Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

В листопаді 2016р. позивачка [PERSON] звернулась о Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 34-36) до відповідача ПАТ «БМ Банк», в якому просила суд: -скасувати Наказ № 612-к від 08 листопада 2016р. та поновити її на посаді головного економіста відділу обліку та контролю операцій з платіжними картками управління обліку та супроводження банківських операцій Операційного департаменту ПАТ «БМ Банк»; -стягнути з ПАТ «БМ Банк» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 листопада 2016р.; -зобов'язати ПАТ «БМ Банк» відшкодувати їй ([PERSON]) моральну шкоду в розмірі 50000,0грн.; -судові витрати стягнути з ПАТ «БМ Банк». Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що наказом № 317-к від 21 серпня 2013р. її було прийнято на посаду головного економіста відділу супроводу операцій за картковими рахунками управління обліку банківських операцій та міжнародних розрахунків ПАТ «БМ Банк». Наказом №612-к від 16 листопада 2016р. звільнена з займаної посади у зв'язку з відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, п.6 ст.36 КЗпП України. На думку позивачки, звільнення є незаконним з наступних підстав. Про істотні зміни умов праці її було повідомлено у письмовому вигляді 16 вересня 2016р. Зазначені в повідомленні зміни не були обґрунтовані та стосувалися лише одного працівника і не були підтверджені штатним розписом. Суттєвих реорганізаційних і структурних змін у відділі не відбулося, як і не були зміненні умови праці інших працівників відділу та працівників, які обіймали аналогічні, як вона (позивачка), посади. Мала місце лише зміна розміру її (позивачки) посадового окладу, а тому, позивачка вважає, що її звільнення відбулося у зв'язку із негативним ставленням до неї з боку керівника відділу. Вказані обставини змусили її звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні позивачка та її представник, заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та просили суд позов задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що позовна заява [PERSON] є необґрунтованою та безпідставною з наступних підстав. Відповідачем було запроваджено в дію та реалізовано в практичній діяльності основні засади Постанови Правління НБУ «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобі» від 05 листопада 2014р. № 705 Управлінням обліку та супроводження банківських операцій Операційного департаменту ПАТ «БМ Банк» проведено роботи по оптимізації та автоматизації банківських процесів. Введенні запровадження спричинили оптимізацію виконуваної головним економістом [PERSON] роботи та у зв'язку із суттєвим зменшенням навантаженням, із посадовою інструкцією, за якою працювала позивачка, було виключено ряд функцій, що нею виконувались. Оскільки, ряд функціональних обов'язків позивачки значно зменшився, 16 вересня 2016р. її (позивачку) було повідомлено, відповідно до вимог ст. 32 КЗпП України про зміни в організації праці, що стосувалися саме її та про зміну посадового окладу, що має відбутися з 16 листопада 2016р. у зв'язку із вищезазначеними обставинами, позивачці було запропоновано продовжити роботу на займаній посаді та з урахуванням змін умов праці, або звільнитися, відповідно до п. 6 ст. 36 КЗпП України. Скориставшись своїм правом, позивачка відмовилась продовжувати подальшу роботу на змінених умовах праці та була звільнена з 16 листопада 2016р. В цей же день, відповідачем, перед позивачкою було проведено усі необхідні виплати, що передбачені законодавством та видано трудову книжку. Також представники відповідача звертали увагу суду, що на час розгляду справи в суді, вже звільненні всі працівники відділу в якому працювала позивачка, з урахуванням запровадження нового програмного забезпечення, яке дозволило оптимізувати банківські операції. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, представників відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу ( ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Відповідно до п. 6 ст.36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є: відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, згідно наказу №317-к від 21 серпня 2013р., [PERSON] було призначено на посаду головного економіста відділу супроводу операцій за картковими рахунками управління обліку банківських операцій та міжнародних розрахунків ПАТ «БМ Банк». Наказом № 507-к від 20 грудня 2013р. [PERSON], у зв'язку із зміною організаційної структури, переведено на посаду головного економіста відділу обліку та контролю операцій з платіжними картками управління обліку та супроводження банківських операцій Операційного департаменту (а.с. 16-17). Наказом № 494-к від 16 вересня 2016р. змінено обсяг посадових обов'язків та розмір посадового окладу з 16 листопада 2016р. за посадою головного економіста відділу обліку та контролю операцій з платіжними картками управління обліку та супроводження банківських операцій Операційного департаменту (а.с. 54). В цей же день, 16 листопада 2016р. було затверджено посадову інструкцію головного економіста відділу обліку та контролю операцій з платіжними картками управління обліку та супроводження банківських операцій Операційного департаменту, якою були значно зменшені функціональні обов'язки щодо посади, яку обіймала [PERSON] - головного економіста та з якою її ([PERSON]) було ознайомлено, про що поставлено підпис (а.с. 49-52). Із копії повідомлення від 16 вересня 2016р. вбачається, що [PERSON] було повідомлено про зміну істотних умов праці за посадою головного економіста відділу обліку та контролю операцій з платіжними картками управління обліку та супроводження банківських операцій Операційного департаменту. Вказане повідомлення містило відомості щодо зміни з 16 листопада 2016р. розміру посадового окладу щодо посади, яку обіймала [PERSON] встановлюється на рівні 2200,0 грн. на місяць, а обсяг посадових обов'язків визначається Посадовою інструкцією, затвердженою 16 вересня 2016р. Крім того, вказаним повідомленням [PERSON] було запропоновано продовжити роботу у АТ «БМ Банк» на зазначених умовах, а у разі незгоди щодо подальшої роботи, було роз'яснено, що вона буде звільнена з 16 листопада 2016р., відповідно до п. 6 ст. 36 КЗпП України. В цей же день, [PERSON] зазначила про свою незгоду щодо продовження роботи у АТ «БМ Банк» на запропонованих умовах, про що поставила особистий підпис (а.с. 7). Наказом в.о. голови правління АТ «БМ Банк» №612-к від 08 листопада 2016р. [PERSON], головного економіста відділу обліку та контролю операцій з платіжними картками управління обліку та супроводження банківських операцій Операційного департаменту, 16 листопада 2016р., у зв'язку із відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, п. 6 ст. 36 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку та грошової компенсації за 23 календарні дні невикористаної щорічної відпустки (а.с. 8). Відповідно до ч. 3 ст.32 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, позивачка та її представник наголошували, що на їх думку, звільнення [PERSON] пов'язане саме з негативним ставленням до неї з боку керівництва. В судовому засіданні представники відповідача заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначали, що звільнення [PERSON] мало місце лише у зв'язку із змінами умов праці останньої на посаді, яку вона обіймала, які полягають у зменшенні виконання обсягів роботи у зв'язку із запровадженням нового програмного забезпечення щодо виконання роботи, яка була покладена на [PERSON], як на головного економіста. При цьому представники зазначили, що за час роботи на підприємстві, позивачка зарекомендувала себе позитивно, при запровадженні нового програмного забезпечення вносила свої пропозиції, щодо вдосконалення і покращення роботи відділу. Вказані обставини знайшли своє підтвердження під час розгляду справи судом та не були спростовані позивачкою та її представником. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови № 9 від 06 листопада 1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснити судам, що припинення трудового договору за п.6 ст.36 КЗпП при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо). Відмова працівника укласти контракт може бути підставою для припинення трудового договору за п.6 ст.36 КЗпП у тому разі, коли відповідно до законодавства така форма трудового договору для даного працівника була обов'язкова. У тих випадках, коли підстави для зміни зазначених умов були, але працівник, який відмовився від продовження роботи, не був попереджений за 2 місяці про їх зміну або звільнений до закінчення цього строку після попередження, суд відповідно змінює дату звільнення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем під час звільнення [PERSON], були дотримані вимоги КЗпП України, а тому, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог: про скасування Наказу № 612-к від 08 листопада 2016р.; поновлення позивачки на посаді головного економіста відділу обліку та контролю операцій з платіжними картками управління обліку та супроводження банківських операцій Операційного департаменту ПАТ «БМ Банк»; стягнення з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 листопада 2016р. Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача відшкодувати позивачці моральну шкоду в розмірі 50000,0грн., суд виходить з положень ст.237-1 КЗпП України та положень ЦК України. Так, згідно вимог, ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. З урахуванням обставин справи, враховуючи законне звільнення позивачки, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки про зобов'язання відповідача відшкодувати їй моральну шкоду не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed