Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

В листопаді 2012 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Головне управління юстиції у м.Києві в особі Восьмої Київської державної нотаріальної контори, Шандрівська сільська рада Миронівського району Київської області, приватний нотаріус Коростишівського нотаріального округу Яворенко Ірина Іванівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гнідюк Олександр Борисович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кочерга Ганна Григорівна, згідно з яким, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог від 06.03.2013 року, просила суд: встановити, що довіреність від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], що посвідчена 25.12.2004 року головою Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області Шевченко Сергієм Івановичем за №873, є нікчменою; встановити, що довіреність від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], що посвічдена 13.08.2005 року приватним нотаріусом Коростишівського районного управління нотаріального округу Яворенко Іриною Іванівною та зареєстровано в реєстрі за №2203, дублікат якої видано 07.11.2005 року, приватним нотаріусом Коростишівського районного округу Яворенко Іриною Іванівною та зареєстровано в реєстрі за №2982, є нікчемною; визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 07.11.2005 року, укладений [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнидюк Олександром Борисовичем та зареєстрований в реєстрі за №14795; визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS]; витребувати майно, а саме квартиру [ADDRESS] з чужого незаконного володіння від [PERSON]; судові витрати покласти на відповідачів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.03.2005 року [PERSON] прийняла від [PERSON] у спадщину квартиру [ADDRESS], що підтверджується, зокрема Заповітом на її ім'я від 24.12.2004 року, Довідкою про внесення запису до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ №3974572 від 28.03.2005 року та Довідкою державного нотаріуса Восьмої Київської державної нотаріальної контори №1007 від 04.07.2008 року. Разом з тим, ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 24.06.2005 року по справі №2-7922/05 Київській державній нотаріальній конторі №8 було заборонено видавати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом до розгляду справи по суті за позовом родичів [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним заповіту. Однак, незважаючи на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 21.06.2007 року в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним заповіту було відмовлено, а згідно ухвали суду від 18.11.2005 року на спірну квартиру було накладено арешт, позивачка було позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, адже, як їй стало відомо, 07.11.2005 року [PERSON], діючи від імені [PERSON] на підставі довіреності від 13.05.2005 року, виданої йому [PERSON], який, в свою чергу, діяв на підставі довіреності від 25.12.2004 року, начебто виданої йому [PERSON], уклав з [PERSON] Договір купівлі-продажу спірної квартири. При цьому, в подальшому, а саме 30.11.2015 року спірна квартира була перепродана [PERSON] [PERSON] на підставі відповідного Договору купівлі-продажу квартири. В той же час, позивачка вказує, що як Довіреність №873 від 25.12.2004 року, посвідчена Головою Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області Шевченком С.І., так і Довіреність від 13.08.2005 року, посвідчена приватним нотаріусом Коростишівського нотаріального округу Яворенко І.І. та зареєстрована в реєстрі за №2203, дублікат якої видано 07.11.2005 року, є нікчемними, адже досудовим розслідуванням кримінальної справи №10-10048, порушеної за заявою позивачки за фактом підробки довіреності, було встановлено, що Довіреність від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] Шнадрівською сільською радою Миронівського району Київської області ніколи не посвідчувалася та не реєструвалася у відповідній книзі реєстрації ради. Тобто, враховуючи те, що [PERSON] не видавав Довіреності на ім'я [PERSON], позивачка вказує на наявність підстав вважати вищенаведені правочини нікчемними та такими, що були спрямовані на порушення її права на спадкове майно, як спадкоємця. За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст.ст. 28, 202-203, 215, 216, 218, 228, 316, 319, 321, 383, 392, 1220-1223, 1258, 1265-1266 ЦК України та ст. 41 Конституції України, позивачка звернулася до суду з цим позовом, який просила задовольнити в повному обсязі. Ухвалою від 04.12.2012 року було задоволено заяву позивачки про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою від 04.12.2012 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 06.03.2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 19.09.2013 року заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 06.03.2013 року скасовано та ухвалено нове про відмову в позові. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.12.2013 року заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 06.02.2013 року та рішення апеляційного суду м.Києва від 19.09.2013 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 21.01.2014 року вказану цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду. 18.02.2014 року до суду надійшла заява [PERSON] про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Вказана заява була задоволена судом 12.03.2014 року. 28.03.2014 року Вказана заява була задоволена судом 12.03.2014 року. 28.03.2014 року до суду надійшла заява [PERSON] про уточнення змісту позовних вимог, згідно з якою позивачка просила суд: визнати недійсною довіреність від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], що посвідчена 25.12.2004 року головою Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області Шевченко Сергієм Івановичем за №873; визнати недійсною довіреність від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], що посвічдена 13.08.2005 року приватним нотаріусом Коростишівського районного управління нотаріального округу Яворенко Іриною Іванівною та зареєстровано в реєстрі за №2203, дублікат якої видано 07.11.2005 року, приватним нотаріусом Коростишівського районного округу Яворенко Іриною Іванівною та зареєстровано в реєстрі за №2982; визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 07.11.2005 року, укладений [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнидюк Олександром Борисовичем та зареєстрований в реєстрі за №14795; визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS]; витребувати майно, а саме квартиру [ADDRESS] з чужого незаконного володіння від [PERSON]; судові витрати покласти на відповідачів. 18.04.2014 року на адресу суду надійшли заперечення [PERSON] на позовну заяву, згідно з якою остання просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Ухвалою від 23.06.2014 року було задоволено клопотання позивача про витребування у Шандрівській сільській раді Миронівського району Київської області оригіналу Книги реєстрації нотаріальних дій за 2004 рік. Ухвалою від 24.07.2014 року було задоволено клопотання позивача про витребування у приватного нотаріуса Коростишівського районного нотаріального округу Яворенко Ірини Іванівни усіх документів, що слугували підставою для укладення довіреності від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], яка зареєстрована в реєстрі за №2203, а також особистих пояснень з приводу укладення цієї довіреності. Ухвалою від 24.07.2014 року було задоволено клопотання позивача про витребування з Восьмої Київської державної нотаріальної контори спадкової справи №57/2005 р. після померлого [PERSON], який помер [INFO] року. Ухвалою від 22.09.2014 року було задоволено клопотання позивача про витребування з Восьмої Київської державної нотаріальної контори спадкової справи №57/2005 р. після померлого [PERSON], який помер [INFO] року. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 20.10.2014 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Головне управління юстиції у місті Києві, Шандрівська сільська рада Миронівського району Київської області, приватний нотаріус Коростишівського нотаріального округу Яворенко І.І., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кочерга Г.Г., про визнання правочинів недійсними, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 24.03.2015 року рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 20.10.2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.08.2015 року рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 20.10.2014 року та рішення Апеляційного суду м.Києва від 24.03.2014 року було скасовано, а справу переданого на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 15.09.2015 року дану цивільну справу було призначено до розгляду в судовому засіданні. 11.11.2015 року до суду надійшла заява [PERSON] про закриття провадження в справі в частині вимог [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 07.11.2005 року, який було укладено між [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON] Крім того, 11.11.2015 року від [PERSON] також надійшла заява про застосування строків позовної давності до позовних вимог [PERSON] про: визнання недійсною довіреності, виданої [PERSON] на [PERSON] від 25.12.2004 року; визнання недійсною довіреності, виданої [PERSON] на [PERSON] від 13.08.2005 року; визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 07.11.2005 року, який було укладено між [PERSON] та [PERSON] Ухвалою суду, постановленою судом без видалення до нарадчої кімнати, було частково задоволено клопотання позивачки про виклик в судове засідання в якості свідків Шевченко С.І. та [PERSON] 12.02.2016 року до суду надійшла заява [PERSON] про уточнення змісту позовних вимог, згідно якої, позивачка, пред'являючи позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Головне управління юстиції у м.Києві в особі Восьмої Київської державної нотаріальної контори, Шандрівська сільська рада Миронівського району Київської області, приватний нотаріус Коростишівського нотаріального округу Яворенко І.І., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кочерга Г.Г., [PERSON], просить суд: визнати недійсною з моменту вчинення довіреність від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], що посвідчена 25.12.2004 року головою Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області Шевченко Сергієм Івановичем за №873; визнати недійсною з моменту вчинення довіреність від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], що посвічдена 13.08.2005 року приватним нотаріусом Коростишівського районного управління нотаріального округу Яворенко Іриною Іванівною та зареєстровано в реєстрі за №2203, дублікат якої видано 07.11.2005 року, приватним нотаріусом Коростишівського районного округу Яворенко Іриною Іванівною та зареєстровано в реєстрі за №2982; визнати недійсним з моменту укладення Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 07.11.2005 року, укладений [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнидюк Олександром Борисовичем та зареєстрований в реєстрі за №14795; визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS]; витребувати майно, а саме квартиру [ADDRESS] з чужого незаконного володіння від [PERSON]; судові витрати покласти на відповідачів. Ухвалою від 17.02.2016 року залишено без задоволення клопотання [PERSON] про закриття провадження в цивільній справі в частині вимог [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 07.11.2005 року, який було укладено між [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON] 12.05.2016 року до суду надійшли письмові пояснення позивачки щодо недобросовісності набувача квартири - [PERSON] та витребування квартири з її незаконного володіння. 17.05.2016 року до суду надійшли письмові пояснення представника [PERSON] - [PERSON] відносно заперечень позивачки на заяву про застосування строків позовної давності. Ухвалою від 27.10.2017 року дану цивільну справу було прийнято до свого провадження суддею Савицьким О.А. та призначено її до розгляду в судовому засіданні. 27.12.2016 року до суду надійшли заперечення представника [PERSON] - [PERSON] на позовну заяву [PERSON] 20.03.2017 року до суду надійшли письмові пояснення [PERSON] по даній справі. 29.05.2017 року до суду надійшла заява представника [PERSON] - [PERSON] про закриття провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 07.11.2005 року, який було укладено між [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON] 02.06.2017 року до суду надійшли заперечення представника [PERSON] - [PERSON] щодо допиту [PERSON] в якості свідка по цивільній справі. 01.06.2017 року до суду надійшла заява [PERSON] про виклик у судове засідання в якості свідків Шевченка С.І., [PERSON], [PERSON] Ухвалою від 06.06.2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 23.10.2017 року, було закрито провадження в даній цивільній справі в частині вимог [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 07.11.2005 року, який було укладено між [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON] Ухвалою від 01.02.2018 року розгляд цивільної справи вирішено продовжити за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивачка, яка також була допитана в судовому засіданні в якості свідка, та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Представники відповідача [PERSON] щодо задоволення позову заперечували, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Треті особи Приватний нотаріус Кочерга Н.І. та Головне управління юстиції в м.Києві в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи містяться заяви вказаних третіх осіб, згідно змісту яких останні просили розгляд справи проводити за їх відсутністю. Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином про причини неявки суд не сповістили. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 24.12.2004 року [PERSON] було складено заповіт, за яким він заповідав все своє майно [PERSON] Вказаний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисань С.С. та зареєстровано в реєстрі за №4815. [INFO] року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] заповіт було оскаржено [PERSON] та [PERSON], які є тітками померлого, до суду, проте у задоволенні позовних вимог останніх про визнання заповіту недійсним рішенням суду було відмовлено. При цьому, 28.03.2005 року на підставі заяви [PERSON] Восьмою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу та 11.02.2008 року видано позивачці свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади та свідоцтво поро право на спадщину за заповітом на прості іменні акції. Разом з тим, свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] позивачка не отримала, оскільки за наданими до нотаріальної контори КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» даними вказана квартира була продана [PERSON] 07.11.2005 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі Довіреності від 13.08.2015 року, виданої йому [PERSON], від імені [PERSON] та посвідченої приватним нотаріусом Коростишевського районного нотаріального округу Яворенко І.І. (дублікат видано 07.11.2005 року), та [PERSON] При цьому, як вбачається, довіреність [PERSON] на ім'я [PERSON] була посвідчена Головою Шандрівської сільської ради Миронівського району Київського області 25.12.2004 року. Також, як встановлено в судовому засіданні, 30.11.2005 року [PERSON] була продана спірна квартира [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кочергою Г.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №3167. В подальшому, а саме 06.06.2007 року квартиру було реалізовано на прилюдних торгах, оформлених протоколом №1-123/4 про проведення прилюдних торгів, затвердженим генеральним директором ДАК «Національна мережа аукціонних центрів». Переможцем вказаних торгів було визнано [PERSON], яка, в свою чергу, отримала свідоцтво про право власності на вказану квартиру та 25.02.2013 року відчужила її за договором купівлі-продажу [PERSON] Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, зокрема з довідки Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області від 12.03.2015 року довіреність від 25.12.2004 року, реєстраційний номер №873, яка зазначена в договорі купівлі-продажу квартири від 07.11.2005 року, Шандрівською сільською радою Миронівського району Київської області не посвідчувалася та в книзі реєстрації відсутня. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] страждав онкологічним захворюванням, був прооперований в грудні 2004 року та після операції знаходився в квартирі [PERSON], де і помер [INFO] року. Будь-яких доказів на спростування вищенаведених обставин стороною відповідачів надало не було. В свою чергу, положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому, відповідно до частини третьої даної статті, однієї із загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч.1 ст. 216 ЦК України). Крім того, як роз'яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то вбачається правильним визнавати недійсними не всі правочини, а лише перший і заявляти позов про витребування майна в останнього набувача. Таким чином, враховуючи вказані положення закону, встановлені обставин справи, а також те, що довіреність від 13.08.2015 року, якою [PERSON], діючи від імені [PERSON], уповноважив [PERSON] керувати та розпоряджатися усім майном [PERSON], була укладена вже після смерті останнього, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсними з моменту вчинення довіреність від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчену 25 грудня 2004 року Головою Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області Шевченко Сергієм Івановичем за № 873, та довіреність від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчену 13 серпня 2005 року приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Яворенко Іриною Іванівною та зареєстровану в реєстрі за № 2203, дублікат якої видано 07 листопада 2005 року приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Яворенко Іриною Іванівною та зареєстровано в реєстрі за № 2982, підлягають задоволенню. Щодо решти позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, заперечуючи щодо задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права власності та витребування майна, відповідач [PERSON] вказувала на відсутність у позивачки права на звернення до суду з цим позовом, оскільки вона не є власником майном, так як, прийнявши спадщину, не зареєструвала право власності на квартиру в установленому законом порядку. Водночас, відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, про що зазначено у ч.2 ст.1220 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як зазначено в ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. З ч.1 ст.1270 ЦК України вбачається, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому, згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, виходячи з аналізу вищенаведених положень закону, з часу прийняття спадщини спадкоємцю до дня її реєстрації належать речові права, тобто право володіння і користування спадщиною, яке підлягає захисту в суді у разі його порушення. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду України у справі №6-164цс12 від 23.01.2013 року. Таким чином, з огляду на те, що позивачка не відмовлялася від спадщини, а нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру після смерті [PERSON], суд, з врахуванням вказаних вище положень закону та встановлених обставин справи, приходить до висновку про необхідність визнання за [PERSON] права власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлого [INFO] року, оскільки іншого способу захисту та поновлення права позивачки на спірну квартиру не існує. Водночас, як встановлено в судовому засіданні, на даний час право власності на спірні квартиру зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 25.02.2013 року між нею та [PERSON] Між тим, у відповідності до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває права власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребувано у нього. Як передбачено вимогами ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, відповідно до положень ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в ч. 1 ст. 388 ЦК України. Таким чином, у відповідності до вимог ст.ст. 330, 388 ЦК України право власності на майно, яке було відчужено поза волею власника не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. Крім того, на наявність права власності на майно не впливає також і та обставина, що воно було предметом відчуження, укладених іншими особами, оскільки дійсний власник не був стороною цих угод, а ст. 346 ЦК України не передбачає припинення права власності дійсного власника в зв'язку з реєстрацією договорів купівлі-продажу за іншими особами під час його неодноразового перепродажу, що відбувалося без участі та поза межами волі дійсного власника. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11.02.2015 року у справі №6-1цс15, яка, з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для застосування судами України. Крім того, оскільки відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна, передбачене ст. 388 ЦК України, переходить до спадкоємців померлого. Таким чином, враховуючи ту обставину, що майно вибуло з володіння позивача як спадкоємця померлого власника не з його волі, і не з волі спадкодавця, суд вважає, що позивач, як спадкоємець майна, що залишилося після померлого власника, має право на витребування з незаконного володіння спірної квартири, що перебуває у власності [PERSON] З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про витребування на її користь трикімнатної квартири [ADDRESS] з незаконного володіння [PERSON] також підлягають задоволенню. При цьому, враховуючи те, що, як вбачається з матеріалів справи, 06.09.2007 року позивачка зверталася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом про визнання недійсними договорів від 07.11.2007 року та від 30.11.2007 року відповідно, а також про визнання права власності на квартиру, посилання відповідача на те, що позов пред'явлено поза межами строків позовної давності, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, адже, в силу вимог ч.2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Враховуючи наведене та

Outcome: approved