Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Покровської міської ради Донецької області про тлумачення заповіту. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 20 грудня 2015 року відкрилась спадщина після смерті [PERSON], яка померла в м. Покровську Донецької області. За життя [PERSON] склала на її імя заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої красноармійської нотаріальної контори 26 травня 2014 року, реєстр № 2-196, заповівши їй житлову квартиру [ADDRESS] (Покровську). Вона прийняла спадщину, звернувшись до держаного нотаріуса Першої красноармійської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину постановою нотаріуса від 14 листопада 2016 року й було відмовлено у звязку з розбіжностями у заповіті та правовстановлюючими документами щодо місця розташування майна, а саме в заповіті зазначено, що [PERSON] заповідає їй належну їй квартиру № 38 в будинку № 20 на проспекті Шахтобудівників в м. Покровську Донецької області, тоді як згідно свідоцтва про право власності на житло спадкодавцю на праві власності належить квартира № 20 в будинку № 38 на проспекті Шахтобудівників в м. Покровську Донецької області. У звязку з наявною технічної помилкою вона вимушена звернутися до суду з позовом про тлумачення заповіту. При складанні заповіту 26 травня 2014 року спадкодавця була власником житлової квартири [ADDRESS], ? частина якої належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 1-22 від 04.1993р. та ? - в порядку спадкування майна, яке залишилось після смерті 13.01.1994р. її брата [PERSON], яку вона прийняла, але свідоцтво про право на спадщину не отримала у звязку зі смертю. Житлової квартири № 38 в будинку № 20 на проспекті Шахтобудівників в м. Покровську Донецької області згідно довідки БТІ не існує. Позивачка вважає, що дійсною волею спадкодавця було передати їй у спадщину саме належної їй квартири № 20 в будинку № 38 на проспекті Шахтобудівників в м. Покровську Донецької області, а не квартири № 38 в будинку № 20 на проспекті Шахтобудівників в м. Покровську Донецької області, яка їй не належала і яка взагалі не існує. На підставі наведеного позивачка просила розтлумачити заповіт, складений [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON] 26.05.2014р., реєстр № 2-196 таким чином: «Я, [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], що народилася 26 квітня 1925 року у місті Запоріжжя та проживаю за адресою: [INFO] на випадок своєї смерті роблю таке розпорядження: належну мені квартиру № 20 (двадцять), у будинку № 38 (тридцять вісім по проспекту Шахтобудівників в місті Красноармійськ, я заповідаю громадянці [PERSON], [INFO]». Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій позов підтримала, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач надав заяву, в якій просив справу розглянути за відсутності його представника, справу вирішити на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. 20 грудня 2015 року померла [PERSON], факт смерті підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 23 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. 26 травня 2014 року [PERSON] заповіла належну їй квартиру [ADDRESS], громадянці [PERSON], 07.05.1950р.н. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON] 26 травня 2014 року о 9 годині 30 хвилин, зареєстрований в реєстрі за № 2-196. 12 травня 2016 року [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Першої красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Постановою до державного нотаріуса Першої красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON] від 14 листопада 2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру після померлої [PERSON] [PERSON] [PERSON] відмовлено у звязку з наявністю технічної помилки в номері квартири та будинку, що є спадковим майном після смерті [PERSON] і неможливістю внесення виправлень до заповіту у звязку зі смертю заповідача. Згідно ст.317 ЦК України право розпорядження майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Виходячи з аналізу положень статей 213, 1256 ЦК України, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у звязку з чим необхідно уточнити його зміст. При цьому ч.2 ст.213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення в тексті самого правочину. Таким чином, при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у сам зміст заповіту, враховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обовязків на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги зясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Спадкодавцю [PERSON] за життя належало право власності на ? квартиру [ADDRESS] (колишній Красноармійськ) Донецької області на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1022 від 4 травня 1993 року, вданого Комітетом з управління комунальною власністю міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 3 травня 1993 року № 1022; та право власності на ? квартиру [ADDRESS] (колишній Красноармійськ) Донецької області, яке належить їй в порядку спадкування майна, яке залишилось після смерті її брата [PERSON], який помер 13 січня 1994 року, спадщину після смерті якого вона прийняла, але не отримала свідоцтво про право на спадщину у звязку зі смертю. Згідно повідомлення Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 21.07.2016р. № 525/01-02 до 1 січня 2013 року квартира [ADDRESS] належала [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, видане комітетом по управлінню комунальною власністю міської ради народних депутатів від 04.05.1993р. Загальна площа квартири [ADDRESS] 21,9 кв.в., житлова площа 26,9 кв.м. В тексті заповіту [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON] 26 травня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-196, зазначено, що заповідач проживає в [INFO], а також, що у звязку з похилим віком заповідача його складено та посвідчено удома за адресою: [ADDRESS]. З повідомлення Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 23.11.2016р. № 887/01-02 вбачається, що до 1 січня 2013 року квартири [ADDRESS] не існує. Згідно повідомлення державного нотаріуса Першої красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON] від 09.12.2016р. № 1183/01-06 на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлої 20 грудня 2015 року, згідно Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 4608939 від 09.12.2016р., відкрита спадкова справа № 71/2016 від 12 травня 2016 року. Із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON]. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового рестру (заповіти/спадкові договори) № 46098858 від 09.12.2016р. було знайдено заповіт від імені [PERSON], заповіт посвідчено державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори 26 травня 2014 року за реєстровим № 2-196. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що дійсною волею спадкодавця було передати [PERSON] у спадщину саме квартири № 20 в будинку № 38 на проспекті Шахтобудівників в м. Покровську (колишній Красноармійськ), частина якої їй належала і в якій вона проживала, а не квартири № 38 в будинку № 20 на проспекті Шахтобудівників в м. Покровську (колишній Красноармійськ), яка їй не належала і яка взагалі не існує. У відповідності до п.6.13 Наказу від 22.12.2010р. № 3253/5 «Про затвердження Правил ведення нотаріального діловодства» у разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів. Таким чином, внести зміни у заповіт не вбачається можливим у звязку зі смертю заповідача. Іншого способу захисту свого порушеного права у позивачки немає. Відповідно до ст.ст.213, 317, 1233, 1256 ЦК України,

Outcome: approved