Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вказаним позовом, в якому просить розділити відкритий у КП «Жовтоводськтепломережа» особовий рахунок №720245 з оплати витрат з централізованого опалення квартири [ADDRESS] між співвласниками вказаної квартири, [PERSON] та [PERSON] порівну; визнати за [PERSON] заборгованість з оплати комунальних платежів на користь КП «Жовтоводськтепломережа» за опалювальні сезони 2015-2016рр. та 2016-2017рр. у сумі 5123,51 грн. та на користь КП «ВЖРЕО» з 01.11.2016р. по 01.11.2017р. у сумі 696,18 грн., що становить 1/2 частину від нарахованих платежів; стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати у зв'язку зі зверненням до суду по сплаті судового збору у сумі 1280, 00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що з 18 травня 1974 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22.11.2012 року шлюб між ними було розірвано. Під час перебування у шлюбі ним та [PERSON] за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу 10 жовтня 1996 року набуто майно - двокімнатну квартиру [ADDRESS]. З 2013 року у провадженні Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області на розгляді перебувала цивільна справа про поділ між сторонами спільного майна подружжя. За час розгляду вказаної справи угоди про спосіб виділення мені в натурі частки зазначеної квартири із сумісного спільного майна не досягнуто. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 року у справі № 176/1881/13-ц про поділ майна між сторонами йому було відмовлено у задоволенні поданого зустрічного позову до [PERSON] про поділ майна у частині виділення йому в натурі та визнання за ним права власності на квартиру із виплатою [PERSON] грошової компенсації вартості її частки квартири. Квартира й до теперішнього часу належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності. Квартира [ADDRESS] й до теперішнього часу перебуває у спільному сумісному користуванні сторін по справі та розташовується на 3 поверху триповерхового будинку і складається з 2 жилих кімнат. Після розірвання шлюбу між ним та [PERSON] склалися стосунки, які перешкоджають нормальному спілкуванню та, як наслідок, унеможливлюють нормальне сумісне користування спільною сумісною власністю, так як [PERSON] не ставиться до даного житла, як до постійного місця проживання і фактично протягом тривалого часу може не проживати у вказаній квартирі, у зв'язку з тим, що у м. Дніпро має у власності іншу квартиру, через що відповідач не несе жодних витрат по утриманню даного житла, а фактично повністю всі витрати но утриманню спільної квартири здійснюються мною одноособово. Найбільші ж нарахування за надані комунальні послуги за вказаною квартирою здійснюються на користь комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» за надання послуг з опалення квартири в опалювальні періоди. У даному підприємстві для вказаної квартири відкрито особовий рахунок №720245 з надання послуги з централізованого опалення і здійснення оплати, у зв'язку з чим сума витрат за спожиті та надані комунальні послуги між ним та відповідачем окремо не розподіляються, а вартість таких послуг вираховується виходячи з загальної корисної житлової площі квартири, тобто з розрахунку 46,6 кв.м. Через дані обставини він, фактично, як споживач, одноособово сплачує вартість з наданих послуг з опалення всієї житлової площі квартири а між ними, як співвласниками цього майна, виникають непорозуміння та суперечки з приводу утримання вказаної квартири. Також, він позбавлений можливості оформити житлову субсидію, так як при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, а відповідач відмовляється як надавати інформацію про свої доходи, так і надавати або сплачувати кошти за опалення спільної квартири. Здійснити поділ особового рахунку у добровільному порядку не представляється можливим у зв'язку з відсутністю згоди відповідача на поділ та відмовою вказаного комунального підприємства, про що ним отримано письмову відповідь. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, направивши свого представника [PERSON], який позов підтримав на підставах викладених в позовній заяві та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його неявки в судові засідання, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10 жовтня 1996 року [PERSON] та [PERSON] набули право власності на житлову квартиру [ADDRESS]. (а.с.6) Даний факт підтверджується паспортом на квартиру, придбану в особисту власність в державному будинку виданого на житлову квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON] та [PERSON] (а.с.7,8) З листа КП «Жовтоводськтепломережа» вих. № 201-ж від 16.12.2016 року вбачається, що в даному комунальному підприємстві відкритий особовий рахунок № 720245 за адресою [ADDRESS] на імя [PERSON] Також позивачу порекомендовано звернутися до суду щодо вирішення спору про участь у витратах по утриманню майна, що знаходиться у праві спільної часткової власності. (а.с.10) Відповідно до розрахунку заборгованості за опалення за квартирою №43 будинку №22 по вул. Хмельницького м. Жовті Води, Дніпропетровської області нараховуються борг за надані комунальні послуги, розмір якого станом на 01.08.2017 року складає 5\~230,03 грн. (а.с.11) З чеків про оплату комунальних послуг від 15.01.2016 р., 21.12.2016р., 24.12.2015р., 22.04.2016р., 24.02.2016р., 21.02.2017р., 24.03.2017р., 17.01.2017р., 27.03.2016р., 19.10.2017р. встановлено, що [PERSON] здійснює оплату послуг з теплопостачання на рахунок КП «Жовтоводськтепломережа». (а.с.13-14) Згідно з рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2012 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано.(а.с.23) Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 року у справі № 176/1881/13-ц про поділ майна між сторонами [PERSON] було відмовлено у задоволенні поданого зустрічного позову до [PERSON] про поділ майна у частині виділення йому в натурі та визнання за ним права власності на квартиру із виплатою [PERSON] грошової компенсації вартості її частки квартири. (а.с24,25) Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. При цьому використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Так, у статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобовязує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Згідно положень статей 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Як зазначено в ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Стаття 358 ЦК України визначила, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За правилом ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи зі змісту положень ст. 358 ЦК України, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися, відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України, при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому, допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно та не порушує їх прав як власників. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України, висловивши її в постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМУ. Пунктом 10 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати. Як вбачається зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереженні спільного майна, у сплаті податків, зборів, обов'язкових платежів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Разом з тим, вирішити питання про поділ особових рахунків як це передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, суд може лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна з осіб, яка претендує на оформлення особового рахунку на своє ім'я, та визначення площі приміщень, що перебуватимуть у спільному користуванні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога [PERSON] щодо поділу відкритого у КП «Жовтоводськтепломережа» особового рахунку №720245 з оплати витрат з централізованого опалення квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] не підлягає задоволенню. Щодо вимоги про визнання за [PERSON] заборгованості з оплати комунальних платежів на користь КП «Жовтоводськтепломережа» за опалювальні сезони 2015-2016рр. та 2016-2017рр. у сумі 5123,51 грн. та на користь КП «ВЖРЕО» з 01.11.2016р. по 01.11.2017р. у сумі 696,18 грн., що становить 1/2 частину суд приходить до наступних висновків. Враховуючи положення ст. 360 ЦК співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на утримання спільного майна. Оскільки за особовим рахунком №720245 на імя [PERSON] з оплати витрат з централізованого опалення квартири [ADDRESS] нараховується заборгованість в розмірі 5123,51 грн., то в цій частині позивачем не здійснені витрати на утримання спірної квартири, а отже і відповідна вимога позивача [PERSON] задоволенню не підлягає. Однак, після сплати вказаної заборгованості [PERSON] має право звернутись до суду з позовом про стягнення коштів витрачених на утримання майна, що знаходиться у спільній частковій власності. Крім того, представником позивача було заявлено клопотання про зміну предмету позову, шляхом подання уточненої позовної заяви, але через невиконання ним вимог ч. 5 ст. 49 ЦПК України вона не була прийнята судом до розгляду та повернута завнику. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed