Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 23.08.2016 року відповідачка взяла в нього в борг 1000 доларів США, що на момент звернення до суду еквівалентно 2600грн. Факт отримання грошей підтверджується розпискою, в якій [PERSON] зобов'язалась повернути грошові кошти до 23.09.2016 року. Однак до теперішнього часу відповідачка гроші так і не повернула, на вимоги повернення грошей відповідала відмовою. На підставі викладеного просив стягнути з відповідачки борг в розмірі 26000грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково зазначив що з відповідачкою знайомий близько двох років. В серпні 2016 року остання попросила зайняти їй 25000грн. або надати вказану суму в доларах, позивач погодився та надав їй гроші. Після спливу строку, на який надавалась позика [PERSON] неодноразово телефонував [PERSON] з вимогою повернення боргу, кожен раз вона обіцяла повернути гроші, однак досі борг не повернуто. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилась, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 21 грудня 2017 суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуюче наступне. 23 серпня 2016 року між сторонами по справі укладено договір позики. Предметом договору є надання позикодавцем позичальнику 1000 доларів США в строкове користування, а позичальник зобов'язався повернути кошти в обумовлений сторонами строк, а саме до 23 вересня 2016 року. Факт укладення договору позики між сторонами спору підтверджено оригіналом розписки від 23.08.2016 року. Відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконала, гроші до теперішнього часу так і не повернула. Про не виконання позичальником свого зобов'язання свідчить наявність у позичальника оригіналу зазначеної вище розписки, яку долучено до матеріалів справи. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. В ч.1 ст.626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України, крім іншого, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до з ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання - це його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Таким чином суд приходить до висновку, що оскільки борг відповідачкою досі не повернуто, вимоги [PERSON] є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved