Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову представник позивача вказувала, що позивач та її чоловік [PERSON] побудували житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область. м. Люботин, вул. Табірна, 2-Б, але право власності на нього не зареєстрували. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у виді 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Табірна, 2-Б, яку прийняла позивач [PERSON], але оформити свої спадкові права у нотаріальні конторі вона не може, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Саме тому позивач була змушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але її представник [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі та проведення\~ розгляду справи за його відсутності. В своїй заяві відповідач повністю визнав позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовуються. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але в судове засідання не зявився без поважних на то причин та відзив на позов не подавав. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Спірним є житловий будинок, житловою площею 42,60 кв.м., загальною площею 116,50 кв.м. із господарськими будівлями та спорудами, що розташований\~ за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Табірна, 2-Б, право власності на який згідно із довідкою КП «Люботинське БТІ» №371 від 21 грудня 2018 року не зареєстровано. Як вбачається із копії рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради\~ Харківської області №606 від 05 травня 1977 року та копії договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального жилого будинку від 13 лютого 1978 року [PERSON] була надана в безстрокове користування земельна ділянка площею 600 кв.м. для індивідуального будівництва, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Табірна, 2-Б, а також 05 травня 1977 року [PERSON] був наданий дозвіл на виконання індивідуального житлового будівництва за вказаною адресою.\~ Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» на замовлення [PERSON] станом на 21 вересня 2018 року, на земельній ділянці за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Табірна, 2-Б, були побудовані в 1980 році: житловий будинок літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1-1», підвалом літ. «апд», ґанком літ. «а», загальною площею 116,50 кв.м, житловою площею 42,60 кв.м, службовою площею 39,10 кв.м., холодною площею 34,80 кв.м., а також гараж літ. «Б»,\~ сарай літ. «В», убиральня літ. «Г», душ літ. «Д», свердловина літ. «К», зливна яма літ. «Я»,\~ огорожа 1-3.\~\~ Станом на 1980 рік питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Таким чином, з моменту завершення будівництва житлового будинку [PERSON] набув статусу власника житлового будинку та він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Табірна, 2-Б, був збудований та набутий [PERSON] одноособово. 25 травня 2001 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ВЛ №286166, виданого відділом державної реєстрації актів громадянського стану Люботинського міського управління юстиції у Харківській області 28 травня 2001 року, актовий запис про смерть №262. Враховуючи, що [PERSON] помер 25 травня 2001 року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обовязків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В звязку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається\~ з житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, м. Люботин,\~ вул. Табірна, 2-Б,\~ після смерті [PERSON] відкрилася 25 травня 2001 року. Згідно із повідомленням Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №180/01-16\~ від 13 лютого 2019 року, після смерті [PERSON], померлого 25 травня 2001 року до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину за 2001-2019 роки нікому не видавалися. Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцями на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є його дружина [PERSON], що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя котрий залишився, батьки померлого. Спадщину у виді житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Табірна, 2-Б, після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], оскільки фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, та використовувала житловий будинок для проживання, що підтверджується копією книги для реєстрації місця проживання громадян за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Табірна, 2-Б, та копією національного паспорта серія МН №388747, виданого Люботинським МВ УМВС України в Харківській області 21 лютого 2002 року. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про одруження серія І-ВЛ №460230, виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 07 жовтня 1977 року. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] є спадкоємицею, яка прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON] спадщину у виді житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Табірна, 2-Б, а тому задовольняє позов повністю і визнає за позивачем право власності на вказаний житловий будинок в поряду спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 25 травня 2001 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial