Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

в основу позовних вимог позивач зіслався на те, що з 12.08.1995 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. В шлюбі в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя з часом в них не склалося, оскільки вони є різними за характерами, в них різні погляди на сімейне життя, в зв`язку з чим між ними систематично виникали різного роду непорозуміння та сварки. На даний час жодних подружніх стосунків вони не підтримують, шлюб між ними існує тільки формально. Спір про спільно придбане майно між ними відсутній, а примирення не можливе. Позивач просить шлюб розірвати, а дочку залишити на проживанні з відповідачкою. Відповідно до частин 2-6 статті 19\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явився, однак до суду подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Справу просить розглянути за його відсутності. В судове засідання відповідач не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає у повному об`ємі. Справу просить розглянути у її відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: - сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.08.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюб Серія [NUMBER] від 12.08.1995 року (а.с.3). Від спільного проживання сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). За період спільного подружнього життя сторони не змогли створити належної сім`ї, нехтували своїми подружніми обов`язками, що і привело до розпаду сім`ї. На даний час сторони жодних подружніх стосунків не підтримують, шлюб між ними існує тільки формально. Спір про майно між сторонами відсутній, як і примирення не можливе. За таких обставин суд вважає, що зберігати шлюб між сторонами недоцільно, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Частиною 1-3 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. На підставі ст.ст.110-112, 160 СК України та

Outcome: approved