Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивачка посилається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем по справі з 05 жовтня 2002 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції, актовий запис № 364. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї позивачка зазначає відсутність взаємопорозуміння, часті сварки. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. З 2006 року з чоловіком вони проживають окремо. Спору відносно спільнонажитого майна немає. Дитина проживає з позивачкою ті після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею, відповідач буде надавати матеріальну допомогу на утримання сина. У зв'язку з викладеним позивачка прохає, розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка надала заяву у якій прохала справу розглядати у письмовому провадженні, наполягала на задоволенні позовних вимог (а.с. 30). Відповідач надав заяву у якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Прохав справу розглядати за його відсутності (а.с.31). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з'явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Сторони з 05 жовтня 2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 364, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Донька зареєстрована та проживає разом з Позивачкою, за адре6сою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «ЖУК» від 29.05.2014 року (а.с. 10). Спір про розподіл сумісно нажитого майна, а також щодо місця проживання та участі батьків у вихованні дитини відсутній. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. У відповідності до ч.1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Заява про розподіл сумісно нажитого майна не надходила. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сім'єю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає можливим залишити позивачці після розірвання шлюбу прізвище - «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Позивачка надала заяву у якій прохала не стягувати з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір та витрати пов'язані з розміщенням оголошення у пресі.

Outcome: approved