Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

В липні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] з позовом про позбавлення його батьківських прав у відношенні неповнолітньої [PERSON] [INFO], стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що під час перебування в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] вона [INFO] року народила доньку, [PERSON] Шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано 18.07.2005 року. Після розірвання шлюбу відповідач припинив спілкування з дитиною, її життям не цікавився. 20.07.2007 року позивачем укладено шлюб з [PERSON], якого дитини вважає своїм батьком. [PERSON] біологічного батька не пам'ятає, батьком його не вважає. Відповідач не спілкується з дитиною, не цікавиться його розвитком, не підтримує дитину матеріально. На підставі викладеного просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. Позивач та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явились, надавши на адресу суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити, розглянувши справу за їх відсутності, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, заяв на адресу суду не надав, хоча судом був повідомлений про час та місце слухання справи належним чином. Вважаючи його неявку неповажною, суд розглянув справу на підставі наявних в ній матеріалів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, тому суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача та його представника, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] (а. с. 5) Після розірвання шлюбу дитина постійно мешкає з в родині позивача, яка уклала шлюб з [PERSON] (а. с. 6, 7, 10) [PERSON] сприймається дитиною в якості рідного батька, що підтверджується заявою [PERSON] на адресу суду (а. с. 32) Також факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про зміну прізвища [PERSON] на «[PERSON]» (а. с. 8) З наданих суду матеріалів вбачається, що [PERSON] навчанням та станом здоров'я, а також розвитком дитини не цікавиться, спілкування не підтримує, дитиною як батько не сприймається. 17.03.2017 року заочним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя було При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Згідно ч.ч. 2, 5 ст. 150, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 2 статті 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Враховуючи майновий стан відповідача та необхідність стягнення аліментів на утримання [PERSON], суд вважає позовні вимоги про стягнення на користь позивача аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття, обґрунтованими. Відповідач [PERSON] на думку суду не може позитивно впливати на виховання та становлення дитини, оскільки не спілкується з дитиною, зв'язків не підтримує, не цікавиться її життям, розвиктом та навчанням, не надає матеріальної допомоги на утримання, крім того [PERSON] неодноразово ігнорував виклики суду, що свідчить про його байдуже ставлення до дитини. Вказані обставини судом враховуються при ухваленні рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Оцінюючи викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. Задовольняючи позовні вимоги суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України стягує на з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved