Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

В листопаді 2019р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: [PERSON] , в якому просила суд: - визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що їй з донькою та третій особі на праві приватної власності належить вищезазначена квартира, відповідач, її колишній чоловік, зареєстрований у вказаній квартирі, але з квітня 2016р. в квартирі не проживає, в ній відсутні його особисті речі, перешкод у користуванні квартирою йому ніхто не чинив, квартирою не цікавиться, витрати по сплаті за комунальні послуги нести не бажає, а тому позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 11 листопада 2019р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2020р. закрито підготовче судове засідання і призначено справу до розгляду по суті. До судового засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому відповідач визнав позов, зазначивши, що дійсно виїхав за межі України, і в квартирі не проживає з 2016р. Третя особа, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, в судові засідання не з`явилася, поважності причин неявки не повідомила. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що позивачці, її доньці та третій особі, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані сторони, які перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018р. по цивільній справі № 761/38262/17. За змістом ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідача в квартирі [ADDRESS] , понад один рік без поважних причин, при цьому судом не встановлено, що відповідачу чинились перешкоди у користуванні зазначеною квартирою. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, визнання позову стороною відповідача, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 50 відсотків судового збору - 384,2 грн., та підлягає поверненню позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, шляхом зобов`язання Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві повернути останній - 384,2 грн., згідно квитанції № 0.001507143243.1 від 28 жовтня 2019р.

Outcome: approved