Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивач за первісним позовом [PERSON] посилається на те, що з [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 23 лютого 2008 року. Шлюб був зареєстрований відділом РАЦС Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №29. Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 25 грудня 2013 року шлюб між ними було розірвано. 28 жовтня 2015 року вони з відповідачкою повторно одружились. Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №318. Однак, і це одруження виявилось невдалим. Спільне життя з відповідачкою не склалось, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. В сім`ї відбувались сварки, які призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Відповідачка постійно пред`являла йому необгруновані претензії, що зробило спільне життя нестерпним, влаштовувала скандали. На початку 2020 року відповідачка виїхала за кордон на сезонні роботи. Однак, коштів на утримання доньки не надає, дитина перебуває на його утриманні. З приводу цього він звернувся до суду з метою стягнення аліментів. Відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її навчанням у школі, не приймає участі у її вихованні. Постановою Дубенського міськрайонного суду від 22.01.2019 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП за ухилення від виконання обов`язків щодо виховання своєї доньки [PERSON] . З жовтня 2019 року вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Шлюб між ними носить формальний характер, а тому його збереження суперечить його інтересам. Поведінка відповідачки негативно впливає на психологічний стан та розвиток дитини. Просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з ним. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 04.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні. 15 лютого 2021 року представником відповідачки [PERSON] - адвокатом Лопухович А.О. подано зустрічний позов до [PERSON] , третя особа на стороні позивача яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Дубенської РДА про визначення місця проживання дитини та звільнення від сплати аліментів, який ухвалою суду від 18.03.2021 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження у розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 11 годину 00 хвилин 07 червня 2021 року. У зустрічному позові представник [PERSON] - адвокат Лопухович А.О. зазначає, що позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] визнає частково, лише у частині розірвання шлюбу, оскільки вважає, що обидві спроби їх одруження є невдалими. З початку 2019 року вони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства Протягом усього часу їх спільного проживання [PERSON] вчиняв психологічне і фізичне насильство відносно неї та членів сім`ї, зловживав алкогольними напоями, постійно принижував її, у тому числі у присутності дітей та сторонніх осіб, зраджував з іншими жінками, внаслідок чого має народжену позашлюбну дитину. Вважає, що це носило систематичний і постійний характер. Саме така його поведінка була причиною того, що вони протягом усього подружнього життя періодично припиняли подружні стосунки, а потім, після його переконань, що зміниться, їх поновлювали. [PERSON] бажала зберегти сім`ю і йшла на поступки, які щоразу виявилися марними. Про схильність відповідача до домашнього насильства протягом багатьох років свідчать копії постанов про притягнення його адміністративної відповідальності та її заяви до поліції. [PERSON] не особливо дбав про сім`ю, матеріально її не забезпечував. Навпаки, коли виникали труднощі, або була необхідна його посильна допомога він зникав, йшов жити додому, а коли все вирішувалось, то повертався назад. У 2019 році у [PERSON] важко захворіла матір, [PERSON] , з якою вона із дочкою постійно проживає в с.Залужжя Дубенського району Рівненської області. Через це її матір стала прикута до ліжка і потребувала постійного стороннього догляду, значних витрат на лікування і придбання дорогих медикаментів, яких у [PERSON] не було і вона не мала змоги заробити кошти на них в Україні через карантин. Допомоги не було від кого чекати. Внаслідок цього, вона була змушена виїхати за кордон на роботу до Польщі, де перебувала з 7 травня до 13 грудня 2020 року. На цей період у неї була домовленість із родичкою, яка поряд проживає і доглядала матір і дочку, а вона такі послуги оплачувала та висилала необхідні ліки, речі і гроші на їх забезпечення і утримання у цей період. У серпні 2020 року [PERSON] забрав дочку до себе, без її згоди, де вона проживала з ним до 11 грудня 2020 року. Протягом усього цього часу вона постійно спілкувалася із дочкою по відео та телефонному зв`язку, володіла всієї інформацією, що відбувається у неї в школі через групу батьків і вчителів у Вайбер. Дитина розповідала, що чекає її повернення, бо дуже хоче повернутися жити додому, куди її батько не пускає. Розповіла, що він забороняє їй спілкуватися з нею, через що вона крадькома у періоди його відсутності могла тільки телефонувати. Після приїзду в Україну, 13 грудня 2020 року [PERSON] дізналася, що її дочка [PERSON] втекла від батька додому ще 11 грудня 2020 року і чекала на неї вже вдома. Таким чином, [PERSON] завжди перебувала і перебуває на її утриманні, оскільки батько, [PERSON] , не постійно заробляв і не завжди мав дохід на найнеобхідніше. Психологічне насильство із сторони відповідача по відношенню до неї і дочки продовжується і до даного часу, вже після того як дочка повернулася додому. Він постійно телефонує із погрозами та нецензурними лайками. Це стало причиною того, що дитина декілька днів відмовлялася взагалі йти до школи, бо батько її там перепиняв і намагався силою повернути до себе, погрожував, у зв`язку із цим, [PERSON] звернулася із відповідними заявами до служби у справах дітей Дубенської РДА. У період її вимушеної і тимчасової відсутності [PERSON] крім позову про розірвання шлюбу і залишення дитини з ним, подав ще й заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на його користь, а також заяву про позбавлення батьківських прав, де вказав неправдиві відомості, ніби-то матір дитини залишила її ще з початку 2020 року, не дбає про неї зовсім і тільки він змушений весь час опікуватися нею. Враховуючи те, що матір з моменту народження дочки і до даного часу сумпінно виконує свої батьківські обов`язки щодо неї, дитина з нею зареєстрована та постійно проживає, вона доглядає її, утримує, піклується їх здоров`ям, навчанням, розвитком, а тому вважає, що місце проживання [PERSON] має бути значене саме з нею, як з матір`ю. Таке ж бажання і має сама дитина. У період тимчасової і змушеної відсутності [PERSON] і у період тимчасового проживання з ним дочки [PERSON] , відповідач подав до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Всі обгрунтування вказані і тій заяві позивачка вважає неправдивими. Про це вона дізналася тільки в кінці січня 2021 року. 23 грудня 2020 року Лубенським міськрайонного судом винесено судовий наказ яким з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 листопада 2020 року і до досягнення нею повноліття. Фактично ж дитина з моменту призначення аліментів, а саме з 19 листопада 2020 року проживала з батьком тільки до 11 грудня 2020 року. З 11 грудня 2020 року [PERSON] не проживає із [PERSON] , а мешкає із своєю матір`ю, [PERSON] . Всі батьківські зобов`язання щодо утримання і забезпечення дочки позивачка несе самостійно. Таким чином, вона вважає, що не повинна нести обов`язку сплачувати аліменти [PERSON] на утримання дочки, яка фактично з батьком не проживає, а проживає з нею з 11 грудня 2020 року. Тому просить звільнити її від сплати аліментів на утримання дочки. Представником [PERSON] - адвокатом Іваницькою Н.О. подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначив, що не заперечує щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю. В задоволенні інших позовних вимог [PERSON] просить відмовити. Позивач за первісним позовом, а відповідач за зустрічним [PERSON] , згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи без його участі та участі його представника, свої позовні вимоги підтримує в частині розірвання шлюбу і просить їх задовольнити. Позовні вимоги в частині залишення проживати разом з ним дитини, просить залишити без розгляду. Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним [PERSON] , згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги за первісним позовом визнає частково, на розірвання шлюбу згідна, не згідна щоб донька проживала з батьком. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримує у повному обсязі. Представник позивачки, згідно поданої заяви, просить розгляд справи провести без її участі, шлюб між сторонами розірвати, зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Outcome: partial