Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

В квітні 2019 року представник позивача звернувся із даним позовом до Державного реєстратора Державного підприємства «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Цалина Андрія Богдановича та [PERSON] , у якому просив суд: - визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Цалина Андрія Богдановича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 43994549 від 12 листопада 2018 року, щодо реєстрації права власності на торгове приміщення [NUMBER], загальною площею - 198,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] ; - скасувати реєстраційний запис про право власності за номер 28870555 від 07 листопада 2018 року у Єдиному Державному реєстрі речових прав та їх обтяження на торгове приміщення [NUMBER], загальною площею - 198,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 30 листопада 2012 року між ТзОВ «ПРИКАРПАТТЯ-АВТО» як продавцем та [PERSON] як покупцем укладено договір купівлі-продажу №Т/ДТ-3 майнових прав на нерухоме майно, відповідно до якого продавець, який виконує функції забудовника, зобов`язується передати у власність покупця об`єкт нерухомого майна, який буде створений продавцем у майбутньому, а покупець зобов`язаний прийняти цей об`єкт у відповідності до умов договору. Об`єктом нерухомого майна за цим договором до завершення будівництва та введення в експлуатацію є майнові права на торговий зал (приміщення громадського призначення) за проектним № 3 на 0 (цокольному) поверсі, проектною площею -189,0 кв.м. житлового будинку за будівельною адресою: [ADDRESS]. Договором передбачено, що право власності покупця на об`єкт нерухомого майна виникає з моменту завершення будівництва, виконанням покупцем усіх зобов`язань за договором купівлі-продажу та прийняття його в експлуатацію і підлягає державній реєстрації. Відповідно до п. 3.2.1. даного договору покупець зобов`язаний сплатити загальну суму договору у встановленому ним порядку, а також прийняти об`єкт по акту приймання передачі. На сьогоднішній день покупець не здійснив жодної оплати за даний об`єкт нерухомого майна, з покупцем не підписано жодного акта приймання передачі у власність об`єкта нерухомого майна. У зв`язку із невиконанням покупцем своїх зобов`язань, щодо оплати позивачем, як забудовником, не підготовлено та не передано жодного документу покупцю для проведення реєстрації права власності. З Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, прав та їх обтяжень ТзОВ «Прикарпаття-АВТО» стало відомо, що державним реєстратором ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Цалин Андрієм Богдановичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 43994549 від 12 листопада 2018 року, щодо реєстрацію виникнення права власності на дане майно за [PERSON] . Згідно витягу підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серії та номер Т/ДТ-3 виданий 30 листопада 2012 року, укладений між ТзОВ «Прикарпаття-АВТО» та [PERSON] . Вважає прийняте рішення державним реєстратором ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Цалин Андрієм Богдановичем протизаконним та таким, що підлягає до скасування. Державний реєстратор під час прийняття оскаржуваного рішення не перевірив факт виконання умов договору купівлі-продажу, а саме ту обставину, що між сторонами не проведено жодного розрахунку за придбане майно та не оформлено акт приймання передачі майна у відповідності до умов договору. У зв`язку із таким неправомірним рішенням державного реєстратора до відповідача перейшло право власності на майно по договору купівлі-продажу по якому не відбулося факту його виконання. Відповідно до поданого відзиву на позовну заяву відповідач [PERSON] позов не визнав. Зазначив, що на виконання умов договору №Т/ДТ-3 від 30 листопада 2012 року він 12 грудня 2012 року повністю сплатив ціну договору однією сумою, передавши грошові кошти в касу ТЗОВ «Прикарпаття-авто», про що свідчить оригінал квитанції до прибуткового касового ордера № 451 від 12 грудня 2012 року. Зважаючи на вищевказані вимоги позивач повинен був передати йому нерухоме майно не пізніше 30 червня 2013 року. Проте, незважаючи на повне виконання покупцем своїх зобов`язань по договору, позивач свого обов`язку щодо передачі документів, необхідних для реєстрації права власності на торгові приміщення, не виконав. 20 березня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Івано-Франківській області була зареєстрована Декларація про готовність об`єкта до експлуатації житлового багатоквартирного будинку. Таким чином позивачем не було дотримано умов договору щодо строків введення об`єкта будівництва в експлуатацію та передачі і нерухомого майна за актом приймання-передачі. З метою оформлення права власності на придбане майно він змушений був звернутись до державного реєстратора із відповідною заявою та пакетом документів. Під час проведення державної реєстрації права власності на спірне майно державним реєстратором було дотримано норми законодавства щодо реєстрації прав на нерухоме майно. [PERSON] були подані всі необхідні документи на підтвердження того, що ним було придбано об`єкт нерухомого майна за договором купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створене у майбутньому та документи про повну оплату вартості майна, для державної реєстрації права власності на нього. Таким чином, вважає, що позовні вимоги позивача не підтверджується жодним доказом. Державною реєстрацією права власності на майно, за яке позивач отримав всю суму грошових коштів, права та інтереси позивача жодним чином не порушені. Інших заяв по суті справи від сторін не надходило. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів наведених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити з підстав наведених у відзиві. Відповідач Державний реєстратор Державного підприємства «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Цалин Андрій Богданович у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву не подав. Заслухавши пояснення представників сторін, ознайомившись із відзивом відповідача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 30 листопада 2012 року між ТзОВ «ПРИКАРПАТТЯ-АВТО» як продавцем та [PERSON] як покупцем укладено договір купівлі-продажу №Т/ДТ-3 (а.с. 9-10). Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупця об`єкт нерухомого майна, який буде створений (набутий) продавцем у майбутньому, а покупець зобов`язується прийняти цей об`єкт у відповідності до умов цього договору та оплатити його. За змістом п. 1.2 договору об`єктом нерухомого майна за цим договором до завершення будівництва та введення в експлуатацію є майнові права на торговий зал (приміщення громадського призначення) за проектним № 3 на 0 (цокольному) поверсі, проектною площею - 189,0 кв.м. житлового будинку за будівельною адресою: [ADDRESS]. Право власності покупця на об`єкт нерухомого майна - дане приміщення громадського призначення за цим договором виникає з моменту завершення будівництва, виконанням покупцем усіх зобов`язань за договором купівлі-продажу та прийняття його в експлуатацію і підлягає державній реєстрації. Відповідно до п. 2.1. договору вартість одного квадратного метра загальної площі об`єкта нерухомого майна на момент укладення договору складає - 5000 грн. 00 коп. і не підлягає зміні сторонами в односторонньому порядку, крім випадків передбачених договором. Загальна вартість договору становить - 945 000 грн. і не підлягає зміні (п. 2.2 договору). Згідно п. 2.3. даного договору покупець повинен сплатити вартість громадського приміщення до кінця першого кварталу 2013 року. Пунктом 3.1.1. договору передбачено, що продавець зобов`язаний передати у власність покупцю об`єкт нерухомого майна і всі необхідні документи для подальшої державної реєстрації, не пізніше ніж через три місяця після строку, зазначеного в п. 1.4. Договору за погодженим двостороннім актом приймання передачі до договору купівлі-продажу. Відповідно до п. 3.1.2 договору продавець повинен підготувати усі необхідні документи для проведення покупцем державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за цим договором. На виконання умов договору [PERSON] сплачено 945 000 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера № 451 від 12 грудня 2012 року (а.с. 34). 20 березня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Івано-Франківській області зареєстровано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації житлового багатоквартирного будинку з вбудованими приміщеннями торгового призначення на [ADDRESS] ; код об`єкта - 1122.1, III категорія складності. Замовником будівництва у декларації зазначено ТзОВ «Прикарпаття-Авто (а.с. 35-38). Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12 листопада 2018 року за індексним номером 144987532 державним реєстратором ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Цалин Андрієм Богдановичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 43994549 від 12 листопада 2018 року, про реєстрацію права власності на торгове приміщення [NUMBER], загальною площею - 198,1 кв.м. за адресою : [ADDRESS] за [PERSON] . Також реєстратором вчинено відповідний реєстраційний запис про право власності на дане нерухоме майно за номером 28870555 (а.с. 11). За підставу виникнення права власності у [PERSON] на зазначене нерухоме майно реєстратор зазначив договір купівлі-продажу №Т/ДТ-3 від 30 листопада 2012 року, укладений між ТзОВ «Прикарпаття-АВТО» та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 1 ст. 202 ЦК України, встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 ЦК України). Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: - відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; - відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; - відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; - наявність обтяжень прав на нерухоме майно; - наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дублікат. Пунктом 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 № 1127, передбачено, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Наведене свідчить, що державний реєстратор перед реєстрацією права власності на нерухоме майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину повинен перевірити наявність усіх документів, які підтверджують його виконання. Даних вимог Державним реєстратором Державного підприємства «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Цалином Андрієм Богдановичем , при реєстрації права власності на торгове приміщення [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , не дотримано. Договором купівлі-продажу №Т/ДТ-3 від 30 листопада 2012 року передбачено що передача у власність покупця об`єкт нерухомого майна та всіх необхідних документів для подальшої державної реєстрації, здійснюється за погодженим двостороннім актом приймання передачі до договору купівлі-продажу (п. 3.1.1 договору). Із наведеного слідує, що сторони договору погодили, що документом, що посвідчує факт його виконання є двосторонній акт приймання передачі до договору купівлі-продажу. Однак такого акту приймання передачі укладено не було, що свідчить про передчасність рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на торгове приміщення [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд вважає що Державний реєстратор Державного підприємства «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Цалин Андрій Богданович не є належним відповідачем у даній справі з огляду на наступне. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних (частина перша статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим, державній реєстрації підлягає саме заявлене право і державна реєстрація права здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, встановлених законом, зокрема, на підставі заяви про державну реєстрацію прав, поданої особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто, відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. Якщо ж, на думку позивача, саме в результаті державної реєстрації права власності за третьою особою - суб`єктом звернення за такою послугою порушується (не визнається, оспорюється) право власності позивача, то має місце спір позивача про цивільне право з цією особою, яка і має бути належним відповідачем у спорі про скасування запису про проведену державну реєстрацію речового права за особою, адже наслідки вирішення такого спору судом безпосередньо впливають на зміст та стан речового права саме цієї особи. Дану правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 911/488/18, на яку посилався представник позивача у позовній заяві. Таким чином понесені позивачем судові витрати слід покласти на відповідача [PERSON] . Позовні вимоги задоволені повністю, тому з відповідача [PERSON] також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору за подання заяви позовної заяви до суду в розмірі 3 842 гривні та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 960 гривень. На підставі вищенаведеного, ст. 8, 129 Конституції України, ст. ст. 202, 328, 334 ЦК України, ст. ст. 10, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved