Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

В липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якому просить просить: 1) відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав; 2) передати малолітнього [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації для вирішення подальшої долі дитини; 3) стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого та проживаючого за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 890 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви до суду і подовжувати до виповнення повноліття дитини. Позов мотивований тим, що на території Подільського району м. Києва за адресою: [ADDRESS] , проживає гр. [PERSON] , [INFO] , який має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження батьком малолітнього [PERSON] є [PERSON] , мати - гр. [PERSON] (померла [INFO] ). Малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, як дитина, що опинилися у складних життєвих обставинах (наказ від 14.12.2018 № 81). З початком введення на території України карантинних заходів, працівники Служби спільно з працівниками поліції та Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді систематично відвідували родину малолітнього [PERSON] за місцем проживання. Під час відвідування вдома малолітній [PERSON] часто знаходився з чоловіком, який повідомляв, що він доглядає дитину, поки батько перебуває на роботі. При спілкуванні із сусідами стало відомо, що батько [PERSON] часто від`їжджає у відрядження та залишає малолітнього сина зі сторонніми людьми. Дитина майже не виходить на вулицю, погано розмовляє. Крім того, при обстеженні умов проживання встановлено, що санітарно-гігієнічний стан квартири незадовільний. Помешкання потребує систематичного прибирання, речі брудні, продукти харчування наявні в обмеженій кількості, дитина недоглянута. Згідно інформації Подільського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за період ведення соціального супроводу фахівці із соціальної роботи постійно проводили моніторинг родини малолітнього [PERSON] . З батьком дитини неодноразово проводилися профілактичні бесіди щодо виховання дитини, її потреби у правильному харчуванні та дотриманні особистої гігієни, дотриманні розпорядку дня, а також недопустимості залишення дитини зі сторонніми особами. Під час останнього візиту в квартирі був безлад, розкидані речі, брудно, небезпечні предмети (дрібні, гострі, колючі) зберігаються в місцях доступних для дитини. Малолітній [PERSON] виглядав занедбано: брудний одяг, скуйовджене волосся, зимове взуття. При спілкуванні з працівниками гр. [PERSON] поводився агресивно, вживав ненормативну лексику, погрожував. Враховуючи всі факти та умови проживання дитини, ситуація, яка склалася в родині, може нести безпосередню загрозу життю та здоров`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Провадження у справі відкрито ухвалою від 07.08.2020 р. з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. До початку судового засідання представником Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації подано заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Представник Київської місцевої прокуратури № 7 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач, будучи повідомлена про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Мати [PERSON] малолітнього [PERSON] померла, [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 10.07.2019 року видане відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, як дитина, що опинилися у складних життєвих обставинах (наказ від 14.12.2018 р. № 81). З копії актів обстеження матеріально-побутових умов від 26.06.2020 р. та 02.06.2020 р. вбачається, що [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання для дитини не створені. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно вимог ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. За приписами ч. ч. 1, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно вимог ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. В п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, крім іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] батько малолітнього [PERSON] , ухиляється від виконання своїх обов`язків, щодо виховання дитини, тому позовна вимога щодо відібрання дитини від відповідача є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно вимогами ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Таким чином, відібрання дитини у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків, яка не є крайнім і незворотним заходом. Отже, відповідач не позбавлений можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення йому дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. На підставі ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Приписами ч. 2 ст.182 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , є людиною працездатного віку, здорова, документів про розмір свого офіційного щомісячного доходу не надав. Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлено, що прожитковий мінімум на дитину 2021 pоку в Україні складає на дитину віком дo 6 років починаючи з 1 січня 2021 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги те, що батько грубо, систематично і вже тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків, щодо виховання сина, суд дійшов до висновку про наявність підстав для відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] від батька, без позбавлення його батьківських прав та вважає необхідним стягнути з нього аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі 890 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого Законом для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1681,60 грн. (за 2 вимоги майнового характеру), оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved