Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

В листопаді 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним, в якому просить визнати недійсним державний акт серії ЯЖ №209560 виданий 21.05.2008 [PERSON] на право власності на земельну ділянку площею 2,4156 га, розташовану на території Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим №3224986200:02:002:0118. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно державного акту виданого 21.05.2008 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,4156 га, розташованої на території Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий №3224986200:02:002:0118, яку вона здає в оренду ТОВ «Фастів Агро». При зверненні в жовтні 2020 року до Державного земельного кадастру за витягом, необхідним для поновлення договору оренди земельної ділянки, їй стало відомо, що власником земельної ділянки з кадастровим №3224986200:02:002:0118, площею 2,4156 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області зареєстрована інша особа - [PERSON] . При цьому Управлінням земельних ресурсів у Фастівському районі було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки на ім`я [PERSON] 21.05.2008 року, а державний акт на цю земельну ділянку їй було видано 28.06.2008 - тобто вже після його реєстрації. Отже, на даний час є два державних акта від 21.05.2008 року на ім`я [PERSON] та від 26.06.2008 року на ім`я [PERSON] на земельну ділянку з однаковою площею 2,4156 га і з однаковим кадастровим номером №3224986200:02:002:0118. Ухвалою судді від 01 грудня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. В підготовче засідання представник позивача - адвокат Мельник Т.О. не з`явилась, про день слухання справи повідомлена вчасно та належним чином, до канцелярії суду надала письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позов підтримує. Представник відповідача - Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області в підготовче засідання не з`явився, про день слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, електронною поштою направив до суду лист з проханням розглянути справу в його відсутність, проти позову не заперечують. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд приймає визнання відповідачем позову. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що Розпорядженням Фастівської РДА № 822 від 11 грудня 1996 року було затверджено розроблену Київським відділенням Інституту землеустрою науково-технічну документацію по паюванню сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність КСП ім. Буйка с.Томашівка Фастівського району (а.с.16). Згідно рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2006 року за позивачем [PERSON] визнано право власності на земельну частку (пай) після померлої матері [PERSON] , розміром 3,1 га в умовних кадастрових одиницях за сертифікатом серії КВ №0088502, зареєстрованого в Томашівській сільській раді 24.12.1996 за № 179 (а.с.19). Розпорядженням Фастівської РДА №1058 від 28.11.2007 було поновлено дозволи Фастівської РДА на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам України взамін сертифікатів на право на земельні частки (паї) в межах Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області (а.с.22). Згідно додатку до Розпорядження №1058 - списку громадян України, яким передано у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Томашівської сільської ради зазначено: [PERSON] адреса: [ADDRESS] площа , га - 2,57 № ділянки згідно схеми поділу - [NUMBER] паспортні дані [NUMBER] ід. номер [NUMBER] (а.с.23) Розпорядженням голови Фастівської районної державної адміністрації № 208 від 03 березня 2008 року «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам України (згідно додатку) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Великогуляківської, Веприцької, Дідівщинської Томашівської, Триліської в межах сільських рад Фастівського району Київської області» мені, [PERSON] , було передано у власність земельну ділянку площею 2,4156 га, розташовану в КСП «Буйка» Томашівської сільської ради, №288 (а.с.24-25). На підставі зазначених розпоряджень ТОВ «Землемер» було виготовлено технічну документацію із землеустрою. В матеріалах цієї технічної документації міститься копія Розпорядження Фастівської РДА №1058 від 28.11.2007 року із додатком - списком громадян України, яким передано у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Томашівської сільської ради, в якому зазначено: [PERSON] адреса: [ADDRESS] площа , га - 2,57 № ділянки згідно схеми поділу - [NUMBER] паспортні дані [NUMBER] ід. номер [NUMBER] Текст всього списку є друкованим, а виправлення номеру земельної ділянки «[NUMBER]» внесені «від руки» (а.с.28-29). Також в технічній документації внесені виправлення номеру земельної ділянки «[NUMBER]» і розміру 2,«4156» до Списку власників земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - додатку до висновку №108 від 12.12.2007 (а.с.31). Крім цього, в технічній документації із землеустрою на викопіюванні зі схеми поділу земель колективної власності КПС ім. Буйка Томашівської сільської ради земельна ділянка, що надається [PERSON] , зазначена за №218 (а.с.34). На підставі зазначеної технічної документації земельній ділянці площею 2,4156 га, розташованій на території Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва що надана [PERSON] у власність, присвоєно кадастровий номер 3224986200:02:002:0118, та 21.05.2008 нею отримано державний акт (а.с.14). Зазначену земельну ділянку позивач [PERSON] здає в оренду ТОВ «Фастів Агро». При зверненні в жовтні 2020 року до Державного земельного кадастру за витягом, необхідним для поновлення договору оренди земельної ділянки, позивачеві стало відомо, що власником земельної ділянки з кадастровим №3224986200:02:002:0118, площею 2,4156 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області зареєстрована інша особа - [PERSON] . При цьому Управлінням земельних ресурсів у Фастівському районі було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки на ім`я [PERSON] 21.05.2008 року, а державний акт на цю земельну ділянку їй було видано 28.06.2008 - тобто вже після його реєстрації. Отже, на даний час є два державних акта від 21.05.2008 на ім`я [PERSON] та від 26.06.2008 року на ім`я [PERSON] , на земельну ділянку з однаковою площею 2,4156 га і з однаковим кадастровим номером №3224986200:02:002:0118. Судом встановлено, що згідно Розпорядження Фастівської РДА №1245 від 25.12.2007 було затверджено розроблену також ТОВ «Землемір» технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну частку (пай), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ділянка № [NUMBER] площею 2,4156 га згідно схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП ім. Буйка, в межах Томашівської сільської ради, і передано цю земельну ділянку взамін сертифіката у власність [PERSON] . 26.06.2008 [PERSON] отримано державний акт на право власності на земельну ділянку(а.с.15). [PERSON] першою внесено дані про земельну ділянку з кадастровим номером 3224986200:02:002:0118 до Державного земельного кадастру в зв`язку із реєстрацією 20.02.2020 року речового права орендаря ТОВ«ФАСТІВ АГРО», а тому у позивача відсутня можливість реєстрації свого права власності на землю в Державному земельному кадастрі. Кадастровий номер земельної ділянки - це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування (Закон України «Про Державний земельний кадастр»). Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Між тим, згідно довідки Томашівської сільської ради №02-19/233 від 28.10.2020 року на території Томашівської сільської ради обліковується вільна земельна ділянка за № 166 згідно схеми розпаювання, яка не передана конкретному власнику і державний акт на яку не видавався. Паювання земель сільськогосподарських підприємств як особливий порядок набуття у приватну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення є способом приватизації цих ділянок членами таких підприємств, що узгоджується зі змістом пункту 8 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Сформовані та нерозподілені (невитребувані) частки (паї) не є землями державної чи комунальної власності, перебувають лише у розпорядженні відповідних органів місцевого самоврядування до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку (правовий висновок, зроблений в постанові Верховного Суду від 1 жовтня 2019 року у справі № 922/2723/17). Враховуючи зазначені вище обставини щодо неоднакового зазначення в різних документах номеру земельної ділянки згідно схеми розпаювання земель, яка передана [PERSON] у приватну власність, щодо передачі у власність [PERSON] саме ділянки № [NUMBER] , наявності двох державних актів з однаковим кадастровим номером та наявності на обліку Томашівської сільської ради сформованої і не витребуваної земельної ділянки (паю) № [NUMBER] , суд дійшов висновску щодо наявності підстав для визнання недійсним виданого [PERSON] державного акту на земельну частку (пай). Визнання недійсним виданого [PERSON] державного акту і залишення в силі розпорядження про передачу їй у власність земельної ділянки є способом, який надасть позивачу можливість виготовити технічну документацію на надану земельну ділянку із присвоєнням нового кадастрового номеру, що відновить її порушене право власника земельної ділянки. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 362/884/16-ц зроблено висновок, що «визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, ефективним та окремим способом захисту та поновлення порушених прав у судовому порядку.» Вказана правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України, зокрема у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15 тау постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-319цс15. Так, у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15 зроблено висновок, що «оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку». Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст. 154 Земельного кодексу України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження. Статтею 155 цього ж кодексу передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Також статтею 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної лади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права і інтереси. Підставою для звернення до суду з позовом є ст. 16 Цивільного кодексуУкраїни, яка визначає визнання права, як спосіб захисту цивільних прав та інтересів обставини, що підтверджують право власності позивача на спадкове майно. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved