Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

В листопаді 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 13 січня 2012 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №05. В шлюбі є дитина [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду стало фактичне припинення шлюбних відносин, оскільки втрачена повага, довіра один до одного, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. З ініціативи відповідача між ними постійно виникають сварки, він припускається аморальних вчинків. Просить розірвати шлюб з [PERSON], після розірвання шлюбу їй залишити прізвище «Яворська», дитину залишити проживати з нею. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу. Суду пояснила, що з відповідачем не підтримують подружніх відносин, однією з причин розірвання шлюбу є те, що чоловік любив вживати спиртні напої. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій вказує, що з вимогами позовної заяви згідний, на розірвання шлюбу погоджується. Вислухавши позивачку, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу Когут) [PERSON] та [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] уклали шлюб 13 січня 2012 року, який зареєстрували в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №05, про що свідчить свідоцтво про шлюб. В шлюбі є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Між сторонами втрачена повага та довіра один до одного, відповідач створив обстановку неможливого спільного проживання. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved