Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

В обгрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що на грунті неприязних стосунків, із грудня 2013 року [PERSON] почала в СМС-повідомленнях та телефонних дзвінках ображати її нецензурними виразами, висловлювавла образливі, грубі слова, обмовляла її, поширюючи неправдиву інформацію, що веде розпусний спосіб життя, таким чином поширювала неправдиві відомості, що принижують її честь, гідність та ділову репутацію. Повідомлення образливого змісту розсилались її роботодавцям, знайомим та друзям, а також чоловіку, що спричинило конфлікти та непорозуміння в сім»ї. Внаслідок неправдивої, недостовірної інформації, поширеної [PERSON], отримала негативні наслідки немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань. Про вказану інформацію дізнались роботодавці, тому постійно доводилось виправдовуватись. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінює в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень. В судовому засіданні представник позивачки та позивачка позовні вимоги підтримали, дали пояснення у відповідності до поданої позовної заяви. Відповідачка позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно у неї з позивачкою виник конфлікт, внаслідок чого склались неприязні стосунки. Проте, будь-яких СМС-повідомлень образливого змісту на телефон позивачки не відправляла та не поширювала недостовірну інформацію, стосовно [PERSON], у будь-який інший спосіб. Дійсно, у неї була СІМ-картка мобільного оператора «heyah», з номером вказаним у позовній заяві, дана СІМ-карта була втрачена, ще в жовтні-листопаді 2013 року. Вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Відповідно до ст.ст. 275, 297 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно роз'яснень, що містяться у п.п.3,4 постанови Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв'язку з цим, суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За змістом роз'яснень, що містяться у п.13 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України, тягар доказування поширення негативної інформації, що порочить честь і гідність, покладається на позивача. Позивачка [PERSON] не представила суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин викладених у позовній заяві.

Outcome: dismissed