Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що 10.06.2007 року він придбав кран пневмоколісний дизель-електричний КС-5363, 1977 року випуску, в Республіці Білорусь, та 15.06.2007 року ввіз його на територію України. Вартість крана складала 4\~805 доларів США, що в гривневому еквіваленті на той час відповідало сумі 24\~265, 25 грн. Дані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу від 10.06.2007 року, митною декларацією, товарно-транспортною накладною. В грудні 2010 року даний кран правомірно вибув у володіння [PERSON] Однак, після того як кран перейшов у володіння [PERSON], останній став використовувати його у власних цілях з метою отримання прибутку; в подальшому жодних цивільно-правових договорів з позивачем не уклав, кран не повернув. Позивач звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину, в результаті чого було порушене кримінальне провадження, в ході якого кран був вилучений та переданий на зберігання позивачеві. Зважаючи, що права позивача порушені, він просить суд постановити рішення про витребування майна з чужого незаконного володіння; визнання права власності на майно; витребування паспорта на кран пневмоколісний; витребування бухгалтерських документів на підтвердження правових підстав щодо володіння відповідачами краном пневмоколісним. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та пояснив суду про обставини, що описані вище. Додав, що в грудні 2010 року він за усною домовленістю передав кран для [PERSON] Сторони домовилися про купівлю-продаж даного крана, і оформлення в майбутньому відповідного договору. Останній став використовувати його у власних цілях з метою отримання прибутку. В послідуючому жодні цивільно-правові договори з позивачем не були укладені. Позивач звертався до правоохоронних органів з метою повернення майна, в результаті чого було порушене кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ст. 192 КК України. В ході проведених слідчих дій в грудні 2014 року на незавершеному будівництві за адресою: м. Рівне, мікрорайон Щасливе слідчим МУ УМВС України в Рівненській області Калюшем П.Р. був оглянутий кран КС5363, що був ідентифікований як КС5363, зав.№3708, 1977 року випуску, і належить потерпілому [PERSON], про що був складений відповідний протокол. З метою збереження речового доказу цей кран був переданий позивачеві під розписку до закінчення кримінального провадження по справі. За таких умов позивач просить задоволити його позов, та захистити порушені права. Зустрічний позов не визнає. Зазначає, що предметом договору купівлі-продажу за договором від 30.06.2011 року, що був укладений між ПП «Траффік» та ПП «Західкран» є кран КС 5363 (зав.номер 3708) 1987 року випуску, а згідно до податкової накладної специфікація крана визначена як КС 5363Б. І даний транспортний засіб ніколи не був у власності позивача. А тому немає підстав для задоволення зустрічного позову ПП «Західкран» про витребування у [PERSON] крана, який був переданий йому на зберігання слідчим МУ УМВС України в Рівненській області Калюшем П.Р., і який являється власністю первісного позивача. Також додав, що позивач за первісним позовом не пропустив строки звернення до суду, оскільки в грудні 2010 року кран вибув з його володіння правомірно. А коли на вимоги позивача повернути транспортний засіб не було реакції, то він в 2013 році звернувся з заявою про вчинення злочину, за якою було відкрите кримінальне провадження; в 2014 році проводилися слідчі дії, кран був йому повернутий під розписку; а в січні 2015 року була скасована ухвала слідчого судді про повернення крана позивачеві. Тому відразу в січні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача за зустрічним позовом ПП «Західкран» в обґрунтування позовних вимог зазначає, що пневмоколісний кран КС 5363 був придбаний підприємством у ПП «Траффік» за договором від 30.06.2011 року. На даний час цей кран перебуває в розпорядженні первісного позивача. Зважаючи, що права позивача ПП «Західкран» порушені, просить суд постановити рішення, яким витребувати транспортний засіб від відповідача за даним позовом [PERSON] Також подав заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності щодо заявлених позовним вимог [PERSON], оскільки вважає, що права [PERSON] були порушені в грудні 2010 року (з часу передачі ним крана [PERSON]Д.), а до суду він звернувся в січні 2015 року. Тому в задоволенні позову [PERSON] просить відмовити. Інші відповідачі, будучи належним чином повідомленими в розумінні ЦПК України про дату і час судового розгляду, не зявилися в судове засідання. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що первісний позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення; а зустрічний позов ПП «Траффік» не підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] 10.06.2007 року придбав кран пневмоколісний дизель-електричний КС-5363, 1977 року випуску, в Республіці Білорусь, та 15.06.2007 року ввіз його на територію України. Вартість крана була 4\~805 доларів США, що в гривневому еквіваленті складало 24\~265, 25 грн. Дані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу від 10.06.2007 року, митною декларацією, товарно-транспортною накладною. В грудні 2010 року даний кран правомірно вибув у володіння [PERSON] Отже, [PERSON] на законних підставах набув у власність кран пневмоколісний вантажопідйомністю 25 тон, дизель-електричний КС-5363, 1977 року випуску, заводський номер 3708, та міг розпорядитися ним як власник, передавши цей транспортний засіб у володіння [PERSON] Коли на вимоги повернути транспортний засіб не було реакції, то позивач [PERSON] в 2013 році звернувся з заявою про вчинення злочину, за якою було відкрите кримінальне провадження; в 2014 році проводилися слідчі дії, і кран був повернутий [PERSON] під розписку. Позивач ПП «Західкран» в обґрунтування позовних вимог зазначає, що пневмоколісний кран КС 5363 був придбаний підприємством у ПП «Траффік» за договором від 30.06.2011 року. На даний час цей кран перебуває в розпорядженні первісного позивача, а тому, на їх думку, цей транспортний засіб має бути витребуваний у [PERSON] та повернутий ПП «Західкран». Однак немає підстав для задоволення позову ПП «Західкран». Так, предметом договору купівлі-продажу за договором від 30.06.2011 року, що був укладений між ПП «Траффік» та ПП «Західкран» є кран КС 5363 (зав. номер 3708) 1987 року випуску, а згідно до податкової накладної специфікація крана визначена як КС 5363Б. Згідно до довідки Територіального управління Держгірпромнагляду у Рівненській обрості від 06.01.2015 року № 03-17/11, за ПП «Західкран» зареєстрований кран пневмоколісний КС-5363, зав. № 3708, 1987 року випуску. Отже, транспортний засіб кран пневмоколісний КС-5363, зав. № 3708, 1987 року випуску не перебував і не перебуває у власності чи користуванні [PERSON] [PERSON] набув право власності на кран пневмоколісний вантажопідйомністю 25 тон, дизель-електричний КС-5363, 1977 року випуску, заводський номер 3708. За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності щодо даного майна оспорюється іншими особами. Крім того позивач зазначає, що документи (паспорт на кран) перебувають у відповідачів, хоча дана обставина не була доведена в ході розгляду справи. Таким чином можна дійти висновку, що документи щодо цього крана є втраченими. За таких умов наявні підстави для задоволення заявленого [PERSON] позову про визнання права власності на кран пневмоколісний вантажопідйомністю 25 тон, дизель-електричний КС-5363, 1977 року випуску, заводський номер 3708. Суд вважає, що немає підстав для задоволення заяви представника ПП «Західкран» про застосування положень статті 267 ЦК України (наслідки спливу строків позовної давності). Так, в грудні 2010 року кран правомірно вибув з володіння [PERSON] А коли на його вимоги повернути транспортний засіб не було реакції, то він в 2013 році звернувся з заявою про вчинення злочину, за якою було відкрите кримінальне провадження; в 2014 році проводилися слідчі дії, в подальшому кран був повернутий йому під розписку; а в січні 2015 року була скасована ухвала слідчого судді про повернення крана позивачеві. Тому строки позовної давності слід обраховувати не з грудня 2010 року, а з 2013 року, коли позивач [PERSON] зрозумів, що добровільно кран йому не збираються повертати, та звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину. Як вже зазначалося, оскільки ПП «Західкран» придбало кран пневмоколісний КС-5363 (1987 року випуску), за документами отримало у власність кран пневмоколісний КС-5363Б (1987 року випуску); а у позивача [PERSON] перебуває кран пневмоколісний КС-5363, 1977 року випуску, то немає правових підстав для задоволення позову ПП «Західкран». Також немає підстав для задоволення решти заявлених позовних вимог [PERSON]: ●оскільки немає доказів того, що [PERSON], ПП «Західкран», ПП «Траффік» чи [PERSON] передавався технічний паспорт на кран, що належить позивачеві [PERSON]; ●транспортний засіб кран пневмоколісний дизель-електричний КС-5363, 1977 року випуску, що належить позивачеві [PERSON], перебуває в нього на зберіганні; ●решта заявлених вимог зводиться до витребування доказів у справі (витребувати бухгалтерські документи щодо крана в підтвердження правових підстав володіння майном), і не є позовними вимогами. В даному випадку клопотання про витребування доказів не було заявлене, а надавати чи не надавати певні докази це право відповідачів, а не їх обовязок. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України, і вони складають 243, 60 грн. (сплата судового збору). Оскільки в ході розгляду справи було встановлено, що ПП «Західкран», ПП «Траффік» чи [PERSON] не порушили прав позивача, а такі права порушив [PERSON], то саме з нього слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved