Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 1409.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.09.2020 року. Позивач, [PERSON] , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 23 травня 2015 року позивачем - [PERSON] укладено шлюб з відповідачем [PERSON] , зареєстрований у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 78 ( свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Позивач вказує, що проживає з відповідачем [PERSON] однією сім`єю, але сумісне життя не склалося через різні погляди на життя, через що виникають суперечки, сварки, сторони не можуть порозумітися, у них фактично припинились шлюбні відносини через втрату подружніх почуттів одне до одного та бажання проживати у шлюбі і такий носить формальний характер. Спільне господарство ними не ведеться. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає. Позивач зазначає, що подальше спільне життя з відповідачем [PERSON] і збереження шлюбу з ним неможливе і суперечить її інтересам. Зазначає, що відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, дітей від шлюбу у сторін не має. Позивач просить суд: розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 78. Повернути їй дошлюбне призвище [PERSON] . Стягнути з відповідача [PERSON] суму 840 грн. 80 коп. витрат зі сплати судового збору. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.07.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності, при цьому зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, подав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 23 травня 2015 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 78 ( свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, тобто даний шлюб існує тільки формально. Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання позову в цій частині відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Згідно з ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Від шлюбу у подружжя дітей не має. Окрім того, суд вважає за необхідне вказати на те, що вимог щодо поділу спільного майна сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо вимоги позивача про повернення їй дошлюбного призвище [PERSON] , суд вважає за необхідне вказати на те,що: Відповідно стаття 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути, понесені останньою судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 112, 113, 115, 180, 181, 183, 185, 191 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved