Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

В листопаді 2017 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з даною позовною заявою, в якій просило стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 11401 грн. 22 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що 22 вересня 2015 року в м. Підгородне Дніпропетровського району, з вини відповідача, сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди він не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача підтверджується постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2015 року. В результаті зазначеної ДТП, з вини відповідача, був пошкоджений автомобіль [NUMBER]», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована, і який звернувся до позивача з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем, на підставі чого, позивачем було сплачено на його користь 10576 грн. 65 коп., а також позивачем було сплачено 824 грн. 57 коп. за послуги судового експерта. У звязку з вищевказаним, позивач набув право вимоги до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2017 року справа за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування витрат, повязаних з регламентною виплатою страхового відшкодування в порядку регресу - була передана на розгляд Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська за підсудністю. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги позивача та просив задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути без його участі. Також зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 22 вересня 2015 року, близько 15 год. 00 хв., на вул. Тополиній в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «ВАЗ 210990-20», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та «ГАЗ 3302 СПГ», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2015 року у справі № 175/4108/15-п [PERSON] був визнаний винним в скоєному ДТП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Дана постанова скасована не була та набрала законної сили (а.с.12). Крім того, цією ж постановою, було встановлено, що [PERSON] керував автомобілем в стані алкогольного спяніння. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки вони встановлені постановою суду по вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. У вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді, автомобілю [NUMBER]», державний реєстраційний номер [NUMBER], були спричинені механічні пошкодження. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. [PERSON] висновку № 101/15 від 09.11.2015 року експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку автомобілю [NUMBER]», державний реєстраційний номер [NUMBER], складеного судовим експертом [PERSON], сума спричиненої шкоди власнику автомобіля, в наслідок його пошкодження, складає 12691 грн. 98 коп. (а.с.17-25). Відповідно до ст. 41 п. 41.1 пп. «а» Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідач, станом на дату ДТП, не виконав умов Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. В свою чергу, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий союз», на підтвердження чого йому був виданий [PERSON] № АЕ/5734028 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. [PERSON] № АЕ/5734028, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну складає 50000,00 грн. з безумовною франшизою в сумі 500 грн. (а.с.10). Тому, [PERSON], власник автомобіля [NUMBER]», державний реєстраційний номер [NUMBER], подав заяву, як того вимагає ст. 35 п. 35.1 вищевказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності до п. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив, хоча позивач повідомляв його листами від 26.10.2015 року за вих. № 3/1-05/29639 та від 29.02.2016 року за вих. № № 3/1-05/5717, № 3/1-05/5746 (а.с.23,30-31). В звязку з настанням події, передбаченої ст. 41 п. 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБ України, на підставі наказу від 26.02.2016 року за № 1435 (а.с.26 на обороті), здійснило виплату власнику пошкодженого автомобіля в загальному розмірі 10576 грн. 65 коп., в межах обовязкового ліміту відповідальності МТСБУ, що підтверджується платіжним дорученням від 26.02.2016 року за № 1435рв (а.с.27). Крім того, позивачем були понесені витрати на судового експерта для складання вищевказаного висновку щодо заподіяної шкоди, які склали 824 грн. 57 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 12.01.2016 року за № 133Мрв (а.с.27). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. [PERSON] з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Аналогічні положення має п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Таким чином, з урахуванням вищевказаного, суд прийшов до висновку, що позивач має право зворотної вимоги до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування у розмірі 10576 грн. 65 коп. та витрат за послуги судового експерта в розмірі 824 грн. 57 коп. При цьому, у відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. [PERSON] з ч. 6 ст. 261 ЦК України, за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 26 лютого 2016 року платіжним дорученням за № 1435рв було відшкодовано власнику пошкодженого автомобіля [NUMBER]», державний реєстраційний номер [NUMBER], страхове відшкодування з фонду захисту потерпілих в розмірі 10576 грн. 65 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням, тобто строк позовної давності по цим вимогам на момент звернення до суду пропущений не був, оскільки позивач звернувся до суду з даною позовною заявою 29.11.2017 року. Таким чином, позивачем не пропущений строк звернення до суду з даними позовними вимогами. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 10576 грн. 65 коп. та витрати за послуги судового експерта в розмірі 824 грн. 57 коп. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі викладеного,

Outcome: approved