overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обгрунтовує його тим, що 3 жовтня 2014 року вона уклала шлюб з [PERSON] Крім того, [INFO] у них народився син [PERSON] Позивач не бажає жити однією сім'єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та просить задовольнити. [PERSON] визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши подані письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 3 жовтня 2014 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Бориспільським МР ВДРАЦС ГТУЮ у Київській області, про що був складений відповідний актовий запис за №545. Ця обставина підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18 жовтня 2018 року (а.с.8). [INFO] у них народився син [PERSON] Ця обставина підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 листопада 2018 року (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як роз'яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім'єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати. Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов'язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Пред'явлений нею позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 6 жовтня 2001 року сторони уклали шлюб. Під час шлюбу у них народились два сини [PERSON] та [PERSON] Позивач не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримує позов та просить його задовольнити. [PERSON] заперечує проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 6 жовтня 2001 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Дударківській сільській раді Бориспільського району, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №13. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 6 жовтня 2001 року (а.с.8). [INFO] у них народився син [PERSON] , [INFO] - син [PERSON] Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 21 квітня 2005 року (а.с.9), серії [NUMBER] від 28 листопада 2011 року (а.с.10). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу супере-чило б інтересам хоча б одного з них. Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допуска-ється. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що причиною звернення до суду з даним позовом є те, що у них відсутні сімейно шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, тому просить його розірвати. Від шлюбу у них є малолітні діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачкою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та дату засідання була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про час та дату слухання справи повідомлений належним чином,про причини неявки в судове засідання не повідомив. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 квітня 2011року у виконавчому комітеті Каїрської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис 02. Сторони остаточно припинили сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, не пов`язані спільним побутом, проживають окремо. Спору про майно сторони не заявили. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При встановлених обставинах суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу не можливе, воно суперечить їх інтересам, що підтверджено матеріалами справи. Згідно ст.114, ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право на користування\~ житлом, а саме: квартирою № 27 по вул. Львівське шосе, 51 в м. Хмельницькому. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що є власницею квартири [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрований однак не проживає понад рік її син [PERSON], а тому позивачка просить усунути перешкоди в користуванні її власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просить їх задовольнити.\~ Відповідач, який повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не зявився. У відповідності до ст.ст. 223 ч.4, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрований однак не проживає понад рік її син [PERSON], витрати на утримання квартири не несе, порушуючи тим самим права позивача. Дані обставини підтверджуються: згідно договору купівлі-продажу від 21 липня 2000 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS]; довідкою про склад сім'ї від 29 січня 2019 року № 644-03; актом обстеження\~ житлових умов про фактичне не проживання відповідача у квартирі позивача. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути\~ протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ст. 383 ч. 1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних\~ причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником. З огляду на викладене та враховуючи, що [PERSON] не проживає без поважних причин понад один рік в квартирі [ADDRESS], за таких обставин суд рахує за необхідне визнати останнього таким, що втратив право на користування вказаною квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02 жовтня 2012 року стягнуто з відповідача на утримання сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивач просить збільшити розмір стягуваних аліментів до 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, посилаючись на погіршення її матеріального становища, збільшення віку дітей, у зв'язку із чим виникають інші потреби. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду відзив, в якому просить слухати справу у його відсутності та вказав, що вимоги позову визнає частково у розмірі по 1200 грн. на кожну дитину, оскільки має незначний дохід та має на утриманні матір пенсійного віку. Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Судом об'єктивно встановлено, що в зв'язку із збільшенням вікових потреб дітей, витрати, які несе мати на їх утримання значно перевищують розмір сплачуваних відповідачем аліментів, в зв'язку з чим матеріальне становище позивача погіршується, а тому розмір стягуваних аліментів слід збільшити до 1500 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховується матеріальне становище сторін, а також те, що відповідач має незначний дохід та пенсіонерку матір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 02.06.2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Спільне життя в них не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, через що виникають сварки. З березня 2018 року фактично припиненні шлюбні відносини, разом вони не проживають, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечитиме її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, тому просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що відповідач має іншу жінку, тому примирення між ними не можливе. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08.06.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міського управління юстиції, актовий запис №606. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] ; свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серія [NUMBER] . Спільне життя не склалось, сторони разом не проживають. Ухвалою суду від 26.03.2019 року сторонам надавався термін для примирення, яке не відбулось. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, те, що позивач з часу подання позову до суду наполягає на розірванні шлюбу, суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 08.09.2001 року вона одружилася з відповідачем, від якого вони мають сина - [PERSON] , [INFO] .. Напротязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. З лютого 2014 року вони разом не проживають. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Тому позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи за відсутності відповідача не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності позивача та відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08.09.2001року Відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міського управління юстиції, актовий запис №1298. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] .. Вказані обставинипідтверджуються: свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] ; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Спільне життя між сторонами не склалось, разом не проживають. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, вищевикладене, те, що з часу звернення до суду позивач свої позовні вимоги підтримала, наполягає на розірванні шлюбу суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~В лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 10.01.2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем і прожила з ним разом до 20.12.2018 року. Від цього шлюбу в них є дитина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через п`яні дебоші, рукоприкладство, стреси дітей. Спільне господарство не ведеться, спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Тому позивач просить позов задоволити та розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав та просить розірвати шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 10.01.2017 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №15. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Спільне життя між сторонами не склалось. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що з часу звернення до суду позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу, суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 12.10.2013 року між ними було зареєстровано шлюб, від якого вони мають дитину - [PERSON], 21.11.2013р.н.. Спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляди на життя і сімейні цінності. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, тому просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що сімейне життя в них не склалось, вони разом не проживають з червня 2018 року, спілкуються лише з приводу дитини, примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу, оскільки в них різні погляди на життя, у зв'язку з чим, вони не можуть спільно проживати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 12.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №2013. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №118348, свідоцтвом про народження серії 1-БВ №210949. Спільне життя між сторонами не склалось, сторони разом не проживають. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сімї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: approved