Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

В липні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 20 квітня 2015 року уклав з [PERSON] генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. За умовами якої ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 24334 гривень 77 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості та надати відповідачу кредитну картку. [PERSON] зобовязалася повернути кредит до 30 квітня 2018 року шляхом сплати щомісячного обовязкового платежу у розмірі 882 гривень 87 копійок та сплати процентів у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Тому ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд примусового стягнути з неї заборгованість за кредитним договором, що становить 20629 гривень 13 копійок, що складається: з заборгованості за кредитом 8941 гривень 41 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом 209 гривень 89 копійок, а також штраф 11477 гривень 83 копійки. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 1600 гривень. У судове засідання представник позивача не зявився, в позовній заяві зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про своє ставлення до предявленого позову не повідомила. Про час та місце розгляду справи вона повідомлена належним чином. На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 20 квітня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклав з [PERSON] генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої сторони погодились зменшити розмір заборгованості, що виникла за період з дати надання кредиту, а саме: проценти на 0 гривень 0 копійок, комісію на 0 гривень 0 копійок, пеню на 8176 гривень 34 копійки, штраф на 2176 гривень 12 копійок. Таким чином розмір заборгованості за кредитним договором було визначено на рівні 11587 гривень 06 копійок з датою остаточного погашення заборгованості 30 квітня 2018 року. Крім цього, згідно з умовами генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 20 квітня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON] терміновий кредит у розмірі 24334 гривень 77 копійок строком з 20 квітня 2015 року по 30 квітня 2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку у розмірі 24334 гривень 77 копійок в обмін на зобовязання [PERSON] по поверненню кредиту шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 882 гривень 87 копійок та сплати процентів у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. У разі порушення строків погашення заборгованості, визначених даною угодою, [PERSON] зобовязалась починаючи з 32-го дня порушення сплачувати штраф у розмірі 11477 гривень 83 копійки (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити інші платежі у розмірах та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобовязання боржник зобовязаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Судом встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконала свої зобовязання за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Тому у неї виник борг у загальному розмірі 20629 гривень 13 копійок. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості по кредитному договору станом на 11 червня 2017 року (а.с.4). Відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить примусово стягнути борг за кредитним договором у розмірі 20629 гривень 13 копійок. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З платіжного доручення від 20 червня 2017 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову до суду ПАТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у розмірі 1600 гривень. Позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1600 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved