Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що [PERSON] звернувся в ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву №б/н від 30.08.2012 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі. Відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав та станом на 19.12.2017р. має заборгованість 11616,19 грн., яка складається з наступного: 3561,03 грн. тіло кредиту; 3268,12 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 3757,70 грн. нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 529,34 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, тому просить позовні вимоги задоволити. Представник позивача в судове засідання не зявилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Враховуючи, що відповідач не зявився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим, відзив до суду не подав, а також зважаючи на думку представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, тому судом, з огляду на вимоги ч.1 ст.280 та ч.2 ст.247 ЦПК України, проведено заочний розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши наявні у справі докази, всебічно, повно та обєктивно оцінивши кожний доказ окремо та в цілому, зясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Підписом в Анкеті-заяві від 30.08.2012р. [PERSON], засвідчив свою згоду на те, що дана заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмового вигляді. Зобовязався виконувати Умовами та Правилами надання банківських послуг. В пунктах 1.1.2.5., 1.1.2.6., 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку, виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Право зміни розміру наданого на платіжну картку Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта. (пункт 1.1.3.2.4. Умов та правил надання банківських послуг). Також, дане право та безумовна згода Клієнта на прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту передбачені п.п. 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. згаданих Умов та правил. Пунктами 1.1.5.20. та 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Згідно з положенням пункту 1.1.5.21. Умов та правил надання банківських послуг якщо в інших розділах не встановлено інше, у разі непогашення кредиту у термін, встановлений Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої здійснюється відповідно до розміру, встановленого у заяві на приєднання до цього Договору для відсотків, від дня виникнення простроченої заборгованості. У разі непогашення зазначеного простроченого зобовязання протягом 30 календарних днів усі платежі, що сплачуються після зазначеної дати, є пенею, крім платежів, що направляються з урахуванням встановленої Договором черговості на погашення тіла кредиту. У період нарахування пені на всю суму заборгованості за кредитним договором відсотки не нараховуються. Відповідно до пунктів 1.1.3.2.2. та 2.1.1.12.11. Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання договірних зобовязань в цілому або в установленій Банком частці у випадку невиконання позичальником або довіреною особою позичальника своїх боргових та інших зобовязань по цьому Договору. З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 30.08.2012р., укладеного між ПриватБанком та [PERSON] вбачається, що станом на 19.12.2017р. заборгованість [PERSON] перед банком становить 11616,19 грн. Згідно з положенням ч.4\~ст. 42 Конституції України\~держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Статтею 61 Конституції України\~визначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. В\~рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013, Конституційний Суд зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Захист від зловживань (односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями) базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обовязку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, повязаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобовязань позичальниками - фізичними особами. За змістом\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п.1 ч.1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч.1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.ч.1, 2\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Також, при вирішенні спірних правовідносин суд враховує вимоги ст.ст.\~202,\~509,\~549,\~550,\~598,\~599,\~610,\~615,\~625,\~627,\~628,\~634,\~638,\~1050 ЦК України, рішення Конституційного Суду України №15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року. та позицію Верховного Суду України, висловлену в п.2 постанови Пленуму №5 від 12.04.96р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів»,\~щодо положення ст.ст.\~11,\~18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Зважаючи на вимоги ч.6\~ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», суд, також, враховує правовий висновок Верховного Суду України, зроблений 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15, згідно з яким цивільно-правова відповідальність\~це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що відповідач [PERSON] підписавАнкету-заяву Б/н 30.08.2012 року, в звязку з чим між ним та АТ КБ «Приватбанк» виникли договірні відносини, спрямовані на набуття цивільних прав та обовязків. Позичальник [PERSON] порушив Умови договору, належним чином не виконуючи взяті на себе зобовязання, чим допустив заборгованість перед кредитодавцем, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором станом на 19.12.2017 року. Разом з тим, суд приходить до переконання, що стягнення з позичальника не тільки пені, але і штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, які є одним видом цивільно-правової відповідальності, є безпідстаівним, оскільки суперечить\~ст. 61 Конституції України, принципам розумності і добросовісності, та є наслідком дисбалансу договірних прав та обовязків на шкоду позичальника, тому позовні вимоги в частині стягнення штрафу в розмірі 1029,34 грн. задоволенню не підлягають. Враховуючи вищенаведені обставини позовні вимоги півдлягають до задоволення частково. Понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір в розмірі 1762,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved