Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

В липні 2021 року до Овідіопольського районного суду Одеської області звернулася представниця заявниці з заявою в обґрунтування якої зазначила, що [PERSON] , на підставі договору дарування від 07.02.2001 р. № 409, посвідченого державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Єпішкіною С.В., належить право на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом площею 4.97 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості)., що розташована на території агрофірми «Прикордонник»,\~с.\~Лиман,\~Татарбунарський район,\~Одеська область. При складенні вищезазначеного договору була допущена орфографічна помилка, де ім`я заявниці записано, як « [PERSON] », що є відмінним від запису її імені в паспорті громадянки України, що був виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 01.02.1997 р., де її ім`я зазначене, як « [PERSON] ». Разом з тим, аналогічна помилка була й при видачі Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської області акту про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі від «16» липня 2001 року. У зазначеному акті вказано, що сільський голова А.В. Зєнченко передав [PERSON] земельну ділянку в натурі в розмірі 9,13 га (фізичних), з таким складом сільськогосподарських угідь: рілля 9,13 га, виноградників - 0 га. 24 серпня 2001 р. було видано державний акт № 2206 на право приватної власності на землю, у якому на підставі рішення 22 сесії ХХІІІ скликання Лиманської сільської Ради народних депутатів Татарбунарського району Одеської області від 7 травня 2001 року № 237 ХХІІІ [PERSON] , було передано у приватну власність земельну ділянку площею 9,13 га. У вищезазначеному акті ім`я заявниці знову ж таки було зазначено із невідповідністю до паспорта громадянки України. Таким чином, вищевказані обставини перешкоджають [PERSON] реалізувати право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. З наведених підстав заявник у своїй заяві просить суд встановити факт належності [PERSON] , земельної частки (паю), що зазначена у договорі дарування № 409 від 07.02.2001 р., акті про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі від 16.07.2001 р. та державного акту на право приватної власності на землю № 2006 від 24.08.2001 р. Представник зацікавленої особи - Лиманської сільської\~ради Білгород-\~Дністровського району\~Одеської області до суду не з`явився. Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження\~це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту: 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Відповідно до п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі, що 01 лютого 1997 року заявниця отримала паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] . Заявниці, на підставі договору дарування від 07.02.2001 р. № 409, посвідченого державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Єпішкіною С.В., належить право на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом площею 4.97 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості)., що розташована на території агрофірми «Прикордонник», с. Лиман, Татарбунарський район, Одеська область. В акті про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі від «16» липня 2001 року вказано, що сільський голова А. В. Зєнченко передав [PERSON] земельну ділянку в натурі в розмірі 9,13 га (фізичних), з таким складом сільськогосподарських угідь: рілля 9,13 га, виноградників - 0 га. Заявниці на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 9,13 га., цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю виданого громадянину України серія Р1 № 451848 від 24.08.2001 року, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 2206, виданого на імя [PERSON] . При складанні вищезазначених документів, а саме невірно записано ім`я заявниці замість вірно « [PERSON] » було зазначено « [PERSON] ». Таким чином, заявниця не може довести факт належності їй земельної ділянки площею 9,13 га і відповідно не може реалізувати право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Наявні у матеріалах справи докази підтверджують юридичний факт належності заявнику зазначеної вище земельної ділянки, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved