Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилалася на те, що між нею та акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є відповідач було укладено договір кредиту № 014/02-1/7164-03 від 19 грудня 2003 року, за умовами якого їй було надано кредит у розмірі 9800 доларів США з кінцевим строком повернення до 19 грудня 2010 року. \~ \~ \~ \~19 грудня 2003 року між цими ж сторонами було укладено договір застави № 014/02-1/7164-03, за умовами якого в забезпечення виконання кредитних зобов`язань вона передала у заставу Банку квартиру [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 березня 2018 року відповідачу було відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за вищезазначеним договором кредиту в зв`язку з пропуском строку позовної давності. \~ \~ \~ \~Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 14 серпня 2018 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 641/4072/14-ц виданого 20 квітня 2015 року Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] суми боргу за договором кредиту закінчено. Припинено арешт майна боржника та скасовано заходи примусового виконання рішення суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до Інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно зазначена квартира обтяжена іпотекою. \~ \~ \~ \~Позивач зазначала, що з дня набрання рішенням суду законної сили про відмову в задоволенні позову відповідача, в зв`язку з пропуском строку позовної давності, дія договору застави № 014/02-1/7164-03 від 19 грудня 2003 року та кредитного договору № 014/02-1/7164-03 від 19 грудня 2003 року припинилася. Оскільки іпотека належного позивачу майна є похідною вимогою від основного зобов`язання, а тому припиняється у зв`язку з припиненням основного зобов`язання. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила: визнати зобов`язання за договором застави № 014/02-1/7161/03 від 19 грудня 2003 року квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та за кредитним договором № 014/02-1/7164-03 від 19 грудня 2003 року припиненими; припинити договір застави № 014/02-1/7164-03 від 19 грудня 2003 року квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та за кредитним договором № 014/02-1/7164-03 від 19 грудня 2003 року; зняти заборону відчуження вказаної квартири, накладеної приватним нотаріусом 20 червня 2005 року реєстровий № 2104997. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з`явилася, від представника позивача надійшла заява, в якій він просив справу розглядати за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач до суду свого представника не направив, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. В письмовому відзиві на позов проти задоволення вимог заперечував, посилаючись на те, що сплив позовної давності за вимогами про стягнення кредитної заборгованості не є підставою для припинення застави. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є відповідач та позивачем було укладено договір кредиту № 014/02-1/7164-03 від 19 грудня 2003 року, за умовами якого їй було надано кредит у розмірі 9800 доларів США з кінцевим строком повернення до 19 грудня 2010 року. \~ \~ \~ \~19 грудня 2003 року між цими ж сторонами було укладено договір застави № 014/02-1/7164-03, за умовами якого в забезпечення виконання кредитних зобов`язань вона передала у заставу Банку квартиру [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 березня 2018 року відповідачу було відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за вищезазначеним договором кредиту в зв`язку з пропуском строку позовної давності. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою статті\~509, статтею\~526 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга\~статті 598 ЦК України). Сплив позовної давності як підставу для припинення зобов`язання норми\~глави 50 «Припинення зобов`язання» ЦК України\~не передбачають. При цьому відповідно до\~статті 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами\~статті 266\~ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються\~статтею 267 ЦК України. Згідно з\~статтею 267\~ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. У зобов`язальних відносинах суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку. Однак за змістом\~статті 267\~ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання\~як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя\~статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними і прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята\~статті 267 ЦК України). Крім того, навіть\~після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання\~і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша\~статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного. Отже,\~ЦК України\~сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга\~статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо. Таким чином, за загальним правилом\~ЦК України\~зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 15 травня 2017 року у справі № 6-786цс17 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-1840цс16, Верховним Судом у постанові від 18 липня 2018 року у справі № 537/6072/16, провадження № 61-35327св18. З врахуванням вищезазначеного, підстави для задоволення позову відсутні. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed