Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернулась [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що з 12.08.1989р. перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований відділом ЗАГС м. Острог Рівненської області. Вказує, що від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Вона та відповідач є різними людьми, в них різні характери, погляди на життя та майбутнє, що стало причиною постійного негативних емоцій та напруги у їхніх відносинах. Спільного господарства вони не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Вважає, що шлюб між ними існує формально, оскільки подружніх стосунків не підтримують, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, а подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Зазначила, що вони з відповідачем не змогли побудувати сімейні відносини між собою на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги. У зв`язку з наявністю повнолітніх дітей вона пропонувала відповідачу розірвати шлюб у позасудовому порядку в органах державної реєстрації актів цивільного стану, проте відповідач проігнорував її пропозицію, що й спонукало її звернутися до суду. Спір щодо поділу майна на даний час між подружжям відсутній. Зазначає, що протягом семи років вони проживають окремо, сімейних відносин не підтримують та у зв`язку з чим подальше спільне подружнє життя та збереження сім`ї стали неможливими, просить шлюб розірвати, вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою суду від 17 березня 2020 року було відкрите провадження, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач у відповідності до вимог ст. ст. 178, 180 ЦПК України відзиву на позовну заяву та заперечень проти позову не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12\~серпня 1989\~року Острозьким відділом ЗАГС м.Острог Рівненської області, актовий запис №73, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Водночас, зі свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] встановлено, що позивачка та відповідач мають дочку [PERSON] , яка народилась [INFO] та сина [PERSON] , який народився [INFO] , які на даний час є повнолітніми ( а.с.10-11). Відповідно до\~ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до\~ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] втратили почуття любові один до одного. На даний час шлюб фактично припинено, спроби відновити шлюбні відносини сторони не роблять. Таким чином шлюб існує формально, а тому його необхідно розірвати. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, подружніх стосунків не підтримують впродовж останніх семи років, що свідчить про формальне існування шлюбу. Між сторонами відсутній спір щодо спільного майна подружжя, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим, визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами, без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час фактично шлюб припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Окрім того, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 10.03.2020 року, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертались, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що у позивачки та відповідача було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. З [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн., відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, які було сплачено позивачкою при зверненні до суду із вказаним позовом. На підставі ст.ст.105, 110 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved