Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

В листопаді 2017 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому ставить питання про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №Д017/АК-00016.08.2 від 05.09.2008 року з відповідачів суму заборгованості по кредиту у розмірі 160643,64 грн. та судового збору в сумі 2409,65 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ВАТ «РОДОВІД БАНК», найменування його з 17.06.2009 року у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінене на ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] (далі відповідач-1) 05.09.2008 року було укладено кредитний договір №Д017/АК-00016.08.2, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 77300,00 грн., строком до 05.09.2015 року включно зі сплатою 13,00 % річних. Виконання зобовязань за Кредитним договором було забезпечене порукою шляхом укладення між Банком та [PERSON] (далі відповідач-2) договору поруки № Д017/АК-00016.08.2 З/П від 05.09.2008 року. У звязку із невиконанням кредитних зобовязань відповідачем-1, у останнього перед банком утворилась заборгованість, яка станом на 18.10.2017 року становить 160643,64 грн., що складається з 48059,87 грн. суми простроченої заборгованості за кредитом, 27235,26 грн. суми простроченої заборгованості за процентами, 12290,70 грн. суми простроченої заборгованості плати за кредитом; 6087,30 грн. суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту за весь період; 3428,90 грн. суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту за весь період; 1533,67 грн. суми трьох процентів річних від суми простроченої плати по кредиту за весь період; 34152,27 грн. суми інфляційних втрат від суми простроченого кредиту за весь період; 19254,52 грн. суми інфляційних втрат від суми прострочених процентів по кредиту за весь період; 8601,15 грн. суми інфляційних витрат від суми простроченої плати по кредиту за весь період. Позивач просить стягнути з відповідачів вказану суму заборгованість за кредитом та судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу слухати за його відсутністю, заявлені вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не прибули з невідомої суду причини, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутністю не надали. Справа розглядається на підставі ст. 280 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, між ВАТ «РОДОВІД БАНК», найменування його з 17.06.2009 року у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінене на ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] 05.09.2008 року було укладено кредитний договір №Д017/АК-00016.08.2. (а.с.8-10). Згідно з п. 1.1., 1.2. Кредитного договору, Банк надає позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 77300,00 грн. терміном по 05.09.2015 року включно. Згідно п.1.5. Кредитного договору, процентна ставка за кредитами встановлюється в розмірі 13 процентів річних. Згідно п.3.1. Кредитного договору, позичальник зобовязується погашати кредит рівними частинами в сумі 920,24 грн. щомісячно в строк (термін) до 10 числа включно кожного календарного місяця починаючи з місяця, наступного за звітним шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого початкового рахунку на рахунок, вказаний у п. 1.3. Кредитного договору. Виконання зобовязань за Кредитним договором було забезпечене порукою шляхом укладення між Банком та [PERSON] договору поруки № Д017/АК-00016.08.2. З/П від 05.09.2008 року. (а.с.11-12). Відповідач-1 [PERSON] зобовязання за вказаним вище договором належним чином не виконав. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Згідно ч. 1\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1\~ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.1\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до\~ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи надання кредиту в іноземній валюті, а саме в доларах США, стягнення з відповідача суми заборгованості саме в іноземній валюті, чинному законодавству України не суперечить. (Аналогічної правової позиції дотримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.12 постанови Пленуму №5 від 30 березня 2012 року). \~ \~ \~ \~Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином виконав, грошові кошти відповідачеві надав, що підтверджується заявою про видачу готівки. (а.с. 41). Натомість, відповідач-1 (позичальник) зобовязань за кредитним договором не дотримався. Суд дослідивши розрахунок заборгованості за договором № Д017/АК-00016.08.2. від 05.09.2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» та [PERSON], встановив, що за відповідачем-1 утворилась заборгованість, яка станом на 18.10.2017 року становить 160643,64 грн., що складається з 48059,87 грн. суми простроченої заборгованості за кредитом, 27235,26 грн. суми простроченої заборгованості за процентами, 12290,70 грн. суми простроченої заборгованості плати за кредитом; 6087,30 грн. суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту за весь період; 3428,90 грн. суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту за весь період; 1533,67 грн. суми трьох процентів річних від суми простроченої плати по кредиту за весь період; 34152,27 грн. суми інфляційних втрат від суми простроченого кредиту за весь період; 19254,52 грн. суми інфляційних втрат від суми прострочених процентів по кредиту за весь період; 8601,15 грн. суми інфляційних витрат від суми простроченої плати по кредиту за весь період. (а.с.17-20) За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором є такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог щодо солідарного стягнення кредитної заборгованості з поручителя відповідача-2 по справі [PERSON], суд зазначає наступне. Порука є одним із способів забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори. Відповідно до\~ст. 553 ЦК України, під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Згідно п.1.2 договору поруки, укладеного між АТ «Родовід Банк» та [PERSON], поручитель свідчить, що він ознайомлений з умовами кредитного договору і бере на себе зобов'язання відповідати перед банком в тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник. (а.с.13-14 ) Відповідно до ч. 4\~ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки (п. 4.1 договору поруки, а.с. 13 ) вбачається, що в ньому не встановлено строк, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед Банком або повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань, не може розглядатися як установлений строк дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам\~статті 252 ЦК України. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам\~статті 252 ЦК України, згідно, з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. \~\~ Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-68цс11, умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4\~статі 559 ЦК України\~припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Кредитним договором від 14.05.2008 року передбачалося, що починаючи з місяця, наступного за місяцем, в який укладений цей договір, щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця позичальник повинен частково погашати заборгованість за кредитом, оплачувати проценти за користування кредитом та вносити плату за проведення розрахунків (п.п.3.1-3.3.1,1.5.1 договору, а.с.6). З представлених банком розрахунків вбачається, що останній платіж за умовами кредитного договору боржник здійснив 16.06.2011 року, а тому, з часу несплати наступного платежу 11.07.2011 року, відповідно до частини 4 ст. 559 ЦК України починається перебіг шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя (а.с.16). Зі справи вбачається, що протягом шести місяців з 11.07.2011 року і до 10 січня 2012 року позовні вимоги банком до [PERSON] про стягнення заборгованості не пред'являлися, а позов подано до суду тільки 21.11.2017 року (а.с.1). Таким чином, позов до поручителя подано банком після закінчення строку дії поруки, що є підставою для визнання поруки припиненою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги щодо солідарного стягнення з поручителя [PERSON] не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, тому слід стягнути з відповідача-1 \~ на користь банку судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2409,65,00 грн. \~ \~ \~ \~\~\~\~

Outcome: partial