Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, вказавши, що згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 22.04.2010 року на її користь з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 250 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 11.03.2010 року і до досягнення повноліття. Проте, стверджує позивачка, у зв'язку зі зміною вікових потреб дитини розмір стягуваних із відповідача аліментів на даний час є дуже незначним, а тому вона, навівши доводи щодо спроможності відповідача виплачувати аліменти на утримання дитини, просила змінити їх розмір та стягувати в подальшому щомісячно з відповідача аліменти у розмірі 1000 грн. на дитину. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, проте заявили письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності, підтримавши позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, визнаючи позовні вимоги в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 25.10.2011 року. Від шлюбу у сторін народився неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 22.04.2010 року з [PERSON] стягуються на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з 11.03.2010 року і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, на даний час не відповідає потребам дітей, а вона самостійно неспроможна забезпечити їх усім необхідним. Крім того, вона вказує на можливість стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки відомості щодо наявності у відповідача регулярного та стабільного доходу відсутні. Судом приймаються до уваги такі її доводи, оскільки вони не заперечуються відповідачем і будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем не подано. Разом із цим, судом враховується положення ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, згідно з яким за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу вказаної статті вбачається, що аліменти можуть бути присуджені судом у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. При цьому, досліджені в судовому засіданні докази, на думку суду, свідчать про можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу своїм дітям, оскільки з матеріалів справи не вбачається наявності у нього інших утриманців чи даних про його поганий стан здоров'я, який би перешкоджав йому у виконанні батьківських обов'язків щодо чотирьох його неповнолітніх дітей, тому суд приходить до висновку про можливість зміни розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до ст. 182 СК України, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, при розгляді даної справи суд також виходить із положень статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27лютого 1991 року, де передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітніх дітей, суд вважає необхідним збільшити розмір аліментів , які стягуються з відповідача на користь позивачки, та в подальшому стягувати їх з нього в розмірі 1000 грн. на дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved