Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Аграрний Фонд» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та скасування запису про звільнення в трудовій книжці, стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначивши, що він був прийнятий на посаду начальника відділу у Дніпропетровській області Дніпропетровського управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу ПАТ «Аграрний Фонд». 03 жовтня 2018 року головою правління АТ «Аграрний Фонд» Радченко А.А. було прийнято розпорядження «Щодо надання інформації про проведену роботу працівником відділу у Дніпропетровській області Дніпровського дивізіонального управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу». Вважає, що таке розпорядження не передбачено Положенням про відділ у Дніпропетровській області Дніпровського дивізіонального управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд», а тому з боку роботодавця порушено норми трудового законодавства, тому він 04 жовтня 2018 року написав заяву про звільнення за ч.3 ст.38 КЗпП України. Цього ж дня заява про звільнення була направлена до товариства електронною поштою, а оригінал організатор із збуту Дніпропетровської області [PERSON] повинна була передати кур`єром. Проте, остання через свою неуважність цього не зробила. 05.10.2018 він здав за актом приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей, а [PERSON] , організатор зі збуту Дніпровського представництва, прийняв. 11.10.2018 він перебував у м. Київ і мав розмову з головою правління АТ «Аграрний Фонд» Радченко А.А. саме з підстав звільнення і на пропозицію останнього не погодився писати заяву про звільнення за власним бажанням. Оскільки позивач вважав себе звільненим з 04.10.2018, то на роботу він не ходив. 26.10.2018 він звернувся до голови правління АТ «Аграрний Фонд» Радченко А.А. про підписання наказу про зняття відповідальності за матеріальні цінності, враховуючи заяву про звільнення, і лише після звернення адвоката, він дізнався про своє звільнення. З 04.10.2018 по 07.11.2018 жодної відповіді на свої звернення позивач не отримував, не отримав трудову книжку, з наказом про звільнення ознайомлений не був. Вважає дії відповідача неправомірними, а тому звернувся з даним позовом до суду, і з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд визнати незаконним та скасувати наказ №436-к від 01.11.2018 про звільнення [PERSON] відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП, підписаний головою правління АТ «Аграрний Фонд» Радченко А. А., стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 43 354,98 грн. з АТ «Аграрний Фонд» на користь [PERSON] , стягнути з АТ «Аграрний Фонд» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн., скасувати запис про звільнення за п.4 ч. 1 ст.40 КЗпП України з посади начальника відділу у Дніпропетровській області Дніпропетровського управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу ПАТ «Аграрний Фонд» в трудовій книжці [PERSON] , змінити формулювання підстави звільнення [PERSON] з посади начальника відділу у Дніпропетровській області Дніпропетровського управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу ПАТ «Аграрний Фонд» з 01.11.2018 на підставі п.4 ч. 1 ст.40 КЗпП України та вважати звільненим [PERSON] з посади начальника відділу у Дніпропетровській області Дніпропетровського управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу ПАТ «Аграрний Фонд» з 04.10.2018 на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України (розірвання трудового договору за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору), з приведенням даного запису в трудову книжку (а.с.1-4, 126-128). Ухвалою від 14 листопада 2018 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.19). Ухвалою суду від 15 лютого 2019 року витребувано від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомостей про перетинання державного кордону України в період часу з 08.10.2018 по 11.10.2018 громадянином України [PERSON] (а.с.145). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Подорець О.Б. у зв`язку з перебуванням судді Скрипник О.Г. у відрядженні (а.с.161). Ухвалою від 01 квітня 2019 року справу прийнято до свого провадження і визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.162). Ухвалою суду від 25 квітня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті (а.с.166). 27 травня 2019 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у ньому. Вважає, що розпорядження голови правління АТ «Аграрний Фонд» Радченко А.А. від 03 жовтня 2018 року «Щодо надання інформації про проведену роботу працівником відділу у Дніпропетровській області Дніпровського дивізіонального управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу» не передбачено Положенням про Дніпропетровській відділ, а тому з боку роботодавця порушено норми трудового законодавства, у зв`язку з чим він 04 жовтня 2018 року написав заяву про звільнення за ч.3 ст.38 КЗпП України. 11.10.2018 він перебував у м. Київ і мав розмову з головою правління АТ «Аграрний Фонд» Радченко А.А. саме з підстав звільнення і на пропозицію останнього не погодився писати заяву про звільнення за власним бажанням. Оскільки позивач вважав себе звільненим з 04.10.2018, то на роботу він не ходив. З роботи йому ніхто не телефонував, окрім [PERSON] Про своє звільнення дізнався після звернення його адвоката до відповідача. Вважає дії відповідача неправомірними, а тому звернувся з даним позовом до суду, і з урахуванням уточнення позову, просив його задовольнити. Представник позивача адвокат Мельник М.О. просила суд уточнений позов задовольнити, з підстав викладених у ньому. Представники відповідача - адвокати Гоцко Р.В. та Пронін О.А. в судовому засіданні заперечували проти позову, підтримавши наданий письмовий відзив на позов. Зокрема зазначивши, що 05.10.2018 позивач вийшов на роботу і працював, що найшло своє відображення в Журналі реєстрації часу щоденного прибуття на роботу та вибуття з роботи працівників ПАТ «Аграрний Фонд» 2018 рік відділу у Дніпропетровській області Дніпровського дивізіонального управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу, а отже відповідно до вимог ч.2 ст.38 КЗпП України власник або уповноважений ним орган не вправі був звільняти працівника за раніше поданою заявою. В подальшому позивач був відсутній на робочому місці з 08.10.2018 по 01.11.2018, а тому його було звільнено за прогули. Крім того, вважають, що вини товариства у несвоєчасному отриманні позивачем трудової книжки не має, всі дії роботодавця відповідають нормам КЗпП України. Виходячи з викладеного, враховуючи відзив на позов, просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.29-33). Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1. ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з АТ «Аграрний Фонд» та займав посаду начальника відділу у Дніпропетровській області Дніпровського дивізіонального управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу. 04.10.2018 він подав заяву про звільнення з 04.10.2018 на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до вимог статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. За змістом статті 38 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і які працівник визначає самостійно. У разі якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства (частина третя статті 38 КЗпП України) - не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору. Аналогічний висновок зазначений у постановах Верховного Суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-34цс13, Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі №754/1936/16-ц (провадження № 61-28466св18). Підсумовуючи наведене, обов`язковою умовою для звільнення за власним бажанням згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України є порушення власником трудового законодавства або умов трудового договору. При цьому для визначення правової підстави розірвання трудового договору значення має сам факт порушення законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причин такого порушення та істотність порушення трудових прав працівника. Вирішуючи питання про наявність підстав для звільнення [PERSON] за п.3 ст. 38 КЗпП суд виходить з наступного. Звертаючись до відповідача із заявою про звільнення, позивач зазначив підставою звільнення розпорядження голови правління АТ «Аграрний Фонд» А.А.Радченко «Щодо надання інформації про проведену роботу працівником відділу у Дніпропетровській області Дніпровського дивізіонального управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу» від 03.10.2018 (а.с.5-6,7). Крім того, в судовому засіданні сторона позивача посилалася на незаконність зазначеного розпорядження від 03.10.2018 з огляду на Положення про відділ у Дніпропетровській області Дніпровського дивізіонального управління департаменту розвитку середнього та малого бізнесу публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд», яким не передбачено виконання обов`язків начальником відділу, які на нього було покладено вищезазначеним Розпорядженням (а.с.88-96). Водночас, законність зазначеного розпорядження у встановленому трудовим законодавством порядку позивач не оскаржував. Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. При цьому суду необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення та чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за відповідною нормою (роз`яснення надані у п. 22 Постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни»). З матеріалів справи вбачається, що з 05 жовтня 2018 року позивач відпрацював робочий день, а з 08 жовтня 2018 року [PERSON] не виходив на роботу, вважаючи трудовий договір припиненим з зазначених ним підстав. Факт відсутності на роботі саме з цих причин у період з 08 жовтня 2018 року визнано самим [PERSON] та підтверджено наданими відповідачем доказами (а.с.41-58, 59-60, 61). Підсумовуючи наведене, суд вважає, той факт, що [PERSON] попередив роботодавця про припинення трудових відносин з зазначеним ним підстав, не може вважатись поважною причиною відсутності на роботі з 08 жовтня по 01 листопада 2018 року, оскільки такі підстави ним не доведені. Враховуючи вищенаведені обставини, так як відсутні підстави для скасування наказу про звільнення, то й відсутні підстави для задоволення вимог про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. З урахуванням результату розгляду справи та вимог ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» судові витрати слід віднести на рахунок позивача та держави.

Outcome: dismissed