Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

В липні 2015 року позивач через свого представника звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову вказує, що 18.04.2012 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON]. Проживала разом з ним за місцем реєстрації в [ADDRESS] до грудня 2013 року. 2/3 квартири належить позивачу на праві приватної власності на житло, 1/3 квартири належить її синові [PERSON]. В квартирі відповідач зареєстрований з 09.02.2012 року. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки він не бере участі матеріально в житті сім'ї, ніде не працює. Шлюбні відносини припинені з грудня 2013 року. Спільне господарство не ведеться. Подальше проживання разом та збереження сім'ї неможливі. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, немає. Спільного майна, яке підлягає розподілу в шлюбі не нажито. Спільних дітей немає. Відповідач за місцем реєстрації в квартирі з позивачем не проживає, комунальних платежів не сплачує, добровільно розірвати шлюб та виписатися з квартири не бажає, вартість комунальних платежів постійно зростає, позивач змушена самостійно сплачувати платежі. Точне місце проживання відповідача на даний час невідоме. Перешкод відповідачу в користуванні квартирою ніхто не чинить. Станом на день подачі позову відповідач не проживає в квартирі тривалий термін. На підставі викладеного просить суд шлюб між позивачем та відповідачем розірвати та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, суд вважає за можливе за згодою представника позивача провести заочний розгляд справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, також зазначив, що [PERSON], яка є його матір'ю, певний час проживала зі своїм чоловіком [PERSON], за адресою: [ADDRESS], але з грудня 2013 року він з матір'ю проживають вдвох у даній квартирі. Зі слів матері йому відомо, що відповідач з нею ніяких стосунків не підтримує, спільних дітей у них немає, ніякого майна за час сумісного проживання не придбали. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі третьої особи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами укладено 18 квітня 2012 року в віділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 332. Від спільного шлюбу у сторін дітей немає. Судом встановлено, що 2/3 частини квартири [ADDRESS] належить позивачу на праві власності, 1/3 частина квартири належить третій особі [PERSON]. Згідно довідки форми № 3, виданого КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» вказаній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до довідки виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» [PERSON] [INFO] з усними чи письмовими заявами про тимчасову відсутність та збереження за ним місця проживання у квартирі за місцем його реєстрації та з заявами про те, що йому чиняться перешкоди в користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] до ЖЕЖ-513 не звертався. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як пояснив представник позивач в судовому засіданні сторони не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства з грудня 2013 року. Відповідач вказані доводи не спростував. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя. Шлюб набув формального характеру. Спільне життя сторін та збереження сім'ї неможливе, а тому вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється крім іншого і на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Наявність реєстрації відповідача у квартирі позивача позбавляє його можливості здійснювати свої права як власника у повному обсязі, крім того є підставою для нарахування додаткових витрат по комунальним послугам, отже позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням також підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved