Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2013 року, залишеного ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 16 квітня 2013 року без зміни, [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України, та було засуджено. Рішенням Рівненського міського суду від 21.03.2014 року по справі №569/22771/13-ц була задоволена позовна заява [PERSON] до Державної казначейської служби України в особі Головного управління в Рівненській області та УМВС України в Рівненській області та стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України в особі Головного управління в Рівненській області на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 10\~000 грн. (відшкодування моральної шкоди). Вказане рішення суду набрало законної сили. Виплата 10\~000 грн. шкоди з Державного бюджету України є наслідком неправомірних дій відповідачів, та прямо порушує інтереси держави. У звязку з цим прокурор просить суд постановити рішення, яким солідарно стягнути з відповідачів на користь держави 10\~000 грн. (в порядку регресу), та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Відповідачі втретє не зявилися в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачі є належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачі мали можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без їх участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, прокуратурою м. Рівне проведено вивчення інформації про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб та повернення вартості майна, стягнуто в дохід держави у 2015 році. Встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 21.03.2014 року по справі №569/22771/13-ц задоволено позов [PERSON] до Державної казначейської служби України в особі Головного управління в Рівненській області та УМВС України в Рівненській області, та стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України в особі Головного управління в Рівненській області на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 10\~000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. Вказане рішення суду набрало законної сили. З матеріалів справи встановлено, що 08 травня 2008 року приблизно о 15.00 год. біля приміщення магазину «Власт», розташованого по вул. Соборній, 259, у м. Рівне [PERSON] та [PERSON], які обіймали посади помічників оперуповноважених оперативно-пошукового сектору УКР УМВС України у Рівненській області, за попередньою змовою, умисно, застосовуючи насильство і такі дії, що ображають особисту гідність потерпілого, вийшли за межі наданих їм повноважень і без наявних законних підстав застосували фізичну силу до [PERSON], яка проявилася у заламуванні останньому рук за спину, примусовому поміщенні його на землю, примусовому проти волі [PERSON], поміщенні його до салону автомобіля та незаконному транспортуванні його до приміщення Млинівського РВ УМВС України у Рівненській області. Неправомірними діями [PERSON] та [PERSON] завдано істотної шкоди немайнового характеру охоронюваним законом правам та інтересам потерпілого [PERSON], яка полягає у моральній шкоді, а саме: приниженні його честі, людської гідності, порушенні його права самостійно визначати своє місце перебування та свободу пересування, а також фізичній шкоді, зокрема у заламуванні рук за спину та примусовому поміщенні проти його волі на землю, а в подальшому до салону автомобіля. Крім того, 08 травня 2008 року приблизно о 16.00 год. у приміщенні Млинівського РВ УМВС України в Рівненській області, розташованому по вул. Поліщука 2-а, в смт. Млинів Рівненської області [PERSON] та [PERSON] з метою незаконного притягнення до відповідальності [PERSON] склали завідомо неправдивий офіційний документ - рапорт, в якому умисно вказали завідомо неправдиві відомості про те, що ними 08 травня 2008 року приблизно о 15.00 год. в смт. Млинів по вул. Поліщука виявлений [PERSON], який висловлювався нецензурно в адресу перехожих громадян, та образливо чіплявся до громадян, чим порушував громадський порядок. У подальшому дані рапорти стали підставою складання працівником Млинівського РВ УМВС України в Рівненській області протоколу про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та направлення матеріалів до Млинівського районного суду Рівненської області для вирішення питання про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. 08 травня 2008 року суддею Млинівського районного суду Рівненської області винесено постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді арешту строком на 5 діб. Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2013 року, залишеного ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 16 квітня 2013 року без зміни, [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України, та засуджено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2013 року вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 16 квітня 2013 року щодо [PERSON] залишено без змін, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення. У звязку з викладеним, вирок суду стосовно [PERSON] та [PERSON] набрав законної сили. Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом, передбаченим ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з ч.3 ст. 1191 ЦК України держава, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою особою, службовою особою органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, має право зворотної вимоги до цієї особи тільки у разі встановлення в її діях складу злочину за обвинувальним вироком суду щодо неї, який набрав законної сили. Частиною 1 ст. 1190 ЦК України, передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Отже, відповідачі в солідарномі порядку повинні відшкодувати державі 10 000 грн., що були виплачені державою потерпілому в результаті їх неправомірних дій. Згідно з п. 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів громадян або держави в суді у випадках, встановлених законом. У відповідності до ч.1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час звернення до суду) представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Виплата 10\~000 грн. шкоди з Державного бюджету України є наслідком неправомірних дій відповідачів та прямо порушує інтереси держави. Вказане відшкодування здійснене Державною казначейською службою України. Разом з тим, відповідно до п.3 Положення про Державну казначейську службу в Україні, основними завданнями Казначейства України є внесення пропозицій щодо формування державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів та реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Таким чином, Казначейська служба не наділена повноваженнями щодо звернення до суду з регресними вимогами про відшкодування шкоди, відшкодованої за рахунок Державного бюджету. Враховуючи викладене наявні всі підстави для звернення заступника прокурора з позовом до суду у межах компетенції, передбаченої ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини суд вважає, що даний позов є обґрунтований та доведеним, а тому підлягає до задоволення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» ст.5 Закону України «Про судовий збір» викладено в новій редакції, відповідно до якої органи прокуратури не мають пільги на сплату судового збору при здійсненні представницьких повноважень. Ця норма набрала чинності з 01.09.2015 року. Так, відповідно до п.2.6 Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України №333 від 12.03.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.03.2012 №456/20769, за кодом 2800 «Інші поточні видатки», окрім іншого, здійснюються видатки на сплату податків та зборів, обов'язкових платежів до бюджетів відповідно до законодавства. Разом з тим, Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» та кошторисом прокуратури Рівненської області на 2015 рік, який затверджено заступником Генерального прокурора України 03.02.2015, видатки на сплату судового збору (код 2800) не передбачені. У той же час, як вбачається з довідки ГУ ДКСУ в Рівненській області, залишок коштів на рахунку 90750001015371 за КПКВК 0901010 «Здійснення прокурорсько-слідчої діяльності, підготовка та підвищення кваліфікації кадрів прокуратури», КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» становить 0,64 грн. У зв`язку з цим на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд прийняв рішення про звільнення позивача від сплати судового збору. За таких умов судові витрати повинні бути стягнуті з відповідачів. Суд вважає, що розмір судових витрат має визначатися станом на час звернення з позовом до суду, оскільки збільшення обсягу відповідальності відповідачів не повинно порушувати їх права, і має застосовуватися до правовідносин, які настали після такого збільшення.

Outcome: approved