Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги за яким обґрунтовує тим, що з 08 липня 2013 року він працював на посаді бортпровідника дирекції обслуговування на борту ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України». Наказом від 27 квітня 2016 року позивач був звільнений на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України у зв'язку з втратою довір'я. Підставою для звільнення слугував акт від 22 квітня 2016 року про результати службового розслідування відносно дій бортпровідників [PERSON] та [PERSON] в аеропорту ім. Бен Гуріона м. Тель-Авів, Держава Ізраїль та згода профспілкового комітету №09-21-49/зв від 26 квітня 2016 року, службова записка директора з обслуговування на борту [PERSON] Вказане звільнення [PERSON] вважає незаконним та безпідставним. Оскільки, ним не було вчинено жодних умисних або необережних дій, пов'язаних з грошовими, товарними або культурними цінностями, які дали б власнику підстави для втрати до нього довір'я. Крім цього, [PERSON] вказав на те, що 24 травня 2016 року він звернувся з позовом до Бориспільського міськрайонного суду про поновлення на роботі, тобто в межах встановленого законодавством місячного строку для такого звернення. Проте, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2016 року позов було залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, тобто у зв'язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого позивача. Повторне звернення до суду сталося внаслідок збігу тяжких та непередбачуваних обставин. Зокрема, через недостатню обізнаність у правових питаннях [PERSON] приймав участь у розгляді справи через свого представника [PERSON] Безпосередньої участі у судових засіданнях позивач не приймав. Тому, фактично повторна неявка у судові засідання мала місце з боку його представника. Вказані неявки пов'язані з хворобою представника та зі смертю матері представника. Через збіг вказаних тяжких обставин представник позивача не зміг взяти участь у судових засіданнях. Тому позивач просить визнати вказані причини пропущення строку позовної давності поважними для звернення до суду з вказаним позовом, а також поновити його на посаді бортпровідника дирекції обслуговування на борту ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» з 28 квітня 2016 року та стягнути на його користь з ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 квітня 2016 року до дня поновлення на роботі з розрахунку 16224 гривень 47 копійок на місяць. В ході розгляду цивільної справи представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив: визнати причини пропуску строків позовної давності для звернення з даним позовом поважними; поновити на роботі [PERSON] на посаді бортпровідника дирекції з обслуговування на борту ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» з 28 квітня 2016 року, а також стягнути з ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 квітня 2016 року до дня поновлення на роботі з розрахунку середньоденного заробітку у розмірі 288 гривень 84 копійок. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, та наполягав на задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача Шаповал І.О. у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог [PERSON] В обґрунтування своїх заперечень вказала на те, що з даним позовом [PERSON] звертається до суду вдруге після залишення першого позову без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України згідно ухвали Бориспільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2016 року. Зважаючи на те, що [PERSON] був звільнений з роботи 27 квітня 2016 року і в цей же день йому була вручена копія наказу про звільнення та видана трудова книжка. Тому перебіг місячного строку на звернення до суду почався саме з вказаної дати. У межах визначеного законом строку, а саме 24 травня 2016 року позивач звертався до суду з позовом про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Вказаний позов було залишено без розгляду. Тому станом на момент повторного звернення [PERSON] до суду з даним позовом, передбачений законом місячний строк для звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, закінчився. При цьому, представник відповідача вказала на те, що не погоджується з доводами позивача щодо того, що строк ним пропущений через об'єктивні причини. Тому у зв'язку з не наведенням позивачем підстав, які могли б свідчити про поважність причини пропуску ним строку на звернення до суду з вказаним позовом, тому вказаний строк поновленню не підлягає. Твердження позивача, що він не вчинив жодних умисних або необережних дій, пов'язаних з грошовими, товарними або культурними цінностями, які могли дати підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу також не відповідає фактичним обставинам справи. Оскільки підставою для втрати довір'я до [PERSON] та звільнення його з роботи стали матеріали службового розслідування дій бортпровідників [PERSON] та [PERSON] в аеропорту ім. Бен Гуріона м. Тель-Авів, Держава Ізраїль. За вказаних обставин представник відповідача просила визнати причини пропуску строку на звернення до суду з даним позовом неповажними та вважати строк пропущеним та таким, що поновленню не підлягає, та відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Встановлено, що 08 липня 2013 року [PERSON] був прийнятий на роботу в ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на посаду бортпровідника дирекції обслуговування на борту, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача (а.с.5-7). Наказом №264/п від 27 квітня 2016 року [PERSON] звільнено з роботи з 27 квітня 2016 року на підставі п.2 ст.41 КЗпП України у зв'язку з втратою довір'я до нього (а.с.4). Підставою для звільнення позивача зазначено: акт від 22 квітня 2016 року про результати службового розслідування відносно дій бортпровідників [PERSON] та [PERSON] в аеропорту ім. Бен Гуріона м. Тель-Авів, Держава Ізраїль; згода профспілкового комітету №09-21-49/зв від 26 квітня 2016 року; службова записка директора з обслуговування на борту [PERSON] У відповідності до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. За правилами ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у разі пропуску передбачених ст.233 КЗпП України строків звернення до суду за вирішенням трудового спору суд з'ясовує не лише причини пропуску зазначеного строку, а й усі обставини справи, права та обов'язки сторін. При необґрунтованості вимог суд відмовляє в позові з цих підстав без посилання на строки звернення до суду, оскільки вони стосуються захисту порушеного права. При обґрунтованості вимог і поважності причин пропуску строку звернення до суду суд поновлює пропущений строк на звернення за вирішенням трудового спору і вирішує його по суті. При пропуску строку без поважних причин суд наводить у рішенні мотиви, чому він вважає неможливим його поновити, та зазначає, що відмовляє в позові саме з цих підстав. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.26 постанови №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За вказаних обставин суд вважає за необхідне дослідити та встановити усі обставини по справі, зокрема права та обов'язки сторін щодо спірних правовідносин. Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в абз.2 п.28 постанови №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір'я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Згідно з посадової інструкції бортпровідника дирекції обслуговування на борту, затвердженої віце-президентом з льотної роботи [PERSON] від 20 лютого 2015 року, зокрема п.2.2.7, п.2.2.8 та п.2.2.12 бортпровідник зобов'язаний дотримуватись чинного законодавства тієї країни, в якій бортпровідник може знаходитись в зв'язку з виконанням своїх службових обов'язків; підтримувати авторитет та позитивний імідж МАУ; виконувати правила перевезення пасажирів, ручної поклажі та вантажу на повітряному судні. Крім цього, за змістом п.22.18 вказаної посадової інструкції під час виконання службових обов'язків бортпровідник повинен дотримуватись правил та вимог авіаційної безпеки, а саме: не здійснювати неслужбові контакти під час стоянки ПС у закордонному аеропорту або інших транзитних аеропортах, не проносити на борт ПС речі, які не пройшли митний огляд та контроль на авіаційну безпеку службою авіаційної безпеки аеропорту (а.с.34-40). 21 квітня 2016 року при проходженні екіпажом рейсу PS 775 Київ-Тель-Авів службового пункту митного огляду у [PERSON] були вилучено несанкціоновану кількість сигарет при переміщенні через кордон держави Ізраїль, що підтверджується службовою запискою директора по обслуговуванню на борту [PERSON] (а.с.27), підтвердження про затримання з офіційним перекладом з івриту на українську мову (а.с.29-30), службовою запискою агента компанії Caspi Aviation Ltd (а.с.41), службовими записками КВС [PERSON], бортпровідників [PERSON], [PERSON] (а.с.42,43). Крім цього, згідно з договором про повну матеріальну відповідальність від 05 липня 2013 року, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» [PERSON] є особою, яка безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (а.с.31-33). З огляду на це, суд вважає доведеним факт порушення [PERSON] під час виконання своїх службових обов'язків локальних нормативних актів ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України», а також під час перебування в аеропорту іноземної держави [PERSON] порушив законодавство даної держави та скоїв адміністративне правопорушення, про що був складений відповідний акт та [PERSON] був притягнений до відповідальності. Вказані дії свідчать про те, що виконуючи обов'язки бортпровідника ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» [PERSON] прийняв до перевезення в якості ручної поклажі на пасажирському авіарейсі речі, які йому не належали; не оформив належним чином та не сплатив за них митний збір, передбачений законодавством держави Ізраїль; вказані дії спричинили неможливість виконання позивачем зворотного рейсу за маршрутом Тель-Авів-Київ, у зв'язку з чим ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» відрядила до аеропорту ім. Бен Гуріона інших бортпровідників для забезпечення виконання вильоту зворотного рейсу. Тому втрата до позивача довіри є обґрунтованою та підстави для поновлення його на роботі відсутні. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні пред'явленого позову саме у зв'язку з його необґрунтованістю та недоведеністю,без вказівки строки звернення до суду. Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Проте, зважаючи на ту обставину, що позовні вимоги про поновлення на роботі, у задоволенні яких [PERSON] відмовлено, є похідними від позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому підстави для стягнення з ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed