overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 серпня 1999 року Старокостянтинівським відділом реєстрації актів громадянського стану (актовий запис № 139). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені і вони мешкають окремо, а збереження сім'ї є неможливим. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що 07 серпня 1999 року Старокостянтинівським відділом реєстрації актів громадянського стану було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис №139) від 07 серпня 1999 року. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 червня 1986 року Старокостянтинівським районним відділом ЗАГС Хмельницької області (актовий запис № 123). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що в шлюбі вони мають двох повнолітніх дітей, спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені і вони мешкають окремо, а збереження сім'ї є неможливим. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що 21 червня 1986 року Старокостянтинівським районним відділом ЗАГС Хмельницької області було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис №123) від 21 червня 1986 року. Від цього шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 24 листопада 2007 року, вказавши, що через різні характери і погляди на життя вони втратили почуття любові і взаєморозуміння, у зв'язку з чим на даний час припинили подружні відносини. А тому шлюб існує лише формально і вона вирішила шлюб розірвати. Примирення вважає неможливим. Після розірвання шлюбу малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], позивач просить залишити проживати з нею, а їй залишити дошлюбне прізвище - [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилась, надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав в суд заяву, в якій вказав, що позов визнає і просить розглянути справу у його відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить законодавству і відповідає інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивачка вказала, що [PERSON], [INFO] є її з відповідачем донькою, яка проживає з нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, необхідного для дитини відповідного віку. Позивачка у судове засідання на з'явилася, надала заяву у якій просила справу розглядати без її участі. Позов підтримала у повному обсязі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд, на підставі п.1 ст.224 ЦПК України, наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії І-ЖС № 007641 від 23 червня 2005 року. Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу Серії 1-ЖС №041071 від 21 лютого 2008 року після розірвання шлюбу позивачка змінила прізвище на Плеханова. Згідно копії свідоцтва про шлюб Серії 1-АС № 025979 від 16 жовтня 2010 року позивачка уклала шлюбу з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. Дитина [PERSON] проживає з матірю, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 518 від 22 липня 2015 року, що видана Чорноморською сільською радою Очаківського району. Відповідач заперечень проти позову не надав. У відповідності до\~ ст.180 СК України\~ обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, у порядку, передбаченому ч.3 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн. у доход держави від сплати якого, при зверненні до суду із цим позовом, позивачка звільнена. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивачка вказала, що [PERSON], [INFO] є її з відповідачем донькою, яка проживає з нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, необхідного для дитини відповідного віку. Позивачка у судове засідання на з'явилася, надала заяву у якій просила справу розглядати без її участі. Позов підтримала у повному обсязі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд, на підставі п.1 ст.224 ЦПК України, наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії І-ФП № 161432 від 22 березня 2012 року. Дитина проживає з матірю, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 1928 від 02 липня 2015 року, що видана Миколаївським обласним центром обліку бездомних громадян. Відповідач заперечень проти позову не надав. У відповідності до\~ ст.180 СК України\~ обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, у порядку, передбаченому ч.3 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн. у доход держави від сплати якого, при зверненні до суду із цим позовом, позивачка звільнена. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивачка вказала, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], 21 серпня 2013 року є її з відповідачем синами, які проживають з нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, необхідного для дитини відповідного віку. Позивачка у судове засідання на з'явилася, надала заяву у якій просила справу розглядати без її участі. Позов підтримала у повному обсязі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, на підставі п.1 ст.224 ЦПК України, наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження [PERSON] 1-ФП № 080036 від 26 вересня 2008 року та [PERSON] І-ФП № 191478 від 27 серпня 2013 року відповідно. Діти проживає з матірю, що підтверджується довідкою від № 25 від 30 липня 2015 року, що видана ОСББ Ніка-83. Відповідач заперечень проти позову не надав. У відповідності до\~ ст.180 СК України\~ обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, у порядку, передбаченому ч.3 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн. у доход держави від сплати якого, при зверненні до суду із цим позовом, позивачка звільнена. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 30 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося, оскільки вони втратили почуття поваги та кохання один до одного, у звязку з чим між ними виникають постійні сварки та суперечки. Тому позивач переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, у звязку з цим просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились. [PERSON] надала до суду заяву, в якій зазначила, що просить проводити розгляд справи за її відсутності, на позов наполягає та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення заперечує. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим конвертом, який повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.15). Про своє ставлення до предявленого позову він суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 30 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.3). Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач не може жити однією сімєю з відповідачем. Відновлювати відносини не бажає, має намір в подальшому створити окрему сімю. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 30 листопада 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Тому позивач переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, у звязку з цим просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення заперечувала. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про своє ставлення до предявленого позову суд не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 30 листопада 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.5). Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач не може жити однією сімєю з відповідачем. Відновлювати відносини не бажає, має намір в подальшому створити окрему сімю. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене [PERSON] слід відновити її дошлюбне прізвище [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання недієздатним [PERSON] та призначення її опікуном, посилаючись на те, що останній проживає з нею, страждає хронічним психічним захворюванням, перебуває на обліку в ХОПНД, не може розуміти значення своїх дій або керувати ними. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради заяву [PERSON] підтримав, у наданому суду поданні про встановлення опіки над [PERSON] не заперечив щодо призначення заявника його опікуном. Заслухав пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 2015 року хворіє психічним захворюванням, дитячим церебральним паралічем, судомний синдром, є інвалідом 1-ї групи, потребує відповідного медичного нагляду та лікування, згідно висновку судово психіатричного експерта обласної психіатричної лікарні № 560 від 14 вересня 2015 року виявляє глибоку розумову відсталість, судомний синдром, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Судом також встановлено, що [PERSON] володіє благоустроєним житлом, за станом здоровя, характеристикою не має протипоказань щодо виконання обовязків опікуна [PERSON] Це в суді пояснили сторони, це стверджується матеріалами справи. Відповідно до\~ст. 39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільно-процесуальним кодексом України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання недієздатним свого сина [PERSON] та призначення її опікуном, посилаючись на те, що останній проживає з нею, страждає хронічним психічним захворюванням, перебуває на обліку в ХОПНД, не може розуміти значення своїх дій або керувати ними. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради заяву [PERSON] підтримав, у наданому суду поданні про встановлення опіки над [PERSON] не заперечив щодо призначення заявника його опікуном. Заслухав пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з народження страждає на важку розумову відсталість, дитячим церебральним паралічем, судомний синдром, потребує відповідного медичного нагляду та лікування, згідно висновку судово психіатричного експерта обласної психіатричної лікарні № 531 від 31 серпня 2015 року виявляє важку розумову відсталість внаслідок ДЦП з конвульсивним синдромом, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Судом також встановлено, що [PERSON] володіє благоустроєним житлом, за станом здоровя, характеристикою, не має протипоказань щодо виконання обовязків опікуна [PERSON] Це в суді пояснили сторони, це стверджується матеріалами справи. Відповідно до\~ст. 39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільно-процесуальним кодексом України. На підставі наведеного,

Outcome: approved