька [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку. Сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одниміз подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено,що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору - 352,4 грн., та підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, шляхом зобов'язання УДКСУ в Шевченківському районі повернути останньому - 352,4 грн. згідно квитанції № [NUMBER] від 02 квітня 2018р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

В квітні 2018 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 17.03.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Синельківському району реєстраційної служби Синельківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 08. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось. Позивач посилається на те, що вона з відповідачем мають різні характери та погляди на життя. На даний час сторони не підтримують шлюбні відносити, не ведуть спільне господарство. В липні 2017 року відповідач повернувся проживати на своє зареєстроване місце проживання до АР Крим, позивачка залишилася проживати в м. Кривий Ріг. Від шлюбу дітей не мають. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, у зв'язку з чим просила позов задовольнити, а позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду. Заяв про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю постановлення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 17.03.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Синельківському району реєстраційної служби Синельківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] ([INFO].) та [PERSON] ([INFO]), про що видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 17.03.2015 р. (а.с.5). Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони на даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, між подружжям втрачено почуття любові, примирення не можливе, подальше спільне життя суперечило б інтересам сторін, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, а шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

В квітні 2018 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 26 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 2085. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, впродовж останніх декількох років до дня звернення до суд з даним позовом, сторони не підтримують шлюбні відносити, не ведуть спільне господарство. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, у зв'язку з чим просила позов задовольнити, а шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання з'явився, проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 26 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] ([INFO] р.н.) та [PERSON]. ([INFO] р.н.), про що видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 26.11.2013 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.11). На момент розгляду справи у суді спору з приводу проживання дитини не має. Між сторонами спору про поділ майна не має. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони на даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, між подружжям втрачено почуття любові, примирення не можливе, подальше спільне життя суперечило б інтересам сторін, а також зважаючи на те, що відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

В квітні 2018р. позивач громадянин Туніської Республіки [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами 28 грудня 2011р. було зареєстровано шлюб Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що було зроблено актовий запис № 4316. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних сварок. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 04 червня 2018р. відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2019р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. До судового засідання стороною позивача було подано на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, сторона позивача, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, судові витрати просить віднести на свою користь. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила, зазначаючи, що нею вживались заходи щодо збереження шлюбу, проте позивач не вважає за можливе зберегти укладений шлюб. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 грудня 2011р. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку. Сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одниміз подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено,що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, позивач просив суд не стягувати з відповідачки понесені ним судові витрати.

Outcome: approved