Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

В квітні 2017 р. позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання недійсною довіреності №3162 від 04.12.2003 р.. В обґрунтування посилалася на те, що 04.12.2003 р. відповідач використовуючи копію довіреності №6588 від 04.09.2002 р., яка надавала йому право передоручення оформив нову довіреність, якою уповноважив [PERSON] правом розпорядження від її імені часткою нібито належних їй нежитлових приміщень літ. «В штрих-5», розташованих по [ADDRESS] яку приватний нотаріус Танаджи Г.Г. зареєстрував в реєстрі за №3162 від 04.12.2003 р. Вважає, що спірна довіреність оформлена з порушенням законодавства України та повинна бути визнана судом недійсною з моменту її виготовлення та реєстрації, оскільки [PERSON] було уповноважено на підставі довіреності від 04.09.2002 р. №6588 розпоряджатися вищезазначеним нежитловим приміщенням вже належним їй на праві власності згідно договору міни від 04.07.2002 р., проте відповідно до норм діючого на той час законодавства право власності у неї виникло тільки після реєстрації вказаного договору в реєстрі прав власності на нерухоме майно, а не з моменту укладення договору. Крім того нежитлове приміщення літ «В штрих-5» за адресою [ADDRESS] зазначене в довіреності не було придбаним нею за договором міни від 04.07.2002 р., а було заново побудованим приміщенням. Вона не подавала до Маріупольського БТІ заяви про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення літ «В штрих-5» за адресою [ADDRESS] та не уповноважувала [PERSON] або будь-кого іншого подати таку заяву від її імені, станом на 26.04.2017 р. таке право власності не оформлювалося, тобто у неї не було права розпорядження приміщенням, яке їй не належало,відповідно вона не могла доручити відповідачу розпоряджатися ним, тим паче передоручати це право іншим особам. Крім того, в порушення норм законодавства в спірній довіреності збільшено обсяг повноважень та строк дії довіреності по відношенню до основної довіреності від 04.09.2002 р. Позивач [PERSON] в судовому засіданні участь не приймала, надавши письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі, ухвалити рішення без її участі (а.с. 71). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, крім того надав письмову заяву про визнання позову з підстав, що йому дійсно було відомо, що [PERSON] на момент оформлення спірної довіреності не оформляла право власності на нерухоме майно надбудову «В штрих-5» розташоване над п'ятиповерховою будівлею «В один-5» («В1-5) по [ADDRESS] проте він вважав, що технічний паспорт, виданий Маріупольським БТІ на заново побудований об'єкт, є документом, підтверджуючим право власності на нього, а тому оформив спірну довіреність. Оскільки позивач не мала права власності на зазначене майно, та не давала йому права на доручення розпорядження на це майно він не мав права кому-небудь довіряти в порядку передоручення права розпорядження цим майном. Оформлення спірної довіреності було його власною ініціативою. Вважає, що визнаючи позов він не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки довіреність є одностороннім правочином та зачіпає тільки права самого доручителя. Також на даний час вказана довіреність вже скасована (а.с. 87). Третя особа нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Танаджи Г.Г. повідомлений про розгляд справи належним чином у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Третя особа [PERSON] повідомлений про розгляд справи належним чином у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Представник третьої особи [PERSON] через якого [PERSON] приймав участь у розгляді справи не з'явися, проте звернувся із письмовою заявою, в якій позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, справу розглянути без їх присутності (а.с. 154). Третя особа [PERSON] повідомлений про розгляд справи належним чином у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Представник 3 особи [PERSON]- [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, зазначив що спірна довіреність була оформлена відповідно до норм діючого законодавства, на підставі первісної довіреності від 4.09.2002 р.. Крім того зазначив, що з приводу недійсності довіреностей виданих позивачем на ім'я відповідача, який в послідуючому видав спірну довіреність вже існує рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 02.10.2012 р. яким було відмовлено у недійсності довіреностей. Просив застосувати строк позовної давності, про що надав письмову заяву. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про таке. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Згідно ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. 04.09.2002р. позивачем було видано відповідачу нотаріально посвідчену довіреність №6588, якою останнього уповноважено було розпоряджатися з правом продати, обміняти, подарувати нежилі приміщення, розташовані в [ADDRESS] З цією метою повіреному надані права, крім інших, у тому числі виконати всі інші дії в межах та обсязі, передбачених чинним законодавством України для такого роду уповноважень. Довіреність видана до 04.09.2005р. з правом передоручення повноважень третім особам без застережень. Як вбачається з Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 02.10.2012р. у справі №2-449/11 позивачем оспорювалася вищезазначена довіреність, проте у задоволенні вимог позивачу було відмовлено. Рішення згідно реєстру судових рішень набрало законної сили 26.12.2012р. (а.с.7-9). На підставі зазначеної довіреності повіреним [PERSON] (відповідачем) було видано 04.12.2003р. нотаріально посвідчену довіреність №3162 на ім'я [PERSON], якого було за передорученням уповноважено розпоряджатися з правом продати, обміняти, подарувати, заставляти, здавати в оренду частки нежилих приміщень, а саме літ. В'-5 (В штрих п'ять) розташовані в [ADDRESS] Довіреність видана до 04.12.2006р. з правом передоручення повноважень третім особам. Із змісту ст. 68 ЦК України 1963р. вбачається, що особа якщо уповноважена на це довіреністю може передоручити вчинення дій, на які вона уповноважена. Строк дії довіреності, виданої за передорученням, не може перевищувати строку дії основної довіреності, на підставі якої вона видана. Особа, яка передала повноваження іншій особі, повинна сповістити про це того, хто видав довіреність, і подати йому необхідні відомості про особу, якій передані повноваження. Невиконання цього обов'язку покладає на особу, що передала повноваження, відповідальність за дії особи, якій вона передала повноваження, як за свої власні. З порівняльного аналізу зазначених основного доручення та похідного доручення суд приходе до висновку, що похідне доручення було видано на розпорядження лише часткою нежилих приміщень, що вказані як В'-5 (В штрих п'ять) і розташовані за адресом: [ADDRESS], тобто в межах повноважень зазначених в довіреності №6588. Проте також суд зазначає, що крім іншого в похідній довіреності строк її дії вказано з перевищенням строків зазначених в основній довіреності. Як вбачається з ст. 60 ЦК України 1963р. недійсні частини угоди не тягнуть за собою недійсності інших її частин, оскільки можна припустити, що угода була б укладена і без включення недійсної її частини. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, як на підставу визнання довіреності недійсною позивач посилається на ст. 48 ЦК України 1963р. та ст. 44 ЗУ «Про нотаріат». Відповідно до ст. 48 ЦК України 1963р. недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Як вбачається із змісту ст. 44 ЗУ «Про нотаріат» в редакції станом на 18.11.2003р. зазначено, що при посвідченні угод з'ясовується дієздатність громадян і перевіряється правоздатність юридичних осіб, які беруть участь в угодах. У разі укладення угоди представником перевіряються його повноваження. Крім вищезазначених судом встановлених обставин позивачем суду не надано належних, допустимих та достовірних доказів, що нотаріусом при видачі довіреності не було з'ясовано дієздатність відповідача, а з самого тексту довіреності вбачається, що вона була видана та посвідчена нотаріусом відповідно до повноважень, що зазначені в довіреності №6588 від 04.09.2002р. (основної довіреності) (а.с.41). Також суд з огляду на діюче законодавство, що було чинне на час видачі довіреності та на яке посилається позивач не встановлювало обов'язку нотаріуса, щодо перевірки наявності або відсутності майна у позивача. Отже, в судовому засіданні позивачем не доведено обставин, які б могли вказати на недійсність довіреності від 04.12.2003р., зареєстрованої в реєстрі №3162, приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Танаджи Г.Г. за ст. 48 ЦК України 1963р. з урахуванням вимог законодавства діючого на момент посвідчення вказаної довіреності, а тому суд приходить до висновку про відмову задоволені позову. Оскільки судом відмовлено в задоволені позову за відсутності порушених прав позивача, наслідки пропуску строку позовної давності суд не застосовує. Інші документи подані сторонами суд не враховує як належний та допустимий доказ, оскільки вони не стосуються предмету позову, та не впливають на висновки суду. У відповідності до вимог п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволені позову відмовлено у повному обсязі, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed