overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

В листопаді 2017 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин між ними та [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування своїх вимог заявники вказали, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно. Заявники є єдиними спадкоємницями до майна померлого [PERSON] та звернулися до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, проте їм в цьому було відмовлено через недоведеність родинних відносин із спадкодавцем, оскільки в їхніх свідоцтвах про народження відомості про батька відсутні, а тому заявники просили задовольнити їх заяву із наведених підстав. В судовому засіданні представник заявників заявлені вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Божиковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, в яких проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Заслухавши пояснення представника заявників, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає подану заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Так, відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [INFO] в с. Божиківці Деражнянського району Хмельницької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Божиковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. Матеріалами справи підтверджується, що в листопаді 2017 року заявники звернулися до приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу Мельник А.В., проте згідно з письмовим повідомленням нотаріуса № 804/02-14 від 22.11.2017 року [PERSON] та [PERSON] було відмовлено в оформленні спадщини після смерті [PERSON] через недоведеність родинних відносин із спадкодавцем. Так, із свідоцтв про народження заявників [PERSON] та [PERSON] вбачається, що в графі відомості про батька відсутні. Згідно із свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]», відповідно. Крім того, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Той факт, що [PERSON], який помер [INFO], був батьком заявниць підтвердили в судовому засіданні свідок [PERSON], а також вказаний факт підтверджується виписками з погосподарських книг наявних у матеріалах справи. З огляду на викладене, суд вважає за можливе дану заяву задовольнити, оскільки метою встановлення факту родинних відносин між померлим [PERSON] та заявниками є врегулювання останніми юридичних питань в сфері правовідносин спадкування. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

В листопаді 2017 року заявниця [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та [PERSON], який помер 27.03.2008 року. В обґрунтування своїх вимог заявниця вказала, що 27.03.2008 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай), розміром 4,55 в умовних кадастрових гектарах в зелі, розташованій на території Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області. Заявниця є єдиною спадкоємницею до майна померлого [PERSON] та звернулася до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, проте їй в цьому було відмовлено через недоведеність родинних відносин із спадкодавцем, оскільки в свідоцтві про народження останньої прізвище його батька значиться «Безпалько», тоді як в свідоцтві про його смерть «Кац», а тому заявниця просила задовольнити її позов із наведених підстав. В судовому засіданні представник заявниці заявлені вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області в судове засідання не зявився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, в яких проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Заслухавши пояснення представника заявника, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає подану заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Так, відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що 27.03.2008 року в с. Кайтанівка Деражнянського району Хмельницької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БВ № 081908, виданим Вовковинецькою селищною радою Деражнянського району Хмельницької області. До складу його спадщини увійшло право на земельну частку (пай), розміром 4,55 в умовних кадастрових гектарах в зелі, розташованій на території Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області. Матеріалами справи підтверджується, що в листопаді 2017 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу [PERSON], проте згідно з письмовим повідомленням нотаріуса № 1306/01-16 від 08.11.2017 року [PERSON] було відмовлено в оформленні спадщини після смерті [PERSON] через недоведеність родинних відносин із спадкодавцем. Так, із свідоцтва про народження заявниці [PERSON] вбачається, що її батьком вказаний [PERSON]. Разом із цим, зясовано, що фактично прізвищем батька заявниці було прізвище «Кац». Таке ж прізвище померлого значиться і в правовстановлюючому документі на спадкове майно, яким є сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0213417. Той факт, що [PERSON], який помер 27.03.2008 року, був батьком [PERSON], підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] З огляду на викладене, суд вважає за можливе дану заяву задовольнити, оскільки метою встановлення факту родинних відносин між померлим [PERSON] та заявницею є врегулювання останньою юридичних питань в сфері правовідносин спадкування. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

