Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

В лютому 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що 13.03.2007р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №880/62-САФ03.16-2, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 77940 доларів США зі сплатою 12,50% річних, погодивши порядок повернення кредиту та сплати відсотків відповідно графіку погашення та кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 12 березня 2014 року. 21 листопада 2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору кредиту № 880/62-САФ03.16-2 від 13.03.2007 року, відповдіно до якої сторони домовились з 20 жовтня 2008 року встановити процентну ставку за користування кредитом на рівні 13,5 % річних. 26 червня 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 3 про внесення змін до договору кредиту № 880/САФ03.16-2, відповідно до якої кредитний договір викладено в новій редакції та встановлено що відповідачу надається кредит в розмірі 81179 доларів США 25 центів зі сплатою 13,58 % річних, з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 12 березня 2016 року. Банк свої зобовязання за кредитним договором перед відповідачем виконав, надавши Відповідачу кредит в сумі 81179 доларів США 25 центів. Однак відповідач порушує умови договору, внаслідок чого станом на 30.12.2014 р. утворилась заборгованість в розмірі 43786,46 долари США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 690449,24грн. Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 09.06.2015 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №880/60-ЗАФ03.16-2 від 13.03.2007 року в розмірі 690449,24грн. та судові витрати. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 08.04.2016 року заочне рішення від 09.06.2015 року скасовано, а справа призначена до розгляду у загальному порядку. Заявою від 06.07.2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 08.06.2016 року в сумі 1546011грн. та понесені судові витрати Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задоволити повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, справу просить слухати за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 3 ст. 232 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести повторне заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. 13.03.2007р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №880/62-САФ03.16-2, відповдіно до п.1.1 якого банк надав відповідачу кредит у сумі 77940 доларів США зі сплатою 12.50% річних та порядок повернення кредиту та сплати відсотків відповідно графіку погашення та кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 12 березня 2014року, а відповідач повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 13 березня 2007 року в якості забезпечення виконання зобов»язань за Кредитним договором, було укладено Договір застави №880/60-ЗАФ03.16-2 між банком та відповідачем. Відповідно до п.1.1. Договору застави, предметом застави є рухоме майно, а саме: автомобіль марки AUDI Q7, сірого кольору, 2007 року випуску, № кузова WAUZZZ4L27D078060, державний номер ВХ 1888АК. 21 листопада 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до договору кредиту №880/62-САФ03.16-2 від 13.03.2007 року, відповідно до якої сторони домовились з 20 жовтня 2008 року встановити процентну ставку за користування кредитом на рівні 13,5 процентів річних, та відповідно, зазначити по тексту Договору процентну ставку в розмірі 13,5 процентів річних. 26 червня 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду №2 про внесення змін до кредитного договору №880/60-ЗАФ03.16-2 від 13.03.2007року, відповідно до якої сторони прийшли до взаємної згоди внести зміни до умовкредитування, а саме; п.1.1. та п.п.1.1.1. Кредитного договору було викладено в новій редакції, доповнено п. 1.1.2. Договору. Відповідно до Додаткової угоди №2 від 26 червня 2009року встановлено, що Відповідачу надається кредит у сумі 81179 доларів США 25 центів зі сплатою 13,5 річних, з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 12 березня 2016року. 14 червня 2010 року, на виконання вимог ч.5 розділу 17 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про акціонерні товариства», найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який являється його правонаступником. Відповідач порушує умови договору щодо погашення заборгованості по кредиту відповідно до графіку погашення, внаслідок чого станом на 08.06.2016р. утворилась заборгованість в розмірі 61935,41 долари США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 1546011грн., в тому числі: заборгованість за кредитом: 789094,87грн, заборгованість за відсотками: 359460,67грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту: 338312,39грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків: 59143,95грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави Глава 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов»язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов»язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, у разі прострочення позичальником термінів сплати відсотків, визначених п. 2.4 кредитного договору, а також прострочення строків поверенення кредиту, визначених п. 1.1, відповідач сплачує пеню за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статті 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок за договором та погасити заборгованість перед кредитором. Оскільки позичальник порушив порядок виконання обовязку з повернення кредиту частинами (з розстроченням), кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту що залишилась до виплати і сплату процентів за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем доведено, що відповідач [PERSON], порушивши графік погашення заборгованості, неналежним чином виконує умови кредитного договору №880/62-САФ03.16-2 від 13.03.2007 року (в редакції договору від 26 червня 2009 року), що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №880/60-ЗАФ03.16-2 від 13.03.2007 року в розмірі 1546011,89грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у звязку з чим з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 23190,18грн.

Outcome: approved