Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

В листопаді 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначено, що у відповідності до свідоцтва на право власності на житло №Ж3381 від 20 жовтня 1993 року, яке було видано Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням №Ж3126 від 12 вересня 1993 року, матері позивача [PERSON] та батьку (третя особа) [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належала двокімнатна квартира №50 загальною площею 52,7 кв.м. та житловою площею 30 кв.м., яка розташована на четвертому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з Ѕ частини вищевказаної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги є позивач [PERSON] її рідна сестра [PERSON] та чоловік померлої - батько позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса з заявою про відмову в прийняті спадщини на користь позивача. Позивач своєчасно, 29 серпня 2019 року, звернувся до державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори Тимошиної О.В. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , [INFO] . Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право власності на квартиру вказано два власника - померла особа та її чоловік [PERSON] , а в даних, що знаходяться в архіві КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» рахується тільки один власник - померла [PERSON] . Наявність державної реєстрації права власності на вищевказану квартиру лише за померлою [PERSON] заважає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі. Відповідно до процесуальних документів, які знаходяться в матеріалах справи: 03 грудня 2019 року ухвалою відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначене на 04 лютого 2020 року. 03 лютого 2020 року відповідач Криворізька міська рада надала відзив на позовну заяву. 04 лютого 2020 року в зв`язку з перебуванням судді на розгляді кримінального провадження справі, розгляд справи відкладено на 11 березня 2020 року. 11 березня 2020 року в зв`язку з перебуванням судді на розгляді кримінального провадження справі, розгляд справи відкладено на 01 квітня 2020 року 01 квітня 2020 року судом залучено до справи в якості третьої особи на стороні позивача [PERSON] 05 червня 2020 року проведено підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду на 23 червня 2020 року. Представник позивача адвокат Нестерова О.М.В звернулась з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на підстави викладені у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача - Криворізька міська Рада до суду не з`явився, надавши заяву про розгляд позову за її просив винести рішення згідно норм чинного законодавства. Згідно ст.158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 19 вересня 2018 року, актовий запис №1508 (а.с.15). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, квартира за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира належала померлій [PERSON] та її чоловіку [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на житло №Ж3381 від 20 жовтня 1993 року, яке було видано Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням №Ж3126 від 12 вересня 1993 року матері позивача [PERSON] та батьку (третя особа) [PERSON] . На праві приватної спільної сумісної власності їм належала двокімнатна квартира 50 загальною площею 52,7 кв.м. та житловою площею 30 кв.м., яка розташована на четвертому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку [ADDRESS] (а.с.11-12). Згідно ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності із положеннями статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги є доньки померлої [PERSON] та [PERSON] та чоловік померлої (батько позивача) [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст.1274 ЦК України, 17 жовтня 2018 року відмовились від прийняття спадщини після померлої [PERSON] , що підтверджено, копіями заяви ( а.с.65,66). Постановою від 29 серпня 2019 року, державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тимошиною О.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право власності на квартиру вказано два власника - померла та її чоловік [PERSON] , а в даних, що знаходяться в архіві КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» рахується тільки один власник - померла [PERSON] . (а.с.10). Згідно довідки виданої Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 04.04.2019 №169480, згідно архівної справи станом на 31.12.2012 право власності на квартиру за вищевказаною адресою зареєстровано на праві приватної власності на ім`я [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло №Ж3381 виданого 20.10.1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням №Ж-3126 від 12.0.1993 року ( а.с.13). Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною і здійснюється відповідним органом в порядку, встановленому законом. Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», встановлені підстави для державної реєстрації прав. Зокрема, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться па підставі: 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Судом встановлено, що після відмови прийняття спадщии іншими спадкоємцями першої черги, единим спадкоємцем Ѕ частини зазначеної квартири після смерті [PERSON] є [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи наявність помилкової реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] на одну особу всупереч правовстановлюючому документу - свідоцтву на право власності на житло №Ж3381 від 20 жовтня 1993 року, яке було видано Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням №Ж3126 від 12 вересня 1993 року, де було зазначено про спільну сумісну власність двох власників на вказану квартиру. Цими титульними власниками є спадкодавець [PERSON] - мати позивача по справі та її чоловік, батько позивачки [PERSON] . Помилкова реєстрація органом БТІ одноосібного титульного власника майна унеможливлює для спадкоємця та іншого співвласника встановлення законного режиму володіння майном через неможливість оформити права на це майно належним чином. Таким чином, скасування запису в реєстрі прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, згідно якого майно належало тільки померлій [PERSON] - є необхідним заходом для надання можливості [PERSON] реалізувати своє гарантоване право на спадщину, а іншому власнику зареєструвати своє законне право на це майно відповідно до закону. Зі змісту ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд виходить з того, що на момент виникнення права спільної сумісної власності на зазначену квартиру у подружжя (де спадкодавець [PERSON] - мати позивача по справі та її чоловік, батько позивачки [PERSON] ), згідно ч.1 ст.28 Кодексу про шлюб та сім`ю України (кодекс введено в дію з 1 січня 1970 року Законом Української РСР від 20 червня 1969 року N2006-VII), який діяв на той момент - частки у спільнїй сумісній власності подружжя, визнаються рівними. Отже, частка спадкодавиці [PERSON] - є Ѕ частини цієї квартири. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись у разі, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і є всі підстави визнати за ним право власності на спадкове майно, оскільки позивачем надано беззаперечні докази для визнання права власності за ним та таке задоволення не суперечить правам та не зачіпає права інших осіб, проти позову не було заперечень зі сторони відповідача, і такий стан речей не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved