Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що його баба [PERSON] була власницею земельної ділянки площею 0,10 га з кадастровим номером 3210500000:13:003:0317 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться по вул. Лісна, 13 в м. Бориспіль Київської області, що належала їй на підставі державного акту на право власності на землю ІІІ-КВ №094415 від 15 вересня 1998 року. 11 січня 2003 року [PERSON] померла. Після її смерті єдиною спадкоємицею була матір позивача [PERSON], яка оформила на своє імя свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними господарськими спорудами по вул. Лісна, 13 в м. Бориспіль, а земельну ділянку розміщену під успадкованим житловим будинком оформити на своє імя не встигла у звязку зі смертю 07 квітня 2011 року. Після смерті [PERSON] позивач у встановленому порядку звернувся до Бориспільської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В процесі оформлення спадкових прав позивачу стало відомо, що земельна ділянка, яку Бориспільська міська рада вперше передала у власність [PERSON] накладається на земельну ділянку [PERSON], яку успадкувала [PERSON], але не встигла оформити на своє імя відповідні документи. Проте внаслідок даної накладки позивач не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку. Оскільки, рішенням Бориспільської міської ради Київської області №5300-63-VI від 21 травня 2015 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки розміром 0,0900 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 3210500000:13:003:0312, що знаходиться по вул. Урицького, 49 у м. Бориспіль Київської області. В подальшому на підставі даного рішення [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно та здійснив державну реєстрацію права власності. У звязку з накладенням земельної ділянки [PERSON], на земельну ділянку право власності на яку виникло у баби позивача ще у 1998 році, тобто задовго до прийняття Бориспільською міською радою Київської області рішення про передачу [PERSON] спірної земельної ділянки. Тому [PERSON] просить суд визнати недійсним рішення Бориспільської міської ради Київської області №5300-63-VI від 21 травня 2015 року «Про затвердження проектів землеустрою та передачу безоплатно у власність земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд у м. Борисполі» в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки розміром 0,0900 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 3210500000:13:003:0312, яка знаходиться по вул. Урицького в м. Бориспіль Київської області, а також визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії СТА №860402, індексний №41386587 від 29 липня 2015 року, видане на імя [PERSON] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив суд його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник Бориспільської міської ради [PERSON] не зявилась у судове засідання. Надала до суду заяву, в якій зазначила, що проти задоволення позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився та про своє ставлення до предявленого позову суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Тому на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, що розташовується в м. Бориспіль по вул. Лісна, 13, що підтверджується копією державного акту серії ІІІ-КВ №094415 (а.с.10). 11 січня 2003 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, видного на її імя (а.с.16). Після смерті [PERSON] єдиною спадкоємицею за законом є її дочка [PERSON], яка у встановленому законом порядку прийняла спадщина та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Бориспіль по вул. Лісна під №13, видане державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори [PERSON] від 29 січня 2004 року (а.с.18). В подальшому на підставі даного свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] зареєструвала право власності на домоволодіння №13 по вул. Лісна в м. Бориспіль Київської області, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2986038 від 03 березня 2004 року (а.с.19). 07 квітня 2011 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК №216941 (а.с.13). Після смерті [PERSON] спадщину у встановленому законом поряду прийняв її син [PERSON], відповідно до копії свідоцтва про народження позивача (а.с.12) та витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.14). Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] Проте, враховуючи ту обставину, що 01 квітня 2014 року [PERSON] помер, на підтвердження чого надано відповідну копію свідоцтва про смерть (а.с.17). Тому єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON] Відповідно до положення ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини. За правилами ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Проте, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що розташована по вул. Лісній, 13 в м. Борисполі Київської області. Про що позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 квітня 2016 року. Оскільки, дана земельна ділянка належала [PERSON], яка померла 11 січня 2003 року, після якої її дочка [PERSON] прийняла спадщину, але юридично не оформила своїх прав на зазначену земельну ділянку (а.с.27). Судом встановлено, що рішенням Бориспільської міської ради Київської області «Про затвердження проектів землеустрою та передачу безоплатно у власність земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) у м. Борисполі (землі житлової та громадської забудови)» №5300-63-VI від 21 травня 2015 року [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером 3210500000:13:003:0312 площею 0,0900, що знаходиться в м. Бориспіль по вул. Урицького, 49 (а.с.22-24). На підставі даного рішення [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку 3210500000:13:003:0312 площею 0,0900 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Урицького, 49 в м. Бориспіль (а.с.25). Як вбачається з повідомлення про виявлення технічної помилки №02-33/97 від 29 лютого 2016 року з відомостей з Державного земельного кадастру у формі викопіювання з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації державного земельного кадастру від 29 лютого 2016 року виявлено технічну помилку, а саме перетин меж земельних ділянок, що мають кадастрові номери 3210500000:13:003:0317 (належить [PERSON] на підставі державного акту серії ІІІ-КВ №094415 від 15 вересня 1998 року) та 3210500000:13:003:0312 (належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 41386587 від 29 липня 2015 року). При цьому площа накладки становить 25 кв.м., перетин меж вздовж всієї лінії дотику 36,74 м становить від 0,30 метрів до 1 метра (а.с.26). Зважаючи на те, що оскільки [PERSON] померла 07 квітня 2011 року, проте за час свого життя вона прийняла спадщину після смерті своє матері [PERSON], в тому числі право на земельну ділянку, яка розташовується в м. Бориспіль по вул. Лісна, 13. Також враховуючи те, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON] Тому [PERSON] має право на захист його порушених спадкових прав, оскільки накладення земельних ділянок, а саме земельної ділянки, що на праві приватної власності належала [PERSON] та земельної ділянки [PERSON], унеможливлює оформлення спадкових прав [PERSON] Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. Згідно з ч.1 ст.50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі формування нових земельних ділянок. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Зі змісту п.3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №376 від 18 травня 2010 року, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Зважаючи на дані положення чинного законодавства, суд звертає увагу на ту обставину, що при виготовленні акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 08 липня 2014 року на земельну ділянку [PERSON] підпис від імені суміжного власника земельної ділянки замість [PERSON] виконано іншою особою (а.с.21). Оскільки,. на час підписання даного акту [PERSON]М померла, а саме 11 січня 2003 року, а тому суд приходить до висновку, що межові знаки в натурі при виділенні земельної ділянку [PERSON] не встановлювались та з суміжними землекористувачами у встановленому законом порядку не погоджувались, що призвело до накладення суміжних земельних ділянок. У відповідності до ч.2 та п.г) ч.3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі шляхом, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. За таких обставин, позовні вимоги про визнання недійсним рішення Бориспільської міської ради №530-63-VI від 21 травня 2015 року в частині затвердження проекту землеустрою та передачу безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруду м. Борисполі в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки розміром 0,0900 га з кадастровим номером 3210500000:13:003:0312, яка знаходиться по вул. Урицького, 49 у м. Борисполі Київської області, підлягають задоволенню. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому п.2 постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 року державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку Аналогічну правову позицію викладено також в постановах Верховного Суду України №6-33цс13 від 22 травня 2013 року та №6-46цс14 від 04 червня 2014 року. Враховуючи те, що оскаржуване рішення Бориспільської міської ради було необхідною передумовою виникнення у відповідача права власності на земельну ділянку, тому отримане [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно підлягає визнанню недійсними. Крім цього, на підставі ч.6 ст.154 ЦПК України, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Бориспільського міськрайонного суду від 03 червня 2016 року, якою накладено арешт на спірну земельну ділянку площею 0,0900 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 3210500000:13:003:0312, яка знаходиться по вул. Урицького, 49 в м. Бориспіль Київської області та належить на праві приватної власності [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved