Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON], яка настала 25 січня 2017 року в м.Сімферополь Республіки Крим. Вказала, що з [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1962 року, є спадкоємцем за законом. Коли вона звернулась до Теплицького районного відділу ДРАЦС за видачею свідоцтва про смерть [PERSON], їй було відмовлено у цьому у звязку з тим, що державні органи на території України не визнають документів, виданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні, а смерть чоловіка була зареєстрована відділом реєстрації смерті м.Сімферополя. Встановлення факту смерті необхідно для оформлення спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON]. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги. Пояснила, що [PERSON] заборонений в с.Цвіліхівка Теплицького району. Встановлення факту смерті необхідно для оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті чоловіка. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснила, що є донькою заявниці та [PERSON], який помер 25 січня 2017 року. Вказала, що батько, перебуваючи в м.Сімферополь у рідні, раптово захворів важкою формою грипу і помер, хоча йому надавалась медична допомога. Оскільки, батько бажав бути захороненим в Україні, останнім часом проживав в [INFO], його тіло захоронили за його волею. Представник заінтересованої особи Кивачівської сільської ради Теплицького району сільський голова [PERSON] не заперечує проти встановлення факту смерті [PERSON]. Пояснив, що він особисто був присутнім під час поховання [PERSON] в с.Цвіліхівка. Представник заінтересованої особи Теплицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у Вінницькій області в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність його представника. Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника та показання свідка, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. 07 лютого 2017 року за №22-2.1-07-120 Теплицький районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області відмовив [PERSON] у реєстрації смерті [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту смерті предявлено свідоцтво про смерть серії І-АЯ 588343, видане відділом реєстрації смерті м.Сімферополя 25 січня 2017 року, яке не визнається на території держави Україна; державний реєстр, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, на даний час закритий. Судом встановлено, що заявник [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження(ІІІ-УР №362928). Згідно медичного свідоцтва про смерть серії 35 №026682 смерть [PERSON] настала 25 січня 2017 року в м.Сімферополь Республіки Крим. У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Частиною першою статті третьої встановлено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної [PERSON] Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Ст. 4 цього ж Закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і - 2 - громадянина. Факт, який просить встановити заявник, має для нього юридичне значення, оскільки встановлення факту смерті [PERSON], з яким вона перебувала в шлюбі, є підставою для державної реєстрації смерті, оформлення спадщини та не суперечить вимогам законодавства і відповідає законним інтересам заявника. Не надаючи оцінки легітимності документам, виданим на тимчасово окупованій території, оскільки за законом такі документи є недійсними і не створюють правових наслідків, тому що видані органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд має виходити із самого факту смерті особи. Будь-які докази, які свідчать про протилежне, у суду відсутні. Іншого способу захистити свої права заявник не має. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню.

Outcome: approved