overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кволітас», в якому просив визнати Звіт, складений ТОВ «Кволітас» про оцінку транспортного засобу - Honda-Legend, державний реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, недійсним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 вересня 2010 року ТОВ «Кволітас» було здійснено оцінку транспортного засобу - Honda-Legend, державний реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, який був переданий в якості предмета застави від [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк». Згідно даного звіту ринкова вартість автомобіля склала 108 000 грн., про що позивач дізнався у квітні 2013 року. Як виявилось, коштів від реалізації майна не вистачило для погашення заборгованості за кредитним договором №490044956, що був укладений між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк». Вказаний звіт не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме ст. ст. 56, 59 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки колісного транспортного засобу» та складений суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Кволітас», сертифікат якого, №6221/07 від 31 жовтня 2007 року, згідно Наказу фонду державного майна України від 14 вересня 2010 року № 1315 був анульований, тобто без достатніх на те повноважень. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та позов просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 61, 66). Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся з позовом до ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області, треті особи Публічне акціонерне товариство «Банк національний кредит», [PERSON], [PERSON] про зняття арешту з майна боржника та заборони на його відчудження Відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України у зв»язку зі складністю справи суд вважає можливим оголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 4117,33 грн., утворену за час з 01.04.2011 року по 31.12.2013 року включно та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити, вказавши, що між сторонами наявні фактичні відносини з приводу надання та отримання послуг з теплопостачання, позивачем надавалися відповідачам такі послуги, а відповідачами споживалися і частково були оплачені, однак в указаний в позовній заяві період за отримані послуги відповідачі повного розрахунку не здійснили. Відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені в установленому законом порядку. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних мотивів. Встановлено, що між сторонами письмового договору про надання послуг з теплопостачання за адресою [ADDRESS], укладено не було, однак [PERSON], як вбачається із інформації, наданої реєстраційною службою Хмельницького МРУЮ, є власником зазначеної квартири з 2008 року, а послуги з теплопостачання були фактично надані позивачем та відповідачами отримані (докази протилежного в матеріалах справи відсутні). При цьому повної їх оплати в період з 01.04.2011 року по 31.12.2013 року включно проведено не було, внаслідок чого за вказаний період, згідно довідки від 29.-1.2014 року за вих. № 204, наданої позивачем, утворився борг в сумі 2468,18 грн. Обрахунок вказаної суми проведений наступним чином: 66,56 грн. щомісячних нарахувань х 16 місяців, в яких їх було нараховано, + 201,24 грн. щомісячних нарахувань х 14 місяців, в яких їх було нараховано, + 57,72 грн. (червень 2012 року) + 177,29 грн. (грудень 2013 року) - 1649,15 грн. коштів, сплачених [PERSON] з липня по листопад 2013 року, = 4117,33 грн. - 1649,15 грн. = 2468,18 грн. залишку заборгованості, яка підлягає до сплати. Оскільки у відповідності до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, тому суму заборгованості, що утворилася, слід стягнути з відповідача [PERSON] одноособово, в задоволенні решти позовних вимог відмовивши. У справі наявні судові витрати - судовий збір в сумі 243,60 грн., сплачений при зверненні позивача до суду з заявою про видачу судового наказу, у прийнятті якої було відмовлено, та сплачений при зверненні з позовом до суду. Вказану суму коштів слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача пропорційно до задоволених вимог, тобто в сумі 146,03 грн. (243,60 грн. х 2468,18 грн. : 4117,33 грн. = 146,03 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.07.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м.Києва за актовим записом №434. З обставин, викладених у позовній заяві (а.с.1) просила позов задовольнити. Позивач, належним чином повідомлена про місце і час судового розгляду, в судове засідання не з'явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про місце і час судового розгляду, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії[NUMBER] від 02.07.2005 року, між сторонами відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м.Києва за актовим записом №434 зареєстровано шлюб (а.с.2). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.3). Ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 Сімейного кодексу України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд не вбачає підстав для надання додаткового строку для примирення сторін. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст.114 ч.2 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.11.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м.Києва за актовим записом №1093. З обставин, викладених у позовній заяві (а.с.1,2) просила позов задовольнити. Позивач, належним чином повідомлена про місце і час судового розгляду, в судове засідання не з'явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про місце і час судового розгляду, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії[NUMBER] від 15.11.2011 року, між сторонами відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м.Києва за актовим записом №1093 зареєстровано шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 Сімейного кодексу України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд не вбачає підстав для надання додаткового строку для примирення сторін. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст.114 ч.2 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.11.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції м.Києва за актовим записом №920. З обставин, викладених у позовній заяві (а.с.2,3) просила позов задовольнити. Ухвалою суду від 14.03.2014 року судом було надано строк для примирення (а.с.23). Позивач підтримала позов в судовому засіданні, наполягала на його задоволенні, ствердно вказавши на те, що наданий судом час для примирення жодним чином не покращив відносини між нею і відповідачем, подальше перебування у шлюбі призводить до порушення її прав. Відповідач в судовому засіданні не визнав позов, заперечив проти розірвання шлюбу, ствердно вказав на те, що намагався порозумітись з позивачем. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії[NUMBER] від 18.11.2000 року, між сторонами відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції м.Києва за актовим записом №920 зареєстровано шлюб (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO](а.с.10) і [PERSON], [INFO] (а.с.11). Ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 Сімейного кодексу України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд не вбачає підстав для надання додаткового строку для примирення сторін. