Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

В липні 2015 р. позивач звернувся до суду і просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/8 частини квартири № 69 житловою площею 29,30 кв.м та 57,50 кв. м загальною площею, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позов мотивний тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], який не залишив заповіту, після смерті якого відкрилася спадщина за законом. На день смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, яке склалося з: жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; земельної ділянки загальною площею 0,3355 га, яка розташована на території: [ADDRESS]; 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України до спадкування приступили спадкоємці першої черги: дружина спадкодавця - [PERSON] та його діти - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які всі прийняли спадщину протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, шляхом написання та подання заяви до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори. Квартира [ADDRESS], належала спадкодавцю - [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності, оскільки дане майно придбавалося останніми під час їх шлюбу за їх спільні кошти. Після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини за померлим батьком, 11.07.2011 р. відповідач [PERSON] звернувся із заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на належну йому частину вищевказаної квартири [ADDRESS]. Проте, 15.07.2011 р. державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори В.М.Панікар виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку вказаної квартири, мотивуючи це тим, що спадкоємець не надав правовстановлюючий документ на вищевказану квартиру. Після відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину відповідач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на 1/8 частину даної квартири. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.03.2014 р., яке набрало законної сили 29.05.2014 р., було визнано право власності [PERSON] на 1/8 частину квартири [ADDRESS]. Враховуючи, що правовстановлюючий документ на вказану квартиру і надалі знаходиться у відповідача [PERSON] і остання не надала його в нотаріальну контору для оформлення спадщини, а також те, що вказана квартира належить декільком співвласникам на праві спільної часткової власності, позивач бачить необхідність у зверненні до суду з метою врегулювання спірних спадкових відносин. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що інших спадкоємців, крім сторін по справі, після смерті її батька [PERSON] не має. Додала, що вона з відповідачем [PERSON] є дітьми [PERSON] від попереднього шлюбу, а відповідач [PERSON] є сином [PERSON] та його другої дружини - відповідача [PERSON], тому у них такі відносини. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити позов в повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що іншим шляхом, ніж в судовому порядку, позивач не має можливості захистити свої спадкові права. Додала, що позивач не пропустила строк позовної давності для вирішення спору, оскільки у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса за прийняттям спадщини, але через утримання відповідачем [PERSON] до теперішнього часу правовстановлюючого документа не може отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Петрашенко В.П., будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, після відкладення 06.11.2015 р. розгляду справи за його клопотанням в судове засідання 02.12.2015 р. не з'явився, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Крім того, через канцелярію суду надав письмові заперечення проти позову, посилаючись на те, що 17.06.2014 р. у позивача [PERSON] сплинув встановлений законом 3-річний строк позовної давності, який відраховується за дати заяви позивача до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори м.Боярка. Тому вважає, що сплив позовної давності, про застосування якого зроблено стороною відповідача, є підставою для відмови у позові. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, після відкладення 06.11.2015 р. розгляду справи за клопотанням представника відповідача [PERSON], підтриманим відповідачем [PERSON], в судове засідання 02.12.2015 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що його довіритель в судовому порядку визнав право власності в порядку спадкування за законом на належну йому 1/8 частку спірної квартири після смерті батька. Заперечував проти заяви представника відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності, посилаючись,що ця заява не ґрунтуються на законі, оскільки позивачем не пропущений такий строк. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. [INFO] помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області. Відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті спадкодавця [PERSON] спадкоємцями першої черги є: дружина спадкодавця - відповідач [PERSON] та його діти - відповідач [PERSON], позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Згідно зі ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з наданої нотаріальним органом спадкової справи № 3 за 2011 рік до майна померлого [INFO] [PERSON], всі спадкоємці прийняли спадщину у строки, встановлені ч.1 ст. 1270 ЦК України, шляхом подання заяви до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, в т.ч. відповідачами [PERSON] та [PERSON] - 04.01.2011 р., позивачем [PERSON] - 15.02.2011 р., відповідачем [PERSON] - 19.02.2011 р. Судом встановлено, що постановою від 15.07.2011 р. державного нотаріусу Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири [ADDRESS], що належить померлому [INFO] [PERSON], мотивуючи це тим, що [PERSON] не надав правовстановлюючий документ на вищевказану квартиру. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.03.2014 р., яке набрало законної сили 29.05.2014 р., була розглянута цивільна справа № 758/2941/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та визнано право власності [PERSON] на 1/8 частину квартири [ADDRESS]. На підставі ст.61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судом рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При розгляді вищевказаної цивільної справи № 758/2941/13-ц встановлено, що квартира № 69 (житлова площа квартири 29,3 кв.м, загальна - 57,5 кв.м) в будинку [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], за якою було зареєстровано право власності. Вказаним вище судовим рішенням встановлено, що спадковим майном після смерті [PERSON] є 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Тому відповідно до ст.1217 ЦК України після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина за законом у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, що на підставі ст.1269 ЦК України позивач по справі [PERSON] є спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] Відповідно до ст.1267 ч.1 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, позивач по справі після смерті спадкодавця [PERSON] має право на спадкування 1/8 частини вищевказаної квартири. Постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області від 31.10.2015 р. позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку вищевказаної квартири [ADDRESS], що залишилося після померлого [INFO] [PERSON], мотивуючи це тим, що [PERSON] не надала правовстановлюючого документа на вищевказану квартиру. При розгляді цивільної справи № 758/2941/13-ц за позовом [PERSON] та при розгляді справи за позовом [PERSON] встановлено, що причино. Спору між сторонами стала відмова відповідачів [PERSON] та [PERSON] визнати за позивачами право на спадщину після смерті батька. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач по справі не оформила спадщину у нотаріальній конторі, оскільки правовстановлюючий документ утримується спадкоємцем [PERSON] та не надається іншим спадкоємцям для оформлення своїх спадкових прав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст.16 ч.2 п.1 ЦК України способом захисту цивільних справ є визнання права. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач позбавлена іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання її права власності в судовому порядку. Визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону, не порушує права і інтереси відповідачів або інших осіб. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона налеить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тому заперечення представника відповідача [PERSON] - адвоката Петрашенка В.П. про пропуск позивачем строку позовної давності для визнання за нею права власності суд не приймає до уваги, оскільки вони не засновані на законі на суперечать вимогам ст.1268 ч.5 ЦК України. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.328, 1217, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved