Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про виділ в натурі частки земельної ділянки. Позов мотивовано тим, що сторони є співвласниками будинковолодіння за [ADDRESS] а також земельної ділянки площею 0,1000 га, цільове призначення якої - для обслуговування та будівництва жилого будинку і господарських будівель та споруд, розташованої за цією ж адресою. Із вказаного будинковолодіння позивачу [PERSON] належить на праві власності ? частка, а відповідачам по ? частці кожному. При цьому між співвласниками належним чином визначений порядок користування житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до встановленого порядку користування будинковолодінням, у постійному користуванні позивача перебувають: кухня 1-1; житлові кімнати 1-2, 1-3, 1-4; сіни І; кладова ІІ; прибудова А1; віранда а2; ганок та криниця К. Земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності сторін. Відповідно, вона існує, як єдиний масив і жодним чином не поділена між співвласниками. З приводу використання земельної ділянки у сторін існує спір, що ускладнюється наявністю самочинного будівництва. Для [PERSON] важливо мати документальне підтвердження того, яка саме частина земельної ділянки належить їй. На думку [PERSON], під тими приміщеннями та будівлями, які перебувають у її користуванні, можна виділити і відповідну частину земельної ділянки таким чином, щоб вона мала можливість безперешкодно використовувати своє майно. Але дійти згоди з цього питання [PERSON] з відповідачами не можуть. [PERSON] не має можливості в повній мірі реалізувати свої права, як співвласник земельної ділянки, в безспірному порядку. Фактично вона позбавлена можливості повноцінно користуватись належним їй майном. Невизначеність у стосунках співвласників будинку перешкоджає [PERSON] розпоряджатись часткою житлового будинку. Позивач вважає, що розмір часток співвласників спірної земельної ділянки має відповідати розміру належних їм часток будинковолодіння за [ADDRESS]. До визначення судом розміру часток у праві спільної власності сторін на спірну земельну ділянку вона не може вказувати площу частини ділянки, на виділ якої претендує. Така площа буде залежати від розміру частки та від конфігурації ділянки в натурі (що, на думку позивача, визначить експерт при проведенні відповідного дослідження). Також позивач важає, що доцільним і справедливим було б виділення їй у натурі саме ? частини спірної земельної ділянки. Посилаючись на відповідні норми Конституції України, Цивільного кодексу України а також на п. г ч. 1 ст. 81, ст.ст. 86, 89 Земельного кодексу України позивач [PERSON] просила суд: визначити розмір її частки у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер якої 0510136300:01:032:0135, розташовану в [ADDRESS], призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виходячи з принципу відповідності розміру цієї частки до розміру належної їй частки у праві власності на будинковолодіння, розташоване за цією ж адресою; виділити в натурі частку [PERSON] із вказаної земельної ділянки; всі судові витрати покласти на відповідачів солідарно. 10.12.2013 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про виділ в натурі частки земельної ділянки в спільну часткову власність, яка була прийнята судом до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] Зустрічна позовна заява мотивована наступним. [PERSON] та [PERSON] разом є власниками 1/2 частки (по 1/4 кожна) будинковолодіння і співвласниками земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Власником іншої частини будинковолодіння є [PERSON] Між співвласниками цього майна виник певний порядок користування, утримання та збереження цього майна та нами досягнуто згоди, щодо способу виділення майна, належного кожному із них в натурі, що підтверджується договором про порядок користування жилим будинком. Земельна ділянка під будинковолодінням знаходиться в спільній сумісній власності. Останнім часом у сторін виникають спори з цього приводу. Також невизначеність із часткою земельної ділянки в натурі та невизначеність часток в спільній власності унеможливлює реалізацію права власності в повному обсязі. Наразі стало питання щодо документального підтвердження, яка саме частка земельної ділянки належить [PERSON] та [PERSON], та в яких частках (земельною ділянкою вони користуються спільно). При цьому виділити частки земельної ділянки, які відповідають фактичному розміру належних співвласникам часток, можливо лише шляхом проведення судової будівельно-технічної експертизи. [PERSON] та [PERSON] вважають, що розмір часток земельної ділянки повинен відповідати фактичному розміру частки земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні в кожного із співвласників спірної земельної ділянки, за домовленістю між ними. Посилаючись на відповідні норми Конституції України, Цивільного кодексу України а також на ст.ст. 86, 89 Земельного кодексу України позивачі за зустрічним позовом просили суд: виділити їм в натурі частку із земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер якої 0510136300:01:032:0135, розташованої в [ADDRESS], призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, якою вони користуються спільно; встановити право спільної часткової власності в рівних частках на виділену в натурі частку земельної ділянки; всі судові витрати покласти на відповідачів солідарно. Відповідно до ухвали суду від 09.01.2014 року по справі було проведено судову будівельно-технічну експертизу з метою визначення можливих варіантів виділу в натурі частки [PERSON] із спірної земельної ділянки, а саме половини вказаної ділянки. Після відновлення провадження по справі і до початку судового розгляду представником позивача - відповідача [PERSON] - [PERSON] було подано суду заяву, у якій він просив виділити в натурі у власність [PERSON] із спірної земельної ділянки частину площею 0,0483 га, відповідно до варіанту поділу № 2, запропонованого експертом. Також не заперечив проти виділу у спільну власність [PERSON] та [PERSON] із спірної земельної ділянки частини площею 0,0517 га, відповідно до варіанту поділу № 2, запропонованого експертом, та проти визначення розміру часток [PERSON] та [PERSON] у праві власності на цю частину в рівних частках. Представниками відповідачів - позивачів [PERSON] та [PERSON] також було подано суду спільну заяву, в якій вони просили виділити у спільну власність [PERSON] та [PERSON] із спірної земельної ділянки частини площею 0,0517 га, відповідно до варіанту поділу № 2, запропонованого експертом. Також просили визначити розмір часток [PERSON] та [PERSON] у праві власності на цю частину в рівних частках. Проти виділу із спірної земельної ділянки частини площею 0,0483 га, відповідно до варіанту поділу № 2, запропонованого експертом, у власність [PERSON] не заперечили. В судовому засіданні представник позивача-відповідача [PERSON]- [PERSON] позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та уточнюючій заяві. Просив суд виділити в натурі у власність [PERSON] із спірної земельної ділянки частину площею 0,0483 га, відповідно до варіанту поділу № 2, запропонованого експертом, що складає менше ніж половину земельної ділянки, на яку його довіритель претендувала раніше і яка точно відповідала б розміру її частки у праві власності на будинковолодіння. Проте, запропонована експертом у варіанті поділу № 2 конфігурація частини ділянки краще відповідає інтересам [PERSON] Проти задоволення зустрічного позову не заперечив. Також, просив судові витрати не розподіляти. В судовому засіданні представники відповідачів-позивачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON], [PERSON] позов визнали, а зустрічний позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просили виділити у спільну власність [PERSON] та [PERSON] із спірної земельної ділянки частини площею 0,0517 га, відповідно до варіанту поділу № 2, запропонованого експертом. Також просили визначити розмір часток [PERSON] та [PERSON] у праві власності на цю частину в рівних частках. Проти виділу із спірної земельної ділянки частини площею 0,0483 га, у власність [PERSON] не заперечили. Також, просили судові витрати не розподіляти. Вислухавши пояснення представника позивача-відповідача [PERSON], представників відповідачів-позивачів [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 365239, виданого Вінницькою міською радою 06.12.2010 на підставі рішення цієї ж ради № 2381 від 15.05.09, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 011006700452, сторони є співвласниками спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер якої 0510136300:01:032:0135, розташованої в [ADDRESS], призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.4). Відповідно до наданих суду правовстановлюючих документів сторони є співвласниками спільної часткової власності на будинковолодіння за [ADDRESS]. Із вказаного будинковолодіння [PERSON] належить на праві власності ? частка, а [PERSON] та [PERSON] по ? частці кожній (а.с.6, 31, 32). При цьому між співвласниками належним чином визначений порядок користування житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами відповідно до договору про порядок користування жилим будинком, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, 29.08.03 за реєстром № 2511 (а.с.33). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № ОС- 150 від 16.05.2014 року, суд вбачає, що розподіл земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] згідно часток 1/2 та 1/2, враховуючи вимоги нормативних документів, ідеальні значення площ земельних ділянок відповідно до зазначених в ухвалі суду часток (1/2 та 1/2 частки), розміщення житлового будинку, на розгляд суду було запропоновано два варіанта розподілу земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована по [ADDRESS] згідно часток 1/2 та 1/2 (а.с.76-88). Згідно ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, чого сторони на даний час позбавлені. Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 3 ст. 8 Конституції України її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. Частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Частина 2 ст. 89 Земельного кодексу України передбачає, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки відповідно до ч. 3 ст. 89 Земельного кодексу України. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом. Частиною 5 ст. 89 Земельного кодексу України визначено, що поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Дослідивши матеріали справи, пояснення представників сторін суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовів з урахуванням їх уточнень. Судові витрати суд залишає за сторонами на їх прохання.

Outcome: approved