Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

В листопаді 2016р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-6) до відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», в якому просила суд, з урахуванням поданої заяви про збільшення позову (а.с. 66-68): стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 6971,15 грн.; 3,0 % річних - 5729,71 грн.; інфляційні втрати в розмірі 65862,41 грн., а також понесені судові витрати. Судом до участі у справі, в якості третьої особи було притягнуто ПАТ «Кредобанк». Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що 07 травня 2013р. між сторонами було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 060649 (далі по тексту - договір страхування) предметом якого є майнові інтереси позивача щодо володіння, користування та розпорядження автомобілем «Chevrolet Lacetti» д.н.з. [NUMBER]. 22 травня 2013р. мав місце страховий випадок. Оскільки в позасудовому порядку, відповідачем було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, позивачка звернулась за захистом свого права до суду. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 березня 2014р. з відповідача було стягнуто суму страхового відшкодування у розмірі 85535,6 грн., проте зазначена сума страхового відшкодування була сплачена відповідачем лише 02 жовтня 2015р., у зв'язку з чим позивачка просила суд стягнути на свою користь пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором страхування відповідачем на підставі п. 9.5.5 цього договору, а також інфляційні втрати та три відсотки річних в порядку ст. 625 ЦК України. В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити, з урахуванням поданої заяви про збільшення позову. Представники відповідача проти позову заперечили, подавши до суду письмові заперечення, зазначаючи, що стороною позивача пропущено строки позовної давності до вимог про стягнення пені, а також звертали увагу суду, що за укладеним договором страхування позивачка не є вигодонабувачем, а тому не має право вимоги про стягнення пені; інфляційних втрат; трьох відсотків річних. Представник третьої особи, заявлені позовні вимоги підтримала, зазначаючи, що дійсно третя особа є вигодонабувачем за договором страхування, і не заперечує проти стягнення зазначених сум на користь позивачки, яка була боржником за кредитним договором укладеному з третьою особою, але всі свої зобов'язання виконала і повернула суму кредиту в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 07 травня 2013р. між сторонами укладено договір страхування, предметом якого є майнові інтереси позивача щодо володіння, користування та розпорядження автомобілем «Chevrolet\~Lacetti» д.н.з [NUMBER] і яким визначений вигодонабувач - ПАТ «Кредобанк» (третя особа). Також встановлено і не заперечується сторонами, що 22 травня 2013р. стався страховий випадок - автомобіль позивачки був викрадений, і слідчим СВ МВС Росії по Курортному району м. Санкт-Петербург 23 травня 2013р. порушено кримінальну справу №39723 за п.в) ч.3 ст.158 КК РФ. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2013р. по цивільній справі № 761/17764/13-ц позов [PERSON] до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», третя особа: ПАТ «Кредобанк» про стягнення суми страхового відшкодування - залишено без задоволення. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 березня 2014р. зазначене рішення суду першої інстанції - скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] - задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ПАТ «Кредобанк» суму страхового відшкодування в розмірі 85535,6 грн. Ухвалою касаційної інстанції від 26 березня 2015р. касаційну скаргу ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відхилено, а рішення апеляційної інстанції залишено без змін. Судом встановлено та не оспорювалося представниками сторін в судовому засіданні, що 01 жовтня 2015р. відповідачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та 02 жовтня 2015р. здійснено виплату страхового відшкодування. У відповідності з п. 9.5.5. договору страхування страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений цим договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну сплату страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику/вигодонабувачу /постраждалій третій особі/ застрахованій особі пеню за кожний день прострочення платежу у розмірі 0,01 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період прострочення. Частиною 4 ст. 636 ЦК України передбачено, що якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Пунктом 1) ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. 11 ЦПК України, заяву сторони відповідача в порядку ст. 267 ЦК України, відсутність клопотання від сторони позивача про поновлення строку позовної давності в частині позовних вимог про стягнення пені, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, беручи до уваги положення ч. 4 ст. 636, ч. 2 ст. 625 ЦК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню інфляційні втрати за період часу з 09 липня 2013р. по 01 жовтня 2015р. у розмірі 65862,41 грн. (при цьому виходячи з суми боргу - 85535,6 грн., а також визначені індекси інфляції та наведений вище період прострочення - інфляційні втрати складають 65898,8 грн., однак в силу положень ст. 11 ЦПК України суд не вправі вийти за межі заявлених вимог). Крім того, з відповідача на користь позивачки підлягає також стягнення 3,0 % річних у зазначений вище період часу в розмірі 5729,71 грн. Стосовно вимог позивачки про стягнення пені, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, у зв'язку з пропуском останньою строків позовної давності, що визнав представник позивачки в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 715,92 грн.

Outcome: partial