Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

В квітні 2018 року позивач звернулася в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь Галичина» (далі ТОВ «Промінь Галичина») про розірвання договору оренди землі. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 27.11.2009 року між її матірю [PERSON] та відповідачем був укладений договір № 307 оренди землі, відповідно до умов якого, [PERSON] надала, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Кочубіївської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, кадастровий номер 6825284400:03:001:0166, терміном на 10 років. 30 листопада 2011 року [PERSON] померла. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Чемеровецького районного нотаріального округу [PERSON] 27.04.2015 року, вона є власником вищевказаної земельної ділянки. З моменту успадкування земельної ділянки, ТОВ «Промінь Галичина» не виконує своїх зобовязань за договором оренди землі по своєчасній сплаті орендної плати в повному розмірі з урахуванням індексів інфляції і протягом вказаного часу не виплачує належну їй орендну плату, що є підставою для розірвання вищевказаного договору оренди землі. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без його участі. У відзиві на позов проти позову заперечив вказавши, що ТОВ «Промінь Галичина» належним чином виконує обовязки по договору оренди землі. Після того, як позивач надала ТОВ «Промінь Галичина» документи, що підтверджують перехід права власності на земельну ділянку, між ними 20.01.2017 року було укладено додаткову угоду до договору № 307\~оренди землі та замінено сторону орендодавця. В подальшому позивачу в повному обсязі була виплачена орендна плата за період 2012-2017 роки, а тому підстав для розірвання договору оренди не вбачає. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 27.11.2009 року між [PERSON] та ТОВ «Промінь Галичина» укладено договір № 307 оренди землі. Відповідно до умов договору оренди [PERSON] надала, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Кочубіївської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області загальною площею 1,6484\~га з\~кадастровим номером\~6825284400:03:001:0166,\~строком на\~10\~років на\~умовах сплати\~орендної плати\~у розмірі\~3%\~від нормативної\~грошової оцінки\~земельної ділянки\~з урахуванням\~індексів інфляції. Договір зареєстровано у Чемеровецькому районному відділі ХРФ УДЗК 24 грудня 2009 року № 040976300659. 30 листопада 2011 року [PERSON] померла. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.04.2015 року, виданого приватним нотаріусом Чемеровецького районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON], спадкоємцем майна померлої [PERSON] є її донька [PERSON]. Відповідно до п. 12.6 договору оренди перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього договору. Аналогічне положення передбачено і в ст. 32 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до умов договору до [PERSON], як нового власника земельної ділянки, перейшли всі права і обовязки орендодавця. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»). Пунктом 4.1 договору оренди передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі готівкою через касу орендаря з письмовим підтвердженням орендодавцем факту отримання готівки в день її одержання. Відповідно до п. 4.4 за домовленістю сторін орендна плата може сплачуватися у натуральній формі (зерно, сіно, олія та інше), або відробітковій формі (надання послуг: культивація, оранка, транспортні послуги та інше) по діючим цінам на продукцію, роботи та послуги. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. У відповідності до пункту 9.1 договору оренди орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. В свою чергу, передбаченому умовами договору праву орендодавця кореспондується обовязок орендаря у відповідності до п. 9.4 договору оренди своєчасно вносити орендну плату за користування земельною ділянкою. За умовами договору оренди після смерті [PERSON] до [PERSON] перейшло право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Пунктом 4.3 договору оренди передбачено, що орендна плата вноситься у такі строки: до 31 грудня кожного року оренди. Згідно ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п. д ч.1 ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Судом встановлено, що позивач після отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.04.2015 року, лише в січні 2017 року повідомила орендаря про те, що вона є новим власником земельної ділянки. 20.01.2017 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до договору оренди землі № 307 від 27.11.2009 року, за умовами якої замінено сторону орендодавця на [PERSON]. 18.01.2017 року позивачу було виплачено орендну плату у розмірі 7020 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 18.01.2017 року (а.с. 32), та 24.10.2017 року через ПАТ «Укрпошта» перераховано орендну плату в розмірі 12700 грн. 00 коп., що підтверджується Списком № 428 згрупованих поштових переказів від 24.10.2017 року (а.с. 33). Частиною 4 ст. 14 ЦК України передбачено, що особа може бути звільнена від цивільного обовязку або його виконання у випадках встановлених договором або актами цивільного законодавства. Згідно вимог ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Стаття 81 ЦПК України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цих Кодексом. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, а саме що вона вживала заходів для отримання орендної плати та надала відповідачу документальні підтвердження на право вимоги. Виходячи з викладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed