Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що 24.04.2010 року уклала з відповідачем шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №27. У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що спочатку сімейне життя складалось добре, однак протягом останніх років шлюбні відносини поступово погіршились, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примиритись не принесли жодних результатів. Спору щодо місця проживання дитини та майнового спору між сторонами немає. На підставі викладеного позивач просила розірвати шлюб між сторонами. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати та після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. До початку розгляду справи по суті подав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких мотивів. За змістом статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Стаття 24 СК України передбачає засаду добровільності шлюбу: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.04.2010, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 24.04.2010, актовий запис № 27. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.08.2010, яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області, у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . З огляду на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнав позов, таке визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов слід задовольнити. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті подав заяву про визнання позову, то 50 відсотків судового збору в розмірі 454 гривні необхідно повернути позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved