Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

В квітні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 25 січня 1992 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/6 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. Головна, № 11 в с. Рокитне Новоселицького району. Спадщину після його смерті як спадкоємці за законом першої черги своєчасно прийняли його дружина [PERSON] та донька [PERSON] по 1/12 частці домоволодіння. 01 січня 2017 року померла його матір [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/4 частку вказаного домоволодіння, яку він своєчасно прийняв як спадкоємець по заповіту. Однак, оскільки при житті спадкодавці не отримали правовстановлюючих документів на домоволодіння, він не може оформити на себе право власності на вказане спадкове майно. Просив суд визнати за ним право власності на 1/3 частку в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району Чернівецької області звернувся до суду із заявою, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 432 від 01 березня 2018 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Головна, № 11 в с. Рокитне Новоселицького району Чернівецької області відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали шестеро осіб, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/6 частці домоволодіння. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння побудовані до 1990 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в [PERSON] сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. 25 січня 1992 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/6 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час відкриття спадщини, при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Зі змісту ст. 548 ЦК УРСР вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною другою даної статті передбачено, що зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняли в рівних долях по 1/12 частці домоволодіння як спадкоємці по закону 1 черги його дружина [PERSON] та донька [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем, чим вступили в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради № 434 від 01 березня 2018 року. 01 січня 2017 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/4 частку домоволодіння, а саме на 1/12 частку, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] та на 1/6 частку, яку вона набула в майні колишнього колгоспного двору. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до заповіту, який був складений 04 лютого 2003 року та посвідчений секретарем Рокитнянської сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] все своє майно. Позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняв своєчасно, оскільки на час смерті постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради № 433 від 01 березня 2018 року. Однак, у звязку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем по закону та по заповіту після смерті його батьків, спадщину прийняв своєчасно, інших спадкоємців не має, то право власності на спадщину слід визнати за ним. На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 16, 328, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved