Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову вказує, що 09 квітня 2016 року померла його дружина [PERSON], яка на день смерті проживала в [INFO]. Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 2,01 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6824284700:03:007:0102, розташована на території Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 048076, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 03 січня 2004 року. При житті [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно, в тому числі зазначену земельну ділянку, заповіла їхній дочці [PERSON] Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 16 березня 2017 року за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частку вищевказаної земельної ділянки, а на 1/4 частку він має право в силу ч. 1 ст. 1241 ЦК України, оскільки на день смерті дружини був непрацездатний і прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Постановою державною нотаріуса Старокостянтиніської державної нотаріальної контори від 18 квітня 2017 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку зроблено виправлення в написанні прізвища власника. Оскільки відповідно до п. 4.1 Інструкції «Про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається, тому правовстановлюючий документ з виправленням не прийнятий нотаріусом. За таких обставин він змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, його представник адвокат [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, визнала позов та не заперечувала проти його задоволення. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] померла 09 квітня 2016 року в с. Коржівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, місце державної реєстрації: Коржівська сільська рада Старокостянтинівського району, про що складено відповідний актовий запис № 1, згідно даних свідоцтва про смерть серії І-БВ № 278372, виданого виконавчим комітетом Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району 12 квітня 2016 року. [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала [INFO]. Разом з нею були зареєстровані та проживали: чоловік [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], внук [PERSON], [INFO], внук [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району за № 509 від жовтня 2016 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 2,01 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6824284700:03:007:0102, розташована на території Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 048076, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 03 січня 2004 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації № 269 від 16 жовтня 2003 року. Спадкова справа до майна померлої 09 квітня 2016 року [PERSON] заведена Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 15 червня 2016 року за заявою [PERSON], яка є спадкоємицею по заповіту. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 16 березня 2017 року за [PERSON], [INFO], визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/4 частки земельної ділянки площею 2,01 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району, та належала померлій 09 квітня 2016 року [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 048076, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 03 січня 2004 року. Позивач [PERSON], [INFO], був чоловіком померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-АБ № 083940, виданим Левківською сільською радою Старокостянтинівського району 22 листопада 1972 року, та має право на обовязкову частку у спадщині як непрацездатний вдівець, оскільки на день відкриття спадщини досяг пенсійного віку. У разі спадкування за законом [PERSON] нарівні з дочкою [PERSON] успадкував би половину майна, яке належало їх відповідно дружині та матері [PERSON] на праві власності, у тому числі і 1/2 частку заявленої земельної ділянки. Тому саме 1/4 частка земельної ділянки складає обовязкову частку у спадщині. Постановою державною нотаріуса Старокостянтиніської державної нотаріальної контори від 18 квітня 2017 року № 1261/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до 1/4 частки майна померлої [PERSON], оскільки в наданому Державному акті на право власності на земельну ділянку в графі власник зроблено виправлення в прізвищі з «Кучеренко» на «Кучерешко». Відповідно до п. 4.1 Інструкції «Про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається, тому правовстановлюючий документ з виправленням не може бути використаний для видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України\~ спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Відповідно до розяснень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання\~\~права на спадщину\~\~судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України\~ кожна\~особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України\~ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги і має право на обовязкову частку у спадщині, як непрацездатний вдівець,прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, \~проте перешкодою для оформлення спадкових прав є те, що у правовстановлюючому документі міститься виправлення, в звязку чим нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 640 грн.

Outcome: approved