Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

В листопаді 2013 р. позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON], про стягнення боргу та трьох процентів річних, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 25.12.2012 р. [PERSON] в якості позики [PERSON] були передані грошові кошти в сумі 10 000 дол. США., що за курсом НБУ становить 79 930,00 гривень з домовленістю повернути їх до 31.01.2013 р., однак у вказаний термін кошти відповідачем не поверненні, у зв'язку з чим останній, з урахуванням остаточних позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] борг у розмірі 79 930 грн., три процента річних в розмірі 1 990,59 грн., та судові витрати. В судове засідання представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явився, та повідомив, що позов визнає частково у сумі 39 965 грн. посилаючись на те, що ним було вже повернуто позивачу половину зазначеної в позові суми. На підтвердження даного факту жодних доказів суду надано не було. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та це встановлено судом, що 25.12.2012 р. [PERSON] в якості позики передав [PERSON] 10 000 дол. США в свою чергу відповідач зобов'язався повернути борг у термін до 31.01.2013 р., що підтверджується копією розписки від 25.12.2012 р. (а. с. 5). Оригінал для огляду було надано представником позивача в судовому засіданні. В позовній заяві позивач зазначив, що у вказаний термін [PERSON] кошти не повернула. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Однак, станом на момент подачі позову та розгляду справи кошти відповідно до розписки від 25.12.2012 р. не повернуті. Відповідач посилався на те, що ним вже було повернуто половину данного боргу відповідачу. На підтвердження вище зазначеного відповідач повідомив суду, що окрім його слів інші докази які могли би підтвердити факт часткового повернення ним гошових коштів відсутні. Представник позивача заперечував, та повідомив, що грошові кошти відповідач на повертала, а навпаки ухилялась від взятих на себе зобовязань щодо повернення зазначених коштів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, суд приходить до висновку, що позика відповідачем позивачу не повернута, та вважає допустимим стягнення з [PERSON] основного боргу за договором позики від 04.04.2013 р. у розмірі 10 000 дол. США, що на день подачі позову становить за курсом НБУ 79 930 гривень (а.с.6). Також, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з чим суд вважає за потрібне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] три проценти річних у розмірі 1990 грн. 59 коп. відповідно до наданого разрахунку (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 819 грн. 21 коп.

Outcome: approved