Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

В листопаді 2012 року позивачі звернулись з вказаним позовом до [PERSON] та зазначали, що 20 листопада 2009 року, близько о 19.15 год. [PERSON], рухаючись по проспекту Богдана Хмельницького на перехресті з вул. Фрунзе м. Донецька, керуючи автомобілем ВАЗ-211540 державний номер [NUMBER], в порушення п.п.8.73 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем FORD-FIESTA державний номер [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON], у салоні якого знаходилась пасажир [PERSON], яка отримала тілесні ушкодження. Автомобіль, що належить [PERSON], отримав механічні ушкодження. Постановою Куйбишевського районного суду м. Донецька від 05 лютого 2010 року адміністративне провадження відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю у його діях складу правопорушення. Постановою Куйбишевського районного суду м. Донецька від 25 січня 2010 року [PERSON] визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Діями [PERSON] позивачу [PERSON] спричинена матеріальна шкода внаслідок пошкодження автомобіля, яка згідно наданого акту автотоварознавчого дослідження № 911/12 від 22 грудня 2009 року складає 49 831,08 грн. За договором страхування наземного транспорту ИВ р2127479/05АК від 25 грудня 2008 року страховою компанією «АХА страхування» у зв'язку із страховим випадком 20 листопада 2009 року власнику автомобіля FORD-FIESTA [PERSON] сплачено страхове відшкодування в розмірі 37 487,26 грн. Різниця між вартістю відновлюваного ремонту та виплаченим страховим відшкодуванням становить 12 343,82 грн., яку позивач [PERSON] просив стягнути на його користь з відповідача [PERSON], та стягнути понесені витрати на послуги евакуатора у сумі 326,00 грн. та витрати на розбір та дефектовку автомобілю у розмірі 450,00 грн., а всього матеріальну шкоду у сумі 13 119,82 грн. На відшкодування моральної шкоди, заподіяної пошкодженням його майна та протиправною поведінкою [PERSON], [PERSON] просив стягнути 15 000,00 грн. [PERSON] на відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправною поведінкою [PERSON] та ушкодженням здоров'я, просила стягнути 15 000,00 грн. [PERSON] просив стягнути на його користь 5 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок протиправної поведінки відповідача. Крім того, позивачі просили стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов'язані з наданням правової допомоги у сумі 5 000,00 грн., та по оплаті судового збору у сумі 500,00 грн. Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 11 лютого 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди 2 996,86 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 2 000,00 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 2 000,00 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування понесених судових витрат 220,00 грн. Відмовлено у задоволенні інших позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] за необґрунтованістю. Зазначене судове рішення суду оскаржено позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON], посилаючись в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив змінити рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди та стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в розмірі 13 119,82 грн., оскільки вартість реального відновлювального ремонту оцінена в 49 831,08 грн., а страхова компанія відшкодувала лише 37 487,26 грн., врахувавши фізичний знос деталей, що підлягають заміні. Відповідач [PERSON] в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки суд ухвалив рішення без достатніх підстав та доказів на підтвердження заявлених вимог. Апелянт посилається, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотань про забезпечення доказів шляхом витребування документів та призначення автотехнічної експертизи. Суд не взяв до уваги, що дорожньо-транспотна пригода сталася з вини обох водіїв. В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивачів [PERSON] та представник відповідача [PERSON] підтримали доводи своїх апеляційних скарг та просили їх задовольнити. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача [PERSON] підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача [PERSON] - частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до висновку авто товарознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту складає 39 708, 12 грн., а іншого висновку до позову не долучалось. Проте повністю погодитися з висновком суду не можна з таких підстав. Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано главою 82 ЦК України, крім того, відповідні роз'яснення надано у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року N 6, відповідно до яких при визначенні розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого. Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють знешкодження або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або приниження нематеріальних благ (життя, здоров'я тощо). Чинним законодавством України (ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України) передбачено право юридичної та фізичної особи на відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи; шкоди, завданої майну фізичної або юридичної особи; моральної шкоди, завданої фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Судом першої інстанції встановлено, що 20 листопада 2009 року у зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] п.п.8.73 та 8.10 ГІДР України (виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофору) сталося зіткнення автомобіля ВАЗ-211540 державний номер [NUMBER], яким керував відповідач, з автомобілем FORD-FIESTA державний номер [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON], де знаходився пасажир [PERSON] Внаслідок ДТП автомобіль FORD-FIESTA отримав механічні ушкодження, вартість відновлювального ремонт складає 49 831, 08 грн. (а.с. 7), пасажиру [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження. За договором страхування наземного транспорту ИБ №2127479/05АК від 25 грудня 2008 року страховою компанією «АХА страхування», у зв'язку із настанням страхового випадку власнику автомобіля FORD-FIESTA державний номер [NUMBER] [PERSON]- сплачено страхове відшкодування в розмірі сумі 37 487,26 грн. Відповідно до вимог ст. ст. 988, 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Страхова виплата за договором майнового страхування не може перевищувати розмір реальних збитків. Відповідно до вимог закону страхова компанія вартість відновлювального ремонту обраховує з урахуванням коефіцієнта експлуатаційного зношення транспортного засобу, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму. Оскільки відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної та юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, то апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині стягнення на користь [PERSON] матеріальної шкоди підлягає зміні і з відповідача на користь позивача [PERSON] належить стягнути на відшкодування матеріальної шкоди 13 119,82 грн., з яких 12 343,82 грн. - різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та відшкодованнням, що проведено страховою компанією, 326 грн. - оплата евакуатора, 450 грн. - оплата розбору та дефектовки автомобіля на СТО. Апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 2 000 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач не надав суду доказів заподіяння йому діями відповідача моральної шкоди і рішення суду першої інстанції не містить доводів на обгрунтування висновку про стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] понесених судових витрат в розмірі 220 грн. підлягає зміні і з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору належить стягнути 321, 90 грн. Апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] та [PERSON] підлягає залишенню без змін, оскільки в цій частині рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду в цій частині не спростовують. Доводи відповідача [PERSON] про недоведеність порушення ним ПДР України, оскільки суд не задовольнив його клопотання про витребування доказів, проведення автотехнічної експертизи, апеляційний суд визнає необгрунтованими. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці події та чи вчинені вони цією особою. Постановою Куйбишевського районного суду міста Донецька від 25 січня 2010 року, яка набула чинності, [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. за те, що 20 листопада 2009 року о 19.15 год. в м. Донецьк по пр. Б. Хмельницького на перехресті з вул. Фрунзе, керуючи автомобілем ВАЗ-211540, державний номерний знак [NUMBER], виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Форд, державний номерний знак [NUMBER], чим порушив п.п. 8.73, 8.10 ПДР України. Від дій відповідача [PERSON] автомобілю, що належить позивачу [PERSON], спричинені механічні ушкодження, а позивач [PERSON] отримала тілесні ушкодження, визначені у довідці від 27 листопада 2012 року та вказані у постанові про відмову у порушенні кримінальної справи від 04 січня 2010 року, за таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] моральної шкоди і визначив розмір її відшкодування з урахуванням встановлених обставин, засад розумності, справедливості та виваженості. Доводи апелянта [PERSON] про те, що в постанові про відмову в порушенні кримінальної справі від 4 січня 2010 року зроблений висновок про порушення ПДР України обома водіями є безпідставними, оскільки зазначений процесуальний документ таких висновків не містить. Доводи апелянта [PERSON] про те, що позивачі не звертались до страхової компанії, де застрахована цивільна-правова відповідальність відповідача, не впливають на правильність висновків суду, оскільки право вибору страхової компанії, яка повинна провести відшкодування, належить позивачу.

Outcome: partial