Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 03 червня 2006 року виконкомом Старівської сільської ради Бориспільського району Київської області між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося через несумісність характерів та поглядів на життя. Тому, [PERSON] переконана, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, а тому просить розірвати шлюб. Сторони у судове засідання не з'явилися. Вони подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому, [PERSON] надала до суду заяву, в якій вказала, що підтримує позов та просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] вказав, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до положення ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Провівши підготовче судове засідання в порядку, передбаченому ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 03 червня 2006 року виконкомом Старівської сільської ради Бориспільського району Київської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.5). Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не можуть жити однією сім'єю. Відновлювати відносини не бажають, мають намір в подальшому створити окремі сім'ї. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Згідно з ч.1 ст.141 та ч.1 ст.142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що при пред'явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок (а.с.1). Пред'явлений нею позов задоволений. Враховуючи, що розгляд справи по суті не здійснювався, суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, що становить 352 гривні 40 копійок, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на оплату судового збору у розмірі 352 гривні 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved