Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

В лютому 2016 року МТСБУ звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 08 вересня 2012 року о 21 годині 15 хвилин в м. Києві [PERSON], керуючи автомобілем «БМВ», номерний знак [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем марки «Вольво», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Вольво», номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], отримав механічні пошкодження. На дату дорожньо-транспортної [PERSON]не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тому позивач виплатив власнику автомобіля марки «Вольво», номерний знак [NUMBER], [PERSON]страхове відшкодування у розмірі 18456 гривень 41 копійок. Таким чином, до МТСБУ перейшло право вимоги, яке [PERSON] мав до [PERSON]Відповідач ухиляється від добровільного відшкодування позивачу витрат на виплату страхового відшкодування. Тому МТСБУ просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі понесених витрат на виплату страхового відшкодування 18456 гривень 41 копійок, а також витрати на аварійного комісара 149 гривень. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, надіслала до суду заяву, в якій зазначила, що предявлений позов підтримує, просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки «Вольво», номерний знак 695-07 [PERSON] відповідальність, повязана з експлуатацією даного автомобіля була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» з терміном дії з 21 лютого 2012 року до 20 лютого 2013 року. Вказані обставини підтверджуються, полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності серії №АВ/2792501 (а.с.6). Як вбачається з постанови Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2012 року, 08 вересня 2012 року о 21 годині 15 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «БМВ», номерний знак [NUMBER], на перехресті вул. Старонаводницикої провулок Редутного, під час вибору безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Вольво 740», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Зазначеними діями [PERSON] порушив п.п.11.4, 12.1 ПДР, тобто вчинив правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди завдано матеріальну шкоду автомобілям(а.с.14). Постановою Апеляційного суду м. Києва від 04 грудня 2012 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено та провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП в звязку з відсутністю в діях [PERSON] події і складу адміністративного правопорушення (а.с.7-10). Відповідно до звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу №50/09/12 від 26 вересня 2012 року (а.с.16-23) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля марки «Вольво», номерний знак 96-507 КВ, завдано матеріальних збитків у розмірі 18456 гривень 41 копійок. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на Моторне (транспортне) страхове бюро покладається обовязок за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодувати власнику транспортного засобу, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, шкоду, заподіяну іншим транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з п.38.2 ст.38 цього Закону після сплати страхового відшкодування Моторне (транспортне) страхове бюро має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, винного у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди. У відповідності до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Встановлено, що [PERSON] не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тому МТСБУ виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 18456 гривень 41 копійок, що підтверджується наказом МТСБУ №971 від 03 квітня 2013 року (а.с.12) та копією платіжного доручення №1548 від 04 квітня 2013 року (а.с.4). Крім того, в ході встановлення розміру страхового відшкодування позивач витратив грошові кошти у загальному розмірі 149 гривень на оплату послуг аварійних комісарів. Це підтверджується копією платіжного доручення №4590 від 20 грудня 2013 року (а.с.13). Таким чином, до МТСБУ перейшло право вимоги (регресу) до відповідача. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] добровільно відшкодував позивачу витрати на виплату страхового відшкодування. Зважаючи на вищезазначене, з відповідача на користь МТСБУ належить стягнути витрати, повязані з виплатою страхового відшкодування у розмірі понесених витрат 18456 гривень 41 копійок та витрат на аварійного комісара в розмірі 149 гривень. Крім того, у відповідності до ч.1 та п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу.Згідно з ч.1 ст.88 цього ж Кодексу стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Встановлено, що при предявленні позову до суду МТСБУ сплатив судовий збір у розмірі 1378 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №41000 від 25 січня 2016 року (а.с.1). Позов задоволений в повному обсязі. Тому з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1378 гривень. Крім того, позивачем понесені витрати на отримання правової допомоги у розмірі 2000 гривень, відповідно до додаткової угоди №205 до контракту про надання правової допомоги №77 від 04 жовтня 2012 року (а.с.22). Тому, з [PERSON] на користь позивача підлягають також стягненню понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2000 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved