Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

В листопаді 2019р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд: визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Свої позовні вимог позивачка обґрунтовувала тим, що вона є наймачем зазначеної квартири, в якій зареєстровані: вона, її чоловік, син, донька, онука та онук відповідач по справі. Відповідач у вказаній квартирі зареєстрований, однак не проживає в квартирі з 1999р., після того, як його батьки розірвали шлюб. Перешкод у користуванні квартирою йому ніхто не чинив, витрати по утриманню квартири не несе, а тому позивачка вимушена була звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2020р. відкрито провадження по справі та призначено справу в підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2020р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених в позові. До судового засідання позивачкою було подано на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, з підстав зазначених в позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час та місце розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку, в судові засідання не з`являвся, відзив на позов не подавався, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглядати справу у свою відсутність. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є батьком відповідача, а позивачка є матір`ю свідка. Де фактично проживає відповідач свідку не відомо, оскільки після розірвання шлюбу з матір`ю відповідача, останній залишився проживати з нею і залишив місце проживання. Перешкод у користуванні квартирою у дорослому віці відповідачу ніхто не чинить. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки, її квартира перебуває в тому ж будинку, що ї позивачки. Свідку відомо, що відповідач не проживає в квартирі з 1999р. У квартирі особисті речі відповідача відсутні. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є донькою позивачки, і тіткою відповідача. Свідку відомо, що після розірвання шлюбу її братом [PERSON] , колишня дружина разом з сином відповідачем по справі з квартири виїхали, і не проживають в ній з 1999р. Особисті речі відповідача в квартирі відсутні. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, допитавши свідків, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що позивачка є наймачем квартири [ADDRESS] (а.с. 8). В зазначеній квартирі, крім позивачки, зареєстровані її чоловік, її діти, онука та онук відповідач [PERSON] , проте відповідач в квартирі не проживає (а.с. 9). Згідно з складеним Актом про фактичне не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 11 листопада 2019р., встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у вищезазначеній квартирі з 1999р. В судовому засіданні не встановлено, що відповідач звертався до позивача чи відповідних органів з заявами, що йому чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою (а.с. 51). Крім того, судом встановлено, що за місцем реєстрації відповідач не перебуває на медичному обліку (а.с. 11), а також не перебуває, як військовозобов`язаний на військовому обліку Шевченківському районному у м. Києві військовому комісаріаті (а.с. 12). Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідача без поважних причин понад шість місяців, який підтверджується наданими письмовими доказами, показами, допитаних в судовому засіданні свідків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,4 грн.

Outcome: approved