Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

В лютому 2016 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, в якому, з урахуванням зменшених позовних вимог, просить стягнути з відповідача на її користь 89379 грн. 25 коп. на відшкодування завданої їй внаслідок ДТП матеріальної шкоди та 40000 грн. заподіяної їй моральної шкоди, а всього 129379 грн. 25 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 24 вересня 2015 року відповідач допустив зіткнення з належним їй автомобілем, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, винним у скоєнні ДТП визнано відповідача. Згідно звіту про оцінку, власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП завдано матеріального збитку на суму 138319,25 грн. За проведення оцінки позивач сплатила 550 грн., за комісію банку 10,00 грн. Третьою особою відшкодовано добровільно 49500 грн. із цієї суми. Крім того, внаслідок ДТП їй завдано і моральної шкоди, що виразилась в душевних хвилюваннях щодо неможливості тривалий час користуватись належним їй майном, потреби вжиття додаткових заходів для відновлення своїх порушених прав. Розмір компенсації моральної шкоди оцінює в 40000 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Додатково пояснив, що суми 550 грн. і 10 грн., наведені в позовній заяві, належать до завданої матеріальної шкоди, а при визначенні розміру компенсації моральної шкоди враховано також те, що позивач змушена була продати свій транспортний засіб, що зробила впродовж місяця після ДТП. В судовому засіданні представник відповідача позов визнав частково, а саме щодо розміру майнової шкоди на суму 50000 грн., щодо розміру компенсації моральної шкоди на суму 3000 грн. В решті просить в позові відмовити, посилаючись на те, що в момент, коли відповідач здійснював маневр обгону належного позивачу автомобіля при наближені до перехрестя, останній автомобіль, під керуванням [PERSON], не переконавшись у безпечності маневру, без будь-яких сигналів повороту із крайнього правого положення, різко змінив напрямок руху ліворуч та виїхав на зустрічну смугу руху перехресної дороги, порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху. Відповідач, застосовуючи екстрене гальмування та маневрування, намагався уникнути зіткнення, чого навіть не спробував зробити водій автомобіля позивача. Вважає, що водій [PERSON] допустив грубу необережність, адже на місці ДТП достатньо широкі дорога і перехрестя. Розмір моральної шкоди вважає явно завищеним, звертаючи увагу на те, що матеріальні збитки були завдані в результаті необережності, відповідач був у тверезому стані та намагався вжити усіх заходів, щоб уникнути зіткнення, тоді як позивач не була учасником ДТП, не звернулася своєчасно до страхової компанії для виплати страхового відшкодування. До вирішення справи про адміністративне правопорушення відповідач не мав правових підстав для відшкодування їй збитків, оскільки намагався захистити свої права. Додатково звертає увагу на незначні доходи відповідача. Наявного у справі звіту про оцінку завданого збитку на час розгляду справи не оспорює. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, подав письмові пояснення, в яких зазначив, що договором страхування, посвідченим страховим полісом № АІ/5715481 від 23.02.2015 р., встановлено страхову суму у розмірі 50000,00 грн. та франшизу розміром 500,00 грн. 15.03.2016 року за наслідками вказаної ДТП у зв'язку з пошкодженням автомобіля позивача [PERSON] сплатило їй 49500,00 грн. страхового відшкодування, чим у повному обсязі виконало свої зобов'язання за даним полісом. За таких обставин суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності представника третьої особи в судовому засіданні з урахуванням наданих письмових пояснень. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 20.11.2015 року у справі про адміністративне правопорушення № 686/20362/15-ц встановлено, що [PERSON] 24.09.2015 року о 16.33 год. на автодорозі Хмельницький Голосків, керуючи автомобілем «Мерседес», д/н ВХ0284Ак, здійснив обгін на перехресті, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», д/н [NUMBER], який здійснював поворот ліворуч. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вище зазначеною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою апеляційного суду Хмельницької області від 29.12.2015 року у цій же справі постанову Хмельницького міськрайонного суду від 20.11.2015 року щодо [PERSON] залишено без змін. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль «Volkswagen Tiguan», д/н [NUMBER], на час ДТП належав позивачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО 695857, повідомленням Регіонального сервісного центру в Хмельницькій області від 23.03.2016 року за вих. № 31/22-3-21зо, копії котрих наявні в матеріалах справи. Автомобіль «Mersedes-Benz», д/н [NUMBER], належав на час ДТП і належить на даний час відповідачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СРБ 482714, копія котрого наявна у справі. На день ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача як власника транспортного засобу «Mersedes-Benz», д/н [NUMBER], була застрахована в третьої особи згідно полісу № АІ/5715481, копія котрого міститься у справі. Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, зазначений в полісі в розмірі 50000 грн., франшиза в розмірі 500 грн. Згідно виконаного експертом автотоварознавцем [PERSON] звіту № 051/15 від 30.09.2015 року про визначення матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, такий матеріальний збиток станом на дату оцінки, з ПДВ на замінні деталі, складає 138319,25 грн. Як вбачається з квитанцій від 1.10.2015 року, копії котрих наявні у справі, [PERSON] сплатила за огляд і дослідження авто на користь ФОП [PERSON] 550,00 грн., а також на користь АБ «Укргазбанк» - комісію в сумі 10,00 грн. за прийнятий платіж, що підтверджується квитанціями від 1.10.2015 року. 15.03.2016 року ТДВ «СТДВ «Глобус» виплатило позивачу страхове відшкодування за даним ДТП в сумі 49500 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1721 від 15.03.2016 року. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, завдана позивачеві внаслідок ДТП майнова шкода (138319,25 грн.), за вирахуванням сплаченого страхового відшкодування (49500,00 грн.), складає на даний час 89319,25 грн. Кошти на оплату послуг ФОП [PERSON] та послуг банку на загальну суму 560 грн. до суми відшкодування майнової шкоди не входять, оскільки збитками від ДТП не є, відтак позов в частині їх стягнення задоволенню не підлягає. Посилань представника відповідача на те, що шкоди завдано за наявності грубої необережності водія [PERSON], який керував транспортним засобом позивача під час ДТП, а також наданий представником відповідача висновок експертного дослідження за результатами проведення авто технічного дослідження від 22.04.2016 року № 2056/16-26 суд до уваги не бере, оцінюючи їх критично, оскільки в даному висновку містяться припущення щодо того, дії котрого з учасників ДТП могли призвести до виникнення ДТП, тоді як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що питання можливої відповідальності водія [PERSON] та наявності в його діях порушень Правил дорожнього руху досліджувались при розгляді справи про адміністративне правопорушення і вини [PERSON] встановлено не було. Посилання представника відповідача на те, що водій [PERSON] здійснив маневр повороту без увімкнення відповідних світлових сигналів спростовується постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 29.12.2015 року, котрою встановлено з пояснень потерпілого, що він увімкнув покажчик лівого повороту та почав повертати і в цей момент відчув позаду свист гуми і удар в ліву частину автомобіля. Крім того, в силу ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Однак потерпілим в розумінні ч. 2 ст. 1193 ЦК України у даних правовідносинах є позивач, адже шкоди завдано не водієві автомобіля, а його власнику. В діях же позивача будь-якої необережності, що могла б сприяти виникненню чи збільшенню шкоди, не було. Отже, розмір відшкодування з підстави, передбаченої ч. 2 ст. 1193 ЦК України, зменшенню не підлягає. Разом з тим, в силу ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Відповідач зазначав в письмових запереченнях про своє скрутне матеріальне становище і надав суду на підтвердження цієї обставини довідку ТОВ «Геліос Плюс» за вих. № 8 від 14.04.2016 року, з якої вбачається, що він працює на даному підприємстві і в період з квітня 2015 року по березень 2016 року отримував заробітну плату після вирахувань обовязкових платежів в сумі від 1176,92 грн. до 1492,52 грн. на місяць. Відтак суд вважає, що розмір відшкодування майнової шкоди, завданої відповідачем, слід зменшити в звязку з його скрутним матеріальним становищем з 89319,25 грн. до 80000,00 грн. Відшкодуванню підлягає також компенсація моральної шкоди в сумі 3000,00 грн., виходячи з наданих представником позивача пояснень щодо глибини та тривалості завданих позивачу душевних страждань щодо пошкодження належного їй майна та неможливості користування ним тривалий час, вимушених змін у звичайному життєвому ритмі, необхідності вжиття додаткових заходів до організації свого життя та відновлення порушених прав, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості і визнання позову відповідачем в цій частині. Тим самим у стягненні решти заявленої суми компенсації моральної шкоди слід відмовити. Судові витрати у справі складаються з судового збору на загальну суму 2064,39 грн., сплачені позивачем і підлягають стягненню на її користь з відповідача, виходячи із зменшених позовних вимог, пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто в сумі 1006,80 грн. Розрахунок судових витрат до стягнення є наступним: 1569,39 грн. сплаченого судового збору х 83000 грн. присуджених коштів : 129379,25 грн. заявлених до стягнення коштів = 1006,80 грн. Щодо решти 495,00 грн. (2064,39 грн. - 1569,39 грн. = 495,00 грн., де 1569,39 грн. це 1% від зменшених позовних вимог + судовий збір за заяву про забезпечення позову) позивач вправі подати заяву про повернення судового збору відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі наведеного та

Outcome: partial