Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову посилалася на те, що в соціальній мережі «Однокласники» [PERSON] 17 травня 2015 року, 09 січня 2016 року, 29 жовтня 2016 року розмістила інформацію стосовно його та його батьків, котра є недостовірною. А саме в даній інформації відповідачка називала його вбивцею, а стосовно його батьків зазначила, що вони дали хабар слідчому. 24 жовтня 2016 року про існування даної інформації в соціальній мережі «Однокласники» йому повідомили знайомі. Розповсюджена відповідачем інформація не відповідає дійсності, є недостовірною та такою, що порочить його честь та гідність. Просив суд визнати вказану вище інформацію недостовірною та такою, що порочить його честь та гідність, зобовязати відповідачку видалити інформацію, спростувати її у такий самий спосіб як вона була поширена, стягнути з відповідача 50000 грн. моральної шкоди та стягнути судовий збір в сумі 1378 грн. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 18 січня 2017 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відмовлено. З вказаним рішенням суду не погодився позивач [PERSON] і оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, вважає, що при ухваленні рішення суд порушив норми матеріального і процесуального права. Просить апеляційний суд скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 січня 2017 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання апеляційного суду позивач [PERSON] не зявився хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм № 610 (а.с. 62). В судове засідання апеляційного суду відповідач [PERSON] не зявилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність. Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права. Із матеріалів справи вбачається, що в листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Як вбачається із Науково-Практичного коментаря до статті 33 ЦПК України, належними є сторони, які є субєктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є субєктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації (п.п. 10-12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12.06.2009 року передбачено, що суд зобовязаний вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Лише у випадку неможливості розгляду справи без участі співвідповідача чи співвідповідачів у звязку з характером спірних правовідносин (наприклад, при розгляді справ про захист гідності, честі та ділової репутації за участю засобів масової інформації) суд залучає його чи їх до участі у справі зі своєї ініціативи (статті 32, 33 ЦПК). Мотиви, з яких суд визнав неможливим розгляд справи без зазначених осіб, повинні бути зазначені в ухвалі, копія якої разом з копією позовної заяви невідкладно надсилається залученим особам. Згідно з пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК). Відповідно до частини 1 статті 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Згідно з приписами до статті 32 Науково-Практичного Коментаря ЦПК України, обовязкова співучасть не залежить від розсуду суду (дискреції), позивача або відповідача, а цілком визначається приписами закону і характером спільного субєктивного правовідношення, як правило, їх багатосубєктним складом. У разі обовязкової співучасті розгляд справи у відсутність хоча б одного із співучасників є неможливим. Як вбачається із частини 3 статті 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24.10.2008 року передбачено, що відповідно до статті 304 ЦПК, суд апеляційної інстанції при розгляді справи керується правилами розгляду справи судом першої інстанції, з винятками й доповненнями, встановленими главою I «Апеляційне провадження» розділу V ЦПК. Разом з цим, не може залишитися в силі рішення суду першої інстанції, оскільки повноваження апеляційного суд, визначені ст. 307 ЦПК України, не дають права здійснювати заміну не належного відповідача належним або залучати до участі у справі співвідповідача. При цьому інші доводи апеляційної скарги, які стосуються суті питання, апеляційним судом не перевіряються, оскільки враховуючи, що ані позивач, ані суд першої інстанції не залучив до участі в справі в якості відповідача власника веб-сайту, а апеляційний суд позбавлений цього права, в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.

Outcome: partial