Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

В квітні 2018 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просила ухвалити рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства «Конструкторське бюро «Дніпровське» на її користь суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 21003,15 грн., з яких: сума заробітної плати - 13122,39 грн.; компенсація за порушення строків виплати заробітної плати - 7880,76 грн. В обґрунтуванні своїх позовних вимог вказала на те, що 20 жовтня 1987 року вона була прийнята на роботу до Конструкторського бюро Дніпропетровського машинобудівного заводу, яке в подальшому декілька разів перейменовувалося та останньою назвою - Приватне акціонерне товариство «Конструкторське бюро «Дніпровське», на посаду техніка. За час трудової діяльності вона декілька разів була переведена та переміщена з даної посади. З 30 квітня 2013 року вона була призначена на посаду начальника фінансового бюро-заступника начальника фінансово-економічного відділу з фінансової роботи (відділ 42). 16 березня 2015 року її було звільнено згідно наказу № 23/к від 16.03.2015 року за згодою сторін на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Сума заборгованості по заробітній платі на день звільнення становила 24147,16 грн., яка відповідачем досі не виплачена, остаточний розрахунок при звільненні також не проведений. Відповідач вже після її звільнення здійснив часткову виплату заробітної плати лише у сумі 11024,77 грн. Тому, вона була вимушена звернутися до суду. В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше її представник [PERSON] надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просила розглянути без її участі та зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~233\~Кодексу законів\~про працю\~України,\~працівник може\~звернутися з\~заявою про\~вирішення трудового\~спору безпосередньо\~до районного,\~районного у\~місті,\~міського чи\~міськрайонного суду\~в тримісячний\~строк з\~дня,\~коли він\~дізнався або\~повинен був\~дізнатися про\~порушення свого\~права,\~а у\~справах про\~звільнення -\~в місячний\~строк з\~дня вручення\~копії наказу\~про звільнення\~або з\~дня видачі\~трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (Офіційне тлумачення положення ч. 1 ст. 233 дано в Рішенні Конституційного Суду № 4-рп/2012 від 22.02.2012). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала в Приватному акціонерному товаристві «Конструкторське бюро «Дніпровське», яке є правонаступником всіх прав та обовязків Конструкторського бюро Дніпропетровського машинобудівного заводу, на посаді начальника фінансового бюро-заступника начальника фінансово-економічного відділу з фінансової роботи (відділ 42). Згідно Наказу № 23/к від 16.03.2015 року, [PERSON] була звільнена з 16 березня 2015 року з займаної посади за згодою сторін, на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.4). Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Разом з тим, відповідач не провів розрахунок з позивачем в строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Фактично повний розрахунок з позивачем відповідач не провів й досі. Розмір нарахованої, але не виплаченої позивачу заробітної плати при звільненні за період з квітня 2014 року по березень 2015 року складав 24147 грн. 16 коп., що підтверджується розрахунком відповідача від 16.03.2017 року (а.с.5). При цьому, сама позивач в своєму позові, а також її представник в заяві до суду, зазначили, що заробітну плату за період з квітня 2014 року по вересень 2014 року повністю та частково за жовтень 2014 року у сумі 11024,77 грн. відповідач сплатив позивачеві добровільно, але вже після звільнення. Таким чином, відповідач має заборгованість по сплаті позивачеві нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з жовтня 2014 року по березень 2015 року у розмірі 13122 грн. 39 коп., а доказів зворотного суду не надано. При цьому, у пункті 6 (абз.5) постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування законодавства про оплату праці» судам розяснено, що, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно з п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. За таких\~обставин,\~з урахуванням\~вищевказаного,\~дослідивши наявні\~в матеріалах\~справи докази,\~суд вважає\~необхідним стягнути\~з Приватного\~акціонерного товариства\~«Конструкторське бюро\~«Дніпровське» на\~користь [PERSON]\~нараховану,\~але не\~виплачену заробітну\~плату за\~період з\~жовтня 2014\~року по\~березень 2015\~року у\~розмірі 13122\~грн.\~39\~коп. без утримання податку з доходів й інших обовязкових платежів. Крім того, як роз'яснив п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: 2) компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними постановою від 23 квітня 1999 року № 692), підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Так, згідно з положеннями ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Індекс інфляції нараховується за порушення строків виплати заробітної плати невиплаченої працівникам. Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати» від 20грудня 1997 року № 1427, передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. За таких обставин, у звязку із тим, що відповідач й досі не виплатив позивачеві заробітну плату за період з жовтня 2014 року по березень 2015 року, суд вважає необхідним стягнути з Приватного акціонерного товариства «Конструкторське бюро «Дніпровське» на користь [PERSON] компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати, яка складає 7880 грн. 76 коп. за період з квітня 2014 року по березень 2015 року. При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. За таких обставин, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Конструкторське бюро «Дніпровське» на користь [PERSON] нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Крім того,\~відповідно до\~вимог ч.\~6\~ст.\~141\~ЦПК України,\~з відповідача\~повинно бути\~стягнено в\~дохід держави\~судовий збір\~по справі\~в сумі\~704\~грн.\~80\~коп.\~(в\~порядку ч.\~ч.\~1-2\~ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» в\~редакції на\~момент звернення\~до суду\~з даним\~позовом),\~оскільки позивач\~звільнена від\~сплати судового\~збору при\~зверненні до\~суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved