Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON], Державної служби інтелектуальної власності України про визнання патенту України на корисну модель недійсним та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначив, що 10 грудня 2012 року Державним департаментом інтелектуальної власності України [PERSON] було видано патент №75619 на корисну модель «[PERSON] вагонні з визначенням відхилення центру ваги вагона». Вважає, що у порушення вимог ст.7 ЗУ «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», вищезазначена корисна модель не відповідає умовам патентоздатності, оскільки не є новою. Зазначає, що сукупність ознак даної корисної моделі була загальнодоступною у світі до дати подання заявки на її реєстрацію, з огляду на наступне: обмежувальна частина формули патенту №75619 слово в слово переписана з формули патенту-прототипу №47685, власником якого є позивач; структурна блок-схема вагонних ваг по патенту №75619 не має відмінностей від структурної схеми вагонних ваг по патенту №47685; «Недолік» патенту-прототипу №47685 є вигадкою автора патенту №75619; ствердження про удосконалення конструкції ваг у патенті №75619 є хибним; відображення відхилення центра ваги вагону в одиницях маси є особливістю програмного забезпечення приладу. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 25,33 ЗУ «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» просить суд визнати недійсним повністю патент України №75619 від 10 грудня 2012 року на корисну модель «[PERSON] вагонні з визначенням відхилення центру ваги вагона», що зареєстрований на імя [PERSON]В; зобовязати Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до державного реєстру патентів України на винаходи та корисні моделі: про визнання недійсним повністю патенту України №75619 від 10 грудня 2012 року на корисну модель; стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник Державної служби інтелектуальної власності України в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав. Через канцелярію суду надав заперечення на позовну заяву, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову. В запереченнях зазначив, що з їх боку порушень при видачі спірного патенту не було. Також зазначив, що позивач не звертався до закладу експертизи з клопотанням про проведення експертизи запатентованої корисної моделі [PERSON] В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, зазначивши, що оскільки відомості про видачу патенту №75619 [PERSON] були опубліковані 10 грудня 2012 року, строк позовної давності, який встановлений ст.257 ЦПК України, сплив 10 грудня 2015 року. У звязку з тим, що з вказаним позовом [PERSON] звернувся до суду лише в липні 2016 року, суд, на підставі ст.267 ЦК України, зобовязаний ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову зі спливом строку позовної давності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» корисна модель - результат інтелектуальної діяльності людини в будь-якій сфері технології. Згідно з ч. 2 ст. 6 вищезазначеного Закону, об'єктом винаходу (корисної моделі), правова охорона якому (якій) надається згідно з цим Законом, може бути: продукт (пристрій, речовина, штам мікроорганізму, культура клітин рослини і тварини тощо); процес (спосіб), а також нове застосування відомого продукту чи процесу. В судовому засіданні встановлено, що 11 травня 2012 року [PERSON] було подано заявку №u201205735 на отримання патенту на корисну модель «[PERSON] вагонні з визначенням відхилення центру ваги вагона». Інформацію про деклараційний патент було внесено до Державного реєстру патентів України на корисні моделі та 10 грудня 2012 року здійснено публікацію відомостей про видачу патенту України №75619( Бюл. №23). Дані обставини підтверджуються випискою з Державного реєстру патентів України на корисні моделі.\~\~ Відповідно до п. 7\~ст. 16 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі»\~(надалі Закон) після подання заявки та за наявності документа про сплату збору за її подання проводиться формальна експертиза, під час якої: визначається, чи належить об'єкт, що заявляється, до об'єктів, зазначених у частині другій статті 6 Закону, і чи немає його серед об'єктів, зазначених у частині третій статті 6 Закону; заявка перевіряється на відповідність вимогам статті 12 Закону. Згідно зі ст. 12 Закону заявка повинна відповідати вимогам єдності та містити комплект необхідних матеріалів, вимоги до яких встановлені п. 3 Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених\~наказом Міністерства освіти і науки України 15.03.2002 року №197, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.04.2002 року за №3642/6652. Відповідно до п. 11 ст. 16 Закону, якщо заявка на видачу деклараційного патенту на корисну модель відповідає вимогам статті 12 Закону, за наявності документа про сплату відповідного збору за подання заявки, заявнику надсилається рішення про видачу деклараційного патенту на корисну модель. Відповідно до ст. 25 Закону деклараційний патент на корисну модель видається під відповідальність його власника за відповідність корисної моделі умовам патентоздатності. Таким чином, патент України №75619 на корисну модель «[PERSON] вагонні з визначенням відхилення центру ваги вагона», було видано відповідно до порядку, встановленого законодавством про охорону прав на винаходи і корисні моделі. За таких обставин, судом приймаються до уваги доводи представника Держслужби стосовно відсутності порушення останнім процедури видачі спірного патенту України. Разом з тим, відповідно до ч. 1\~ст. 6 Закону \~правова охорона надається винаходу (корисній моделі), що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоздатності. В статті 7 Закону, яка визначає умови патентоздатності винаходу, корисної моделі, зазначено, що винахід відповідає умовам патентоздатності, якщо він є новим, має винахідницький рівень і є промислово придатним; корисна модель відповідає умовам патентоздатності, якщо вона є новою і промислово придатною ; внахід (корисна модель) визнається новим, якщо він не є частиною рівня техніки; об'єкти, що є частиною рівня техніки, для визначення новизни винаходу повинні враховуватися лише окремо; рівень техніки включає всі відомості, які стали загальнодоступними у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. Згідно з п. 5 ст. 6 Закону обсяг правової охорони, що надається, визначається формулою корисної моделі. Тлумачення формули повинно здійснюватися в межах опису корисної моделі та відповідних креслень. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що на дату подання заявки корисна модель за спірним патентом не відповідала умовам патентоздатності, а саме не була новою. Суд погоджується з даними доводами позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником патенту України №47685 на корисну модель «[PERSON] вагонні з визначенням відхилення центру ваги вагона». Відповідно до ч.1\~ст.143 ЦПК України\~для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, за клопотанням представника позивача, судом було призначено експертизу у сфері інтелектуальної власності, на вирішення якої було поставлене наступне питання: «Чи відповідає корисна модель за патентом України №75619 умові патентоздатності «новизна» відповідно до матеріалів справи». За результатами проведення вищезазначеної судової експертизи було складено висновок експерта №232/16 від 16 грудня 2016 року, в якому зазначено, що матеріали справи містять відомості, а саме, копію патенту України на корисну модель №47685 «[PERSON] вагонні з визначенням відхилення центру ваги вагона», який був зареєстрований в Державному реєстрі патентів України на корисні моделі 25 лютого 2010 року з описом, які свідчать про те, що сукупність суттєвих ознак корисної моделі за патентом України №75619 «[PERSON] вагонні з визначенням відхилення центру ваги вагона» від 10 грудня 2012 року стала загальнодоступною в світі до дати подання [PERSON] заявки №u201205735, а саме до 11 травня 2012 року, тобто корисна модель за патентом України №75619 не відповідає умові патентоздатності «новизна» відповідно до матеріалів справи. Отже, висновком експертизи щодо умов патентоздатності від 16 грудня 2016 року №232/16 встановлено, що запатентована корисна модель за патентом України №75619 не відповідає умовам патентоздатності корисної моделі, визначеними для неї ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». Будь-яких доводів щодо невідповідності вказаного вище дослідження дійсності відповідачі не надали та висновок не спростували. Згідно\~ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене та оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що корисна модель «[PERSON] вагонні з визначенням відхилення центру ваги вагона» за патентом України №75619 не є новою, а тому не відповідає умові патентоздатності, встановленій ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі». Відповідно до ст.ст.\~462,\~464 ЦК України\~набуття права інтелектуальної власності засвідчується патентом, зважаючи на що недійсним може бути визнаний сам патент. Відповідно до\~ст. 469 ЦК України\~права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок, визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 33 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі»\~патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі, зокрема, невідповідності запатентованого винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності. При визнанні патенту чи його частини недійсними вони вважаються такими, що не набрали чинності, від дати публікації відомостей про видачу патенту, про що Установа повідомляє про це у своєму офіційному бюлетені. Зважаючи на встановлення судом того факту, що корисна модель за патентом України №75619 не відповідає умовам надання правової охорони, оскільки не є новою, суд вважає, що патент України №75619 на корисну модель «[PERSON] вагонні з визначенням відхилення центру ваги вагона» підлягає визнанню недійсним. Посилання представника [PERSON] - [PERSON] про застосування до позовних вимог строку позовної давності, суд важчає безпідставним з огляду на наступне. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з цим, в статті 268 ЦК України зазначені вимоги, на які позовна давність не поширюється. Так, в п.1 ч.1 ст. 268 ЦК України зазначено, що позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.423 ЦК України особистими немайновими правами інтелектуальної власності є право перешкоджати будь-якому посяганню на право інтелектуальної власності, здатному завдати шкоди честі чи репутації творця об'єкта права інтелектуальної власності. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовна давність, на вимоги [PERSON] про визнання патенту України на корисну модель недійсним та зобовязання вчинити певні дії, не поширюється, оскільки вищезазначений позов поданий позивачем на захист його особистих немайнових прав інтелектуальної власності. Наказом Міністерства освіти і науки України №469 від 20 червня 2001 року затверджено Положення про Державний реєстр патентів України на корисні моделі (далі Положення). Відповідно до п.1.2 Положення реєстр патентів України на корисні моделі формує Державна служба інтелектуальної власності України, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра освіти і науки, молоді та спорту України. Згідно п.2.2 Положення, у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості щодо, у тому числі визнання патенту недійсним повністю або частково і такі. З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України внести відомості до Державного реєстру патентів на винаходи та корисні моделі про визнання недійсним повністю патенту України №75619 від 10 грудня 2012 року на корисну модель. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подання вищезазначеної позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн. Крім того, позивачем були понесені витрати на проведення судової експертизи, що згідно акту здачі-приймання висновку судового експерта склали 21607,68 грн. Таким чином загальна сума документально підтверджених судових витрат позивача склала 22158,88 грн. Враховуючи те, що на час видачі деклараційного патенту України №75619 Державною службою інтелектуальної власності України не було порушено вимог чинного законодавства, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з [PERSON]

Outcome: approved