Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

В липні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом. Вказувала, що після смерті її чоловіка [PERSON] вона успадкувала 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS], з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель і споруд. При цьому їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, на якій розташований будинок, оскільки земельна ділянка належить співвласникам на праві спільної сумісної власності та частки кожного зі співвласників не виділені, у звязку з чим неможливо встановити склад спадкового майна. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд визначити 1/2 частку її чоловіку [PERSON], який помер [INFO] на земелину ділянку, яка розташована по вулиці [ADDRESS] Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсуність, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] від 06.03.2007 р., земельна ділянка, загальною площею 497 кв.м., розташована по [ADDRESS], належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі Рішення Миколаївської міської ради від 22.12.2006 р. за № 9/55. Відповідно до ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності дост. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначеннячасток кожногоз них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS], з відповідно часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель і споруд, а також у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.05.2017 р., зареєстрованого в реєстрі за № 1-440, [PERSON] успадкувала вищевказану частку житлового будинку, яка належала її померлому чоловіку. В червні 2017 р. позивачка звернулась до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав на земельну ділянку, на якій розташована успадкована нею після чоловіка частка житлового будинку [ADDRESS] з відповідно часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель і споруд. Постановою нотаріуса від 30.06.2017 р. їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку через те, що вказана земельна ділянка належить співвласникам на праві спільної сумісної власності та їх частки не виділені. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. «г» ч.1ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Разом з тим, ч. ч. 1, 2ст. 372 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 1ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 4 та ч. 5ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Частиною 1ст.131 ЗК Українитакож передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.10, 23постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»згідност. 1225 ЦКправо власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що позивачка успадкувала після смерті чоловіка 1/2 частку житлового будинку, відповідно до положень чинного законодавства до неї перейшло й право власності на земельну ділянку, на якій розташована вказана частка домоволодіння. Отже, суд вважає, що частка позивача у праві власності на земельну ділянку відповідає частці у спільній частковій власності на житловий будинок, через що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved