Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

В поданій до суду заяві позивач [PERSON] вказує на те, що їй належить на праві власності будинковолодіння № 1 по вул.Печера в с.Буща Здолбунівського району Рівненської області. Відповідач по справі та її дочка, [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21.09.2012 року. Отже на даний час відповідач не є членом сімї. Проте, він зареєстрований в даному будинковолодінні та продовжує там проживати. При цьому він систематично порушує правила співжиття, що виражається у вчиненні фізичного та психологічного насильства відносно неї та членів її сімї. Крім того, збереження реєстрації відповідача у будинковолодінні змушує її нести додаткові витрати на утримання будинку. Просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні належним їй будинковолодінням шляхом виселення [PERSON] з спірного будинку без надання іншого житла з зняттям його з реєстрації. В судове засідання позивачка не зявилася. В заяві поданій суду справу просить розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд задовільнити їх. В судове\~засідання відповідач\~будучи належним\~чином повідомлений\~про час\~і місце\~розгляду справи,\~у відповідності\~до вимог\~ч.11\~ст.128\~ЦПК України,\~не\~з'явився,\~про\~причини неявки\~суд не\~повідомив,\~заяв про\~відкладення розгляду\~справи не\~надавав.Відзив на позовну заяву відповідачем не подавався. Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін та ухвалення заочного рішення так, як відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Позивач [PERSON] є власником домоволодіння № 1 по вул.Печера в с.Буща Здолбунівського району Рівненської області, що стверджується свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданим виконавчим комітетом Бущанської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області. З будинкової книги та листа Бущанської сільської ради від 21.03.2018 року № 144/02-22/18 вбачається, що в спірному будинковолодінні зареєстроване місце проживання та фактично проживає відповідач [PERSON], який є колишнім членом сії, так як рішенням Здолбунівського районного суду рівненської області від 21.09.2012 року шлюб між ним та дочкою позивачки було розірвано. Згідно частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.3 ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.3 ст.9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Відповідно до положень ч.1 ст.116 ЖК якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Доводи позивача про те, що відповідач, будучи зареєстрованим у спірному будинковолодінні, зловживаючи спиртними напоями, вчиняє фізичне та психологічне насильство в сімї підтверджуються листом Здолбунівського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області від 17.01.2018 року № 567/204/20/01-2018. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розтлумачено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Аналізуючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що відповідач систематично порушує правила співжиття, які унеможливлюють його спільне проживання в будинку, що належить позивачу. На підставі наведеного, суд вважає за необхідне усунути перешкоди у здійсненні власником права володіння, користування та розпорядження приватним майном, повязане з проживанням відповідача в спірному будинку. З відповідача також підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved