overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Гвардійської сільської ради Хмельницького району про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS]. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в 1989 році працюючи в колгоспі ім. К.Маркса, що в селі Гвардійське Хмельницького району, йому та членам сім'ї був наданий для проживання спірний житловий будинок, в якому проживає та веде господарство до цього часу, однак зареєструвати своє право власності на будинок не може оскільки правовстановлюючі документи відсутні, а колгосп та архів ліквідовані. Тому просить визнати за ним право власності на вказаний будинок за набувальною давністю, оскільки у інший спосіб не може захистити своє право. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що дійсно в 1989 році продала будинок колгоспу ім. К.Маркса, що в селі Гвардійське Хмельницького району, який в подальшому був переданий позивачу для проживання разом з сім'єю. Представник відповідача - Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області в судове засідання подав до суду заяву про слухання справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, крім того позивач дійсно добросовісно та безперервно володіє спірним будинком з 1989 року, тобто більше десяти років, право власності на нього в установленому порядку не оформлено. Враховуючи, що оскільки іншим чином, крім судового рішення, не вбачається можливим вирішити цей спір без ущемлення майнових прав позивача, а тому позов підлягає задоволенню

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову вказує, що з-за заборгованості по аліментам, відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна державним виконавцем Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ, Демянко О.О., внесено реєстраційний запис, параметрами якого є публічне обтяження, тип обтяження легковий автомобіль ВАЗ 21099, держномер [NUMBER]. Підставою обтяження є постанова про арешт рухомого майна та оголошення заборони на його відчуження. На теперішній час заборгованість по аліментам відсутня . Просить суд зняти арешт з даного автомобіля. В судове засідання [PERSON] не з'явився, просив розглядати заяву його за відсутності. Представник відповідача державний виконавець О.О.Демянко, надала суду заяву в якій просить розглянути справу на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2012 року було задоволено позов та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на рухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів рухомого майна, на легковий автомобіль ВАЗ 21099 державний номер [NUMBER] був накладений арешт. Підставою обтяження вказано виконавчий лист №2/0825/1651/2012 від 16.12.2012 р. Власником легкового автомобілю ВАЗ 21099 державний номер [NUMBER] є [PERSON]. Згідно наданого розрахунку заборгованості по аліментам від 02.06.2014 року, станом на 01.06.2014 року у [PERSON] -заборгованість відсутня. Частиною 1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт на майно боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, який накладний шляхом винесення постанови про арешт із забороною на його відчуження. Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені права та обов'язки державного виконавця. Зокрема, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Частиною 5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи те, що арешт на майно [PERSON] накладався для забезпечення можливості погашення заборгованості по аліментам, яка на теперішній час виплачена, то підстав для подальшого обтяження майна немає. У зв'язку із цим вимога [PERSON] про зняття арешту з автомобілю підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивував тим, що він є співвласником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 9 листопада 2005 року. Проте замість вірного його прізвища «[PERSON]» невірно зазначене «[PERSON]». Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS]. Заявник та заінтересовані особи в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. До суду надійшла заява заявника про розгляд справи за його відсутності. Вимоги про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу підтримав. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON], який на день укладення договору був неповнолітнім та діяв за згодою свої батьків, а також його мати [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені доньки [PERSON], уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. Даний договір нотаріально посвідчений 9 листопада 2005 року за № 4203 та зареєстрований в ММБТІ 11 листопада 2005 року за № 18011, в книзі № 104. При укладенні даного договору прізвище одного з покупців було помилково вказане як «[PERSON]» замість «[PERSON]». Відповідно до паспорта громадянина України, виданого 8 вересня 2005 року Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, прізвище заявника російською мовою вказане як «[PERSON]», українською вказане як «[PERSON]». Таким чином, суд вважає встановленим, що прізвище [PERSON] у договорі купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 9 листопада 2005 року, нотаріально посвідченому 9 листопада 2005 року за № 4203 та зареєстрованому в ММБТІ 11 листопада 2005 року за № 18011 в книзі № 104, вказано помилково як «[PERSON]» та зазначений документ належать [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки. Свої вимоги мотивував тим, що 15 липня 1970 року на його ім'я була видана трудова книжка, проте його прізвище помилково зазначене як «[PERSON]». Крім того, в подальшому були зроблені виправлення. Просив суд встановити факт належності йому трудової книжки. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. До суду надійшла заява заінтересованої особи про розгляд справи без участі представника Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва, покладалися на розсуд суду. Заслухавши пояснення заявника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 липня 1970 року на ім'я [PERSON] видано трудову книжку, яка має виправляння. А саме: прізвище заявника виправлене з «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого 15 вересня 2000 року Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, прізвище заявника - [PERSON]. Таким чином, суд вважає встановленим, що трудова книжка, видана 15 липня 1970 року належать [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] [INFO] уродженки м. Кіровограда, аліменти на його користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання позовної заяви і до 24.07.2021 року. Позивач в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Про час та місце слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Встановлено, що відповідачка дійсно є матір»ю малолітнього [PERSON] (свідоцтво про народження), а тому повинна утримувати його до досягнення ним повноліття. Враховуючи вищезазначене з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання малолітнього сина. Розмір аліментів може бути визначеним, як ? частина всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в доход держави судовий збір в розмірі - 243, 60 грн. Згідно п.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дітей. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що знаходиться у шлюбі з відповідачем, від якого має сина, [PERSON], [INFO]. Перебуваючи в шлюбі з відповідачем від іншого чоловіка вона народила доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження яких відповідач записаний батьком дітей, про що відомо відповідачу. Посилаючись на вищезазначене позивачка просила виключити запис про батьківство відповідача з актового запису про народження дітей. Ухвалою суду від 20.05.2014 року в інтересах малолітніх дітей до участі у справі залучено органу опіки і піклування Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, підтвердивши викладені в позові обставини та просила задовольнити позов. Представник позивача [PERSON]. позов позивачки підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав та просив його задовольнити. Представник органу опіки і піклування Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в який позов підтримав та просив розглянути справу без присутності представника служби. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.02.2005 року. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON], [INFO] відповідач записаний батьком дітей. Відповідно до вимог статті 138 Сімейного жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. Як вбачається з матеріалів справи від дня реєстрації народження дітей пройшло більше одного року, крім того, позивачка суду не надала належні та допустимі докази поважності пропуску строку, зазначеного у частині 3 статті 138 Сімейного Кодексу України. Крім того, інша особа, заяву про своє батьківство до суду не подавала. З врахуванням вищезазначеного та інтересів малолітніх дітей, позовна вимога позивачки про виключення її чоловіка - відповідача по справі як батька дітей з актового запису про народження дітей не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімейне життя не склалося, шлюбні відносини між подружжям припинені, на даний час сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач подала суду заяву, в якій свої вимоги підтримала та просила справу слухати у її відсутності. Відповідач подав суду заяву, в якій позов визнав та просив справу слухати у його відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо. На підставі ст. ст. 104, 105 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімейне життя не склалося, шлюбні відносини між подружжям припинені. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач подала суду заяву, в якій свої вимоги підтримала та просила справу слухати у її відсутності. Відповідач подав суду заяву, в якій вказав, що на розлучення згідний. За таких обставин, суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо. На підставі ст. ст. 104, 105 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімейне життя не склалося, шлюбні відносини між подружжям припинені. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач подала суду заяву, в якій свої вимоги підтримала та просила справу слухати у її відсутності. Відповідач подав суду заяву, в якій позов визнав та просив справу слухати у його відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо. На підставі ст. ст. 104, 105 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що від сумісного проживання мають одну дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. З початку вересня 2013 року мати та дитина проживає окремо від відповідача. З часу окремого проживання відповідач не надає коштів на утримання дитини, її харчування, купівля одягу, інші необхідні речі. Відповідач працює неофіційно різноробочим на будівництві приватних будинків. В середньому його заробітна плата та отриманні доходи за місяць складають близько 2500 - 3000 гривень. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі - 600 грн. щомісячно, на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, дитина проживає разом з матір'ю. Позивачка надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому в силу ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно. При визначенні цього розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, а також стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, здоровим, інших дітей а також непрацездатних осіб на його утриманні не має, тому він в змозі сплачувати аліменти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 23 жовтня 2009 року вона уклала шлюб з [PERSON] Під час шлюбу у них народився син [PERSON] Сторони припинили проживати однією сім'єю. [PERSON] за-лишився проживати разом з позивачем. Відповідач ухиляється від утримання сина. Тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% мінімального прожит-кового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до дня досягнення дитиною повноліття. В ході розгляду цивільної справи [PERSON] змінила розмір позовних вимог: просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1500 гривень, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяч-но починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до дня досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. [PERSON] визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 23 жовтня 2009 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконав-чим комітетом Ревненської сільської ради Бориспільського району, про що був зроблений актовий запис №3. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3). Під час шлюбу, а саме [INFO] року, у них народився син [PERSON] Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого на його ім'я (а.с.4). Сторони припинили проживати однією сім'єю. [PERSON] залишився проживати разом з позивачем. На підставі ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не потребують доказу-вання. Відповідно до ч.1 ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) при-суджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] приймає участь в утриманні сина [PERSON], має важкий стан здоров'я та тяжке мате-ріальне становище, або на його утриманні перебувають інші діти чи непрацездатні члени сім'ї. З огляду на ці обставини в сукупності суд вважає, що з [PERSON] належить стягу-вати на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1500 гривень, щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повно-ліття. Крім того, на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України з [PERSON] в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунто-вує його тим, що в березні 2006 року вона уклала шлюб з [PERSON] Під час шлюбу від-повідач за договором купівлі-продажу придбав квартиру [ADDRESS]. Ця квартира є об'єктом спільної сумісної власності сторін. Вони припинили проживати однією сім'єю. Тому позивач просить суд визнати за нею право власності на ? частку в квар-тирі [ADDRESS]. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що в період часу з 3 березня 2006 року до 20 травня 2014 року сторони перебували у шлюбі. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [INFO] від 3 березня 2006 року (а.с.3) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [INFO] від 20 травня 2014 року. 13 грудня 2011 року [PERSON] за договором купівлі-продажу (а.с.4-5) придбав квар-тиру [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч.1 ст.70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Встановлено, що [PERSON] придбав квартиру під час шлюбу. Тому вона є об'єктом спільної сумісної власності сторін. Суд вважає, що в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власнос-ті подружжя, за кожною стороною належить визнати право власності на ? частку в квартирі [ADDRESS]. Крім того, за правилом ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішен-ня, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові ви-трати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві про-порційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї час-тини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що при пред'явленні позову [PERSON] сплатила судовий збір у роз-мірі 354 гривень 76 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Позов задово-лений в повному обсязі. З огляду на ці обставини суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 354 гривень 76 копійок.

Outcome: approved