Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON], в якому просила визнати трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку спірної квартири, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку спірної квартири. 04.09.2017 року представник позивача подала заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить здійснити поділ майна подружжя, а саме трьохкімнатної квартири [ADDRESS], визнати за позивачем право власності на 1/2 частку вказаної квартири, визнати за відповідачем право власності на 1/2 частку квартири. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 23.08.2002 року перебуває у шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] 16.03.2003 р.н, [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO] За період спільного проживання та за спільні кошти 30.10.2015 року подружжя купило трьохкімнатну квартиру № 32, яка розташована по вул. 6-го Грудня № 143/1 в м. Олександрії, договір купівлі-продажу було укладено на імя відповідача. Згідно оцінки вартість спірної квартири становить 189400 грн. Посилаючись на норми ст.ст. 60, 67, 70 Сімейного кодексу України позивач, з урахуванням заяву про уточнення позовних вимог, просить суд здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя в рівних частках. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що подав в судовому засіданні відповідну заяву. Судом було розяснено відповідачу наслідки визнання ним позовних вимог. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч.4 ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно\~\~з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 23.08.2002 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Олександрійського міського управління юстиції, актовий запис № 310, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-ОЛ № 051323. Станом на день вирішення спору шлюб не розірвано. 30.10.2015 року сторони за спільні кошти сторони придбали квартиру загальною площею 64,1 кв.м., яка розташована за адресою м. Олександрія Кіровоградської області, вул. . 6-го Грудня [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] 30.10.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3216, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.10.2015 № 46657563. Таким чином, придбана квартира являється спільною сумісною власністю подружжя. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ним або шлюбним договором. Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та законні, а тому підлягають задоволенню. Ухвалою суду від 25.07.2017 року було відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Станом на момент вирішення спору судовий збір позивачем було сплачено частково в розмірі 20 грн, що підтверджується квитанцією від 03.07.2017 року № 102010069. В заяві про уточнення позовних вимог позивач просить судові витрати покласти на неї, враховуючи викладене, з позивача підлягає стягненню до державного бюджету України судовий збір в розмірі 1874 грн. (1894 грн. 20 грн.)

Outcome: approved