Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

В липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право проживання та користування житловим приміщенням, а саме 219/600 частками квартири спільного заселення 30,31,33, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що згідно договору дарування 219/600 часток квартири спільного заселення від 28.11.2018 року, прийняла безоплатно у власність 219/600 часток квартири спільного заселення 30,31,33, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказане майно зареєстровано відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.11.2018 року. З того часу, вона зареєструвала у вказаному житлі, свого сина [PERSON] , для проживання та утримання цього житла. Він реально проживає в квартирі [ADDRESS] . Останнім часом, відповідач, почав систематично порушувати правила співжиття, зловживати спиртними напоями, вести себе агресивно та буйно, постійно скандалить, влаштовує бійки, не одноразово кидався на позивача з кулаками. В зв`язку з діями відповідача, позивач не може вільно користуватися своїм житлом, оскільки його дії роблять неможливим її проживання з ним в одній квартирі. На кожну таку дію відповідача, інші співмешканці неодноразово викликали поліцію, однак окрім профілактичної бесіди з ним, нічого до нього не застосовували. Вжиття заходів попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів в поведінці відповідача. Відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, окрім цього відповідач повністю не несе витрати по житлу, не сплачує комунальні платежі та не утримує житло у належному стані. Позивач самостійно не в змозі сплачувати комунальні платежі. Станом на червень місяць 2021 року, заборгованість по комунальним платежам становить 5446,40 грн. Стверджує, що намагалася самостійно зняти відповідача з реєстрації в Департаменті з наданні адміністративних послуг, але їй було відмовлено через відсутність паспорту відповідача. Ухвалою суду від 19 липня 2021 року по даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Копії документів - ухвала та позовна заява з додатками було направлено рекомендованим повідомленням відповідачу. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору дарування від 28.11.2018 року є власником 219/600 часток квартири спільного заселення 30,31,33 яка розташована за адресою [ADDRESS] . Вказане майно зареєстровано відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.11.2018 року. З того часу, вона зареєструвала у вказаному житлі, свого сина [PERSON] , для проживання та утримання цього житла, в якому він реально проживає. Позивач стверджує, що відповідач систематично порушує правила співжиття, зловживає спиртними напоями, веде себе агресивно. В зв`язку з діями відповідача, позивач не може вільно користуватися своїм житлом. Співмешканці неодноразово викликали поліцію. Відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Окрім цього, відповідач не несе витрати по житлу, не сплачує комунальні платежі та не утримує житло у належному стані. Позивач самостійно не має можливості у повному обсязі сплачувати комунальні платежі, через що станом на червень 2021 року, заборгованість по комунальним платежам становить 5446,40 грн. Крім того позивач стверджує, що намагалася самостійно зняти відповідача з реєстрації в Департаменті з наданні адміністративних послуг, але їй було відмовлено через відсутність паспорту відповідача. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №23041-000488449-037-05 від 01.07.2021 року [PERSON] зареєстрована, [ADDRESS] . Згідно довідки про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку №23073-000486005-037-08 від 23.06.2021 року [PERSON] зареєстрований, [ADDRESS] . Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано про реєстрацію права власності [PERSON] на підставі договору дарування 1533 від 28.11.2018 року є власником частки 219/600 квартири спільного заселення за адресою: [ADDRESS] . Згідно листа ГУ НП в Миколаївській області вбачається, що заява [PERSON] була зареєстрована в ЖЕО №1449 від 24.01.2021 року та розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян» та Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ході перевірки з [PERSON] було проведено профілактичну роботу, щодо недопущення протиправних дій, а саме скоєння домашнього насильства відносно [PERSON] та складеного відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування) КУпАП, винесено тимчасовий заборонний припис. Згідно заяви про зняття з реєстрації місця проживання вбачається, що [PERSON] зверталася до Департаменту з надання адміністративних послуг з заявою про зняття з місця реєстрації [PERSON] . Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою, другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Ст.383 ЦК України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї. Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із ч.2 ст.406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст.7 ч.1 п.2 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.116 Житлового кодексу України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як на підставу позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем правил співжиття через агресивну поведінку та сварки, внаслідок чого не може проживати у власній квартирі, однак належними і допустимими доказами вчинення зазначених не доведено, лист ГУ НП в Миколаївській області №1498/50-21 від 25.01.2021 року не свідчить про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності та неможливість спільного проживання. Відповідно до ч.3 ст.156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Несплата відповідачем комунальних послуг також не є тією обставиною, на підставі якої може бути припинений сервітут, оскільки частка зазначених послуг, яка підлягає оплаті кожним членом сім`ї, може бути визначена в судовому порядку і стягнута в порядку зворотної вимоги на підставі позову власника житлового приміщення з інших членів сім`ї. Оскільки позивачем не доведено порушення правил співжиття віповідачем у квартирі та наявності істотних обставин для припинення сервітуту, то позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed