Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

В листопаді 2017 року[PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «ОТП Банк», третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON], третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про припинення зобов'язань за договором поруки. Згідно з Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк», третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON], третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про припинення зобов'язань за договором поруки. Позивач [PERSON] згідно позовної заяви з уточненням позовних вимог(а.с.45-47) просить визнати зобов'язання за договором поруки від 26 травня 2008 року № SR-B00/096/2008 укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] припиненими та стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26 травня 2008 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», який є правонаступником закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № ML-B00/096/2008. В якості забезпечення за кредитним договором між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір поруки від 26 травня 2008 року № SR-B00/096/2008. 10 грудня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю/ договір факторингу/, відповідно до умов якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набув усіх прав вимоги за Кредитним договором. Останнє погашення за кредитним договором здійснювалось у грудні 2009 року. Відповідно до досудової вимоги від 01.07.2011 № 19187 вбачається, що у [PERSON] існує заборгованість станом на 01.07.2011 року року і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить погасити кредит в повному обсязі, отже саме з цього моменту у банку виникло право на звернення до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно відповідач Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» пропустив можливість звернення до [PERSON], як солідарного боржника по кредитному договору № ML-B00/096/2008, оскільки від останнього платежу який був здійснений [PERSON] пройшло майже 9 років, а це набагато більше ніж встановлено ч. 4 ст. 559 ЦК України. Крім цього, позивач позовній заяві зазначає, що відповідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Позивачу стало відомо, що між [PERSON] та Публічним акціонерним товариствов «ОТП Банк» було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору від 05.02.2009, додатковий договір №2 до кредитного договору від 25.05.2009, додатковий договір №3 до кредитного договору від 25.08.2009, додатковий договір №4 до кредитного договору від 24.11.2009, додатковий договір №5 до кредитного договору від 18.10.2011 р., додатковий договір №5 до кредитного договору від 23.06.2015. Звідси можна зробити висновок що ПАТ «ОТП Банк» змінив зобов'язання за кредитним договором без згоди поручителя, [PERSON], внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» з позовними вимогами не погоджуються, надало заперечення на позов в якому вказує, що на думку ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПAT «ОТП Банк» пред'явленням позовної заяви позивач вводить суд в оману, щодо фактичних відносин між Позивачем та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та AT «ОТП Банк». Представнком позивача за довіреність [PERSON] подана відповідь на це заперечення у якеому він наводить судову практику при розгляді справ з аналогічних питань. В судове засідання позивач не з'явився, від представника позивача надійшла письмова заява у якій він позов підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача ПАТ «ОТП Банк» та третьої особи на стороні відповідачаТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не з'явився. В поданих запереченнях на позов представник відповідача ПАТ «ОТП Банк» та третьої особи на стороні відповідачаТОВ «ОТП Факторинг Україна» Марейчик Н.О., справу просить розглядати у відсутність представників ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а у задоволенні позову відмовити. Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] повідомлялась про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась. Її неявка не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду а також: усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.. Судом встановлено, що 26 травня 2008 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № ML-B00/096/2008. В забезпечення виконання боргових зобов'язань за кредитним договором 26 травня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» було укладено договір поруки № SR-B00/096/2008/1, згідно з умовами яких порукою забезпечені вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитними договорами у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі (п. 2.1 договору поруки). Забезпечувальний характер поруки полягає у зобов'язанні поручителя відповідати за виконання боржником зобов'язання у повному обсязі, що і боржник, а саме: сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України). Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору (кредитного договору), яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підставами для припинення поруки згідно зі ст. 559 ЦК України є: 1) припинення забезпеченого порукою зобов'язання, а також припинення у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; 2) якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; 3) у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; 4) після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] стало відомо, що між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору від 05.02.2009, додатковий договір №2 до кредитного договору від 25.05.2009, додатковий договір №3 до кредитного договору від 25.08.2009, додатковий договір №4 до кредитного договору від 24.11.2009, додатковий договір №5 до кредитного договору від 18.10.2011, додатковий договір №5 до кредитного договору від 23.06.2015. Згідно із п. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Припинення поруки на підставі ч.1 ст. 559 Цивільного кодексу України можливе лише в тому випадку, якщо наслідком таких змін стало збільшення матеріальної відповідальності поручителя без його згоди. До зміни обсягу відповідальності призводить не тільки збільшення відсоткової ставки за користування кредитом, але й пролонгація кредитного договору, збільшення суми кредиту, встановлення неустойки або підвищення розміру штрафних санкцій. З огляду на вище наведене, вбачається зміна зобов'язання без згоди поручителя, [PERSON], що є підставою для припинення договору поруки № SR- В00/096/2008/1 від 26.05.2008 року у відповідності до ч. 1 ст. 559 ЦК України. Такий ж правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України у справі №6-172цс12 від 20.02.2013, згідно якого: «відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо» Окрім цього, ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надано доказів, та не спростовано той факт, що останнє погашення за кредитним договором здійснювалось у грудні 2009 року. Відповідно до досудової вимоги від 01.07.2011 р. №19187 вбачається, що у Позичальника існує заборгованість станом на 01.07.2011 р. і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить погасити кредит в повному обсязі, отже саме з цього моменту виникло право на звернення до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості. Відповідно дол ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі сплливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до частини 1 статті 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч.4 ст.559 ЦК україни, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК україни про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно з роз'яснень наданих у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора та суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні частини четвертої ст. 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права шляхом пред'явлення позову, кредитор вчиняти не може. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6- 2662цс15. Згідно із положеннями ч. 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. За таких обставин суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved