Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 993/4249ВCLKC від 13 лютого 2014 року на суму 19812 грн. 80 грн. 21 липня 2015 року між ПАТ «ПтБ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», було укладено договір факторингу № 20150721-Г, у відповідності до якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору. Стверджує, що в порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, тому позичальник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою. У звязку з чим ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з відповідача заборгованість по зазначеному договору в сумі 26855 грн. 82 коп., яка складається з: - заборгованості за основною сумою боргу 16048 грн. 92 коп.; - заборгованості по процентам та комісією в сумі 4681 грн. 09 коп.; - пені за порушення графіку погашення заборгованості в розмірі 6125 грн. 81 коп., та понесені про справі судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився та надав до суду письмове клопотання, згідно якого просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. У звязку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.526, 610 Цивільного Кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов»язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні встановлено, що 13 лютого 2014 року між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 993/4249ВCLKC від 13 лютого 2014 року, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 19812 грн. 80 коп. строком на 26 платіжних періодів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних, пені та комісії, дата повернення кредиту 16 квітня 2016 року. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 20 липня 2015 року позивачем нараховано заборгованість відповідача перед кредитодавцем в сумі 26855 грн. 82 коп., яка складається з: - тіла кредиту в сумі 16048 грн. 92 коп.; - заборгованості по процентам в сумі 1261 грн. 09 коп.; - заборгованості по комісії в сумі 3420 грн. 00 коп.; - пені за порушення графіку погашення заборгованості в сумі 6125 грн. 81 коп. (а.с.14). Між позивачем та кредитодавцем ПАТ «Платинум Банк» було укладено договір факторингу № 20150721-Г від 21 липня 2015 року, згідно умов якого до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» переходило право вимоги щодо погашення заборгованості у тому числі й за кредитним договором № 993/4249ВCLKC від 13 лютого 2014 року, укладеним ПАТ «Платинум Банк» з відповідачем [PERSON] 27 липня 2015 року ПАТ «Платинум Банк» направив на адресу відповідача повідомлення про відступлення права грошової вимоги. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 993/4249ВCLKC від 13 лютого 2014 року в сумі 26855 грн. 82 коп., яка утворилася станом на 20 липня 2015 року та складається з: - заборгованості за основною сумою боргу в сумі 16048 грн. 92 коп.; - заборгованості по процентам та комісією в сумі 4681 грн. 09 коп.; - пені за порушення графіку погашення заборгованості в сумі 6125 грн. 81 коп. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, тобто сторони, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, понесені останнім по справі, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в сумі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved