Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

В лютому 2019 року позивач звернувся до відповідача з позовом про відшкодування шкоди у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та просив стягнути з HACK «Оранта» на його користь 100 000, 00 грн. страхового відшкодування та 1357. 40 грн. витрат по сплаті судового збору. В травні 2019 року збільшив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь 181 500,00 грн. страхового відшкодування та 2172,40 грн. судового збору. Свої вимоги мотивував тим, що 22.03.2014 року на а/д Київ-Одеса 68 км + 100 м сталася ДТП з участю автомобілів ВАЗ 2106 номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля КАМАЗ 45143-012 номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті зіткнення зазначених транспортних засобів. її автомобілю Renault Premium номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який стояв на узбіччі, було завдано механічних пошкоджень, що відновлюваному ремонту не підлягає. Цивільно-правова відповідальність власників автомобілів ВАЗ 2106 номерний знак [NUMBER] та КАМАЗ 45143-012 номерний знак [NUMBER] застрахована HACK «Оранта». тому страхове відшкодування відповідно до умов полісу (ліміт за шкоду майну становить 50 000, 00 грн.), з двох транспортних засобів становить 100 000 грн. Разом із розрахунком інфляції за 5 років сума відшкодування становить 181 500,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подавши до суду відзив на позов, в якому просить відмовити в його задоволенні, просив розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача. Суд, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], [PERSON] є власником автомобіля Renault Premium номерний знак [NUMBER] . 22.03.2014 року на а/д Київ-Одеса 68 км + 100 м сталася ДТП з участю автомобілів ВАЗ 2106 номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , КАМАЗ 45143-012 номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Renault Premium номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції Поліщук-Музики Р.І. від 31.05.2018 року, встановлено, що вищезазначене ДТП сталася в зв`язку з тим, що водій [PERSON] керуючи автомобілем марки ВАЗ 2106 номерний знак [NUMBER] , порушив п. 2.3б, 12.1 ПДР України, що в впричинно-наслідковому зв`язку стало причиною ДТП, при цьому закрито кримінальне провадження № 12014110140000327 від 23.03.2014 p., у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 12-13). Цивільно-правова відповідальність власників автомобілів ВАЗ 2106 номерний знак [NUMBER] та КАМАЗ 45143-012 номерний знак [NUMBER] застрахована HACK «Оранта». На звернення [PERSON] до відповідача із заявою про виплату матеріального відшкодування, листом №09-02-09/9671 від 26.05.2014 року, його було повідомлено, що правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування немає, оскільки зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася в наслідок порушення ПДР України водієм автомобіля ВАЗ 2106 номерний знак [NUMBER] (а.с. 9). 17.07.2018 року з метою відшкодування завданих збитків позивач звернувся до страховика HACK «Оранта», проте відповідачем відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі п.37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - неподання заяви про страхове відшкодування упродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, розгляд страхової справи №2748 припиняється (а.с. 16). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте частиною 3 зазначеної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За таких правових підстав, суд застосовує спеціальну норму, регулюючу дані правовідносини - статтю 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за наслідками вимог частини 3 статті 22 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль відповідно до ч. 1ст. 1187 ЦК України - є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України в п. 2 «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 р. № 6 , розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок . Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Доказів в підтвердження визнання водіїв транспортних засобів ВАЗ 2106 номерний знак [NUMBER] та КАМАЗ 45143-012 номерний знак [NUMBER] винними (у порядку, встановленому чинним законодавством України) у скоєнні ДТП, яка відбулася 22.03.2014 року суду не надано. Таким чином, з огляду на зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що вимоги позову щодо відшкодування нібито заподіяних позивачу відповідачем матеріальної шкоди, внаслідок вчинення водіями дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 22.03.2014 p., цивільно-правова відповідальність яких застрахована HACK «Оранта», є безпідставними та необгрунтованими, через відсутність доведення позивачем вини водіями [PERSON] чи [PERSON] у скоєнні ними дій, які спричинили ДТП, які б підтверджувались судовими рішеннями, в зв`язку з чим і розмір шкоди, який позивач просить стягнути, а саме 181500,00 гривень страхового відшкодування є необгрунтованим, а тому суд прихлдить до висноку, що в задоволені позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed