Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

В липні 2015р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Життя» про стягнення викупної суми, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27 червня 2007р. між ЗАТ «СК «Оранта-Життя», правонаступником якого є відповідач, та позивачем було укладено Поліс страхування життя №1000256, який засвідчував факт укладання договору страхування згідно з Правилами №8 добровільного страхування життя дітей «Оранта-Життя-Юніор» від 02 липня 2005р. Поліс укладено на підставі заяви на страхування життя № 300136 від 12 червня 2007р. На підставі укладеного договору, [PERSON] здійснював своєчасну та повну сплату страхових платежів щорічно у розмірі 5000,0 грн. з 2007р. по 2013р., однак, в зв'язку з необхідністю коштів, що було зумовлено погіршенням здоров'я та необхідністю придбання ліків позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою та на підставі п.8 Заяви на добровільне страхування №300136 від 12 червня 2007р. просив повернути йому викупну суму. Однак, вимоги вказаної заяви стороною відповідача виконано не було, а тому позивач вимушений був звертатись до суду за захистом свої прав та просив суд стягнути з відповідача викупну суму в розмірі 35919,20 грн., інфляційні втрати в розмірі 20423,66 грн., 3% річних в розмірі 1062,82 грн. та судовий збір. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання свого уповноваженого представника не направив, про поважність причин неявки суду повідомлено не було, заперечення проти позову не подавалися. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 27 червня 2007 року між ЗАТ «СК «Оранта-Життя» та [PERSON] було укладено договір страхування життя, який складається з Правил добровільного страхування життя дітей «Оранта-Життя-Юніор» від 02 липня 2005р. (далі по тексту - правила) та Полісу страхування життя №1000256 (далі по тексту - поліс). Поліс укладено на підставі заяви на страхування життя № 300136 від 12 червня 2007р. (далі по тексту - заява). Згідно полісу, застрахованою особою є [PERSON], [INFO]; вигодонабувачем - [PERSON]; строк дії договору та період сплати страхових платежів - 10 років; страхова сума - 45124,7 грн.; страховий платіж - 5000,0 щорічно (а.с. 9). Відповідно до копій квитанцій наявних в матеріалах справи, вбачається, що позивач щороку своєчасно здійснював страхові платежі в розмірі 5000,0 грн., що підтверджується копіями квитанцій (а.с.17-22). 24 червня 2014р. позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про припинення дії договору страхування № 1000256 від 27 червня 2007р. та повернення заявнику викупної суми на картковий рахунок позивача (а.с.23). Відповідно до копії листа відповідача від 18 травня 2015р., останній прийняв вказану вище заяву позивача до розгляду. При цьому, відповідач зазначив, що розрахована викупна сума складає 35919,2 грн., однак, враховуючи складну економічну ситуацію фінансової системи України, частиною якої є СК «Оранта-Життя» виплатити дану суму невідкладно немає можливості (а.с.24). Відповідно до правил, вбачається, що викупна сума - грошова сума, яка виплачується страхувальнику у разі дострокового припинення дії договору страхування. Згідно п.8 Заяви на добровільне страхування № 300136 від 12 червня 2007р., вбачається, що страхувальнику відомо, що право на отримання викупної суми у випадку дострокового припинення договору страхування та на внесення змін обмежують обов'язок страхувальника сплачувати страхові платежі, виникає лише по закінчені 2-х років дії договору страхування. Відповідно до п.п. 7.4.1., 7.4.2. правил про намір достроково припинити дію договору страхування будь-яка сторона зобов'язана повідомити іншу не пізніше як за 30 днів до дати припинення дії договору страхування. Страхувальник може, подавши письмову заяву, достроково припинити дію договору страхування, якщо договір діяв не менше двох років. З дня подання такої заяви дія договору страхування припиняється і страхувальнику виплачується викупна сума. Враховуючи викладене, необхідно зазначити, що вказаний договір страхування було укладено 27 червня 2007р., зі строком дії на 10 років, при цьому, позивач звернувся до відповідача з заявою про припинення дії договору та повернення викупної суми 24 червня 2014р., тобто після спливу понад 6 років дії договору, що повністю відповідає п. 8 заяви на добровільне страхування та п. 7.4.2 правил. Відповідно до ст. 997 ЦК України, договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Стаття 625 ЦК України передбачає що, боржник який прострочив виконання зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом. Враховуючи, що згідно п. 7.4.1 правил, договір добровільного страхування, укладений між сторонами, був припинений 24 липня 2014р., а також факт невиплати позивачу викупної суми згідно п. 7.4.2 правил, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в результаті невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором за період з 01 серпня 2014р. по 30 червня 2015р. в розмірі 20 423,66 грн., а також 3% річних за період з 25 липня 2014р. по 20 липня 2015р. - в розмірі 1062,82 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача викупної суми в розмірі 35919,2 грн., інфляційних втрат в розмірі 20423,66 грн. та 3% річних в розмірі 1062,82 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 574,06 грн.

Outcome: approved