Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначав, що йому на праві власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач також вказував, що у вказаному житловому будинку попередній власник дозволив зареєструватися відповідачам однак, з 1998 року вони не проживають за вказаною адресою. В зв`язку з тим, що відповідачі зареєстровані в будинку та не мешкають в ньому позивач не має змоги повністю розпоряджатися своїм житловим будинком, зокрема оформити житлову субсидію. Саме тому позивач був змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою від 28 вересня 2021 року провадження в справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але подав до суду письмову заяву, в якій просивсправу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримала повністю та не заперечувавпроти ухвалення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, хоча про день, час і місце розгляду справи вони повідомлялися у належний спосіб. Про причини неявки в судове засідання відповідачі не повідомили, тому суд виходить з того, що їх неявка відбулась за неповажних причин. Суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутності відповідачів в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів. Виконавчий комітет Люботинської міської ради Харківської області до суду подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі представника відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, за наявними доказами згідно чинного законодавства. Суд, дослідивши наявні в справі письмові матеріали, встановив наступне. Згідно з копією рішення Люботинського міського суду Харківської області № 2-292/11 від 12 травня 2011 право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] визнано за [PERSON] , що також підтверджується довідкою КП «Люботинське АПБ» №107/01-32 від 25 серпня 2021 року. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/2146 від 25 серпня 2021 року, в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] разом зареєстровані [PERSON] , [PERSON] . Так, відповідно до копії книги для реєстрації місця проживання громадян за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою 17 червня 1967 року, а [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 28 жовтня 1971 року. Проте, як зазначено в акті, виданому комісією ОСН № 12 від 27 серпня 2021 року, відповідачі [PERSON] , [PERSON] з 1998 року не мешкають в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Таким чином, право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14. Згідно із ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Отже, права і обов`язки членів сім`ї власника будинку (квартири) регулюються ст.ст. 156, 157 ЖК України, а права і обов`язки наймачів - ст.ст. 158 - 170 ЖК України, а також главою 59 ЦК України. На час перебування житлового будинку [ADDRESS] у власності [PERSON] та [PERSON] відповідачі [PERSON] та [PERSON] мали право на користування житловим приміщенням у вказаному будинку. Але після припинення права власності [PERSON] та [PERSON] на вказаний вище житловий будинок, у відповідачів припинилось право користування жилим приміщенням у цьому будинку. Наразі позивач та відповідачі у справі не являються членами сім`ї, [PERSON] та [PERSON] не проживають постійно з позивачем та не ведуть з ним спільного господарства. Враховуючи вищевказані обставини, та те що між позивачем [PERSON] і відповідачами [PERSON] та [PERSON] договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались, суд прийшов висновку про те, що відповідачі, залишаючись зареєстрованими у житловому будинку, власником якого є позивач [PERSON] , є сторонніми для нього особами, які перешкоджають позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушують його права, як власника, тому суд задовольняє позов в частині визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . В іншій частині позову, а саме в задоволенні вимоги про зняття з реєстраційного обліку відповідачів, суд відмовляє, оскільки відповідно до вимог ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється уповноваженим органом реєстрації на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Тому позивач не позбавлена можливості реалізувати своє право на звернення до уповноваженого органу реєстрації із заявою про зняття відповідача з реєстрації місця проживання на підставі рішення суду по даній справі. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial