Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

В обґрунтування позову, [PERSON] посилається на те, що шлюб з відповідачем [PERSON] розірваний 24.06.2011 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Після розлучення, відповідач не займається вихованням, утриманням сина, не інтересується його долею, усунувся від виконання батьківських обовязків щодо дитини. Оскільки позивачка працює й мешкає у РФ, то вважає за доцільне вивезти дитину з метою постійного проживання та навчання дитини в РФ. Добровільної згоди на вивезення дитини відповідач не надає, оскільки його місцезнаходження невідоме. Тому вона вимушена звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати відмову [PERSON] на виїзд неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] - безпідставною. Надати їй дозвіл на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон неповнолітньому [PERSON], без згоди його батька [PERSON], строком дії до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на виїзд за межі України. В судовому засіданні представник позивачки - [PERSON], ( діюча на підставі нотаріально оформленої довіреності від 15.06.2015 року) позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, незважаючи на належні повідомлення про день, час, місце розгляду справи. За актом сільського голови Чмирівської сільради Старобільського району Луганської області, за місцем мешкання відповідач не проживає, знятий з реєстрації за рішенням суду ( а.с.13). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу шляхом винесення заочного рішення. Ухвала про заочний розгляд справи винесена судом 06.08.2015 року. Представник Старобільської державної адміністрації-спеціаліст служби у справах дітей, в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в котрій просить розглянути справу в її відсутність, постановити рішення по справі на розсуд суду ( а.с.17). Представник державної міграційної служби України в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в котрій просить розглянути справу в його відсутність, постановити рішення на розсуд суду ( а.с. 10). Суд, зясував позицію позивачки, заслухав пояснення свідка, дослідив матеріали справи й вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, за слідуючими підставами: За свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 5) шлюб між сторонами розірваний 24.06.2011 року. За свідоцством про народження (а.с. 6) батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], значаться [PERSON] та [PERSON]. За довідкою (а.с. 7) селищного голови Нижньодуванської селищної ради Сватівського району Луганської області, станом на 12.06.2015 року неповнолітній [PERSON] разом з матірю [PERSON], мешкає у її батьків за адресою: селище Нижня Дуванка Сватівського району Луганської області. За довідкою Чмирівської сільської ради Старобільського району Луганської області (а.с. 13) [PERSON] на території сільради фактично не проживає, знятий з реєстрації з с. Чмирівка вул. Миру, буд. 29 з 04.07.2013 року за рішенням суду, місцезнаходження його не відомо. З пояснень свідка [PERSON], наданими нею в суді, вбачається, що їй невідомо місцезнаходження її сина - [PERSON]. Останній раз вона його бачила в 2011 році, він мешкав у м. Лисичанську Луганської області, без реєстрації. Син не підтримує з нею ніякого звязку ні листуванням, ні спілкуванням по телефону. Долею сина - [PERSON], він не опікується, з дитиною не бачиться. Її онук мешкає разом з матірю. Порядок виїзду за кордон без згоди другого з подружжя (чоловіка) визначено законом України « Про порядок виїзду з України і вїзд в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-Х11, Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення, видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затвердженого Постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231(із змінами). Стаття 18 цих Правил передбачає, що виїзд за межі України громадян, що не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється (п. 3 Правил) у разі предявлення оригіналів документів, або їх нотаріально завірених копій: рішень суду щодо надання дозволу на виїзд за межі України дитині, яка не досягла 16 річного віку без згоди та супроводу другого з батьків». За ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 річного віку, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів, в їхньому супроводі, або у супроводі осіб, уповноважених ними. Таким чином, суд дійшов висновку, що через те, що місцезнаходження відповідача - батька неповнолітнього [PERSON] - невідомо, можливо надати його матері - [PERSON] дозвіл на вивіз [PERSON] за межі України без згоди батька. При цьому суд вважає за доцільне вказати строк до досягнення дитиною 16 років, а не 18 років, як вказано в позові, тому що без згоди батьків, дитина має право виїзжати за межі України з 16 років. Прохання позивачки визнати дії відповідача щодо відмови в наданні дозволу на виїзд за кордон дитини необґрунтовані, оскільки питання про добровільний дозвіл батька позивачкою взагалі на ставився. Оскільки місцезнаходження відповідача невідоме. Крім того, суд вважає необґрунтованим позовні вимоги щодо негайного виконання рішення суду, оскільки це не передбачено нормами ст. 367 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial