Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Торезантрацит» про визнання протиправними дії, зобов*язання відповідача вчинити певні дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач працював на підприємствах вугільної промисловості більш ніж 11 років. До 2013 року позивач отримував паливо на побутові потреби з ДП «Донвуглереструктуризація», оскільки працював у відособленому підрозділі «Шахтоуправління Волинське» Державного підприємства «Торезантрацит», до складу якої входила ліквідована «шахта Річна». На теперішній час ДП «Донвуглереструктуризація» відмовляє прийняти документи на виписку вугілля на побутові потреби у зв*язку з тим, що ліквідація «Шахти Річна» остаточно завершена та правові підстави на виписку вугілля на побутові потреби відсутні. На звернення до ДП «Шахтоуправління Волинське» з приводу виписки вугілля на побутові потреби позивачу відмовлено, позивач вважає відмову неправомірною. Позивач просить визнати вищевказану відмову протиаправною, зобов*язати ДП «Торезантрацит» прийняти документи на забезпечення паливом на побутові потреби, починаючи з першого півріччя 2013 року і на подальщі періоди. Рішенням Торезького міського суду Донецької області від 08 квітня 2014 року у задоволенні позову відмовлено. З рішенням суду не погодився [PERSON] та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Апелянт зазначає, що перед виходом на пенсію він працював у ДП «ш/у Волинське», яке є діючим і у теперішній час, а тому повинен отримувати паливо на побутові потреби саме з цього підприємства. В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач [PERSON]та представники Управління соціального захисту населення Торезької міської ради Мірошникова С.К., Мустафа Е.М. та Золотухін І.П. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити. Представник ДП «Торезантрацит» Костенко Л.П. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду залишити без змін. Представник ДП «Донвуглереструктурізація» в судове засідання апеляційного суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх сторін, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обгрунтованим вважається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановленні обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами частин 1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона забов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що після прийняття ДП «Шахта «Річна»» на ліквідацію позивача побутовим паливом забезпечувало ДП «Донвуглереструктуризація». Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 107852 від 21 грудня 2012 року затверджено акт комісії з розгляду підсумків фактично виконаних робіт і заходів, передбачених проектом ліквідації шахти «Річна». Проте повністю з таким висновком суду погодитись не можна. Правовідносини сторін регулюються ст. 43 Гірничого Закону України, п.п.12.10.7 - 12.10.9. Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03 липня 2001 року. Судом встановлено, що позивач 24 грудня 1990 року був прийнятий горонорабочим підземним на шахту «Річна» в/о «Торезантрацит» за переводом з шахти «Волинська» в/о «Торезантрацит». З 01 жовтня 1995 року шахта «Річна» була перейменована в Шахтоуправління «Волинське» Торезького виробничого об*єднання по видобутку антрациту «Торезантрацит» (а.с.5-6). Згідно до наказу Шахтоуправління «Волинське» Торезького виробничого об*єднання по видобутку антрациту «Торезантрацит» № 74/к від 26 липня 1999 року [PERSON] було звільнено з 26 липня 1999 року з посади гірничого майстра у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров*я на підставі п.2 ст.40 КЗпП України (а.с.88). Листами від 19 грудня 2013 року та від 27 січня 2014 року відповідач ДП «Торезантрацит» відмовив позивачу в забезпеченні побутовим паливом (а.с. 10, 13). В судовому засіданні представником відповідача не заперечувався факт того, що ДП «Торезантрацит» є правонаступником прав та обов*язків Шахтоуправління «Волинське» Торезького виробничого об*єднання по видобутку антрациту «Торезантрацит». Право позивача на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби передбачене ч.7 ст. 43 Гірничого Закону України від 06 жовтня 1999 року № 1127-XIV у розмірі, що визначається колективним договором, відповідачем також не оспорюється. Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду сторонами визнано, що всі необхідні документи для забезпечення побутовим паливом, позивачем були надані відповідачу. Надані документи свідчать про право позивача на безоплатне забезпечення вугіллям. Відповідно до п.п.12.10.7 - 12.10.9. Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03 липня 2001 року безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого Підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі: на підземних роботах чоловіки не менше 10 років, жінки - 7,5 років; на роботах, пов'язаних з підземними умовами, чоловіки - не менше 15 років, жінки - 12,5 років; на роботах у технологічному ланцюжку і на поверхні діючих і тих, що будуються, шахт, розрізів, збагачувальних і брикетних фабриках, в шахтовуглебудівельних підприємствах чоловіки не менше 20 років, жінки - 15 років. Ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим Підприємством, з якого вони вийшли на пенсію. На підприємствах, що ліквідуються, забезпечення працівників побутовим паливом здійснюється за рахунок бюджетних коштів. Особи, які мають право на безоплатне забезпечення побутовим вугіллям, в тому числі ті, що пішли на пенсію з підприємств інших галузей економіки України, забезпечуються паливом на побутові потреби за останнім місцем роботи на вуглевидобувному (перероблювальному) або шахтовуглебудівельному підприємстві або їх правонаступниками. Відповідно до ч.1 ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Серед інших даних до неї заносяться відомості про роботу. Відповідно до запису в трудові книжці, підприємством, де позивач працював та з якого вийшов на пенсію, є відособлений підрозділ «Шахтоуправління «Волинське» Державного підприємства «Торезантрацит». Відповідно до довідки Управління Пенсійного Фонду України в місті Торез позивачу з 27 липня 1999 року призначено пенсію по інвалідності від загального захворювання, на дату призначення пенсії він працював в Шахтоуправління «Волинське» в/о «Торезантрацит», з 17 березня 2005 року переведений на пенсію за віком (а.с.7). Будь-які дані про те, що на час звільнення 26 липня 1999 року позивач перебував у трудових відносинах з шахтою «Річна» як з самостійною юридичною особою, в матеріалах справи відсутні. Таким чином, висновки суду не відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального та процесуального права, судове рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позивні вимоги позивача задовольнити.

Outcome: approved