Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

в липні 2019 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Форте Лайф», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Ренесанс Життя», згідно з яким, враховуючи нову редакцію позовної заяви, просив суд: визнати Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Форте Лайф» новим страховиком за договорами (полісами) добровільного страхування життя № ІК02354/1, IK02963/1, ІК02963/2, ІК02963/3, ІК02963/4 від 25.02.2014 року, укладені між [PERSON] , як страхувальником, та Приватним акціонерним товариством «Ренесанс Життя», як страховиком; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Форте Лайф» на користь [PERSON] страхову виплату у розмірі 93 410 грн. 41 коп. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 25.04.2014 року між [PERSON] та ПрАТ «Ренесанс життя» було укладено наступні договори добровільного страхування життя: № ІК02963/1 за програмою «Ренесанс-Захист» (Страхування життя на строк) строком на 5 років, страхова сума 1 000 грн. 00 коп.; ІК02963/2 за програмою «Ренесанс-Інвест» (Дожиття з поверненням внесків у випадку смерті (Стабільний гарантований) строком на 5 років, страхова сума 58 409 грн. 02 коп.; ІК02963/3 за програмою «Ренесанс-Інвест» (Дожиття з поверненням внесків у випадку смерті (Збалансований гарантований) строком на 5 років, страхова сума 17 780 грн. 75 коп.; ІК02964/4 за програмою «Ренесанс-Інвест» (Дожиття з поверненням внесків у випадку смерті (Акції Гарантований) строком 5 років, страхова сума 16 220 грн. 64 коп. При цьому вказує, що 24.02.2019 року строк дії вказаних полісів закінчився, а загальна страхова сума склала 93 410 грн. 41 коп. Разом з тим зазначає, що 28.04.2017 року між ПрАТ «Ренесанс життя» та ПрАТ «СК «Форте Лайф» було укладено Договір № 04-28/17 про передачу страхового портфеля, за яким ПрАТ «Ренесанс Життя» передало ПрАТ «СК «Форте Лайф» страховий портфель на умовах, визначених договором. Крім того, за заявою ПрАТ «Ренесанс Життя» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, 01.06.2017 року прийняла розпорядження № 2182, яким постановила анулювати ПрАТ «Ренесанс Життя» ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) в частині проведення добровільного страхування життя, видану відповідно до розпорядження Держфінпослуг від 09.02.2006 року за № 5321. Однак, незважаючи на те, що в Додатку № 1 до договору передачі страхового портфеля 04-28/17 від 28.04.2017 року, а також в реєстрі персоніфікованих страхових резервів за договором про передачу страхового портфелю № 28-04/20117 від 28.04.2017 року, укладеного між ПрАТ «Ренесанс Життя» та ПрАТ «СК «Лайф Форте», наявні договори страхування, укладені із позивачем, відповідач відмовляється від обслуговування договорів № IK02963/1, IK02963/2, IK02963/3, IK02963/4 від 25.02.2014 року та не визнає себе зобов`язаною особою (страховиком) за вказаними договорами. За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що передача страхового портфелю від ПрАТ «Ренесанс життя» до ПрАТ «СК «Форте Лайф» на підставі договору від 28.04.2017 року є заміною боржника у зобов`язанні, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити у повному обсязі, посилаючись, зокрема, на вимоги ст.520 ЦК України про необхідність отримання згоди кредитора при заміні боржника у зобов`язання, а також положення ст.31 Закону України «Про страхування», які передбачають, що кошти страхових резервів із страхування життя підлягають передачі іншому страховику за згодою страхувальника. Ухвалою від 19.07.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 10.09.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він, посилаючись на відсутність будь-яких правовідносин між ним та позивачем, просить відмовити у задоволенні. Ухвалою від 22.10.2019 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою від 20.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на їх безпідставність та необгрунтованість. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Так, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 25.04.2014 року між [PERSON] та ПрАТ «Ренесанс життя» було укладено наступні договори добровільного страхування життя: № ІК02963/1 за програмою «Ренесанс-Захист» (Страхування життя на строк) строком на 5 років, страхова сума 1 000 грн. 00 коп.; ІК02963/2 за програмою «Ренесанс-Інвест» (Дожиття з поверненням внесків у випадку смерті (Стабільний гарантований) строком на 5 років, страхова сума 58 409 грн. 02 коп.; ІК02963/3 за програмою «Ренесанс-Інвест» (Дожиття з поверненням внесків у випадку смерті (Збалансований гарантований) строком на 5 років, страхова сума 17 780 грн. 75 коп.; ІК02964/4 за програмою «Ренесанс-Інвест» (Дожиття з поверненням внесків у випадку смерті (Акції Гарантований) строком 5 років, страхова сума 16 220 грн. 64 коп. Разом з тим, 28.04.2017 року між ПрАТ «Ренесанс Життя» та ПрАТ «СК «Форте Лайф» укладено договір про передачу страхового портфеля, за яким ПрАТ «Ренесанс Життя» передало, а ПрАТ «СК «Форте Лайф» прийняло на обслуговування частину договорів страхування життя згідно реєстру, який є невід`ємною частиною договору. Звертаючись до суду з позовом, як на підставу для його задоволення, позивач вказував, що, незважаючи на те, що в Додатку № 1 до договору передачі страхового портфеля 04-28/17 від 28.04.2017 року, а також в реєстрі персоніфікованих страхових резервів за договором про передачу страхового портфелю № 28-04/20117 від 28.04.2017 року, укладеного між ПрАТ «Ренесанс Життя» та ПрАТ «СК «Лайф Форте», наявні договори страхування, укладені із позивачем, відповідач відмовляється від обслуговування договорів № IK02963/1, IK02963/2, IK02963/3, IK02963/4 від 25.02.2014 року та не визнає себе зобов`язаною особою (страховиком) за вказаними договорами. Так, ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено у судовому засіданні, у відповідності до п. 1.1 Договору ПрАТ «Ренесанс Життя» зобов`язується передати ПрАТ «СК «Форте Лайф», а ПрАТ «СК «Форте Лайф» зобов`язується прийняти у ПрАТ «Ренесанс Життя» страховий портфель на умовах, визначених цим Договором. Крім того, згідно з п. 3.2 Договору ПрАТ «Ренесанс Життя» складає реєстр договорів, права та обов`язки за яким включаються до складу страхового портфеля, що підлягає передачі. Таким чином, ПрАТ «СК «Форте Лайф» та ПрАТ «СК «Ренесанс Життя», підписавши договір, погодили всі істотні умови договору та самі визначили і погодили взаємні зобов`язання, в тому числі, щодо кількості переданих на обслуговування договорів страхування. Разом з тим, як вбачається, договори страхування, укладені між ПрАТ «Ренесанс Життя» та позивачем, відсутні в реєстрі договорів, права та обов`язки за яким були включені до складу страхового портфелю, що підлягав передачі за Договором від 28.04.2017 року. Щодо доводів позивача про те, що відповідач є правонаступником ПрАТ «СК «Ренесанс Життя», слід зазначити, що відповідно до п. 1.2 Положення про особливості забезпечення правонаступництва за укладеними договорами страхування у разі реорганізації страховиків, затвердженим розпорядженням Держфінпослуг № 913 від 04.06.2004 року, правонаступництво за укладеними договорами страхування можливо у разі реорганізації страховиків, зокрема шляхом злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення. Натомість, ПрАТ «СК «Форте Лайф» не є правонаступником ПрАТ «Ренесанс Життя», оскільки між вказаними товариствами існують правовідносини у формі укладеного договору про передачу страхового портфелю, виключно в межах якого вони мають свої зобов`язання. В свою чергу, згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик зобов`язується при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки і виконувати інші умови договору. Статтею 25 Закону України «Про страхування» встановлено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника. Водночас, відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. На підставі викладеного, а також зважаючи на відсутність будь-яких фактичних даних стосовно того, що відповідачем порушується, не визнається або оспорюється право позивача на отримання страхових виплат, оскільки судом не встановлено порушення прав позивача з боку відповідача оскільки між ПрАТ «СК «Форте Лайф» та позивачем [PERSON] договірні відносини відсутні, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог як необґрунтованих та недоведених належними і допустимим доказами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed