Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

В листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. У позові вказав, що 17 квітня 2020 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений розпискою, яку останній підписав власноручно. [PERSON] зобов`язався повернути позику у розмірі 300 000 грн. 00 коп. до 01 вересня 2020 року. Умови договору відповідач у справі не виконав, тому позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму боргу та сплачений судовий збір у розмірі 3000,00 грн. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач до судового засідання також не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно копії розписки від 17 квітня 2020 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у сумі 300 000 гривень та зобов`язався повернути їх до 01 вересня 2020 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. На підтвердження укладення договору позики та його умов представлена розписка [PERSON] , яка посвідчує передання визначеної грошової суми, що відповідає положенням ст. 1047 ЦК України. Як свідчить копія розписки, договір позики був укладений між фізичними особами. Згідно положень ст. 545 ЦК України кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути борговий документ (розписку) боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає на вимогу боржника. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого боргу. Копія вище зазначеної розписки, була долучена позивачем до позовної заяви, а отже оригінал даної розписки знаходився весь цей час у нього. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підстав звільнення від доказування, визначених ст. 82 ЦПК України судом не встановлено. Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, оскільки відповідач у встановлений строк не повернула взяті нею у позику грошові кошти, тобто не виконала зобов`язання належним чином відповідно до умов договору позики, суд прийшов до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та задоволення його у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 3000,00 грн.

Outcome: approved