Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

В лютому 2021 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути зі [PERSON] моральну шкоду у розмірі 180000,00 грн., витрати для підготовки висновку соціально-психологічного дослідження у розмір 6000,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що вироком Оболонського районного суду м. Києва від 29 вересня 2020 року у справі № 756/2380/20 у кримінальному провадженні № 12019100050009522 від 28 грудня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Матеріалами кримінального провадження встановлено, що 27 грудня 2019 року близько 16.52 год. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Шкода Октавіа», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по проїзній частині зі сторони вул. Маршала Тимошенка, в напрямку вул. Героїв Дніпра, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги. Його лікування було тривалим. Позивач проходив медичні обстеження, лікування ще досі триває. За результатами соціально-психологічного дослідження складено висновок соціально-психологічного дослідження № 03-02-21 від 09 лютого 2021 року, щодо наявності моральних страждань та його розмір. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 лютого 2021 року справу передано для розгляду головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду. 18 травня 2021 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначає, що на момент вчинення ДТП, згідно поліса № АО/4009449 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «АСК «Інго Україна» застрахував свою відповідальність перед третіми особами під час дорожньо-транспортної пригоди. В подальшому після ДТП 02 січня 2020 року повідомив страхову компанію про стаховий випадок. У відзиві відповідач звертає увагу, що позивачем не надано документів, які б засвідчували понесені ним витрати на лікування та відсутні дані чи звертався він до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», а тому не можливо співставити розумний розмір моральної шкоди по відношенню до матеріальних витрат. Вказує, що позивачем обрано не правильний спосіб захисту порушеного права, а вважає, що позивачу слід звернутися до страхової компанії з вимогою про відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідач застрахував свою відповідальність перед третіми особами на час ДТП. 14 червня 2021 року за клопотанням представника позивача до справи в якості третьої особи залучено Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго». Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги з підстав викладених в позовній заяві та просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві. Представник третьої особи АТ «Страхова компанія «Інго» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомили. Судом встановлено, що 27 грудня 2019 року близько 16.52 год. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Шкода Октавіа», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючи по проїзній частині вул. Зої Гайдай зі сторони вул. Тимошенка, в напрямку вул. Героїв Дніпра в м. Києві здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який переходив дорогу по не регулюваному пішохідному переході, з права на ліво відносно руху автомобіля. Внаслідок даної ДТП, пішохід [PERSON] , отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до лікарні, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 29 вересня 2020 року у справі № 756/2380/20 у кримінальному провадженні № 12019100050009522 від 28 грудня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. З висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи Щепкіної О.І. видно, що під час звернення за медичною допомогою 27 грудня 2019 року у [PERSON] мали місце тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, забійна рана тьмяно - скроневої ділянки справа, садна голови; закрита травма грудної клітки - перелом правої ключиці в середній третина діалізу зі зміщенням уламків, перелом 2,3 ребер справа по переднє-пахвовій лінії зі зміщенням уламків. Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого та листків непрацездатності [PERSON] з 27 грудня 2019 року по 31 березня 2020 року перебував на стаціонарному та амблуаторному лікуванні. Відповідно до висновку соціально-психологічного дослідження № 03-02-21, складеного Лабораторією діагностики моральної шкоди Громадської організації «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень, моральна шкода Барсука Є.М., як громадсько - етична категорія громадянського суспільства, оцінюється в розмірі: при добровільній виплаті до ухвалення рішення суду - в розмірі 17 мінімальних заробітних плат (102 000 грн.) або при відмові від добровільної виплати, що об`єктивно прогнозує подальше ухилення від виконання даного цивільного обов`язку - в розмірі 30 мінімальних заробітних плат (180 000 грн.). Як вбачається з довідки про доходи від 17 червня 2021 року № 5442623092446411, [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Солом`янський район) і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період 01 січня 2019 року по 31 січня 2021 року склала 227194,91 грн. Середньомісячний розмір пенсійного забезпечення складає 9859 грн. На утриманні [PERSON] знаходиться неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 29 липня 2005 року та дружина [PERSON] , [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 5 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, суд не може погодитися із розміром, визначеним висновком соціально-психологічного дослідження № 03-02-21, оскільки в ньому не враховано наявність об`єктивних факторів та матеріальної спроможності відповідача сплатити визначений розмір. Суд, врахувавши характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, які за тяжкістю відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, характер вимушених змін у життєвих стосунках та зусиллях, необхідних для відновлення попереднього стану. З огляду на те, що позивач за фахом є лікарем травматологом, в лікарні, в якій працює проходив тривалий курс лікування, потребує подальшої реабілітації. Також при визначенні моральної шкоди суд враховує майновий стан відповідача, його ставлення до події, що він пропонував потерпілому грошову компенсацію моральних страждань, проте від їх отримання позивач відмовився, не погоджуючись на їх розмір. З урахуванням майнової спроможності відповідача, який є пенсіонером, отримує щомісячне пенсійне забезпечення в сумі майже 10000 грн., має на утриманні неповнолітню доньку. Також суд враховує право позивача на отримання суми компенсації моральної шкоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати від АТ «Страхова компанія «Інго». З урахуванням принципу розумності, виваженості і справедливості, приходжу до переконання, що розмір моральної шкоди в сумі 50 000 грн. буде достатнім та необхідним для компенсації перенесених моральних страждань позивача, не поставить в край тяжкий матеріальний стан відповідача та не призведе до збагачення позивача за рахунок відповідача. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених вимог, на підготовку висновку соціально-психологічного дослідження, що становить 1667,00 грн. відповідно розрахунку (50000?6000?180000=1667,00) та витрати на правову допомогу у розмірі 3889,00 грн. (50000?14000?180000=3889,00). Витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 1860,00 грн. не підлягають компенсації за рахунок відповідача [PERSON] , оскільки на підставі п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від їх сплати.

Outcome: partial