Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

В листопаді 2015 р.[PERSON]звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що з 24.10.2010 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем,від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON],[INFO] Шлюб між сторонами розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 05.11.2014 р. З 2011 р.відповідач проживає окремо від дитини,має можливість приймати участь в утриманні дитини,однак від виконання свого батьківського обов*язку ухиляється. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/2 частини від усіх видів його доходів,але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,з дати подачі позову до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові.Пояснила,що відповідач,з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі,є батьком їх спільної дочки [PERSON],проте у серпні 2014 р.остаточно пішов із сім*ї,залишивши дитину на її утриманні та нічим фактично не допомагає. Стан здоров*я та доходи відповідача дозволяють йому належним чином утримувати дитину,інших утриманців відповідач не має. Позивачка не працевлаштована та не може самостійно забезпечити дитині гідні умови і все необхідне. Просила суд задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив,що він дійсно є батьком [PERSON],2010 р.н.,після припинення відносини з позивачкою проживає окремо від дитини,проте періодично надавав позивачці допомогу на дитину,на теперішній час виплачує кредит,який був оформлений на його ім*я під час шлюбу та витрачався в інтересах сім*ї.Просив визначити розмір аліментів на дитину як 1/3 частину від його доходів або 300 гр.щомісячно,оскільки в більшому розмірі він утримувати дитину невзмозі. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності,з урахуванням пояснень сторін про обставини справи,суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як встановлено з матеріалів справи, з 24.09.2010 р. позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем,який був розірваний 05.11.2014 р.на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON],[INFO],яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не заперечував тих обставин,що з серпня 2014 р. проживає окремо від дитини. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1. ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обов*язки по утриманню дитини на час розгляду справи виконує позивачка. Таким чином,вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної дитини сторін узгоджуються з вимогами законодавства ,підстав для звільнення відповідача від участі у належному утриманні доньки суд не встановив. При визначені розміру аліментів на одну дитину суд враховує розмір доходів відповідача,наявність фінансових зобов*язань,які виникли під час шлюбу сторін,які відповідач виконує самостійно,та визначає розмір аліментів як ? частину доходів відповідача,що чинному законодавству не протирічить і є достатнім для забезпечення нормальних умов проживання дитини сторін,за участю матері в її утриманні. Відповідач отримує доходи за основним місцем роботи і доходи є постійними,тому доцільно стягнути аліменти саме у частині від доходу (заробітку)відповідача. Заперечення відповідача про наявність інших утриманців нічим не підтверджені,сплата ним позики,не є підставою для звільнення відповідача від обов*язку отримувати неповнолітню дитину,а визначення аліментів у запропонованому ним розмірі 300 гр.не відповідатиме інтересам дитини та ,навіть за участі матері,не зможе гарантувати їй прожитковій мінімум для дитини відповідного віку,чим будуть порушені права дитини. За станом здоров*я відповідач не обмежений у можливості підшукати додаткову або більш оплачувану роботу задля забезпечення необхідним дитини,яку тривалий час одноособово утримує позивачка,яка є безробітною. З огляду на вказані обставини, з наданих та досліджених доказів суд встановив передбачені законом підстави для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів його доходів(заробітку) . Відповідно до ст.88 ЦПК України,з відповідача на користь держави суд стягує судовий збір у розмірі 551 гр.20 коп.,від попередньої сплати якого позивач звільнена.

Outcome: partial