Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

В квітні 2021 року\~позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій просила визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказала, що вона є власницею вищевказаного будинку на підставі договору дарування від 19.08.2015 року. 15.03.1994 року [PERSON] зареєструвався в будинку [ADDRESS] , який на той час належав матері позивача та відповідача. 19.05.2015 року вказаний будинок позивачу подарувала мати і на даний час будинок належить їй на підставі договору-дарування житлового будинку від 19.08.2015 року. Відповідач має інше житло та місце для реєстрації, однак зніматись з реєстраційного обліку з будинку позивача не бажає, хоч і не проживає у вказаному будинку 2000 року. Будучи зареєстрованим в будинку позивача відповідач перешкоджає їй в користуванні її власності та розпоряджатись нею, позивач сама сплачує за комунальні послуги, та у зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований у її будинку не може отримати субсидію, на яку має право за законом, а тому вона за захистом своїх прав звернулась до суду з даною заявою. 31 серпня 2021 року постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце слухання справи повідомлялась належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направила та відзиву на позов не подала, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5,6\~ст. 263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору дарування житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Обухівської районної нотаріальної контори Київської області Плющ Н.В. від 19.05.2015 року позивачка [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] З акту обстеження фактичного проживання від 07.07.2021 року складеного депутатом Української міської ради вбачається, що було проведено обстеження на предмет проживання [PERSON] , 1972 року народження. за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого було встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з 2000 року по теперішній час за даною адресою не проживає. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України\~від\~17.07.1997\~року\~№\~475/97-ВР\~«Про\~ратифікацію\~Конвенції про захист прав людини і\~основоположних\~свобод\~1950\~року,\~Першого\~протоколу\~та протоколів №\~2,\~4,\~7 та\~11 до\~Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях316,317,319,321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло, житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст.379,382 ЦК України. За приписами ч. 2\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмежень. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383\~ЦК\~України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України\~з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч.2 ст.405\~ЦК\~України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved