Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

В обґрунтування позову представник позивача вказувала, що з 19 липня 2008 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] був укладений кредитний договір без номеру (далі за текстом Кредитний договір) За цим договором [PERSON] був наданий кредит у розмірі 5000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Однак [PERSON] померла [INFO] , що було підтверджено свідоцтвом про смерть від 11 січня 2017 року. Але на день смерті позичальника [PERSON] існувала заборгованість за простроченим тілом кредиту по кредитному договору перед Банком в розмірі 5193,58 грн. Від імені Банку на адресу Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області 03 лютого 2019 року була надіслана претензія кредитора, на яку від нотаріальної контори була отримана відповідь про відсутність спадкоємців, які б звертались після смерті [PERSON] з заявами про прийняття або про відмову від прийняття спадщини. Надалі, на адресу спадкоємця [PERSON] було направлено 26 серпня 2019 року лист-претензію з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором. Але така вимога відповідачем [PERSON] не виконана. Саме тому позивач був змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою суду від 15 січня 2020 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження в справі разом з копією позову отримала 28 січня 2020 року, що підтверджується зворотній поштовим повідомленням. Судом відповідачу був встановлений строк подання відзиву у 15 днів з дня одержання з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі. Від так останнім днем подання відзиву 12 лютого 2020 року. Від відповідача [PERSON] 12 лютого 2020 року надійшла заява про проведення судового розгляду справи з її викликом, бо вона бажає захищати свої інтереси. Враховуючи доводи відповідача, а також те, що строк для подання відзиву на час подання відповідачем заяви не сплинув, ухвалою від 12 лютого 2020 року в судове засідання були викликані сторони та їх представники. З метою об`єктивного і повного з`ясування обставин справи ухвалою від 20 лютого 2020 року витребувано від позивача докази на підтвердження обізнаності ним у певний час і спосіб про смерть [PERSON] , а також витребувано від Харківської районної Державної нотаріальна контора Харківської області належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 95/2017, відкритої [INFO] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився, відомості про причини неявки не повідомив. Оскільки первісно позовна заява надійшла разом з заявою уповноваженого представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Савіхіної А.М. про проведення розгляду справи за її відсутності та відсутності відповідача у заочному порядку, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки в судове засідання та їх поважність відповідач не повідомила, тому суд виходить з того, що її неявка відбулась за неповажних причин. Заяву про відкладення розгляду справи відповідач до суду не подавала. Суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі матеріали, суд встановив наступне. Між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», і [PERSON] 19 липня 2008 року був укладений Договір про надання банківських послуг, який складається з таких документів: Анкети-заяви, Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів Банку. З усіма документами, які складають Договір про надання банківських послуг, [PERSON] ознайомилась до його укладення, тобто до підписання Анкети-заяви від 19 липня 2008 року, про що прямо вказано в тексті цього документу, та відповідно підтверджується її власноручним підписом в Анкеті-заяві. За укладеним договором [PERSON] були надані кредитні кошти у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 11 січня 2017 року Люботинським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області. На день смерті позичальника [PERSON] її заборгованість перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» становила 5193,58 грн., що підтверджується розрахунками, складеними позивачем станом на 01 вересня 2019 року. Копію свідоцтва про смерть [PERSON] було надано Банку її спадкоємцями [INFO] і саме від цієї дати позивач був обізнаний про смерть позичальника. Ці обставини позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтвердив суду у відповіді від 06 березня 2020 року, наданій на виконання ухвали від 20 лютого 2020 року про витребування доказів. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Так, згідно зі ст. 1282 ЦК України (в редакції, яка була чинною станом на день смерті позичальника) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Зазначена правова позиція викладена в постанові ВСУ від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15, а також в постанові ВС/КЦС від 11 березня 2019 року у справі № 759/12484/15-ц Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України (в редакції, яка була чинною станом на день смерті позичальника) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 95/2017, відкритої [INFO] в Другій державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з заявами від 08 червня 2017 року про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись діти спадкодавці [PERSON] і [PERSON] , яка є відповідачем в даній справі. В той же час наявна в спадковій справі копія будинкової книги для реєстрації громадян, які постійно проживають в будинку [ADDRESS] , містить відомості про осіб, які постійно проживали з померлою [PERSON] . Це не виключає того, що дехто з мешканців, які є членами сім`ї померлої, зокрема чоловік, прийняли спадщину в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки в спадковій справі відсутні заяви ймовірних спадкоємців про відмову від прийняття спадщини. 27 червня 2017 року до Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області надійшла претензія кредитора ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 16 червня 2017 року, в якій Банк просив включити кредиторські вимоги в розмірі 5193,58 грн. до спадкової маси, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Претензія Банку ґрунтується на невиконаних [PERSON] грошових зобов`язань за укладеними кредитними договором та наявною на час її смерті заборгованістю у розмірі 5193,58 грн. Того ж дня, 27 червня 2017 року, Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області направлено на адресу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідь про прийняття претензії кредитора та долучення її до спадкової справи. У відповіді також повідомлено, що зміст претензії доведений до відома спадкоємців. На підставі викладеного вище суд дійшов висновку, що позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» мав в своєму розпорядженні інформацію про наявність спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті позичальника [PERSON] , мав змогу отримати від нотаріальної контори відомості про особи таких спадкоємців, а від так міг в строк до 13 серпня 2017 року звернутися до спадкоємців з вимогою про сплату заборгованості в розмірі 5193,58 грн. Однак позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся з вимогою до спадкоємця [PERSON] з вимогою від 20 серпня 2019 року про сплату заборгованості у розмірі 5193,58 грн., яка рахується за померлою [PERSON] , тобто поза межами передбаченого ч. 2 ст. 1281 ЦК України шестимісячного строку, який є присічним, а тому втратив право вимоги до відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні позову. При цьому суд відхиляє доводи позивача, викладені ним у позові на обґрунтування заявленої вимоги, щодо виникнення у нього права вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини. Таке право позивач обґрунтовує посиланнями на ч. 3 ст. 1281 ЦК України, яка передбачає наступне: «Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.» Але ч. 3 ст. 1281 ЦК України у зазначеній редакції набула чинності та була введена в дію лише 04 лютого 2019 року та її застосування до правовідносин, які виникли з 10 січня 2017 року, тобто в момент смерті [PERSON] , не припустимо з огляду на основні засади і положення ЦПК України. Разом з тим, суд звертає увагу на ту обставину, що позивач, будучі обізнаним про кількість спадкоємців померлої [PERSON] , не дотримався свого процесуального обов`язку із залучення до участі в справі усіх належних відповідачів як під час подання позову до суду, так і під час розгляду справи по суті. У випадку встановлення обґрунтованості вимог позивача це мало б суттєве значення при визначенні обсягу відповідальності кожного зі спадкоємців, які відповідно до ст. 1282 ЦК України, зобов`язані задовольнити вимоги кредитора виключно в розмірі, який відповідає його частці у спадщини.

Outcome: dismissed