Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

В липні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що при розгляді в суді кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України ( в редакції 1960р.) було доведено, що саме вона своїми протиправними діями скоїла злочини, передбачені цими статтями, а саме умисно заволоділа чужим майном шляхом обману (скоїла шахрайство), а також повторно, умисно, таємно викрала чуже майно (скоїла крадіжку). Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 26 червня 2014 року [PERSON], відповідач по справі визнана винною у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України і у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України призначено їй покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. В цій кримінальній справі вона була визнана потерпілою. Внаслідок злочинних дій [PERSON] їй була спричинена матеріальна шкода в сумі 25000 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні не була присутньою, оскільки знаходиться під вартою в Артемівському СІ УДПтСУ в Донецькій області. Відповідно до письмової заяви [PERSON] позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. При цьому, просила суд розглянути справу у її відсутності. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 26.06.2014 року (а.с. 5-6) відповідач по справі [PERSON] визнана винною у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України і у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України їй призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. Цим вироком суду [PERSON] визнана винною в тому, що 06.04.2014 року приблизно о 15 год. вона умисно заволоділа грошима [PERSON] у сумі 25000грн., чим останній спричинила матеріальну шкоду на вказану суму. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, факт завдання відповідачем [PERSON] матеріальної шкоди є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає, позовні вимоги повністю доведені, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved