overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Великоорлинської сільської ради Красилівського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що 25.05.2004 року в с.Великі Орлинці Красилівського району Хмельницької області померла його сестра [PERSON]. Після смерті сестри відкрилась спадщина, яка складається із спадкової земельної частки (паю) в КСП ім.Дячука в с.Великі Орлинці, розміром 2,65 умовних кадастрових гектари, що належить спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0139485, виданого Красилівською райдержадміністрацією 26.12.1996 року. Він є спадкоємцем за законом ІІ черги після смерті [PERSON]. Спадкоємців за законом І черги після смерті останньої немає. У звязку з перебуванням на стаціонарному лікуванні з 20.11.2004 року по 30.11.2004 року, у встановлений законом строк він подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини не встиг. У звязку з чим просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявився. Його представник [PERSON] надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник Великоорлинської сільської ради Красилівського району Хмельницької області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ледянської сільської ради Красилівського району Хмельницької області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування, посилаючись на наступне. 23 лютого 2016 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно житловий будинок з господарськими прибудовами, що знаходяться в с.Ледянка, вул.Центральна (колишня Леніна), 2, Красилівського району Хмельницької області. Він є єдиним спадкоємцем після смерті батька. Спадщину він прийняв, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оформити спадкове будинковолодіння нотаріально він не має можливості, оскільки його батько за життя не встиг отримати свідоцтво про право власності на нього, що підтверджується постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 вересня 2016 року. Підтвердженням набуття у власність [PERSON] житлового будинку з господарськими прибудовами є архівний витяг із рішення виконавчого комітету Ледянської сільської ради Красилівського району від 25 лютого 2000 року №102 «Про надання права особистої власності громадянам сільської ради на житлові будинки», довідкою виданою виконкомом Ледянської сільської ради Красилівського району №709 від 26 вересня 2016 року, технічним паспортом виданим КП Красилівське районне БТІ від 22 листопада 2016 року. В судове засідання позивач та його представник не зявилися. Представник позивача [PERSON] надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати за її та позивача відсутності. Представник Ледянської сільської ради Красилівського району Хмельницької області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Хме-льницької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, а саме на ? частку квартири №55, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Козацька, 61/2, що залишилась після смерті матері - [PERSON], яка померла 7 липня 2011 року. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 7 липня 2011 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно. В межах строку для прийняття спадщини у м. Севастополь була пода-на заява про прийняття спадщини та відкрита спадкова справа, однак через анексію АРК, позивачу не вдалось в установленому порядку закінчити офо-рмлення спадщини, а тому просить задовольнити позов. В судовому засіданні, представник позивача підтримав позовні вимо-ги. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задо-волення позовних вимог. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд при-ходить до висновку, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 7 липня 2011 року померла [PERSON], яка доводилась позивачу матірю. [PERSON] на праві власності нале-жала ? частки квартири №55, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Козацька, 61/2. 23 серпня 2011 року Третьою севастопольською державною нотаріа-льною конторою було заведено спадкову справу, однак позивачем не було отримано свідоцтво про право на спадщину, що на даний час позбавляє його можливості оформити спадщину в установленому порядку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити по-зов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не ви-знається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 цього ж Кодексу спадкуванням є перехід прав та обо-в'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи, що позивачем в установленому порядку та строки було пода-но заяву про прийняття спадщини, інших спадкоємців не має, однак через обєктивні обставини не отримано свідоцтво про прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що іншим чином позивач не взмозі захистити свої права, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач - її колишній чоловік, хоча і зареєстрований за вказаною адресою, проте не проживає в квартирі вже тривалий час, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги. Однак реєстрація відповідача у квартирі створює позивачці перешкоди в користуванні спірним майном і призводить до додаткових витрат. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник ЖКП ММР «Південь» ЖЕК № 19 в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, свідків - [PERSON], [PERSON], [PERSON],суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належить до державного житлового фонду, не приватизована. Власником особового рахунку є [PERSON], 1952 р.н. Згідно Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.06.2016 р. по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Ленінського районного відділу у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області, Миколаївської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, за [PERSON], [INFO], визнано право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Згідно Довідки ЖКП ММР «Південь» виданої за № 1654 від 26.05.2016 р. в зазначеній квартирі зареєстровані: позивачка - [PERSON], третя особа - [PERSON]., а також відповідач по справі - [PERSON] Відповідно до Висновку Інгульського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області від 16.09.2016 р. [PERSON] з березня 2015 р. в квартирі [ADDRESS] не проживає. Квартирну плату не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість. Місце свого мешкання не повідомляє та на зв'язок не виходить. Вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні також відповідно до пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач близько двох років в квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі немає, з 2015 року він не несе витрати по оплаті комунальних послуг, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 01.06.1985 року він уклав шлюб з [PERSON], зареєстрований Бобриковською сільською радою, Антрацитівського району, про що зроблено актовий запис №7. Позов мотивував тим, що шлюб носить формальний характер, шлюбні стосунки не підтримують понад пяти років, спільного господарства не ведуть. На підставі вищезазначеного позивач просив розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у ньому, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про що є докази в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами. Між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що 01.06.1985 року Бобриковською сільською радою, Антрацитівського району, про що зроблено актовий запис №7, зареєстровано шлюб між сторонами (а.с.4). Згідно положень частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально. За викладених обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки в порушення ч.1 ст.24 СК України не відповідає її волі, а існування сімї сторін носить формальний характер протягом тривалого часу, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 18.10.2008 року зареєстрував з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1919. Під час перебування у шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Позов мотивував тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сімю, шлюб між ними фактично розпався, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. На підставі вищезазначеного позивач просив розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Судом встановлено, що 18.10.2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №1919. Між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Зі змісту позову вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Вказані обставини відповідачем у заяві про визнання позову не заперечувались. Враховуючи, що визнання відповідачем позову, не порушує прав та інтересів інших осіб, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд приймає таке визнання як підставу для задоволення позову, а тому укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, а сина для подальшого проживання залишити разом з матірю [PERSON] Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Великокозарської сільської ради Романівського району Житомирської області та [PERSON], в якому зазаначив, що 4 жовтня 2004 року померла його тітка - [PERSON], внаслідок\~ чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що\~ він є спадкоємцем [PERSON], однак, у встановлений законом строк він не подав нотаріусу заяву про прийняття даної спадщини, оскільки вважав, що спадщину прийняв його брат, позивач просить визначити йому додатковий строк для подачі такої заяви.\~ Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 12 січня 2017 року позов [PERSON] в частині позовних вимог до [PERSON] залишено без розгляду. В судове засідання сторони не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримав повністю та просить позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272 частини 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 липня 2014 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте в подальшому спільне життя між сторонами не склалося, між ними часто виникали сварки, конфлікти, що поступово призвело до втрати взаємоповаги та любові між ними. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], на утримання якого Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) Відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву, у якій вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, у якій позов визнав в повному обсязі та просив розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 липня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 19 липня 2014 року, виданим Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Встановлено, що син проживає разом з Позивачем, але її коштів на утримання дитини не вистачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що на даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, проживають окремо та на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.182, 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, та не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що Відповідач визнає позовні вимоги про стягнення аліментів, суд вважає за доцільне призначити аліменти на утримання його неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не меншому ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 24 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернулась в суд із заявою про встановлення факту належності їй архівних довідок №579-К, №580-К, №585-К з додатком книги обліку трудового стажу, виданих 25.10.2016р. Старокостянтинівським районним трудовим архівом на імя [PERSON] та трудової книжки колгоспника УКР №2177752 від 21.04.1986р., видані на імя [PERSON] від 21.04.1986р. В обґрунтування заяви посилалась, на те, що вона має право на отримання пенсії по інвалідності, однак перешкодою в цьому є розбіжності у даних, зазначених у вищевказаних довідках, через що довідки не приймаються до уваги Старокостянтинівським обєднаним управлінням ПФУ Хмельницької області. Заявник звернулась до суду з заявою про розгляд заяви без її участі, просить її задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи Старокостянтинівського обєднаного управління ПФУ Хмельницької області звернувсь до суду з заявою про розгляд справи без його участі. Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз»яснень, даних у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Судом встановлено, що [PERSON], народилась 03.02.1964 р.н в с.Кантівка Старокостянтинівського району Хмельницької області та має право на отримання пенсії в зв»язку з втратою частки працездатності, як інвалід 2 грп., а тому звернулась до Старокостянтинівського обєднаного управління ПФУ Хмельницької області із заявою про призначення пенсії. Однак, перешкодою у призначенні такої пенсії є те, що в архівних довідка №579-К, №580-К, №585-К з додатком книги обліку трудового стажу, виданих 25.10.2016р. Старокостянтинівським районним трудовим архівом зазначено «Колеснік Люба», «[PERSON] [PERSON]», в свідоцтві про укладення шлюбу зазначено прізвище «Колісник», а у трудової книжки колгоспника УКР №2177752 від 21.04.1986р. зроблено виправлення. Оцінивши усі надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність факту належності заявнику - [PERSON], [INFO] архівних довідок №579-К, №580-К, №585-К з додатком книги обліку трудового стажу, виданих 25.10.2016р. Старокостянтинівським районним трудовим архівом на імя [PERSON] та трудової книжки колгоспника УКР №2177752 від 21.04.1986р., виданої на імя [PERSON] від 21.04.1986р. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернулась в суд із заявою про встановлення факту належності їй довідки №04-54/Б-432 від 12.07.2016р., виданої Адміністацією муніципальної освіти Октябрського району Амурської області РФ. В обґрунтування заяви посилалась, на те, що вона має право на отримання пенсії за віком та звернулась у звязку з цим, до Старокостянтинівського обєднаного управління ПФУ Хмельницької області, однак їй не зараховано у трудовий стаж роботу з серпня 1983 року по червень 1990 року в радгоспі «Троєбратський», оскільки у вищевказаній довідці невірно вказаної данні, а саме зазначено «[PERSON] А». Заявник звернулась до суду з заявою про розгляд заяви без її участі, просить її задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи Старокостянтинівського обєднаного управління ПФУ Хмельницької області звернувсь до суду з заявою про розгляд справи без його участі. Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз»яснень, даних у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Судом встановлено, що [PERSON], народилась 12 січня 1959 року в с.Деркачі Старокостянтинівського району Хмельницької області та має право на отримання трудової пенсії в зв»язку з досягненням пенсійного віку, а тому звернулась до Старокостянтинівського обєднаного управління ПФУ Хмельницької області із заявою про призначення пенсії. Однак, перешкодою для зарахування частини трудового стажу останньої є те, що у довідці №04-54/Б-432 від 12.07.2016р., виданої Адміністацією муніципальної освіти Октябрського району Амурської області РФ згідно первинних документів зазначено «[PERSON] [PERSON]». Оцінивши усі надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність факту належності заявнику - [PERSON], [INFO] довідки №04-54/Б-432 від 12.07.2016р., виданої Адміністацією муніципальної освіти Октябрського району Амурської області РФ, виданої на імя «[PERSON] А». На підставі викладеного,

Outcome: approved