Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

В лютому 2016р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-8) до відповідача ДЗ «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров'я України», третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді, в якому просила суд, з урахуванням уточнень (а.с. 220): - зобов'язати відповідача надати відповідь, що означає дата «23.03.2013», яка зроблена в довідці серії АА № 0002645 від 17 лютого 2014р. в пункті 6 над записом «трудовим каліцтвом»; - зобов'язати відповідача встановити факт, що причиною смерті [PERSON], [INFO] народження є трудове каліцтво та професійне захворювання на виробництві. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що її чоловік - [PERSON], [INFO] народження тривалий час працював прохідником в підземних умовах у шкідливих виробничих умовах. 08 березня 2009р., під час виконання своїх трудових обов'язків, її чоловік, отримав трудове каліцтво (травмування надбрівної ділянки голови). В 2009р. був звільнений по стану здоров'я, згідно п.2 ст.40 КЗпП України, як таке, що перешкоджає продовженню даної роботи. В подальшому, [PERSON], вперше була встановлена ІІІ група інвалідності у зв'язку з професійним захворюванням, а повторно, у зв'язку із трудовим каліцтвом. [INFO]. [PERSON] помер. Згідно висновків, наданих Львівським обласним центром МСЕК № 1 та Центральною МСЕК МОЗ України, щодо дослідження трупу [PERSON] не було встановлено причинний зв'язок смерті останнього з професійним захворюванням чи трудовим каліцтвом. Вказані обставини позбавляють її права на отримання виплат, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», а тому, вона змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та просила суд позов задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що позовні вимоги є необґрунтованими та відсутні підстави для їх задоволення. в подальшому представник в судові засідання не з'являвся, поважності причин неявки суду не повідомив. Третя особа, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника та надіслала до суду письмові заперечення на позов, просила суд в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 1983р. Згідно записів трудової книжки [PERSON], в період часу з 1982р. по липень 2009р., останній працював на роботі, що пов'язана з виконанням трудових обов'язків під землею та у шкідливих виробничих умовах. 08 березня 2009р. під час виконання роботи по наряду [PERSON] отримав тілесні ушкодження внаслідок чого був направлений до центральної міської лікарні. Як вбачається із висновку комісії, викладеного в акті від 12 березня 2009р. розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася) 08 березня 2009р. о 10 год. 30 хв.: нещасний випадок, що стався з [PERSON] пов'язаний з виробництвом; підлягає обліку, складається акт за формою Н-1 (а.с.22-25). Наказом № 99-к від 08 липня 2009р. [PERSON] було звільнено по стану здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи, відповідно до п.2 ст.40 КЗпП України (ас.21). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 16 грудня 2010р., комісією у [PERSON] було встановлено захворювання: силікоз І ст., емфізема легень ДН І-ІІ (першого-другого) ст. (а.с.26-29). Із довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, виданої 23 грудня 2010р. Міжнародною спеціалізованою профпатологічною МСЕК, [PERSON] встановлено 60% втрати професійної працездатності, з них: 45% у зв'язку з трудовим каліцтвом, що було підтверджено та 15% у зв'язку з професійним захворюванням - вперше (а.с.43). [INFO]. [PERSON] помер (а.с. 31). Згідно п.1 Інструкції про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом (далі по тексту - Інструкція): причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом - зв'язок, який можна встановити між перебігом професійних захворювань (отруєнь) або наслідками трудового каліцтва з урахуванням форми, стадії, тяжкості функціональних порушень, розвитку ускладнень за життя, патоморфологічними та гістологічними змінами в органах та системах організму, що виявлені під час розтину, та настанням смерті. 20 грудня 2012р. Львівським обласним Центром МСЕК видано довідку про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, де зазначено, що причинний зв'язок смерті [PERSON] з профзахворюванням та трудовим каліцтвом не встановлено (а.с.30). 17 лютого 2014р. Центральною МСЕК МОЗ України видано довідку про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом, де зазначено, що причинний зв'язок смерті [PERSON] з 23 березня 2013р. з трудовим каліцтвом від 08 березня 2009р., акт №4 не встановлено (а.с. 52). Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що при складанні висновку щодо смерті її чоловіка ([PERSON]В.) не була врахована уся медична документація. Смерть її чоловіка пов'язана саме із професійним захворюванням та трудовим каліцтвом, яке він отримав 08 березня 2009р., а під час складання висновків встановлення причини смерті останнього не було проведено повного аналізу об'єктивних даних медичної документації [PERSON] (не надана правильна оцінка усім доказам). Відсутність доказів причинного зв'язку смерті [PERSON] саме із професійним захворюванням та трудовим каліцтвом позбавляє її права на отримання соціальних виплат, відповідно до ст.ст. 33, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». За таких обставинах, суд прийшов до висновку, про необхідність зобов'язати відповідача надати позивачці протягом місяця з моменту набрання рішенням суду законної сили письмову відповідь, що означає дата « 23.03.2013р.», яка зроблена в довідці серії АА № 0002645 від 17 лютого 2014 р. в пункті 6 над записом «трудовим каліцтвом». Що стосується позовних вимог [PERSON] про зобов'язання відповідача встановити факт, що причиною смерті [PERSON], [INFO] народження є трудове каліцтво та професійне захворювання на виробництві то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно п.2.1.9 Інструкції, рішення МСЕК з питань причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом може бути оскаржене до суду у встановленому законодавством порядку. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ в п. 10 Постанови № 3 від 01 березня 2013р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено, що справи про оскарження рішень медико-соціальної експертної комісії, повідомлень медичних установ і актів розслідування нещасних випадків й хронічних професійних захворювань підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір стосується здоров'я фізичної особи, що є її особистим немайновим правом, захист якого здійснюється, зокрема, за нормами цивільного законодавства (ст. 275 ЦК), або виникають із трудових правовідносин, а вказана комісія, хоча згідно з пунктом 4 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, перебуває у віданні Міністерства охорони здоров'я України, проте відповідно до встановленого переліку прав і обов'язків (пункти 11 - 14 Положення) не здійснює владних управлінських функцій, а спір не стосується господарської діяльності юридичних осіб. Так, позивачка [PERSON] не позбавлена можливості, відповідно до ст. 15 ЦПК України, звернутися до суду з відповідною позовною заявою щодо оскарження рішення МСЕК, яке на її думку є неправомірним, так як не містить відомостей щодо встановлення причинного зв'язку смерті [PERSON] з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом. Крім того, суд не наділений повноваженнями щодо зобов'язання комісії МСЕК встановити факт, що причиною смерті [PERSON] є трудове каліцтво та професійне захворювання на виробництві, оскільки це відноситься до виключної компетенції комісії. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у розмірі 551,2 грн.

Outcome: partial