Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

В листопаді 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за крединим договором, в обґрунтування якого вказав, що 23.05.2007р. банк та відповідач уклали кредитний договір № HMIBAN02007419 про надання кредиту у розмірі 44500,24 грн., на термін до 22.05.14р. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,17% річних та щомісячної винагороди в розмірі 0,14% від суми наданого кредиту. Однак відповідач порушує умови договору, внаслідок чого станом на 16.11.2015р. утворилась заборгованість в сумі 69113,98 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, подав до суду письмову заяву в якій просить справу слухати без участі представника, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 23.05.2007р. банк та відповідач уклали кредитний договір № HMIBAN02007419 про надання кредиту у розмірі 44500,24 грн., на термін до 22.05.14р. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,17% річних та щомісячної винагороди в розмірі 0,14% від суми наданого кредиту. Згідно розділу 7 кредитного договору відповідач зобовязався щомісячно в період з 23 по 28 число кожного місяця вносити щомісячні платежі в розмірі 655,06грн. Однак відповідач порушує умови договору, внаслідок чого станом на 16.11.2015р. утворилась заборгованість в сумі 69113,98 гривень, яка складається з 12990,67грн. заборгованість за кредитом, 12864,11грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 1764,36грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, 41494грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.08.2012 року з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 02.08.2011 року в сумі 17452,95 грн., в т.ч. 12688,327грн. заборгованість по кредиту, 3376,39грн. заборгованість по процентах, 497,64 заборгованість покомісії за користуванян кредитом, 890,65грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором. Таким чином заборгованість відповідача становить 51661,03грн. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Вказаний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року (справа № 6-1206цс15). Згідно до ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події /ч. 1 ст. 530 ЦК України/. Відповідно до змісту ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави Глава 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд прийшов до висновку що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки позивачем доведено що відповідач неналежним чином виконує умови договору № № HMIBAN02007419 від 23.05.2007 р., що є підставою для стягнення заборгованості за договором в розмірі 51661,03грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у звязку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1218грн. судових витрат на сплату судового збору.

Outcome: approved