Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заробітної плати, в якій просив стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «[PERSON], Інк» на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 13682,05 грн. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що згідно наказу № 59-к від 05.02.2013 року він був прийнятий в цех тепловодопостачання змінним майстром з обслуговування комунікацій та вентиляції цехів: підготовчого, складального № 1, вулканізації, автокамерних. 07 липня 2015 року його було звільнено по п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку зі скороченням штату працівника. Заборгованість по заробітній платі на день звільнення склала 13682,05 грн., внаслідок чого він звернувся до суду з позовом. Позивач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.30), а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Спірні правовідносини є трудовими правовідносинами та регулюються нормами трудового законодавства ст. 94, 95, 115, 116, 117, 231-233 КЗпП України; Законом України «Про оплату праці»; постанови ПВС України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»; п. 20 Постанови ПВС України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», відповідно до яких при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Судом встановлено, що [PERSON] працював у [PERSON] акціонерному товаристві «[PERSON], Інк» з 05 лютого 2013 року в цеху тепловодопостачання змінним майстром з обслуговування комунікацій та вентиляції цехів: підготовчого, складального № 1, вулканізації, автокамерних. 07 липня 2015 року [PERSON] було звільнено з [PERSON] акціонерного товариства «[PERSON], Інк» по п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з скороченням штату працівників, що підтверджується трудовою книжкою (а.с.11-13). На день звільнення відповідачем нарахована, але не виплачена позивачу заробітна плата за період з 06 лютого 2013 року по 06 липня 2015 року у розмірі 13682,05 грн., що підтверджується довідкою ПрАТ «[PERSON], Інк» (а.с.7). Статтею 2 КЗпП України закріплено право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці, стаття 21 Закону України «Про оплату праці передбачає, що працівник має право на оплату своєї праці. Відповідно до статті 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, а власник, зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату. Згідно п. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Як встановлено, в день звільнення розрахунок по заборгованості з заробітної плати позивачу не був сплачений, до теперішнього часу заборгованість по заробітній не сплачена. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі за останні відпрацьовані 4 місяці (з квітня 2015 року по липень 2015 року) у розмірі 13682,05 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за один місяць. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. З відповідача [PERSON] акціонерного товариства «[PERSON], Інк» на користь держави необхідно стягнути судовий збір за позовні вимоги про відшкодування заборгованості по заробітній платі 551,20 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved