Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В липні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилалася на те, що їй на праві приватної власності належить 60/100 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відповідачу [PERSON] , який є її сином, належить 20/100 частки вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину. \~ \~ \~ \~Інша частка (20/100) належить її доньці [PERSON] \~ \~ \~ \~Відповідач постійно проживає в Російській Федерації з 1991 року, проте не знявся з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги 405 ЦК України позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, письмовий відзив на позов не подав. \~ \~ \~ \~Представник Департаменту реєстрації Харківської міської ради до суду не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності. В письмових поясненнях зазначав про відсутність підстав для визнання відповідача, який є співвласником житлового будинку, таким, що втратив право користування. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 55 Конституції України\~та вимог чинного цивільного процесуального законодавства кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Звертаючись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, позивач посилалася на відсутність відповідача за місцем реєстрації з 1991 року та наявність у нього іншого житла в Російській Федерації. \~ \~ \~ \~Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. [PERSON] на праві приватної власності належить 60/100 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відповідачу [PERSON] , який є її сином, належить 20/100 частки вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину. \~ \~ \~ \~Інша частка (20/100) належить доньці позивача, [PERSON] \~ \~ \~ \~Відповідач постійно проживає в Російській Федерації з 1991 року, проте не знявся з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. \~ \~ \~ \~Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~ \~ \~ \~Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За змістом ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до п. 34 роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України,\~статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116\~Житлового кодексу Української РСР\~(далі\~-\~ЖК УРСР). Пунктом 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантовано кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Відповідач є співвласником житлового будинку по [ADDRESS] , підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням відсутні. Оскільки судом відмовлено у визнанні відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підстави для зняття його з реєстраційного обліку відсутні. \~ \~ \~ \~Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed