overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

В липні 2017 року позивачка [PERSON] через свого представника за довіреністю [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося та після виїзду її у 2016 році на постійне проживання в Республіку Ізраїль подружні відносини між ними фактично припинені і їхній шлюб носить формальний характер. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, зі змісту якої також вбачається, що позов вона підтримує. Представник також не заперечує проти ухвалення заочного рішення і просить суд строк на примирення сторонам не надавати, тому що це буде суперечити їх інтересам. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується письмовим оголошенням в газеті «Подільські вісті» № 128 від 14.11.2017 року, проте про причини неявки суд не повідомив. З огляду на викладене та при відсутності заперечень представника позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.07.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Лозівською селищною радою Деражнянського району Хмельницької області. Від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Так, відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось, протягом тривалого часу вони спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, а тому, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін та їхніх дітей, в зв'язку з чим даний шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] і єдиним спадкоємцем після її смерті являється вона /позивачка/. Однак, вона /[PERSON]./ у визначений законодавством шестимісячний строк відповідну заяву про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріуса не подала через особисті проблеми, а саме вона перебувала у сильній депресії після смерті сина, який помер [INFO]. Просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідач Пісківська селищна рада Бородянського району свого представника в судове засідання не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] /а.с.5-6/. Як зазначила представник позивачки в судовому засіданні, та що підтверджується матеріалами справи /а.с.27/, позивачка у визначений законодавством термін спадщину після смерті матері не прийняла, оскільки перебувала у тяжкій депресії через смерть сина, який помер [INFO]. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, так як позивачка у визначений чинним законодавством термін не звернулась до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] через тяжку депресію, пов»язану із втратою сина, то суд, вважаючи причину пропуску нею /позивачкою/ строку для прийняття спадщини поважною, визнає за необхідне надати їй додатковий строк для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті спадкодавиці терміном три місяці з моменту набрання чинності даним рішенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 18 вересня 2010 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Поступово між ними стала проявлятися психологічна несумісність, яка призвела до втрати взаєморозуміння, припинення шлюбних відносин, спільного проживання та ведення господарства. Оскільки шлюб існує формально, на утримання дитини відповідач матеріальної допомоги не надає просила шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 гривень, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі, позов підтримала, проти примирення заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу у його відсутність, на примирення не згоден, позов визнав частково. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 18 вересня 2010 року перебувають в шлюбі зареєстрованому виконкомом Немішаївської селищної ради Бородянського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки суду не надано доказів, що підтверджують наявність доходу у відповідача, який дозволяє сплачувати аліменти в розмірі 2500 гривень, суд частково задовольняючи позов, вважає за необхідне шлюб між сторонами розірвати та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 713 гривень, щомісячно (1/2 прожиткового мінімуму), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в сумі 640,00 гривень.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 02 жовтня 2014 року, від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просила розірвати шлюб. Позивачка та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка підтримала заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивачка і відповідач вступили до шлюбу 02.10.2014 року (актовий запис № 1020). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 19 листопада 2003 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просила розірвати шлюб. Позивачка та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка підтримала заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивачка і відповідач вступили до шлюбу 19.11.2003 року (актовий запис № 589). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 20 червня 2013 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка та відповідач в судове засідання надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка підтримала позовні вимоги, відповідач визнав позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач перебувають у шлюбі з 20 червня 2013 року, від спільного життя мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, що порушує права позивачки передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 24 вересня 2013 року, від спільного життя дітей не мають. Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просила розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 169, 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивачка і відповідач вступили до шлюбу 24 вересня 2013 року (актовий запис № 475). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим покласти на відповідача також і судові витрати позивача при подачі позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулась до суду із позовом в якому зазначає, що 09.09.2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції було зроблено актовий запис - № 396. Від шлюбу подружжя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спір про поділ майна та місце проживання неповнолітньої дитини відсутній. Посилаючись на те, що подружнє життя не склалося, позивач та відповідач мають різні погляди на подружнє життя, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. З березня 2016 року сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, позивачка просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилась, 05.10.2017 року подала заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не з'явився, 05.10.2017 року подав заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулась до суду із позовом в якому зазначає, що 14.09.2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції було зроблено актовий запис - № 297. Від шлюбу подружжя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спір про поділ майна та місце проживання неповнолітньої дитини відсутній. Посилаючись на те, що подружнє життя не склалося, позивач та відповідач мають різні погляди на подружнє життя, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. З березня 2016 року сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, позивачка просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання\~ не зявилась, 08.09.2017 року подала заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не зявився, 08.09.2017 року подав заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулась до суду із позовом в якому зазначає, що 23.08.2008 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Жовтневим районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було зроблено актовий запис - № 264. Від шлюбу подружжя спільних дітей не мають. Позивач зазначає, що спір про поділ майна - відсутній. Посилаючись на те, що подружнє життя не склалося, позивач та відповідач мають різні погляди на подружнє життя, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, позивачка просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилась, одночасно з поданням позовної заяви просила суд розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач, в судовому засіданні пояснив обставини справи, позов визнав. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 27 червня 2016 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на нежитлове приміщення, офіс №4 за адресою: Київська область, Бородянський район, смт.Немішаєве вул. Заводська, 47-в, приміщення №4. Оскільки вона являється єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка, то у встановлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини. Постановою нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане приміщення, оскільки ? частина нежитлового приміщення, яка належала її покійному чоловікові на підставі договору купівлі-продажу належним чином не зареєстрована у відповідному бюро технічної інвентаризації. Тому просила визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі, позов підтримала. Відповідач [PERSON] селищна рада в судове засідання представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27 червня 2016 року помер [PERSON], після смерті якого спадщину прийняла його дружина [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб, смерть (а.с.9, 10) та копією постанови приватного від 03 лютого 2017 року (а.с.21) З копії технічного паспорта (а.с.14-17) вбачається, що по вулиці Заводська, 47-В в смт. Немішаєве знаходиться офіс №4. З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 серпня 2009 року (а.с.12) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] були власниками ? частини кожний нежилого приміщення, офіс №4 за адресою: Київська область, Бородянський район, смт. Немішаєве вул. Заводська,47-а, прим.4. Відповідно до договору купівлі-продажу ? частини нежилого приміщення від 28 вересня 2011 року [PERSON] придбав у [PERSON] ? частину вказаного нежилого приміщення, що підтверджується копією вказаного договору (а.с.18-19) та копією витягу з державного реєстру правочинів (а.с.20). З копії постанови приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу від 03 лютого 2017 року вбачається, що позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене нежитлове приміщення оскільки ? частина вказаного приміщення, що належала покійному [PERSON], не була зареєстрована належним чином у відповідному бюро технічної інвентаризації (а.с.21). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved