Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

В липні 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що їй на праві власності належить будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є онуком позивача, зареєстрований за вищевказаною адресою, проте в будинку не проживає з 2000 року, його речей в будинку не має, фактичне місцезнаходження його невідоме. В добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації не бажає, чим перешкоджає позивачу у реалізації права на отримання державної субсидії на оплату комунальних послуг. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 02.12.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 27.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 27.12.2019 року судове засідання відкладено до 12.02.2020 року, у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач до судового засідання не з`явилася, в позові просила суд розглянути справу без її участі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі та участі позивача, підтримує позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив не надав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши докази та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 18.09.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1271, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.09.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1273. З довідки №1030 від 02.07.2019 року, виданою виконкомом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області, вбачається, що [PERSON] мешканець [ADDRESS] має такий склад сім`ї: онук - [PERSON] , [INFO], не проживає. Актом №1029, складеного 02.07.2019 року депутатом Новопсковської селищної ради [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , [INFO], дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає з 2000 року, на даний час знаходиться в РФ. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав. Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини першої статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Як закріплено частиною четвертою статті 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина друга статті 405 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2000 року, отже є таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням, що тягне за собою зняття цієї особи з реєстрації в даному помешканні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збіру розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved