Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

В лютому 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини [PERSON], яка перебуває на її утриманні. В даний час сторони спільно не проживають, відповідач не приймає участь у вихованні дитини та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просила суд стягнути з відповідача щомісяця аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини всіх його доходів. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач позов визнав частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів на дитину в мінімальній частці його доходу, посилаючись на те, що декілька років назад отримав важку травму голови, від якої лікується щороку, у звязку із чим потребує значних коштів на оздоровлення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою КП «Новоселицька міська тепломережа» Чернівецької області № 261 від 09 лютого 2017 року та сторонами не оспорюється. Сторони на даний час проживають окремо, дитина на диспансерному обліку в лікарні не перебуває. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3\~зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України однім з способів виконання батьками обовязків щодо утримання дитини є присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач має постійний дохід у виді заробітної плати, то відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини має бути визначений у частці від його доходу. Заявляючи вимоги про стягнення аліментів щомісяця у розмірі 1/2 частини всіх доходів відповідача, позивачка зазначила, що він має постійний дохід у виді заробітної плати та на рівні із матірю зобовязаний матеріально забезпечити дитину, яка потребує саме такого розміру допомоги. Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає недоведеними належними та допустимими доказами посилання позивачки про те, що дитина потребує аліменти на її утримання щомісяця саме в розмірі 1/2 частки всіх доходів відповідача. Враховуючи у сукупності досліджені докази, із урахуванням розміру доходу сторін, та виходячи з принципу справедливості та розумності, а також обовязку обох батьків приймати участь в утриманні своєї дитини, суд вважає за необхідне присудити відповідачу аліменти на утримання дитини щомісяця в розмірі 1/4 частини всіх його доходів. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 14 лютого 2017 року, а відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: partial