Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

В лютому 2013 року позивач звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя шляхом присудження їй ? частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: Полтавська область, м. Комсомольськ, вул. Сонячна, 6, приміщення вбудованого магазину з продажу мотозапчастин, розташованого за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Воровського, буд.31/20, пральної машини та телевізора з діагоналлю екрану 14 дюймів в корпусі світлого кольору; відповідачеві в порядку поділу спільного майна просила виділити ? частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: Полтавська область, м. Комсомольськ, вул. Сонячна, 6, 1/2 частини нежитлового приміщення з вбудованим магазином та земельну ділянку, що розташовані за адресою: Полтавська область, м. Кобеляки, вул. Дніпропетровська, 14, нежитлову будівлю «магазин Мотосвіт», розташовану в м. Комсомольську по вул. Леніна 82-а, легковий автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, реєстраційний номер [NUMBER], морозильну камеру вартістю 5000 грн., телевізор SAMSUNG в корпусі чорного кольору, однокамерний холодильник вартістю 1000 грн. вбудовану духову шафу і газову плиту із стягненням з відповідача на її користь компенсації різниці в вартості поділеного майна в сумі 344\~900 грн. Змінивши з відкриттям провадження у справі предмет (т.1 а.с. 129-131) та згодом розмір (т.2 а.с. 125-127) заявлених позовних вимог, позивач просила суд ухвалити рішення, яким виділити їй у власність вбудований магазин з продажу мотозапчастин, розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Воровського, буд.31/20 вартістю 713\~610 грн., 9/20 частини житлового будинку - мазанину із земельною ділянкою, розташовані за адресою: Полтавська область, м. Кобеляки, вул. Дніпропетровська, 14, пральну машину та телевізор з діагоналлю екрану 14 дюймів в корпусі світлого кольору на загальну суму 1\~029\~850 грн., інше майно на загальну суму 2\~113\~320 грн. просила виділити [PERSON] із одночасним стягненням з відповідача на її користь компенсації різниці в вартості поділеного майна в сумі 541\~735 грн. Умови поділу майна, як вони зазначені позивачем, [PERSON] не визнав з підстав, наведених в письмовому запереченні на позов (т.2 а.с. 148-149). До суду не зявився, уповноваживши відповідною довіреністю представляти свої інтереси в суді гр. [PERSON] (т.1 а.с. 216). В судовому засіданні, заперечуючи проти позову, представник відповідача наголосив на тому, що запропонований позивачем спосіб поділу майна, за умовами якого в її власність переходить майно ФОП, що використовується його довірителем для отримання прибутку із одночасним стягненням грошової компенсації за наявної можливості поділити майно в натурі є таким, що суперечить положенням ст.ст. 57,60,61 СК України. Крім того, з урахуванням джерела та часу придбання нежитлової будівлі «магазин Мотосвіт» в м. Комсомольську по вул. Леніна 82-а, представник відповідача просив виключити даний обєкт із обсягу спільного майна подружжя, як такий, що набутий [PERSON], як субєктом підприємницької діяльності не за рахунок спільних коштів та /або спільної праці подружжя. Залучений ухвалою суду від 01 грудня 2014 року (т.2 а.с. 19) до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] в судове засідання не зявився, направив до суду письмові пояснення, в яких підтвердив своє право власності на частку нежитлової будівлі «магазин Мотосвіт» в м. Комсомольську із проханням виключити її із переліку спільного майна подружжя [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші, надані ними на обгрунтування заявлених вимог та заперечень докази, встановив наступне: Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 травня 1989 року до 29 липня 2014 року (т.1 а.с. 5, т.2 а.с. 158-159). Від шлюбу народились двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5), які після розірвання шлюбу сторін залишились проживати з батьком. Проводячи поділ майна подружжя [PERSON] в межах заявлених позивачем вимог, суд, визначаючи обсяг спільно нажитого ними майна та джерело і час його придбання, виходить з наступного: Сторони не заперечували тієї обставини, що під час шлюбу ними був збудований житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: Полтавська область, м. Комсомольськ, вул. Сонячна, 6, а також придбано ще два обєкти нерухомості зокрема вбудований магазин з продажу мотозапчастин, розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Воровського, буд. 31/20 та 9/20 частини житлового будинку, мазанин із земельною ділянкою, розташовані за адресою: Полтавська область, м. Кобеляки, вул. Дніпропетровська, 14, що підтверджено в матеріалах справи відповідними правовстановлюючими документами (т.1 а.с. 70-71,81-84,85,90,92-94,113). Під час шлюбу сторонами було придбано також ряд рухомого майна, що є предметом спору у даній справі - перелік та вартість якого відповідачем не заперечується. Згідно із розясненнями, що містяться в п.25 Постанови ПВСУ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, поділ спільного майна подружжя здійснюється судом за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи із дійсної вартості на час розгляду справи. Згідно із висновками проведених експертиз, вартість вбудованого магазину з продажу мотозапчастин, розташованого за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Воровського, буд.31/20 становить 713\~610 грн., частина (9/20) житлового будинку з земельною ділянкою, розташовані за адресою: Полтавська область, м. Кобеляки, вул. Дніпропетровська, 14\~ - 314\~240 грн., та житлового будинку по вул. Сонячній, 6 відповідно -1\~391\~520 грн. (т.2 а.с. 113) на час розгляду справи ( т.2 а.с. 113). Вартість рухомого майна визначена за погодженням між сторонами. Вирішуючи питання щодо обгрунтованості вимог позивача про поділ недобудованого нежитлового приміщення «магазин Мотосвіт» в м. Комсомольську по вул. Леніна 82-а, суд, виходячи з правової природи набуття права власності на згаданий нерухомий обєкт, вважає, що він не може бути включений до обєктів права спільної сумісної власності подружжя з таких підстав: Судом встановлено, що будівля магазину веломототоварів «Мотосвіт» здійснювалась [PERSON], як субєктом підприємницької діяльності ( т.2 а.с. 137) - шляхом отримання в користування земельної ділянки (т.1 а.с 125-127), подальшого облаштування магазину - отримання дозволу на будівництво (т.2 а.с. 144-145) та виконання будівельних робіт з нульового циклу. Будь-які докази стосовно того, що позивач брала будь-яку участь у набутті зазначеного майна за рахунок спільних коштів або спільної праці, рівно як і її участі у підприємницькій діяльності чоловіка суду не надано. Спільне майно сімї у створенні даного обєкту не використовувалось, більш того, зазначене будівництво велось за рахунок коштів третьої особи гр. [PERSON], що підтверджене в матеріалах справи договором про спільну діяльність від 27 січня 2010 року (т.2 а.с.8-9), і дає суду підставу, з врахуванням рівності прав сторін щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, зробити висновок про те, що будівля магазину веломототоварів «Мотосвіт» була створена не внаслідок спільної праці та/або коштів подружжя, а в межах підприємницької діяльності [PERSON] із залученням коштів третьої особи, з огляду на що згадане майно не може бути визнане обєктом спільного сумісного майна подружжя, оскільки по суті згідно із договором простого товариства є спільним частковим майном СПД-ФОП [PERSON] та гр.. [PERSON] і підлягає виключенню із обсягу майна, що має бути розподілене між подружжям, а відтак, вимога позивача щодо включення згаданого обєкту до обсягу спільного майна не підлягає задоволенню через відсутність спільного майнового джерела, як підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя. Вирішуючи питання стосовно іншого майна, яке було придбане в шлюбі за спільні кошти подружжя і є обєктом права спільної сумісної власності, суд виходить з наступного: Згідно із розясненнями, що містяться в п.25 Постанови ПВСУ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, вирішуючи питання про поділ майна подружжя, що є обєктом права спільної сумісної власності, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ст.71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя(одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми . У відповідності до положень ст.71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними. Законодавчо закріплена презумпція рівності прав подружжя на спільне майно та право кожного з них отримати майно в натурі є підставою зробити висновок про те, що розподіл має здійснюватись в такий спосіб, щоби в остаточному підсумку кожен одержав в натурі таку кількість речей, вартість яких була би тотожною величині частки кожного з подружжя - в прямій суперечності з чим перебуває запропонований позивачем варіант розподілу, за умовами якого, вона за наявності різних за призначенням та вартістю речей, які можуть бути поділені в натурі, пропонує варіант, у відповідності до якого просить стягнути з відповідача грошову компенсацію належної їй частки сумою 541\~735 грн. Крім того, задоволення вимог у спосіб, на якому наполягає позивач, ускладнить виконання рішення суду з огляду на розмір отримуваних відповідачем доходів ( т.2 а.с. 138-139), а також суперечитиме положенням ч.3 ст.71 СК України, згідно з якою речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовує їх у своїй професійній діяльності, з огляду на що запропонований позивачем спосіб поділу, за умовами якого в її власність в натурі переходить майно приватного підприємця, що використовується ним для отримання прибутку, як такий не може бути застосований, оскільки прямо суперечить положенням ст.ст. 57, 60, 61 ч.2 ст.52 ЦК України Отже, проводячи розгляд справи в межах заявлених [PERSON] вимог, суд,

Outcome: partial