Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

В лютому 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення безпідставно списаних коштів. Вимоги позову мотивовано тим, що 03 червня 2019 року позивач звернулась до Подільського УКП ДКП НН України із заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України (шахрайство). Суть звернення до правоохоронних органів полягає в тому, що 17 квітня 2019 року близько 16 год. 00 хв. невідома особа через сайт «firefle-Line» під приводом продажу авіа білетів сполученням «Київ-Тбілісі» заволоділа грошовими коштами позивача, що знаходились на її особистому картковому рахунку № [NUMBER] у AT «КБ «Приватбанк». Через інтернет сайт «firefle-Line» позивач хотіла придбати авіа квитки на загальну суму 20 490 грн. та оплатити їх грошовими коштами з особистого карткового рахунку. Авіа квитки мали прийти на вказану на сайті позивачем електронну пошту, проте лист із авіа квитками позивачем не був отриманий, а з особистого карткового рахунку позивача були зняти грошові кошти в сумі 40 980 грн., шляхом проведення двох транзакцій, по 20 490, 00 грн. кожна. Після цього позивач звернулась на гарячу лінію «Приватбанку» за телефоном 3700 та зробила дві заяви щодо повернення безпідставно знятих з її особистого карткового рахунку грошових коштів (заява № [NUMBER] та № [NUMBER] ). 17 квітня 2019 року у особистому кабінеті у Приват-24 позивачу від відповідача прийшло два повідомлення, у яких було зазначено, що дві заявки позивача на повернення коштів прийняті. Дані повідомлення прийшли о 16:21 та 16:24 годині. 18 квітня 2019 року о 12:13 год. позивачу від відповідача у особистому кабінеті у системі Приват-24 прийшло два повідомлення, у яких було зазначено, що заяви позивача № 89013 та № 890138 на повернення коштів в обробці. 24 квітня 2019 року позивач отримала від відповідача виписку з її карткового рахунку, відповідно до якої 17 квітня 2019 року було здійснено два перекази грошових коштів, по 20 490 грн. кожен. У цій виписці не відображена інформація про скасування цих переказів. Після проведення даних транзакцій баланс особистого карткового рахунку позивача склав - (мінус) 18 493 грн. 20 коп., так як друга транзакція відбулась вже за рахунок кредитних коштів, хоча дані операції були скасовані банком після того, як позивач невідкладно звернулась на гарячу лінію банку. У період з 17 квітня 2019 року по 26 травня 2019 року позивачем, за власні кошти, був відновлений позитивний баланс на її особистому картковому рахунку № [NUMBER] у AT «КБ «Приватбанк». Представником позивача було відправлено адвокатські запити до відповідача щодо отримання інформації про безпідставно списані грошові кошти з карткового рахунку позивача та інформацію про вхідні та вихідні дзвінки та SMS- повідомлення позивача, проте була отримана відмова у наданні запитуваної інформації. Позивач вважає, що відповідач не виконав покладені на нього обов`язки щодо збереження коштів позивача, а кошти з особистого карткового рахунку позивача були стягнуті безпідставно. За наведених вище обставин позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 02 березня 2020 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання (а.с. 51). Ухвалою суду від 02 березня 2020 року задоволено клопотання представника позивача та витребування доказів у відповідача та ПрАТ «Київстар» (а.с. 53-54). Ухвалою суду від 07 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до розгляду справи по суті (а.с. 126). 03 листопада 2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення (а.с. 129-130). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники - [PERSON] та [PERSON] вимоги позову підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили суд їх задовільнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивач [PERSON] являється користувачем банківських послуг АТ «Комерційний банк «Приватбанк», де їй відкрито картковий рахунок № [NUMBER] (а.с. 15). Згідно виписки по вказаному вище картковому рахунку 17 квітня 2019 року було здійснено дві операції по 20 490 грн. на загальну суму 40 980 грн., деталі операції - переказ зі своє карти (а.с. 29). Вказані вище операції були здійсненні о 16 год. 11 хв. та 16 год. 13 хв. 17 квітня 2019 року. О 16 год. 21 хв та 16 год. 23 хв. цього ж числа позивачем ініційовано скасування переводу з карти (а.с. 33). Відповідачем було повідомлено позивача у повідомленні про подання нею заявок № [NUMBER] та 890138 на повернення коштів, регламент обробки заявок 45-120 днів (а.с. 34, 35). 17 квітня 2019 року о 16 год. 17 хв., 16 год. 30 хв., 16 год. 32 хв. позивач зверталась до відповідача на телефон служби підтримки клієнтів за телефонним номером [NUMBER] із приводу блокування відповідачем операцій по списанню коштів з рахунку (а.с. 68). Як вбачається із заяви [PERSON] від 23 квітня 2019 року, поданої до Подільського управління кіберполіції ДКП Національної поліції України, що 17 квітня 2019 року о 16 год. [PERSON] замовила білети авіа в розмірі 6 шт. Київ-Тбілісі на загальну вартість 20 490 грн. Гроші знялися два рази. Тобто сума 40 980 грн. Дані білети знайшла в мережі інтернет на веб ресурсі firefley-Line.com під час чого їй було запропоновано ввести реквізити банківської карти (Приват Банк), який вона ввела № [NUMBER] . Також в поле для вводу даних зазначила термін дії та CVV код. Також зазначила свою електрону пошту та дані закордонних паспортів себе та 5-ти друзів. Після відправлення заявки на телефон [PERSON] надійшло СМС повідомлення з кодом, а на ресурсі висвітилось поле для ведення даного коду. Однак після введення висвітилось вікно, що код не дійсний, з проханням повторити введення коду ще раз що і зробила. Зайшовши на сайт своєї електронної пошти, [PERSON] побачила, що квитки не надійшли, а грошові кошти зняті. Після чого зателефонувала на гарячу лінію «Приватбанк» за № 3700 та зробила заявки № [NUMBER], № 890138 на повернення коштів по даним операціям. Станом на 23 квітня 2019 року «Приватбанк» відповіді не надав щодо повернення коштів. Білети на електрону пошту не надходили. За наведеного просила прийняти міри до невідомої особи, яка адмініструє веб ресурс firefley-Line.com, яка шахрайським шляхом заволоділа коштами [PERSON] на суму 40 980 грн. (а.с. 17). Згідно відомостей з єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою [PERSON] від 03 червня 2019 року Вінницьким відділом поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області цього ж числа зареєстровано кримінальне провадження № 12019020010001165 за ч. 1 ст. 190 КК України. Із витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань слідує те, що 17 квітня 2019 року близько 16 год. Невідома особа через сайт «firefley-Line» під приводом продажу авіа білетів сполученням «Київ-Тбілісі» заволоділа грошовими коштами [PERSON] в сумі 40 980 грн. (а.с. 16). Знайшла своє підтвердження та обставина, що позивач зверталась до відповідача на телефон служби підтримки із приводу блокування відповідачем операцій по списанню коштів з рахунку, мотивуючи це фактично доводами, які викладені у вказаній вище заяві до поліції, що підтверджується дослідженими судом аудіо записами телефонної розмови позивача та служби підтримки, яка витребовувалась судом. (а.с. 117). У частині 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. За приписами ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Банк може списувати кошти з рахунка на підставі розпорядження клієнта (ч. 1 ст. 1071 ЦК України). Таким чином, тільки клієнт може ініціювати списання коштів, а банк в свою чергу зобов`язаний ідентифікувати його особу. Встановлення, що власник рахунка та ініціатор списання коштів є однією особою є належним виконанням банком умов договору. Положеннями ст. 1073 ЦК України встановлено, що у випадку несвоєчасного зарахування коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, сплатити відсотки та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 04 листопада 2014 року банку, у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. За приписами ст. 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів. Відповідно до п. 18.3 ст. 18 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» при прийманні електронних документів на переказ має бути дотримана відповідна процедура перевірки електронного цифрового підпису, що дає можливість пересвідчитися у цілісності та достовірності електронного документу. У разі недотримання зазначених вимог, банк або інша установа - член платіжної системи, несуть відповідальність за шкоду, заподіяну суб`єктам переказу. Згідно п.9 розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Судом встановлено, що 17 квітня 2019 року під час здійснення операцій по картковому рахунку позивача по переказу коштів було коректно введено номер його картки, строк її дії та відомий тільки йому CVV код. Викладене дає суду підстави вважати, що дії чи бездіяльність позивача призвели до незаконного використання інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. У рішеннях Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 202/10128/14-ц, від 01 лютого 2018 року у справі № 758/7327/14-ц та від 12 лютого 2018 року у справі № 592/2386/16-ц суд вказував на те, що задовольняючи позов споживача, суд має враховувати положення статей 1068, 1071, 1072, 1073 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 9 розділу ІV Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 та діяти на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені. На підставі ст. 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Позивачем не доведено обставин того, що він не сприяв незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed