Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

В квітні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості мотивуючи позов тим, що 14.05.2013 року між сторонами було укладено договір без номера про надання банківських послуг, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг, згідно з якими відповідачу було надано кредит в у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, кредитний ліміт збільшився до 50000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30%, з 01.09.2014 року процентна ставка змінюється та становить - 34,80%, з 01.04.2015 року процентна ставка змінюється та становить - 43,20%, з 01.06.2015 року процентна ставка змінюється та становить - 36%, з 01.02.2017 року процентна ставка змінюється та становить - 35%, з 01.11.2019 року процентна ставка при порушенні умов кредиту становить - 70%, з 01.11.2019 року процентна ставка на прострочений кредит становить - 84% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] не виконував належним чином умови кредитного договору, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 17.03.2020 року становить 105245,01 грн. і складається з наступного: 64252,47 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 20374,49 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 15130,19 грн. - пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 4987,86 грн. штрафу (процентна складова). В порушення Умов і правил надання банківських послуг відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, тому позивач змушений був звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача Леонтьєв В.В. в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просив позов задовольнити повністю, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. Тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 14.05.2013 року між сторонами було укладено договір без номера про надання банківських послуг, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг, згідно з якими відповідачу було надано кредит в у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, кредитний ліміт збільшився до 50000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 30%, з 01.09.2014 року процентна ставка змінюється та становить - 34,80%, з 01.04.2015 року процентна ставка змінюється та становить - 43,20%, з 01.06.2015 року процентна ставка змінюється та становить - 36%, з 01.02.2017 року процентна ставка змінюється та становить - 35%, з 01.11.2019 року процентна ставка при порушенні умов кредиту становить - 70%, з 01.11.2019 року процентна ставка на прострочений кредит становить - 84% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 44-80). Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. При укладенні вищевказаного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків. Відповідно до п. 1.1.2.1.2. Умов та правил надання банківських послуг,- клієнт зобов`язаний вчасно здійснювати оплату банківських послуг відповідно до тарифів банку, здійснювати погашення заборгованості у строки та в розмірах, визначених договором. Відповідно до п. 2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг сторони узгодили, що в разі порушення клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180 днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі статтей 212, 611, 651 ЦК України терміном повернення кредиту встановлюється 180 день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180 день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі. Клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ст. 625 ч. 2 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд», 74,4% - для преміальних карток (п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.5, п. 2.1.1.2.6 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. В порушення Умов і правил надання банківських послуг відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав. Звернення до відповідача з вимогою добровільно сплатити виниклу заборгованість, не принесли жодного результату. У зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом 17.03.2020 року становить 105245,01 грн. і складається з наступного: 64252,47 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 20374,49 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 15130,19 грн. - пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 4987,86 грн. штрафу (процентна складова) (а.с. 7-11). На а.с. 22-41 міститься виписка по особовому рахунку відповідача [PERSON] . За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] станом на 17.03.2020 року становить 105245,01 грн. і складається з наступного: 64252,47 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 20374,49 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 15130,19 грн. - пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 4987,86 грн. штрафу (процентна складова). Суд вважає, що заявлена сума боргу підлягає частковому стягненню з відповідача з таких підстав. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3). Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене, пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - за прострочення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме правопорушення. Отже, із вказаного слід прийти до висновку про недопустимість покладення на відповідача юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тому суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягає 4987,86 грн. штрафу (процентна складова), а у стягненні пені та штрафу (фіксована частина), слід відмовити. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума боргу, яка виникла станом 17.03.2020 року і складається з наступного: 64252,47 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 20374,49 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 4987,86 грн. штрафу (процентна складова), а всього 89614,82 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1788,80грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial