Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після смерті його діда - [PERSON], який помер 22.02.2012 року, відкрилась спадщина на частину будинковолодіння по вул.1 Травня, 24, в смт. Клевань Рівненського району Рівненської області. Спадкоємцями майна, які претендують на зазначену частину будинковолодіння, є позивач як спадкоємець всього майна спадкодавця за заповітом; та відповідачка, яка є дружиною спадкодавця, досягла непрацездатного віку та прийняла спадщину як така, що проживала разом зі спадкодавцем на час смерті останнього, та є такою, що згідно закону має право на обов'язкову частку у спадщині. За вказаних обставин позивач звернувся до суду з позовом для вирішення питання визначення часток у спадщині, яка є спільним майном подружжя, та визнання права власності на майно. Позивач в судове засідання не з'явився, згідно поданої до суду заяви позов підтримав, просить суд задовольнити заявлений позов. Відповідачка не зявилася в судове засідання. Про час слухання справи сторона була повідомлена належним чином. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи в його відсутність. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості постановлення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, після смерті [PERSON], який помер 22.02.2012 року, відкрилась спадщина на частину будинковолодіння по вул.1 Травня, 24, в смт. Клевань Рівненського району Рівненської області. Спадкоємцями майна, які претендують на зазначену частину будинковолодіння, є позивач (як спадкоємець всього майна спадкодавця за заповітом) та відповідачка, яка є дружиною спадкодавця, досягла непрацездатного віку та прийняла спадщину як така, що проживала разом зі спадкодавцем на час смерті останнього; та є такою, що згідно закону має право на обов'язкову частку у спадщині. Шлюб між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був зареєстрований з 26.04.1960 року. За період зареєстрованого шлюбу подружжям Верчинськими було побудовано житловий будинок та господарські будівлі по вул. 1 Травня, 24, в смт. Клевань Рівненського району Рівненської області. Будівництво даного будинковолодіння було здійснено на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, посвідченого 11.04.1963 року нотаріусом Ровенської нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 11-2128 . [PERSON] та [PERSON] постійно проживали та були зареєстровані в даному будинку з 07.09.1966 р., що вбачається з будинкової книги. 25.02.1970 року була проведена інвентаризація даного будинковолодіння, складено звідний оціночний акт, схематичний план будинковолодіння, поетажний план та проведено внутрішні обміри і підрахунки площ будівель. 27.01.1988 року був складений акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння по вул.1 Травня, 24, в смт. Клевань. Стаття 22 КпШС УРСР, яка діяла на час завершення будівництва даного будинковолодіння, встановлює що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Оскільки дане будинковолодіння було побудоване дідом та бабою позивача в період шлюбу, то воно є їх спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.28 КпШС України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відтак, спадкове майно після смерті [PERSON] складається: з 1/2 частини зазначеного будинковолодіння як частка в майні подружжя. Решта 1/2 частина спадкується у визначеному законодавством порядку. Оскільки за життя діда його частка в спільному майні не була визначена, позивач змушений звернутись до суду з позовною вимогою щодо визначення його частки. Частина 1 статті 1223 ЦК України встановлює, що право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. [PERSON], склав на ім'я позивача заповіт, яким заповів йому все належне йому на день смерті майно (копія заповіту додається). Стаття 1241 ЦК України встановлює, що непрацездатна вдова спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Після смерті [PERSON] відповідачка, яка є непрацездатною вдовою спадкодавця, має право на обов'язкову частку в спадщині, що становить 1/4 частину будинковолодіння. Відтак, позивач має право як спадкоємець за заповітом [PERSON], отримати у власність 1/4 частину будинковолодіння по вул.1 Травня, 24, що в смт. Клевань Рівненського району Рівненської області. Решту 1/2 частини + 1/4 частини майна може оформити відповідачка як частка у спільному майні подружжя, та спадкування за законом (обовязкова частка). Позивач вчасно прийняв спадщину після смерті свого діда, подавши у визначений законом строк заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачка, яка має право на обов'язкову частку в спадщині після смерті свого чоловіка, також своєчасно прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Стаття 1241 ЦК України встановлює, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, державним нотаріусом Рівненської районної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки за життя діда [PERSON] не була проведена державна реєстрація права власності на вищезазначене домоволодіння (копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та копія довідки КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» додаються). Відповідно до роз'яснення, що міститься в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частина 1 ст.1297 встановлює, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Стаття 1299 проголошує, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Єдиним способом оформити власність на успадковане майно є звернення за захистом свого права до суду. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Зважаючи на наведене суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає до задоволення.

Outcome: approved