Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

В лютому 2015 року заявник звернулася до суду з даною заявою, в якій просила визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. В обґрунтування своїх вимог вказала на те, що її шлюб з [PERSON] розірваний 20 квітня 2010 року. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO]. З кінця лютого 2010 року [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2011 року він знятий з реєстрації за вказаною адресою. З 12 серпня 2011 року він оголошений в розшук за злісне ухилення від виплати аліментів на малолітнього сина [PERSON]. Батьківських обов'язків [PERSON] не виконує та дитиною взагалі не цікавиться. Місце знаходження [PERSON] не відомо. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідне заявнику, щоб вона як мати могла представляти і захищати інтереси свого сина для поліпшення житлових умов. В судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, викладені в заяві. Представник органа опіки та піклування Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає по наступним підставам. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Судом встановлено, що [PERSON] є колишнім чоловіком [PERSON] та батьком їхнього спільного сина: [PERSON], [INFO]. Позивачка в судовому засіданні пояснила, що вона не може поліпшити свої житлові умови та своєї дитини, оскільки не може відчужити належну їй квартиру без згоди батька малолітнього [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим просила визнати його безвісно відсутнім. Пояснила, що ій порадили звернутися до суду з даною заявою, щоб отримати дозвіл на продаж квартири. Крім того, вказала, що [PERSON] є злісним неплатником аліментів, у зв'язку з чим ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2011 року він був оголошений в розшук (а.с.13 на обороті). Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, позивачка вказала останнім місцем реєстрації [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Ця ж адреса зазначена в ухвалі Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2011 року. Разом з тим, згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Запорізькій області від 23.02.2015 року, [PERSON] з 2014 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Заявником не було надано суду доказів того, що немає відомостей про місце перебування [PERSON] протягом одного року в місці його постійного проживання, тобто за адресою: [ADDRESS]. Виходячи з вищенаведеного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] є необґрунтованою, а тому, суд вважає необхідним відмовити їй в задоволенні її вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed