Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

В Малиновський районний суд м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] Олександріни про визнання права власності на нежиле приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 42, загальною площею 103,0 кв.м. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він у 1996 році з метою задоволення потреб родини власними силами розпочав будівництво павільйону у м. Одесі, по вул. Космонавтів, 42, загальною площею 113 кв.м на підставі дозволу Іспекції ДАБК від 21.08.1996 року. 04 жовтня 1997 року складено Акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом обєкту до експлуатації. У 2006 році Позивач вирішив провести реконструкцію нежилого приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 42, без зміни геометричних розмірів, про що свідчить наданий дозвіл [PERSON] на виконання будівельних робіт Інспекцією ДАБК м. Одеси від 27.12.2006 року № 577/06. На підтвердження того, що будівельні роботи проводились саме [PERSON] в Декларації зазначено останнього в якості замовника на проведення будівельних робіт та особою, яка визначена як відповідальна за їх проведення. Дружина [PERSON] [PERSON], не бажає визнавати за останнім право власності на обєкт нерухомості, аргументуючи це тим, що вказане нерухоме майно належить до спільної сумісної власності. З такою точною зору [PERSON] [PERSON] не погоджується, у звязку з тим, що він одноособово приймав участь у зведенні обєкта нерухомості та використовував власні грошові кошти, що підтверджується дозвільними документами на будівництво. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, на обґрунтування яких посилалась на обставини, викладені у позовній заяві та просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що у 1996 році з метою задоволення потреб родини [PERSON] власними силами розпочав будівництво павільйону у м. Одесі, по вул. Космонавтів, 42, загальною площею 113 кв.м на підставі дозволу Іспекції ДАБК від 21.08.1996 року. 04 жовтня 1997 року складено Акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом обєкту до експлуатації. У 2006 році [PERSON] вирішив провести реконструкцію нежилого приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 42, без зміни геометричних розмірів, про що свідчить наданий дозвіл [PERSON] на виконання будівельних робіт Інспекцією ДАБК м. Одеси від 27.12.2006 року № 577/06. Доказом того, що відносно вказаного обєкту проведено будівельні роботи і у встановленому законодавством порядку оформлено документи слугує зареєстрована належним чином в Департаменті державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Декларація № ОД 142161860168 від 02.07.2016 року про готовність до експлуатації обєкта, який належить до І-ІІІ категорії складності та знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 42. На підтвердження того, що будівельні роботи проводились саме [PERSON] в Декларації зазначено Позивача в якості замовника на проведення будівельних робіт та особою, яка визначена як відповідальна за їх проведення. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 331 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Таким чином, враховуючи норми законодавства та той факт, що [PERSON] 02.07.2016 року було зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації обєкта за адресою: м. Одеса, вул.. Космонавтів, 42, вважаємо, що наявні всі підстави для визнання право власності за [PERSON] на новостворений обєкт за адресою: м. Одеса, вул.. Космонавтів, 42. Статтею 325 ЦК України встановлено, що суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Тобто, законодавчих обмежень щодо володіння майновими правами не встановлено. Відповідно до ст.328 ЦК України Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України Особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. З врахуванням того, що дії вчиненні позивачем щодо свого майна є правомірними, не порушує прав інших осіб, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власн ик майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 217 ЦК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. На підставі викладеного,

Outcome: approved