Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] - адвокат Шевчук В.М. посилається на те, що в березні 2012 року [PERSON] домовився з [PERSON] про придбання у неї належного їй транспортного засобу. Відповідач попередньо переконала позивача у тому, що автомобіль зареєстрований в установленому законом порядку в органах державної автомобільної інспекції. Позивач в присутності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зустрівся з відповідачем з приводу домовленості щодо продажу транспортного засобу Mersedes-Benz 316 СDІ, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , обговоривши всі основні умови відчуження та передання автомобіля, його ціну та терміни укладання правочину. Під час вказаної вище зустрічі, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди щодо відчуження транспортного засобу шляхом видання останнім довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом, так як відповідачу терміново потрібні були кошти, а часу для зняття автомобіля з обліку в органах державної автомобільної інспекції в останньої не було. Разом з тим відповідач запевнив, що після видання довіреності, позивач матиме всі повноваження власника транспортного засобу, можливість вільно ним розпоряджатись, відчужувати його на користь третіх осіб, знімати та ставити автомобіль на облік в органах державної автомобільної інспекції.Зокрема, між сторонами було досягнуто домовленості щодо ціни транспортного засобу, яка склала 18 000 доларів США, а також порядок розрахунків за відчуження автомобіля та передачі автомобіля позивачу. 22 березня 2012 року [PERSON] на ім`я позивача видала довіреність щодо володіння, користування і розпорядження транспортним засобом Mersedes-Benz 316 СDІ, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований у ВРЕР ДАІ м. Дубно УДАІ УМВС України в Рівненській області 22 липня 2007 року та належний відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Враховуючи те, що позивач періодично виїжджає за кордон у приватних справах, у довіреність були вписані громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є близькими родичами та знайомими позивача. [PERSON] надав право керувати автомобілем Mersedes-Benz 316 СDІ, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] у разі його тимчасової відсутності. Довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Данилевич О.І. На підставі вказаної довіреності позивачу були надані повноваження експлуатувати автомобіль, знімати та ставити його на облік, відчужувати, проводити заміну вузлів, агрегатів в автомобілі та ряд інших повноважень, які властиві та притаманні власнику транспортного засобу, що зазначені в довіреності. Довіреність була посвідчена приватним нотаріусом в присутності позивача, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідача. Одразу після посвідчення довіреності, [PERSON] в присутності вищезазначених осіб та приватного нотаріуса передав кошти у розмірі 18 000 доларів США відповідачу. [PERSON] , в свою чергу власноруч написала розписку, в якій зафіксувала факт продажу автомобіля позивачу та отримання від [PERSON] грошових коштів у сумі 18 000 доларів США (еквівалент 143 820 грн. станом на 22.03.2012 року). Розписка була скріплена особистим підписом [PERSON] . Після цього відповідач передала позивачу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля. В подальшому, позивач вільно та безперешкодно володів транспортним засобом в своїх особистих потребах. В грудні 2016 року [PERSON] хотів зареєструвати автомобіль в Дубенському територіальному сервісному центрі МВС України, співробітники якого відмовили йому в постановці на облік автомобіля, повідомивши, що Дубенським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області було винесено постанову про арешт даного транспортного засобу. Вважає, що сторонами по справі було укладено не односторонній правочин у вигляді довіреності на право розпорядження та користування автомобілем, а договір купівлі-продажу, по якому продавець передав у власність покупця автомобіль, а покупець отримав його та сплатив певну суму грошових коштів. Довіреність відповідач видав виключно із метою приховання договору купівлі-продажу. Тому просить визнати договір купівлі-продажу, яким є довіреність № 412 від 22.03.2012 року, видана [PERSON] на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо володіння, користування і розпорядження транспортним засобом Mersedes-Benz 316 СDІ, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] дійсним. Окрім того, відповідно до заяви про збільшення позовних вимог, просить зняти арешт на вищевказаний транспортний засіб, а також зняти його з розшуку, який оголошений державною виконавчою службою Дубенського міськрайонного управління юстиції, а також покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою Дубенського районного суду Рівненської області від 06.12.2019 по даній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання. Представник позивача [PERSON] - адвокат Шевчук В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові, який просить задовольнити у повному обсязі. Треті особи на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , згідно поданих заяв, просять провести розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують. Відповідачка [PERSON] відзив на позову заяву не подала, заяв та клопотань від неї не надходило. Ухвалу про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження, якою визначено строк подачі відзиву на позовну заяву та копію позовної заяви з додатками відповідачці було направлено на адресу зареєстрованого місця проживання. До суду повернулися конверти з поштовою відміткою «адресат відсутній за даною адресою». Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР м. Дубно УДАІ УМВС України в Рівненській області, власником автомобіля марки Mersedes-Benz 316 CDI, тип транспортного засобу - легковий-В вантажопасажирський, рік випуску 2004, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 7). Довіреністю від 22 березня 2012 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Данилевич О.І., [PERSON] уповноважує [PERSON] або [PERSON] або [PERSON] або [PERSON] або [PERSON] бути її представником з питань пов`язаних з відчуженням (продажем або обміном) належного їй автомобіля марки Mersedes-Benz 316 CDI, рік випуску 2004, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер д.н.з. [NUMBER] . Довіреність видана з правом передоручення повноважень третім особам та дійсна до 22.03.2022 року. (а.с. 8) Як зазначено в розписці [PERSON] від 22 березня 2012 року, вона продала автомобіль д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] [PERSON] , за який отримала кошти в сумі 18 тисяч доларів США (а.с. 9). Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Пунктами 7, 8 Порядку передбачено, що однією з умов відчуження транспортного засобу є зняття його з обліку в уповноваженому органі МВС. Відповідно до п. 40 Порядку зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду підрозділах Державтоінспекції (станом на момент укладення розписки) в сервісному центрі МВС (станом на момент звернення до суду ) на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного або приватного виконавця або рішення суду. Пунктом 43 Порядку передбачено, що якщо транспортний засіб знімається з обліку у зв`язку із його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію робиться відмітка про зняття з обліку транспортного засобу для реалізації. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на уповноваження бути представниками з питань пов`язаних з відчуженням (продажем або обміном) автомобіля без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, не вважається укладеним, відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, на яку видано цю довіреність. Таким чином, вказаними вище нормативно-правовими актами визначені певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання договорів купівлі-продажу транспортних засобів, зокрема власник, який бажає продати автомобіль, повинен зняти автомобіль з реєстрації для продажу, а новий власник, в передбачені законом строки, зареєструвати за собою даний автомобіль, надавши документи, підтверджуючі придбання автомобіля, чіткий перелік яких визначено цими нормативно-правовими актами. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що спірний автомобіль марки Mersedes-Benz 316 CDI, рік випуску 2004, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер д.н.з. [NUMBER] відповідачкою [PERSON] , як власником автомобіля, з реєстрації для продажу не знімався, остання є зареєстрованим власником цього автомобіля, а позивач, який вважає себе власником вказаного транспортного засобу, жодних заходів для його реєстрації за собою, починаючи з 2012 року, не вживав. При цьому довіреність на представництво та розписка відповідачки на підтвердження купівлі-продажу зазначеного автомобіля, не охоплюється переліком документів, які подає особа для реєстрації свого права власності на підтвердження правомірності придбання транспортного засобу. Така правова позиція, висловлена у Постанові Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 592/9612/16-ц, провадження № 61-21003св18. Окрім того, 17 січня 2019 року рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області у справі № 559/2532/17 відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] , третя особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину удаваним, визнання права власності на транспортний засіб, а саме: автомобіль марки Mersedes-Benz 316 CDI, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зняття арешту з автомобіля та зняття з розшуку з автомобіля. Постановою від 20 червня 2019 року Рівненський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу представника [PERSON] - адвоката Шевчука В.М. у справі № 559/2532/17 та без змін рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17.01.2019. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У заяві про збільшення розміру позовних вимог представник позивача також просить зняти арешт з належного [PERSON] транспортного засобу Mersedes-Benz 316 CDI, 2004 року випуску, накладеного 30.03.2016 державною виконавчою службою Дубенського міськрайонного управління юстиції та зняти його з розшуку. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Умовою задоволення матеріально-правових вимог позивача має бути встановлення факту належності позивачу права на спірне майно та безпідставність включення цього майна до опису майна боржника та накладення на нього арешту. З урахуванням встановлених судом обставин та вказаних вимог закону, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, тому в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю. Оскільки вимоги позивача щодо зняття арешту з транспортного засобу та зняття з розшуку є похідними, задоволенню вони також не підлягають. При вирішенні питання щодо судових витрат, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, суд не має підстав для присудження позивачу судових витрат за рахунок відповідача.

Outcome: dismissed