Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

В липні 2015 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме те, що [PERSON] був батьком [PERSON]; встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме те, що [PERSON] був батьком [PERSON]; встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме те, що [PERSON] була матір'ю [PERSON], а також визнати за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/3 частку за кожним на житловий будинок № 84 по вул. Одеській в м. Миколаєві в порядку спадкування за законом після смерті батьків: [PERSON], який помер 25 серпня 1998 року, та [PERSON], яка померла 31 січня 2010 року. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. В судовому засіданні відповідача вимоги позову визнали, не заперечували проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 лютого 1955 року. Від шлюбу мають дітей. Разом з цим, під час складання актових записів про народження дітей, внаслідок невірного перекладу на українську мову, прізвища дітей були записані з помилками. Так, прізвища позивачів [PERSON] та [PERSON] вказані як «Ліннік», а прізвище позивача [PERSON] як «Лінник». З довідки № 1271/04 від 03 червня 2010 року вбачається, що позивачі проживали разом з батьком [PERSON], а також з матірю [PERSON]. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, факт родинних відносин між фізичними особами, встановлюється в судовому порядку. Отже, обставинами справи підтверджується факт родинних відносин [PERSON] з матірю [PERSON], та [PERSON], [PERSON] з батьком [PERSON] Таким чином, позов в цій частині підлягає задоволенню. [PERSON] помер 28 серпня 1998 року. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Одеська, 84 (колишня адреса вул. Одеська. 76), який належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, що було видане виконавчим комітетом Тернівської селищної ради 28 квітня 1972 року на підставі рішення виконкому за № 63 від 20 квітня 1972 року. Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. У відповідності до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Виходячи з того, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась ще до 01.01.2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України від 16.01.2003 року, тому до згаданих цивільних правовідносин необхідно застосувати ЦК УРСР від 18.07.1963 року та інше чинне на той час законодавство. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За приписами ст. 530 ЦК УРСР, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Так, з обставин справи вбачається, що позивачі та їх мати були зареєстровані та проживали в спірному будинку разом з померлим батьком по день його смерті, та фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] в рівних частках по 1/4 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Одеська, 84. 31 січня 2010 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Одеська, 84. Позивачі вчасно звернулись до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті їх матері. Їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не було надано оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Разом з цим, позивачі та померла не оформили своє право на спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Враховуючи викладене, а також те, що відповідачі визнали позов в повному обсязі, суд вважає за можливе визнати за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/3 частку за кожним на житловий будинок № 84 по вул. Одеській в м. Миколаєві в порядку спадкування за законом після смерті батьків: [PERSON], який помер 25 серпня 1998 року, та [PERSON], яка померла 31 січня 2010 року. Таким чином, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved