Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

В листопаді 2019р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 2-6) до відповідача Прат «СК «ПЗУ Україна», третя особа: ПрАТ «СК «Брокбізнес», в якому просила суд: - стягнути з відповідача на свою користь невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 35678,21 грн.; судовий збір у розмірі 768,4 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 10 листопада 2018р. на пр. Л. Курбаса, 4-Б/2 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участю автомобіля «БОГДАН», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Peugeot », д.н.з. [NUMBER] , - власником якого є позивачка, під керуванням [PERSON] , яка призвела до пошкоджень транспортних засобів, завдання матеріальних збитків. Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 03 січня 2019р. по справі № 759/18535/18, винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано [PERSON] . На час ДТП, цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована у третьої особи, згідно Полісу обов`язкового страхування № АМ/6384555, а цивільно - правова відповідальність володільця та користувача автомобіля «Peugeot», д.н.з. [NUMBER] була застрахована у відповідача, згідно Полісу № АМ/7704792. На підставі Угоди про пряме врегулювання збитків від 25 березня 2016р., відповідачем було сплачено позивачці страхове відшкодування у розмірі 41267,29 грн. На думку позивачки відповідачем невірно було визначено суму страхового відшкодування, оскільки вартість відновлення пошкодженого автомобіля позивачки склала - 76945,5 грн., і в досудовому порядку відповідач неправомірно відмовив у доплаті суми страхового відшкодування, а тому з метою захисту свого порушеного права позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м .Києва Піхур О.В. відкрито провадження по справі. Розпорядженням від 13 січня 2020р. за № 01-08-110 здійснено повторний автоматичний розподіл справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 січня 2020р. визначено головуючого суддю Волошина В.О. 15 січня 2020р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 73-75), в якому відповідач проти позову заперечив, зазначаючи, що ним було сплачено позивачці страхове відшкодування в повному обсязі, на підставі п. 2.1, 3.1 Положення про пряме врегулювання збитків, затвердженого протоколом Президії МТСБУ № 376/2016 від 20 березня 2016р. Також, на думку сторони відповідача безпідставними є вимоги позивачки про стягнення, як вважає позивачка невиплаченої суми страхового відшкодування, враховуючи те, що відновлювальний ремонт машини позивачки здійснювався набагато пізніше ДТП. На думку сторони відповідача Акт виконаних робіт не є належним і допустимим доказом на підтвердження розміру збитків саме на час ДТП. 22 січня 2020р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 115-117), в якій сторона позивача заперечувала проти відзиву на позов, зазначивши, що Звіт № 48707 від 15 грудня 2018р. на підставі якого відповідачем було розраховано суму стразового відшкодування проведено з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. 23 січня 2020р. ухвалою судді Шевченківського районного суду м .Києва Волошина В.О. прийнято справу та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні 30 червня 2020р. представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, наведених у позові та відповіді на відзив, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача, в свою чергу проти позову заперечив, з підстав, зазначених у відзиві на позов, просив залишити позов без задоволення. В судовому засіданні 10 листопада 2020р. представник позивачки після того, як судом було розпочато розгляд справи по суті, подав до суду заяву про витребування доказів та призначення по справі автотоварознавчої експертизи. Зазначену заяву залишено судом без задоволення. Відповідач, третя особа, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, своїх представників в судове засідання 10 листопада 2020р. не надіслали, поважності причин їх неявки не повідомили. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 10 листопада 2018р. на пр. Л. Курбаса, 4-Б/2 в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «БОГДАН», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Peugeot», д.н.з. [NUMBER] , - власником якого є позивачка, під керуванням [PERSON] , яка призвела до пошкоджень транспортних засобів, завдання матеріальних збитків. Зазначена ДТП мала місце з вини [PERSON] , що встановлено постановою Святошинського районного суду м. Києва від 03 січня 2019р. по справі № 759/18535/18. Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок вказаної ДТП автомобіль «Peugeot», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Судом встановлено, що на час ДТП, між сторонами було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6384555, а також на момент ДТП [PERSON] також мав діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/7704792, укладений з третьою особою ПрАТ «СК «Брокбізнес». Судом встановлено, що позивачка звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, і відповідачем на підставі Угоди про пряме врегулювання збитків від 25 березня 2016р. було сплачено позивачці страхове відшкодування у розмірі 41267,29 грн. З матеріалів справи вбачається, що за результатами виконаних робіт, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки склала 76945,5 грн. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1) ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1193 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. ст. 22, 29, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 22, 1192, 1194 ЦК України, правові позиції висловлені Верховним Судом України у постанові по справі №6-691цс15 від 02 грудня 2015р., Верховним Судом у постановах по справах: № 686/5234/15-ц від 30 січня 2018р., № 466/9318/14-ц від 27 червня 2018р., № 333/7222/16-ц від 30 січня 2019р., суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову, при цьому судом враховано, що протягом всього часу розгляду справи в суді стороною позивача в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не було надано суду належних і допустимих доказів, на підтвердження доводів, що відповідачем невірно було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягає стягненню на користь позивачки понесені останньою судові витрати.

Outcome: dismissed