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст.114 ч.2 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04.11.2011 року. Спільне життя не склалося, збереження сім'ї є неможливе оскільки мають несумісні характери та погляди на життя, фактичні шлюбні відносини припинені з січня 2013 року, а примирення є неможливе. Від шлюбу мають одну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач просила розірвати шлюб, що зареєстрований з відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області 04.11.2011 року, актовий запис за №237, залишити на її утриманні та подальшому вихованні малолітню дочку [PERSON] та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]» В судове засідання позивач не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи в його відсутність. Позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечив щодо їх задоволення. Відповідно до ст.158 ЦПК України за наявності поданих заяв суд здійснює розгляд справи у відсутність сторін. Суд, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 04.11.2011 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області 04.11.2011 року, про що був зроблений актовий запис за №237. Від шлюбу мають одну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER]. Сторони зберегти сім'ю не бажають, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, мають різні погляди на життя, разом не проживають, а тому суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, а отже збереження даної сім'ї є неможливим та недоцільним. Дитину - [PERSON], [INFO] слід залишити проживати з матір'ю, спір про місце проживання якої відсутній. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Суд роз'яснює сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, на підставі ст.112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути на її користь аліменти для утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], - в твердій грошовій сумі 400,00 грн. щомісяця до досягнення донькою повноліття. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач, який є батьком дитини, не виконує свого обов'язку та не утримує доньку матеріально. Дитина повністю знаходиться на утриманні матері. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити в повному обсязі, додатково пояснивши, що вона має самостійний дохід і її витрати на утримання дитини становлять близько 1000 грн. на місяць, при цьому батько впродовж останніх чотирьох місяців в утриманні доньки участі не бере. Відповідач в судовому засіданні проти позову у вказаній позивачем сумі заперечив, пояснивши, що не має можливості сплачувати аліменти в такому розмірі, оскільки не працює і не бажає працевлаштовуватись, так як є інвалідом ІІІ групи і багато видів роботи не є підходящими для нього за медичними показаннями. Разом з тим, витрачає орієнтовно 900 грн. на рік на власне лікування, сплачує взятий ним кредит в банку, оплачує квартплату і витрати на харчування для себе, на що витрачає всю отримувану ним пенсію. При визначенні розміру аліментів покладається на думку суду. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] року народження, котра проживає з матір'ю (позивачем) та перебуває на її утриманні. Відповідач не брав участі в утриманні дитини впродовж чотирьох місяців, що передували даті розгляду справи. Відповідач має мінливий, нерегулярний дохід, не працює, є інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію по інвалідності, що сторонами не оспорюється. На його утриманні будь-які особи не перебувають. Пояснення позивача з приводу можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі 400 грн. на місяць не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки ґрунтуються на припущеннях. Проте суд не бере до уваги і пояснень відповідача з приводу того, що він витрачає орієнтовно 900 грн. на рік на власне лікування та сплачує взятий ним кредит в банку, оскільки будь-яких доказів цієї обставини відповідачем суду не надано, тоді як ці обставини позивачем під час судового розгляду справи визнані не були. За таких обставин, враховуючи стан здоров'я відповідача, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, обов'язок обох батьків брати участь в утриманні дитини рівною мірою, з'ясований в судовому засіданні майновий стан сторін, відсутність на утриманні відповідача інших осіб, вимоги розумності та справедливості, - суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої доньки аліменти в твердій грошовій сумі 300 грн. на місяць до досягнення нею повноліття. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь аліменти для утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], - в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця до досягнення донькою повноліття. Позовні вимоги мотивувала тим, що дитина знаходиться на утриманні матері. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просить задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, вказавши, що дійсно має мінливий дохід, має можливість та згоден сплачувати аліменти в названому позивачем розмірі. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, позов необхідно задовольнити. Встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] року народження. Дитина проживає з матір'ю та знаходить на її утриманні. Заявлені позивачем вимоги суд знайшов законними, оскільки вони підтверджуються копією свідоцтва про народження, довідкою про склад сім'ї позивача, наявними в справі, а також визнаються відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь аліменти для утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття вказавши, що відповідач, який є батьком дитини, не виконує свого обов'язку по його матеріальному утриманню. Дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнила, просить стягувати аліменти на утримання сина в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідач в судове засідання не з*явився, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, заяв про розгляд справи без його участі не надходило і про причини неявки суд не повідомляв. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 02.10.2010 року перебувають в шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач, який є батьком дитини, не виконує свого обов'язку по його матеріальному утриманню. Дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про народження [PERSON] [INFO], довідкою про склад сім*ї від 12.02.2014 року, копією свідоцтва про шлюб від 02.10.2010 року, наявними в матеріалах справи. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положення ст. 181 СК України визначає способи виконання батьками своїх обов*язків утримувати дитину, якими є або ж добровільне утримання дитини у грошовій чи натуральній формі тим із батьків хто проживає від неї окремо, або ж присудженням за рішенням суду аліментів на утримання дитини у вигляді частки від доходу чи в твердій грошовій сумі коштів. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров*я та матеріальне становище дитини; стан здоров*я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Таким чином, з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і досягнення дитиною повноліття. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. в рахунок держави.

Outcome: approved