Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

В листопаді 2018 року [PERSON] подала до Київського районного суду м. Одеси позовну заяву до [PERSON] , ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА», третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та просить стягнути на свою користь з відповідача ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» 69269 (шістдесят дев`ять тисяч двісті шістдесят дев`ять) гривень 53 копійки на відшкодування матеріальної шкоди, з відповідача [PERSON] 20000 (двадцять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди. Провадження за позовною заявою [PERSON] відкрито 23 листопада 2018 року, розгляд справи призначено провести в порядку спрощеного позовного провадження. 26 грудня 2018 року відповідач [PERSON] через канцелярію суду надав відзив на позов (вхід. № 53097). У відзиві вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» (далі - ТОВ «СТ «ДОМІНАНТА») матеріальної шкоди визнав у повному обсязі. Вимоги Інструніної О.В. в частині стягнення з [PERSON] моральної шкоди визнав частково у розмірі 2000 грн. Відповідач ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» (далі - ТОВ «СТ «ДОМІНАНТА») на позов [PERSON] не відізвався, будь-якої процесуальної активності при розгляді справи не проявив. За приписами частини восьмої статті178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи положення статей 280, 281 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду цивільної справи № 520/17059/18. В ході розгляду справи судом встановлено, що 11.08.2017 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «NISSAN PRIMERA», номерний знак [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] та «SKODA», номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] Протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 014689 від 05.09.2017 р. було складено у відношенні позивача [PERSON] , яка була звинувачена в порушенні п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода Постановою Київського районного суду м. Одеси від 17.10.2017р. у справі № 520/11417/17 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП у відношенні [PERSON] було закрито, у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення. Вказана постанова була оскаржена [PERSON]. до апеляційного суду Одеської області. З метою перевірки доводів, наведених в апеляційній скарзі [PERSON] , судом апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 273 КУпАП, була призначена судова експертиза, на вирішення якої були поставленні питання щодо відповідності дій водіїв [PERSON] та [PERSON] правилам Дорожнього руху України і можливості запобігти ДТП у разі їх виконання. За результатами проведення комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної та відеотехнічної експертизи № 17-5738/6210/6211 від 18 квітня 2018 року були одержані наступні висновки: за даними схеми ДТП, даними відеозапису події, зіткнення автомобілів «NISSAN PRIMERA» і «SKODA» відбулося приблизно між середньою та лівою смугою проїзної частини, по напрямкові їх руху, а поворот ліворуч водій автомобіля «SKODA», виконував із крайньої правої, по ходу його руху, смуги проїзної частини; у даній дорожньо-транспортній ситуації, за даними відеозапису пригоди водій автомобіля «NISSAN PRIMERA» - [PERSON] виконанням вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху не мала технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем «SKODA»; виконанням вимог пунктів 10.3 і 10.4 Правил дорожнього руху, завчасним перестроюванням в середню смугу (яка була крайній лівій для даного напрямку руху) проїзної частини перед поворотом ліворуч, надав при цьому дорогу автомобілю «NISSAN PRIMERA», водій автомобіля «SKODA» - [PERSON] , мав технічну можливість не допустити умови виникнення ДТП; дії водія автомобіля «SKODA» [PERSON] , які не відповідали вимогам пунктів 10.3 та 10.4 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку із ДТП. Згідно з частиною шостою статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Наявність вини в діях [PERSON] у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11 серпня 2017 року о 08 годині 30 хвилин, встановлена постановою апеляційного суду Одеської області від 04.05.2018 року (провадження № 33/785/643/18; справа №520/11417/17; головуючий Толкаченко О.О.) додатковому доказуванню не підлягає. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача [PERSON] зазнав механічних пошкоджень. У відповідності із звітом № 4880 від 11.08.2017 р. про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер: [NUMBER] , належного позивачу [PERSON] вартість відновлюваного ремонту КТЗ, визначена за витратним підходом і складає 69269,53грн. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11.08.2017 року о 08 годину 30 хвилин, цивільно-правова відповідальність водія «SKODA» [PERSON] була застрахована ТОВАРИСТВОМ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА», що підтверджується полісом № АК3559965. У відзиві на позов відповідач [PERSON] також підтвердив дійсність страхового полюса серії АК/3559965 з 14.03.2017 року до 13.03.2018 року. Відповідно до Преамбули ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. З посиланням на частину 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик, в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За умовами договору страхування, укладеного між [PERSON] та ТОВАРИСТВОМ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» страхова сума за полісом серії AK/3559965 за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 100000,00 гривень, за шкоду заподіяну життю і здоров`ю потерпілого - 200000,00 гривень. Враховуючи наведене, відшкодування шкоди, заподіяної майну позивача [PERSON] підлягає проведенню шляхом стягнення з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» грошової суми в розмірі 69269,53 грн. Вимоги [PERSON] в цій частині позову є законними та обґрунтованими. Обставини, на які посилається позивач, доведені належними, достатніми та допустимими доказами. Суд не встановив підстав для відмови позивачу у відшкодуванні матеріальної шкоди в заявленому позивачем порядку та розмірі. Щодо вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди шляхом стягнення з відповідача [PERSON] грошової суми у розмірі 200000 грн., суд зазначає наступне. Позивач [PERSON] відшкодування моральної шкоди просить покласти на відповідача [PERSON] , внаслідок противоправних дій якого така шкода була завдана позивачу. Відповідач [PERSON] проти обов`язку відшкодувати моральну шкоду [PERSON] не заперечує. Проте не погоджується із заявленим позивачем розміром цієї шкоди у 200000 грн., посилаючись на його недоведеність. Зі свого боку відповідач [PERSON] розмір моральної шкоди, яку зазнала [PERSON] оцінює у 2000 грн., які і погоджується відшкодувати позивачу. Відповідно до статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з статтею 23 ЦК України моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; моральна шкода відшкодовується грішми; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. За роз`ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. В позовній заяві позивач [PERSON] зазначила, в чому полягала спричинена їй неправомірними діями відповідача моральна шкода, та з яких міркувань позивач виходила, визначаючи розмір такої шкоди. Проте позивачем не виконано обов`язок доказування і подання доказів, на підтвердження розміру моральної шкоди. За правилами статті 81 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів законом покладено на сторону, яка посилається на певні обставини. Вимоги позивача [PERSON] щодо про відшкодування моральної шкоди у визначеному нею розмірі в 200000 грн. є недоведеними. Проте, зважаючи на положення статей 23, 1167 ЦК України, суд погоджується, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач переніс певні моральні переживання, пов`язані з пошкодженням його майна, втратою додаткового часу і додаткових зусиль для підготовки і подачі до суду необхідних документів. Виходячи з принципу розумності та справедливості, суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] , в рахунок відшкодування моральної шкоди позивача, грошову суму у розмірі 4000 гривень 00 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial