Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

В листопаді 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Мукачівського нотаріального округу Машіка Олена Миколаївна про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання спадкоємцем четвертої черги, надання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з березня 2007 по [INFO] ( дата смерті [PERSON] ) вона проживала спільно однією сім`єю з [PERSON] як дружина та чоловік до його смерті, а саме до [INFO] . Шлюб не зареєстрували, але вели спільно господарство, мали спільний сімейний бюджет, виконували обов`язки та здійснювали свої права як подружжя. 04.09.2007 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру, оскільки кошти за квартиру вніс [PERSON] . Проте, кошти на ремонт квартири, на купівлю пластикових вікон та вхідних дверей, на встановлення автономного опалення виділяла вона. Окрім того, меблі, шафу-купе, телевізор та інші побутові речі вони купляли разом для спільного користування. Відповідно до медичних виписок [PERSON] часто хворів, мав скарги на слабкість в ногах, згідно діагнозу - облітеруючий атеросклероз судин нижніх кінцівок, ішемія нижніх кінцівок І - го ступеня. Зазначає, що вона опікувалася та доглядала за ним, ходила з ним до лікарів. Тобто турбота один про одного, взаємоповага, допомога та ведення спільного господарства були присутні між нею та [PERSON] , що підтверджує факт проживання однією сім`єю як подружжя. У зв`язку з цим, заявник просила встановити факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з березня 2007 року по [INFO] та визнати її спадкоємцем четвертої черги за спадкодавцем [PERSON] та надати їй право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволення позову. Також, 05.01.2021 року подала відзив на позов, в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає, оскільки позивач не проживала та не вела спільне господарство з [PERSON] , оскільки вона тільки періодично проходила до [PERSON] в гості. Також квартира була придбана самостійно [PERSON] за кошти, які отримав від неї за подаровану їй частку квартири по [ADDRESS] в еквіваленті 20 тисяч доларів США. Також зазначає, що [PERSON] самостійно робив ремонт в квартирі та придбав всі речі, які знаходяться в квартирі. Крім того посилається, що хоча її батько і хворів , але до останнього часу працював та був самостійним та незалежним у фінансовому стані, самостійно обслуговував себе. [PERSON] поховала свого батька , про що свідчить товарний чек та накладна, а також оплатила комунальні послуги за спірну квартиру. А тому враховуючи вищенаведене просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Третя особа приватний нотаріус Мукачівського нотаріального округу Машіка Олена Миколаївна в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності. Заслухавши пояснення позивача, які вона суду як свідок, пояснення її представника, заперечення відповідачів, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.09.2020 року № 222900851 квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 16-18). Згідно до виписок з Християнського медичного центру [PERSON] проходив медичне обстеження, а саме 15.05.2020 року (а.с. 20-23). Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста Мукачівської ЦРЛ від 05.10.2018 року у [PERSON] , [INFO] , згідно встановленого діагнозу був - облітеруючий атеросклероз судин нижніх кінцівок, ішемія нижніх кінцівок І - го ступеня (а.с. 26). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.05.2020 року [PERSON] помер [INFO] ( а.с 29). Як вбачається з доданих до матеріалів справи доказів, а саме накладної № 51 від 26.06.2020 року, товарного чека від 26.06.2020 року, всі витрати по похованню [PERSON] оплатила його дочка [PERSON] ( а.с. 61-62), а також відповідно до квитанцій № 53,54 від 09.09.2020 року оплатила комунальні послуги за квартиру ( а.с. 64). Допитана у судовому засіданні позивач [PERSON] як свідок пояснила, що з вона з [PERSON] познайомилась ще в 1987 році, після смерті його дружини він постійно приходив до неї в гості. З 2006 року вони почали проживати разом, робили ремонт у квартирі, їздили на море, відвідували дні народження, їздили на весілля, тобто проживали як чоловік та жінка. Коли чоловік захворів, вона повністю оплачувала всі процедури в лікарні. Після того як чоловік помер, його діти поміняли вхідні замки на квартирі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона була сусідкою [PERSON] та [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] доглядала за [PERSON] , вони завжди були разом, їздили відпочивати. Також позивач робила ремонт в квартирі. Дітей вона ніколи не бачила. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона являється невісткою позивача, зазначила, що вона з відповідачами не знайома, але про них розповідав чоловік позивача, з яким вона проживала більше 5-6 років, вони дружили та постійно спілкувались. Також їй відомо, що [PERSON] допомагала чоловіку з оформленням йому пенсії. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він працював з [PERSON] на будівництві, про його особисте життя йому нічого не відомо. Він допомагав йому робити ремонт в квартирі. Коли він приходив до [PERSON] , останній проживав сам в квартирі, більше того, коли б він не заходив він був один. За тиждень до того як він потрапив до лікарні у квартирі [PERSON] проживав сам. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він був знайомий з [PERSON] , вони працювали разом 2-3 роки, він бачив разом з ним позивачку, однак останній пояснив, що це просто його знайома. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вперше побачила [PERSON] , коли у дочки [PERSON] було день народження. На всіх інших святах померлий був один. Коли вона запитала хто йому [PERSON] , він сказав, що просто знайома. Згідно із частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З урахуванням зазначеного, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). У постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки». Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Зокрема для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Вказані обставини судом не встановлено. Крім того, суд зазначає, що обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову (Постанова ВСУ у справі № 466/3769/16 від 12.12.2019 року). Також суд зазначає, що показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу (ВС/КЦС у справі № 129/2115/15-ц від 14.02.2018). Дослідивши матеріали справи, врахувавши докази, надані сторонами щодо підтвердження та спростування вимог позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю, а також положення СК України, якими врегульовано відносини між особами, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, судом встановлено, що позивачем не доведено факту ведення спільного господарства, наявності в сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї, а отже відсутні докази, що підтверджують факт постійного проживання позивача з покійним [PERSON] з березня 2007 року до [INFO]. Що стосується інших позовних вимог, то суд приходить до такого висновку. Відповідно до частини четвертої статті 1264 ЦК України особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини мають право на спадкування за законом у четверту чергу. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (частина перша статті 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (частина друга статті 1259 ЦК України). Частиною другою статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. У зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг. Оскільки позивачем не доведено факту її проживання зі спадкоємцем як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не менш як п`ять років , то у суду також відсутні підстави для визнання позивача спадкоємцем четвертої черги, надання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, оскільки така є похідною від встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Крім того, як встановлено в судовому засідання [PERSON] майже до дня смерті працював, що виключає перебуванням ним у безпорадному стані. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed