Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], в якому просила визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], виділивши в користування 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,045 га, на якій розташована належна їй 1/2 частина житлового будинку. Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 16 вересня 2016 року позов задоволено. Визначено порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] за другим варіантом висновку земельно-технічної експертизи. Першій стороні: [PERSON] виділено у користування площу земельної ділянки 490,5 м.кв. З них під будинком-112,0м.кв;- під будівлями-47,3 м.кв.- під двором-331 м.кв. Земельна ділянка площею 490,5 м.кв, що обмежена лініями розподілу, які проходять через точки 1-2-3-4-5-6 : - від точки 1, що розташована на огорожі, по лінії розподілу будинку з фасадної сторони до умовної точки 2, що розташована на відстані 2,1м від лінії розподілу житлового будинку; - від точки 2 до умовної точки 3, що розташована на відстані 9,35м паралельно до прибудови будинку; - від точки 3 на відстані 9,35м до умовної точки 4, що розташована на межовій лінії на відстані 5,08+1,69+6,42м від кута; - від точки 4по межі до умовної точки 5, що розташована в куті ділянки; - від точки 5 по огорожі до умовної точки 6, що розташована в куті ділянки; - від точки 6 по огорожі до точки 1. Другій стороні: [PERSON] виділено у користування площу земельної ділянки 490,5 м.кв. З них під будинком-112,0м.кв;- під будівлями-66,7 м.кв.- під двором-311,8 м.кв. Земельна ділянка площею 490,5м2, що обмежена лініями розподілу, які проходять через точки 1-2-3-4-7-8: - від точки 1, що розташована на огорожі, по лінії розподілу будинку з фасадної сторони до умовної точки 2, що розташована на відстані 2,1м від лінії розподілу житлового будинку; - від точки 2 до умовної точки 3, що розташована на відстані 9,35м паралельно до прибудови будинку; -від точки 3 на відстані 9,35м до умовної точки 4, що розташована на межовій лінії на відстані 5,08+1,69+6,42м від кута; - від точки 4по межі до умовної точки 7, що розташована в куті ділянки; - від точки 7 по огорожі до умовної точки 8, що розташована в куті ділянки; -від точки 8 по огорожі до точки 1. Зобов'язано власника квартири №2 [PERSON] перенести дерев'яну вбиральню та вигрібну яму на інше місце відповідно до санітарних норм. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 243,60 грн., судового збору та 3660 гривень витрат пов'язаних з проведенням судової експертизи. В своїй апеляційній скарзі [PERSON] просить вищевказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду є незаконним. Так, суд не вправі визначати порядок користування земельною ділянкою, яка не передавалася для будівництва та обслуговування будинку відповідним органом місцевого самоврядування. Стаття 121 ЗК України не надає суду повноважень визначати порядок користування земельною ділянкою, що перебуває в фактичному користуванні співвласників будинку, якщо її площа є меншою за норму для безоплатної приватизації, а лише обмежує повноваження органів місцевого самоврядування щодо передання земельних ділянок у власність певною площею. Таким чином, вирішивши питання щодо порядку користування земельною ділянкою 981 кв.м. замість 800 кв.м., що передавалася для обслуговування та будівництва будинку, суд незаконно перебрав на себе повноваження органу місцевого самоврядування. Також судом порушено норми процесуального права. Так, судом в порушення вимог ст.158 ЦПК України, не було повідомлено про судове засідання 18.06.2016, в якому було вирішено питання про приєднання до матеріалів справи схеми геодезичної зйомки земельної ділянки з прив'язкою всіх надвірних будівель і споруд, виготовленої на замовлення позивача. Судом не було надано належної оцінки експертному висновку та безпідставно включено у судові витрати - витрати на проведення експертизи. В судовому засіданні апелянт підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити. Представники позивача просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, надавши усні та письмові заперечення. Треті особи належним чином були повідомлені про час розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення про вручення 19.05.2017 поштових відправлень, проте своїх представників до суду не направили. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проте, рішення суду першої інстанції зазначеній нормі права не відповідає . Судом по справі встановлено, що рішенням виконкому Новгород-Сіверської міської ради від 19.07.1986 №152 Новгород-Сіверському хлібоприймальному підприємству виділено земельну ділянку площею 800 кв.м. для будівництва двоквартирного житлового будинку (а.с.8). Відповідно до технічного паспорту МБТІ від 15.11.1992 площа земельної ділянки становила 900 кв.м. При встановленні порядку користування земельною ділянкою суд першої інстанції виходив з висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 3999/4000/15-24 від 03.08.2016, за адресою: вул.Боженка, 60 в м.Новгород-Сіверський Чернігівської області, відповідно до якого площа фактичного землекористування становить 0,0981 га або 981 кв.м., яка перебуває у спільному користуванні сторін. Ця ділянка не приватизована і перебуває у комунальній власності Новгород-Сіверської міської ради. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що дані про збільшення у законний спосіб земельної ділянки з 800 кв.м. до 980 кв.м. за вказаною вище адресою в матеріалах справи відсутні, тому, визначивши порядок користування земельною ділянкою більшою аніж 800 кв.м., суд перебрав на себе функції органу місцевого самоврядування. Крім того, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власниками квартири [ADDRESS] є, окрім відповідача [PERSON], ще й [PERSON]. Останній володіє 1/4 частиною вказаної квартири. Право власності зареєстровано 28.08.2015 (а.с.14 том 2). Ухваливши по суті рішення про встановлення порядку користування земельною ділянкою без залучення цієї особи до участі у розгляді справи, суд першої інстанції порушив права [PERSON] на користування частиною земельної ділянки, яка належить йому в силу ст.120 ЗК України. Можливість усунути дане порушення та залучити вказану особу на стадії апеляційного перегляду судового рішення діючий ЦПК України не передбачає. За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Оскільки колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції, про що просила апелянт, з [PERSON] на користь [PERSON] відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції: 606,32 грн - на відшкодування витрат по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги (а.с. 183 том 1) та 600 грн на відшкодування витрат на правову допомогу (а.с.223 том 1), а всього 1206,32 грн. Сума витрат на правову допомогу відповідає наданому відповідачем розрахунку (а.с.223) та нормам встановленим ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 № 4191-VI, з врахуванням участі адвоката відповідача в якості представника в судових засіданнях апеляційного суду 19.10.2016 (1 година 01 хвилина, а.с.233 том 1) та 04.11.2016 ( 55 хвилин, а.с.242 том 1). Підстави для відшкодування сторонам понесених витрат на проведення експертиз відсутні, оскільки при ухваленні рішення апеляційної інстанції висновки цих експертиз не враховувалися.

Outcome: partial