В листопаді 2017 року заявниця [PERSON] звернулася до районного суду з вказаною заявою, обґрунтовуючиїї тим, що в 2003 році закінчила Макарівське медичне училище за спеціальністю «Сестринська справа» і здобула кваліфікацію медична сестра. За своєю спеціальністю влаштовувалася на роботу до Гурівщинської амбулаторії загальної практики сімейної медицини в селі Гурівщина Києво-Святошинського району Київської області. В амбулаторії звернули увагу на те, що в дипломі молодшого спеціаліста замість імя «Альона» вказане імя «Олена». Для внесення виправлень щодо імені в дипломі заявниця зверталася безпосередньо до Макарівського медичного училища в усному порядку, яке відповідно до рішення Київської обласної ради з 2013 року перейменоване у коледж. Однак вносити будь-які виправлення до диплому коледж відмовився. Просила встановити факт, що диплом молодшого спеціаліста, виданий 01 липня 2003 року Макарівським медичним училищем за спеціальністю «Сестринська справа» на імя [PERSON], належить [PERSON], уродженці селища Бородянка Київської області. В судове засідання заявниця не зявилася, надіслала заяву з проханням розглядати справу без її участі та задовольнити її заяву. Представник заінтересованої особи Комунального вищого навчального закладу Київської обласної ради «Макарівський медичний коледж» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 05 червня 1984 року в селищі Бородянка Київської області, що підтверджується копією паспорту серії СМ 664750 виданого Бородянським РВ ГУ МВС України в Київській області 25 жовтня 2004 року. (а.с.3) Відповідно до копії диплому молодшого спеціаліста серії КХ №22436585 виданого 01 липня 2003 року та додатку до диплому про вищу освіту, [PERSON] закінчила у 2003 році Макарівське медичне училище за спеціальністю «сестринська справа» і здобула кваліфікацію медична сестра. (а.с.5-6) Із копії свідоцтва про одруження серії 1-БК №255585 виданого 02 жовтня 2004 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 02 жовтня 2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №100, і після одруження [PERSON] змінила прізвища на [PERSON]. (а.с.7) Як убачається із копії свідоцтва про народження серії IV-БК №387989 виданого 18 липня 1984 року, [PERSON] народилась 05 червня 1984 року в селищі Бородянка Київської області, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. (а.с.7) Із копії облікової послужної картки до військового білету та свідоцтва про загальнообовязкове державне соціальне страхування №3083718849 вбачається, що документи були видані на імя [PERSON], [INFO]. (а.с.8) Оцінюючи досліджені докази, суд вважає підтвердженим факт, що диплом молодшого спеціаліста, виданий 01 липня 2003 року Макарівським медичним училищем за спеціальністю «Сестринська справа» на імя [PERSON], належить [PERSON]. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне їй для подальшого влаштування на роботі за своєю спеціальністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

В листопаді 2017 року Комунальна установа «Вознесенська центральна районна\~\~лікарня»\~\~звернулася до суду з заявою про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу хворого на заразну форму туберкульозу [PERSON]. В обґрунтування заяви заявник зазначав, що [PERSON] з 26.06.2017 року знаходиться на диспансерному обліку у фтизіатричному відділенні. З 26.06.2017 року по 22.09.2017 року проходив стаціонарне лікування в Миколаївському обласному протитуберкульозному диспансері з діагнозом дисемінований туберкульоз легень, відкрита форма туберкульозу, проте в повному обсязі лікування не отримав, оскільки самовільно залишив лікувальний заклад. На даний час він продовжує хворіти на заразну хворобу туберкульозу з виділенням інфікованих мікобактерій туберкульозу, є небезпечним для оточуючих в епідемічному відношенні. Будучи попередженим про необхідність лікування [PERSON] ухиляється від нього. Посилаючись на те, що поведінка [PERSON] становить загрозу розповсюдження зазначеної хвороби серед населення, є джерелом інфекції для осіб, що з ним контактують, а тому є підстава для обов'язкової госпіталізації особи до протитуберкульозного закладу, заявник просив заяву задовольнити. В судовому засіданні представник заявника вимоги підтримала та пояснила, що за мотивованим висновком лікаря термін знаходження [PERSON] на лікуванні повинен становити три місяці. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений, його особиста участь у судовому засіданні через загрозу розповсюдження хвороби згідно\~статті 285 ЦПК України\~не є обов'язковою. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно зі\~\~ ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є хворим на заразну форму туберкульозу, обізнаний з діагнозом свого захворювання, попереджений про необхідне лікування. Проте, останній самовільно залишив лікувальний заклад, ухиляється від лікування. В зв'язку з захворюванням,\~\~поведінка [PERSON] є джерелом інфекції для інших осіб, що з ним контактують. За висновком ЛКК Вознесенської ЦРЛ [PERSON] підлягає обов'язковій госпіталізації в умовах стаціонарного лікування в Миколаївському обласному протитуберкульозному тубдиспансері строком на три місяці. Згідно\~п. 7 ч. 1 ст. 367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

В листопаді 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 2 вересня 2015 року він уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований Виконкомом Бахмутської сільської ради Артемівського району Донецької області, актовий запис № 02. Від шлюбу дітей не мають. Більше року вони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство, мешкають окремо. Шлюбні відносини між ними припинилися через те, що в них різні характери та погляди на спільне життя, відсутні спільні інтереси. Позивач вважає, що шлюб повністю розпався, збереження шлюбу неможливо та суперечило їх інтересам. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали заяви, в яких підтримали позовні вимоги, просили справу розглянути за їх відсутності (а.с.18-21, 26). В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала, пояснивши, що має намір зберегти сімю, просила надати строк для примирення. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та суть спірних правовідносин. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 2 вересня 2015 року Виконкомом Бахмутської сільської ради Артемівського району Донецької області, актовий запис № 02. Від шлюбу сторони дітей не мають. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені у звязку з різними характерами та поглядами на спільне життя подружжя, відсутністю у них спільних інтересів. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 9 січня 2018 року сторонам було надано строк для примирення в два місяці, однак вжиті судом відповідно до положень ст.111 СК України заходи для примирення подружжя, не дали позитивних результатів. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

\~\~В листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 17 вересня 2003 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 09. [PERSON] зазначає, що шлюбні відносини між сторонами припинені остаточно в квітні 2017 року, відповідачка [PERSON] зібрала свої речі та пішла з сімї. Дітей від шлюбу не мають. Основною причиною припинення сімейних стосунків стала відсутність порозуміння між ними, сварки та конфлікти на побутовому ґрунті, спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача, тому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить справу слухати без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення в пресі та за зареєстрованим місцем проживання відповідно до вимог ЦПК України в попередній редакці та в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року. Відповідно до положень ч.2\~ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ч.2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 вересня 2003 року, актовий запис № 09, що вбачається зі свідоцтва про шлюб І-КИ № 187908 (а.с. 4). Причиною розпаду сімї є непорозуміння між сторонами, фактичне припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер. Беручи до уваги відсутність у сторін бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст.\~110,\~112,\~115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 29.11.2016 року Інгульським районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 735. Від даного шлюбу дітей не мають. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги один до одного, що призвело до серйозних суперечок, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим. Майнового спору сторони не мають. Посилаючись на наведене, [PERSON] просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.11.2016 року, шлюб зареєстрований Інгульським районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 735. Від даного шлюбу дітей не мають. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам сторін, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третьої особи приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Доліби О. В. про визнання права власності на спадкове майно за законом. В позовній заяві позивач вказав, що є сином [PERSON], який помер [INFO] року. З цього приводу він звернувся до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Доліби О. В. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця, яке складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. Однак, приватний нотаріус своїм листом за № 247/01-16 від 18.10.2017 року роз'яснила необхідність вирішення даного питання в судовому порядку, оскільки необхідною умовою для видачі свідоцтва про право на спадщину є подання спадкоємцем документа, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Тому [PERSON] просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні з позовними вимогами погоджуються і не заперечує їх задоволення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, від неї до суду надійшла заява , в якій вона позов визнає повністю. Третя особа - приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Доліба О. В. в судове засідання не з'явилася, від неї до суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, при розгляді справи покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], після його смерті [PERSON] відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу України (1963 року) є спадкоємцем його майна і спадщина належить йому з часу її відкриття. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved