Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

В липні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.09.2006 року у Торецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, актовий запис №235. В обґрунтування позову зазначає наступне. 16 вересня 2006 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спір про поділ майна відсутній. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе оскільки суперечить інтересам сторін. Позивач до суду не зявилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала повністю, наполягала на його задоволенні. Відповідач до суду не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 вересня 2006 року у Торецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, актовий запис №235, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 496335. Від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО №190692 та серії І-НО №381987 відповідно. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спір про поділ майна відсутній. Наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. \~ \~ \~ \~Статтею 113 СК України\~передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку зреєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ \~ \~ \~Позивач просила залишити прізвище «Антоненко». Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами по справі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved