Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги обґрунтував тим, що 01.09.2010 року між ним і відповідачкою укладено договір позики згідно з умовами якого [PERSON] отримала від нього 16.000,00 гривень з кінцевим терміном повернення до 01.10.2011 року. Крім цього за умовами договору позики передбачена сплата пені в розмірі 2% за кожен місяць прострочки. Оскільки відповідачка ухиляється від виконання своїх зобов'язань, просить суд стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 16.000,00 гривень, 2% за кожен місяць прострочки у розмірі 11.200,00 гривень та 2752,00 гривень інфляційних витрат, а всього 29952 гривні і судовий збір. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення в разі повторної неявки відповідачки в судове засідання. Відповідачка повторно в судове засідання не з'явилась без поважних причин, хоча і була повідомлена про час і місце розгляду справи, заперечень проти позову суду не надавала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статей 224-226 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що відповідачка 01.09.2010 року одержала від позивача грошові кошти в розмірі 16.000,00 гривень, які зобов'язалась повернути 01.10.2011 року, про що видала розписку. Крім цього в самій розписці від 01.09.2010 року передбачена оплата пені в розмірі 2% за кожний місць прострочки ( а.с.5). Із розрахунку поданого до позовної заяви вбачається, що прострочення по виплаті боргу складає 35 місяців, що становить 11.200,00 гривень (16000х ( 35 місяців х2%)). Інфляція за 2011 рік складає 4,6% ; за 2013 рік - 0,5%; за 2014 рік - 12,1%. Сума інфляційних виплат складає 2752,00 гривень із розрахунку (4,6%х16000)+(0,5%х16000)+(12,1%х16000). Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавець є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути пред'явлена розписка позичальника або інший документ, який підтверджує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором ( ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу ( ч. 1 ст. 1050 ЦК України). За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При таких даних позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved