Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він є власником незавершеного будівництвом житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, на якій знаходиться вказаний будинок. В належному йому незавершеному будівництвом житловому будинку, за згоди попереднього власника, була зареєстрована відповідач - [PERSON]. Відповідач у будинку не проживає, витрат по його утриманню не справляє. Крім цього, [PERSON] добровільно вибула з будинку, зібравши всі належні їй речі. У зв'язку з цим, позивач просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач заперечень проти позову не надала, в судове засідання не з'явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила та про розгляд справи в її відсутність не клопотала, на підставі чого відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи Виконавчого комітету Новомосковської міської ради в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач є власником незавершеного будівництвом житлового будинку під [ADDRESS], що підтверджується договором дарування об'єкта незавершеного будівництва від 05 листопада 2014 року (а.с. 5-7). У вищезазначеному будинку зареєстрований [PERSON] та відповідач - [PERSON], що вбачається з довідки, виданою головою квартального комітету від 31 березня 2016 року (а.с. 13) та з відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 20). Відповідач в незавершеному будівництвом житловому будинку під [ADDRESS] не проживає, витрат по його утриманню не несе, особисті речі [PERSON] в будинку відсутні. На підтвердження даного факту суду надано акт квартального комітету від 31 березня 2016 року, в якому зазначено, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] проте фактично там не проживає, її місцезнаходження наразі невідоме. Даний акт засвідчено печаткою квартального комітету, та підписами голови квартального комітету [PERSON] та сусідів [PERSON] та [PERSON] Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає з травня 2012 року, тобто більше одного року, в будинку під [ADDRESS], де право власності належить позивачу, але з реєстрації не знялася, доказів поважності причин не проживання відповідач суду не надала. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] порушує права позивача як власника домоволодіння, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним йому майном, і може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved