Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що шлюбні відносини з чоловіком припинені з вересня 2019 року та від тоді вони не ведуть спільного господарства. Під час спільного життя у них виявились різні погляди на взаємовідносини в сім`ї, що й призвело до погіршення відносин в сім`ї та взаємного відчуження. Збереження сім`ї, на думку позивача, неможливе, оскільки вона існує лише формально. Подальше спільне життя з відповідачем суперечить її інтересам. Ухвалою суду від 06 серпня 2020 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. Відповідач [PERSON] копії ухвали про відкриття провадження в справі та позовної заяви отримав 11 серпня 2020 року, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням. У визначений судом п`ятнадцятиденний строк відповідач відзив не подав. В судовому засіданні [PERSON] заявлений позов підтримала та просила задовольнити. Позивач пояснила, що майже від початку шлюбного життя чоловік самоусунувся від утримання сім`ї, навіть після народження дитини не змінив свого ставлення до подружніх обов`язків. На усі її прохання про матеріальну допомогу чоловік лише відповідав тим, що у нього немає грошей та він не може знайти доброї роботи. Останній рік вона з чоловіком припинила спільне життя та ведення спільного господарства, вони продовжують проживати в одному будинку, але в різних кімнатах. Байдужість чоловіка до неї та їй спільного сина виявилось ще й в тому, що він жодним чином не допоміг їй під час довготривалого лікування сина. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні висловився проти розірвання шлюбу. В своєму виступі відповідач пояснив, що дійсно була нестача грошей в сім`ї, хоча усі ці роки він працював неофіційно таксистом. Але це не завадило йому придбати нове авто кілька місяців тому. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~ що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 січня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим Відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції у Харківській області 17 січня 2012 року. Під час шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинились з вересня 2019 року через поведінку відповідача та носять формальний характер через відсутність бажання позивача перебувати у шлюбі. Сторони спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є небажання позивача жити з відповідачем однією сім`єю і різні погляди на життя, взаємовідносини в сім`ї, розподіл взаємних сімейних обов`язків. Через відмінність у поглядах на побут і забезпечення потреб сім`ї, сторони втратили почуття кохання та поваги один до одного, що призвело до взаємного відчуження та небажання миритися. Позивач наголошує на розірванні шлюбу, її намір є остаточним та відповідає її інтересам. При цьому підстав для вжиття заходів для примирення суд не вбачає, оскільки сторони протягом останніх трьох місяців не здійснили дієвих заходів по відновленню сім`ї. До того ж, у позивача відсутнє бажання підтримувати стосунки з відповідачем, що виключає можливість їх примирення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення, та робить неможливим їхнє подальше спільне проживання і збереження сім`ї, тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved