Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

В межах повноважень, передбачених ст.165 СК України, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Служби у справах дітей Фрунзенського району звернулося до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] на користь КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3» аліментів на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/ 4 частини всіх видів доходів, але не менше 30 % мінімального доходу громадян, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; закріпити проживання за малолітнім [PERSON] на житловій площі за адресою: [ADDRESS], до його повноліття. На обґрунтування позову зазначалося, що відповідачка у справі [PERSON] має малолітнього сина [PERSON], [INFO], від виховання якого злісно ухиляється. Відомості про батька дитини записані у свідоцтві про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто зі слів матері. [PERSON] народила малолітнього сина у Харківському міському пологовому будинку № 6, але за станом здоров'я дитини вони були переведені до Харківського міського перинатального центру. За вимогою матері їх разом із сином виписали додому 24.01.2015 року. Однак 25.01.2015 року бригадою швидкої допомоги дитина та мати були знову госпіталізовані до перинатального центру. [PERSON] щоденно вимагала постійних відлучень з лікувального центру. Так, 30.01.2015 року [PERSON] залишила медичну установу і не з'являлася до дитини до 13.02.2015 року. Повернувшись до лікувального закладу вона надала довідку про те, що перебуває на стаціонарному лікуванні, однак вказана довідка не відповідає дійсності. 23.02.2015 року до Харківського міського перинатального центру звернулася бабуся малолітнього [PERSON] - [PERSON] та повідомила, що її донька, відповідачка по справі, вже тривалий час вдома не проживає, є наркозалежною, місцезнаходження її невідоме, а також заявила про те, що баба дитини також відмовляється від опіки над онуком. 03.03.2015 року було складено акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я у якому зазначено, що [PERSON] страждає на наркоманію, під час вагітності вживала наркотики та на обліку по вагітності не перебувала. На підставі виконавчого комітету Харківської міської ради від 01.04.2015 року № 199 малолітній [PERSON] влаштований до державного закладу та на сьогоднішній день перебуває у КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3». [PERSON] неодноразово запрошувалася до служби у справах дітей Фрунзенського району на співбесіду з метою з'ясування її думки щодо подальшої долі дитини. Однак [PERSON] відреагувала на запрошення лише 27.07.2015 року, написавши заяву, в якій просила не розглядати на засіданні Комісії питання про доцільність позбавлення її батьківських прав, так як має намір забрати дитину та належним чином виконувати батьківські обов'язки. Також [PERSON] надала довідку Харківської обласної громадської організації «Міст» про те, що вона проходить курс реабілітації від хімічної залежності та знаходиться в умовах стаціонарного режиму з 02.07.2015 року. На сьогоднішній день відповідачка свої обіцянки не виконала, до Служби у справах дітей жодного разу не з'явилася, на телефонні дзвінки співробітників не відповідає, за час перебувала сина в дитячому будинку жодного разу його не відвідала. Представник позивача Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Служби у справах дітей Фрунзенського району - Голубова О.С., яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала повністю і пояснила про обставини викладені вище. Крім того, зазначила, що за час перебування малолітнього [PERSON] у КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3», а цей час складає вже близько одного року, ніхто з його родичів. В тому числі, матір долею дитини не цікавився. З'ясовано, що крім [PERSON] відповідачка має ще одну малолітню дитину, вихованням якої також не опікується, дитина перебуває на вихованні у родичів. Прокурор позов підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без її участі не надала, наявні дані про її не проживання за вказаною адресою. . Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про її небажання захищати свої процесуальні права. Представник КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3» у судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи без його участі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 16.06.2015 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції). Відомості про батька дитити внесені до актового запису про народження відповідно до ст. 135 СК України. Відповідно до акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 03.03.2015 року, встановлено, що 03.03.2015 року у відділенні патології новонароджених КЗОЗ «Харківський міський перинатальний центр» виявлена покинута дитина чоловічої статі [PERSON] (ім'я та по батькові не визначено), [INFO], який за станом здоров'я був переведений з КЗОЗ «Харківський міський перинатальний центр»24.01.2015 року, того ж дня був виписаний за вимогою матері та знов доставлений БШМД № 710 25.01.2015 року. Мати дитини, [PERSON], була госпіталізована разом з дитиною, однак щоденно вимагала відлучень з лікувального закладу. 30.01.2015 року [PERSON] пішла з медичного закладу та до теперішнього часу до дитини не госпіталізовувалася. 13.02.2015 року [PERSON] з'явилася до відділення та надала медичну довідку про те, що вона перебуває на стаціонарному лікуванні, однак було встановлено, що дана інформація не відповідає дійсності у зв'язку з тим, що стаціонару в даному медичному закладі немає і [PERSON] лише тричі відвідала його для отримання довідки. З 13.02.2015 року і до теперішнього часу мати новонародженого [PERSON], хлопчика - [PERSON] дитину не відвідувала, не піклувалася нею, з медичним персоналом зв'язку не підтримувала, що дає підставу вважати, що дитина [PERSON] (хлопчик) покинутий в лікувальному закладі. Крім того, у вказаному вище акті зазначено, що матір дитини [PERSON] страждає на наркоманію, під час вагітності вживала наркотики, на обліку по вагітності не перебувала, має старшу доньку, вихованням якої займається бабуся дитини (по батьку). Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 199 від 01.04.2015 року, малолітній [PERSON], [INFO], влаштований до державного закладу. Реєстрацію народження дитини та надання їй прізвища, ім'я та по-батькові органами РАЦС здійснено на підставі заяви органів опіки та піклування. Відповідно до заяви бабусі малолітнього [PERSON] - [PERSON] від 23.02.2015 року, [PERSON] за місцем реєстрації не проживає тривалий час, місце її знаходження невідоме, відповідачка є наркозалежною. Також зазначено, що від опіки над малолітнім онуком відмовляється. Згідно довідки Харківської обласної громадської організації «Міст» про те, що вона проходить курс реабілітації від хімічної залежності та знаходиться в умовах стаціонарного режиму з 02.07.2015 року. Курс реабілітації складає 6 місяців, за програмою 12 кроків для хімічно залежних людей. Таким чином, на час вирішення справи судом строк лікування від наркоманії [PERSON] сплинув, проте відповідачка свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставится до сина, не піклуєся про стан його здоров'я та розвиток, не берє участі у підготовці дитини до самостійного життя, що є підствою для позбавлення її батьківських прав. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Проте жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує. Як вже було зазначено, відповідач не проявляла до сина материнської турботи, не цікавилася та не відвідував його, не турбувалася про його фізичний і духовний розвиток, не надавала матеріальної допомоги на його виховання. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.165 СК України - право на звернення з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, а також орган опіки та піклування. Згідно ст.164 СК України - батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до висновку Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 79 від 05.02.2016 року управління вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], яка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно утримання та виховання неповнолітнього сина. На підставі наведеного, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень . Відповідач в судове засідання не з'явилася, не надала доказів, що спростовують вимоги позивача, не надала заперечень, що свідчать про її небажання займатися сином, відстоювати свої інтереси й інтереси дитини. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно ст.166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей по досягненню ними повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо до утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав, суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан відповідача, стан здоров'я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї. При таких обставинах, враховуючи вимоги позивача, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше мінімального розміру, встановленого ч. 2 ст.182 Сімейного Кодексу України -30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з положеннями ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються судом з дня пред'явлення позову, тобто з 10.02.2016 року. Судові витрати визначаються судом у відповідності з ст. 88 ЦПК України. Крім того, у відповідність до положень ч.1 п.1) ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved