Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 26 січня 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 29 січня 2018 року. [PERSON], в інтересах якої на підставі довіреності діє представник [PERSON], звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду Позовну заяву мотивовані тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 31 березня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] ,[INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 700 грн. на обох дітей, починаючи з 17 вересня 2015 року до досягнення дітьми повноліття. Позивач вказує, що після ухвалення такого рішення у її житті, як одержувача аліментів, відбулись зміни. Так, на даний час діти підростають, пішли до дошкільного навчального закладу, в звязку з чим збільшилися витрати на їх утримання, суттєво зросли споживчі ціни на всі групи товарів, у тому числі на продукти харчування та товари дитячого асортименту. Вартість харчування у відвідуваному дітьми навчальному закладі на місяць становить 572 грн. У звязку із значним зростанням споживчих цін збільшився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку і на час звернення до суду з вказаною позовною заявою прожитковий мінімум на дитину до 6 років становить 1426 грн. Крім того, діти часто хворіють простудними захворюваннями і потребують лікування. Діти потребують харчування і вдома, придбання сезонного одягу, розвиваючих іграшок, книжок. За даних обставин, позивач вважає, що є всі підстави для ухвалення рішення про збільшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, а тому просить ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, визначений рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 31 березня 2016 року, стягнути з [PERSON], [INFO], мешканця [INFO], на користь [PERSON],[INFO] , яка зареєстрована [INFO], аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні\~позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обємі повністю. Представник відповідач [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вважає їх такими, що не підлягають до задоволення з підстав викладених у письмових запереченнях. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. 26 травня 2012 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем - [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. У даному шлюбі у подружжя народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 0422606 від 30.01.2013 року та серія 0665943 від 26.05.2014 року, відповідно. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 31 березня 2016 року по справі №308/11626/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 26.05.2012 року виконкомом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, свідоцтво про шлюб серії І-ФМ № 089392, актовий запис № 64 розірвано, визначено місце проживання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], - місце проживання їх матері [PERSON]. Залишено [PERSON] дошлюбне прізвище [PERSON]. Даним рішенням також вирішено стягнути із [PERSON], [INFO], на користь [PERSON],\~ [INFO], аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], який народився 20 травня 2014 року, у розмірі 700,00 гривень щомісяця (сімсот гривень 00 копійок) на обох дітей, починаючи з 17 вересня 2015 року (дати звернення до суду з відповідним позовом) і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно правової позиції, яка викладена у справі №143цс13 від 05.02.2014 року, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України постановила, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.\~192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). За змістом ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно розяснень, що містяться в 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів, [PERSON] посилається на ту обставину, що в її житті, як одержувача аліментів, відбулися зміни повязані з тим, що діти підростають, пішли до дитячого закладу у звязку з чим збільшилися витрати на їх утримання, зокрема оплата вартості харчування в навчальному закладі за обох дітей на місяць становить 572 грн., діти часто хворіють простудними захворюваннями і потребують лікування. Крім того, позивач вказує, що на даний час збільшився прожитковий мінімум на дитину та суттєво зросли споживчі ціни на всі групи товарів, в тому числі на продукти харчування та товари дитячого асортименту, а діти потребують придбання сезонного одягу, розвиваючих іграшок, книжок. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, як позивачем так і її представником не наведено та не подано суду жодних доказів, які б вказували на покращення матеріального стану платника аліментів [PERSON], так і доказів покращення його здоровя, які б могли бути підставами для збільшення розміру аліментів визначених рішенням суду, як то передбачено нормами Сімейного Кодексу України. Як вбачається з матеріалів справи, під час ухвалення Ужгородським міськрайонним судом рішення по справі №308/11626/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, суд при визначенні розміру аліментів виходив з того, що розмір доходів відповідача позивачем суду не доведено, враховано стан здоровя відповідача, те що у нього згідно акту обстеження стану здоровя від 06.02.2015 складний короткозорий астигматизм з різницею рефракції у двох головних меридіанах в 4.0, та матеріальне становище платника аліментів [PERSON], який згідно довідки Ужгородського міського центру зайнятості перебуває на обліку в міському центрі зайнятості з 18.01.2016 року, статус безробітного йому не надано. Із змісту заявленої позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується з рішенням суду про стягнення з відповідача аліментів в твердому грошовому розмірі, однак в порядку визначеному законом для його оскарження позивач не звертався. В судовому засіданні встановлено, що встановлені судовим рішенням обставин щодо матеріального становища платника аліментів та стану його здоровя не змінились. Крім того, фактично позивач звернувся з позовними вимогами про зміну способу стягнення аліментів з відповідача, визначений рішенням суду,\~ а саме не в твердій грошовій сумі, а у частці від доходів відповідача. Проте, позивачем не доведено в судовому засіданні наявність заробітку (доходу) відповідача. Крім того, обставини про\~те, що позивач несе додаткові витрати на оздоровлення дітей, розвитку їх природних здібностей є правовою підставою для стягнення додаткових витрат за положеннями статті 185 СК України, а не за загальною нормою про обовязок сплачувати аліменти за звичайних обставин. Позивач не звертався з позовом за такими правовими підставами, а отже немає правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про збільшення розміру аліментів за загальними положеннями закону. За таких обставин не можна вважати, що позивачем доведені ті обставини, на які він посилався в обґрунтування своїх вимог, а отже не можна вважати, що позовні вимоги є доведеними.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що позивачем не доведене обставин, які вказують на покращення матеріального стану відповідача так покращення його здоровя, які б могли бути підставами для збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 31.03.2016 року по справі №308/11626/15-ц, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовної заяви не має.

Outcome: dismissed