Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

В лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 1129,70 грн., в обґрунтування якого вказав, що 27.09.2011 року ТзОВ «Комерційний банк «Дельта» та відповідач уклали кредитний договір №004-22011-270911. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України гривні, та надав відповідачу платіжну карту. Обслуговування карти здійснюється на умовах викладених в тарифному пакеті Visa Класичний, що є додатком 1 до договору та Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Банк надає Держателю Кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії, що передбачена п.1.3. кредитного Договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває Держателю кредитну лінію на загальну суму 100000грн. та на день укладення кредитного Договору встановлює ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 1900грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. Відповідач станом на 17.10.2014р. порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 1129,70 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив задоволити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 27.09.2011 року ТзОВ «Комерційний банк «Дельта» та відповідач уклали кредитний договір №004-22011-270911. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України гривні, та надав відповідачу платіжну карту. Обслуговування карти здійснюється на умовах викладених в тарифному пакеті Visa Класичний, що є додатком 1 до договору та Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Банк надає Держателю Кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії, що передбачена п.1.3. кредитного Договору. Відповідно до вказаного пункту банк на день укладення кредитного Договору встановив ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 1900грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. Відповідач станом на 17.10.2014р. порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 1129,70 грн., яка складається з тіла кредиту 386,91грн., прострочене тіло кредиту 448,22 грн., заборгованість за комісією 294,57грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави Глава 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем доведено, що відповідач [PERSON] порушивши графік погашення заборгованості, неналежним чином виконує умови договору про надання кредиту № №004-22011-270911 від 27.09.2011р., що є підставою для стягнення суми заборгованості за відповідним договором. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60грн.

Outcome: approved