Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

В листопаді 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просив зняти арешт з квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 11541097, зареєстровано 26.08.2011 р. державним реєстратором ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві № 780/3 від 26.08.2011 року. В обґрунтування позову зазначено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу, - є власником квартири [ADDRESS] . Заборгованість за укладеним між ним та АТ «Укрсоцбанк» кредитним договором № 10-29/2238 від 12.07.2006 року, була достроково повністю погашена 19.10.2018 року. Одночасно з кредитним договором було укладено іпотечний договір 2609 від 12.07.2006 року, який було посвідчено приватним нотаріусом та, останнім, накладено заборону на зазначене майно. Позивач вказує, що іпотека була припинена 19.10.2018 р. Під час здійснення процедури зняття заборони, позивачу стало відомо, що на вказану квартиру на підставі постанови ВДВС було накладено арешт за реєстраційним номером обтяження 11541097, який було зареєстровано 26.08.2011 р. державним реєстратором ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження - постанова ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві № 780/3 від 26.08.2011 року. Звернувшись до ВДВС із заявою про припинення обтяження, йому було роз`яснено про неможливість ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження і про можливість вирішення питання щодо зняття арешту в судовому порядку. З огляду на викладене, а також в зв`язку з неможливістю скасування арешту майна в позасудовому порядку, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.11.2019 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.12.2019 року, було вирішено перейти від розгляду цивільної справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився. Подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відзив на позов до суду не надходив. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі продажу квартири від 12.07.2006 року, який було посвідчено нотаріально, - є власником квартири [ADDRESS] . З відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що на, належну позивачу квартиру, - накладено арешт за реєстраційним номером обтяження 11541097, який було зареєстровано 26.08.2011 р. державним реєстратором ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження - постанова ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві № 780/3 від 26.08.2011 року. Відповідно до листа Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 17.10.2019 року № Т-4209, було встановлено, що в Голосіївському ВДВС перебувало виконавче провадження № 27761403 з примусового виконання виконавчого напису № 6482 від 29.10.2010 року про стягнення із [PERSON] заборгованості в розмірі 347291,81 грн. за рахунок заставленого майна - квартири [ADDRESS] . 12.11.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки, останнім, було подано до відділу заяву про повернення виконавчого документу. Крім того, позивач вказує, що між ним та АТ «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір № 10-29/2238 від 12.07.2006 року, та заборгованість по ньому була повністю погашена 19.10.2018 року, про що свідчить довідка АТ «Укрсоцбанк» № 04.22-08/96-9385 від 23.10.2018 року. Вирішуючи спір, суд приймає до уваги те, що згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до приписів статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається яке на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що повторно виконавчий лист не був пред`явлений до виконання, та на даний час відсутні виконавчі провадження, боржником за якими є позивач, кредитна заборгованість перед банком погашена, та під час повернення виконавчого документу державним виконавцем не було вирішено питання щодо зняття арешту, а тому на даний час відсутні підстави для арешту майна боржника та питання щодо зняття арешту підлягає вирішенню в судовому порядку. Слід зазначити, що стороною відповідача об`єктивна необхідність в існуванні арешту нерухомого майна позивача на час розгляду справи в суді не доведена, та не спростовані доводи позивача в цій частині. Враховуючи викладене, а також виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, відсутності будь-яких заперечень зі сторони відповідача, суд вважає, що позов є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим, останній, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved