overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

В липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 22 лютого 2000 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Скородинській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 1. Від подружнього життя в них є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки, що виникають між ними. Позивачка просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з мотивів, наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 22 лютого 2000 року сторони зареєстрували шлюб у Скородинській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 1. Від шлюбу 7 січня 2001 року народився син [PERSON]. Причиною розірвання шлюбу стали часті сварки та суперечки. Сторони не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Фактично їх сімя розпалася та існує формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітнього сина сторін після розірвання шлюбу залишити проживати з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

В липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 06 серпня 1992 року в Чортківському райвідділі ЗАГС Тернопільської області. В шлюбі мають одного сина, який повнолітній. З відповідачем подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, він протягом року проживає в іншій сімї. Між ними виникали сварки та непорозуміння. Просить розірвати шлюб з [PERSON], за нею залишити прізвище «Прокопенко». Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява, в якій просить справу слухати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та Пропенко (дошлюбне прізвище Ваврик) [PERSON] уклали шлюб 06 серпня 1992 року, який зареєстрували в Чортківському райвідділі ЗАГС Тернопільської області, актовий запис №143, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Сторони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Між ними постійно виникали сварки та скандали, сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

В липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 31 травня 2013 року в Мухавській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №03. В шлюбі народилася дитина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на його утриманні. З відповідачем не проживають протягом місяця, спільного господарства не ведуть. Просить розірвати шлюб з [PERSON], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], дитину залишити проживати з нею. Позивачка [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити. Суду пояснила, що в неї з відповідачем постійно виникали сварки та скандали, миритися не бажає. Відповідач [PERSON] позов визнає, згідний на розірвання шлюбу, миритися не бажає. Вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Строцень) [PERSON] уклали шлюб 31 травня 2013 року, який зареєстрували в Мухавській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №03, про що свідчить свідоцтво про шлюб. В шлюбі народилася дитина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Між сторонами часто виникають сварки та скандали, сторони проживають окремо протягом місяця, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

В липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В позовних вимогах вона вказала, що з відповідачем [PERSON] 13 травня 2014 року зареєстрували шлюб в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області. В шлюбі є донька - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] з лютого 2016 року проживає окремо в своїх батьків. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, коштів на утримання дитини не надає. Також відповідач ухиляється від утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач офіційно не працевлаштований. В змінених позовних вимогах просить стягувати з [PERSON], [INFO],аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісяця та почати стягувати їх від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Позивачка [PERSON] та її представник заявили клопотання про зміну позовних вимог, відмовившись від позову про стягнення на неї аліментів та зменшили розмір аліментів на утримання дитини на суму 800 гривень. Змінені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] змінені позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення з наступних підстав. Сторони [PERSON] та [PERSON] 13 травня 2014 року зареєстрували шлюб в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, про що свідчить свідоцтво про шлюб. В шлюбі є дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON] ухиляється від обов'язків по утриманню дитини, коштів та матеріальної допомоги не надає, ним не надано доказів про його важке, або таке, що не дозволяє сплачувати аліменти матеріальне становище, тому змінені позовні вимоги частині стягнення аліментів на дитину слід задовольнити, встановивши розмір стягнення коштів на утримання дітей в твердій грошовій сумі 800 гривень щомісячно. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

В липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В позовних вимогах позивачка вказала, що є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. Під час оформлення договору купівлі-продажу вказаної квартири колишнім власником [PERSON] не було пред'явлено будинкової книги, він пояснив, що книга втрачена і запевнив всіх, що в квартирі ніхто не проживає та не зареєстрований. При зверненні в Заводську селищну раду за видачею будинкової книги відповідальні працівники повідомили, що в квартирі зареєстровані відповідачі. Просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житлом по [ADDRESS] Представник позивачки [PERSON] позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином через оголошення в пресі. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних мотивів. Позивачці [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], що стверджується договором купівлі-продажу, укладеним 02 грудня 2014 року в смт. Заводське Чортківського району Тернопільської області між [PERSON] та [PERSON], та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані [ADDRESS], що стверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за №15 від 02 липня 2016 року, видано об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Наш Дім-2009» в смт. Заводське Чортківського району Тернопільської області. Фактично відповідачі [PERSON], [PERSON] за вказаною адресою не проживають, що стверджується актами про встановлення факту не проживання Заводської селищної ради Чортківського району Тернопільської області від 20 січня 2016 року, 05 квітня 2016 року, 02 липня 2016 року. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними для особистого проживання і проживання членів сім'ї і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Таким чином, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] не користуються житлом понад один рік та не є членами сім'ї власника, а своєю реєстраціє в спірній квартирі порушують права позивачки, як власника вільно розпоряджатись своєю власністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

В липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі на утримання дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн., щомісяця до досягнення повноліття дитини відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач на утримання дитини надає допомогу, але не в повній мірі, у зв'язку з чим позивачка просить суд, стягнути аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини справи, перебування дитини на утриманні позивачки, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., щомісяця для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

В липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки. У позовній заяві вказує, що знаходилася у шлюбі з відповідачем по справі, зареєстрованому 22.07.2001 року в Бутенківській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14.06.2016 року шлюб між ними розірваний. Від спільного проживання мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Позивачка [PERSON] прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14.06.2016 року шлюб між сторонами розірваний (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дочку: [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно довідки Бутенківської сільської ради дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не надає матеріальну допомогу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, суд вважає стягувати з відповідача аліменти на корись позивачки на утримання дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

В липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 13 січня 1996р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Печерського району м. Києва, про що було зроблено актовий запис № 20. В шлюбі у сторін народилося дві доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. Спільне господарство сторонами не ведеться з 2007р., шлюбно-сімейних відносин не підтримують та проживають окремо. На даний час у позивачки є інший чоловік, з яким вона має намір зареєструвати шлюб. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання від позивачки і відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги позивачка підтримала в повному обсязі, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 січня 1996р. В шлюбі у сторін народилося дві доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу прізвища сторін залишаються незмінними - «[PERSON]» та «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

В липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 14 червня 1997р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва, про що було зроблено актовий запис № 356. В шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують та проживають окремо. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання від позивачки і відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги позивачка підтримала в повному обсязі, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 1997р. В шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу прізвища сторін залишаються незмінними - «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved