overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором № DOXRRX01290003 від 22.09.2007 року за період з 19.06.2008 по 25.12.2013 року включно в сумі 21405,47 гривень, у тому числі: 5309,49 грн. заборгованість за процентами, 14530,55,48 грн - пеня, 69,93грн - заборгованість по комісії, 1495,5 грн. - штраф, оскільки відповідач порушив графік погашення кредиту та відсотків за кредитом, тобто умови кредитного договору не виконує, а стягнута судовим наказом від 08.07.2008 року сума боргу станом на 19.06.2008 2279,41 грн фактично не виплачена. Просив стягнути заборгованість за кредитним договором, а також стягнути судові витрати. У судове засідання представник позивача надав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив задовольнити, справу розглянути без нього, дав згоду на постановляння заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ЦПК України, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутність не надав. Судом встановлено, що 22 вересня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір № DOXRRX01290003, за умовами якого відповідачу наданий кредит розміром 1726,77 гривень зі сплатою 11,83% на рік на суму залишку за кредитом на щомісячної сплати частки кредиту і відсотків, комісії, інших витрат; п.5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено обов'язок позичальника у разі порушення умов договору сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми заборгованості. Борг за період з 22.09.07 по 18.06.2008 включно стягнуто судовим наказом Кіровського міського суду від 08.07.2008, який не виконано. Договір не розірвано. Сума заборгованості за кредитним договором за період з 19.06.2008 по 25.12.2013 року включно підтверджується розрахунком станом на 26.12.2013 і складає 21405,47 гривень, у тому числі: 5309,49 грн. заборгованість за процентами, 14530,55,48 грн - пеня, 69,93грн - заборгованість по комісії, 1495,5 грн. - штраф. Згідно ст.. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та ЦК України та у встановлений строк. Згідно ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1050 ЦК України як наслідок порушення договору позичальником є право позикодавця вимагати сплати процентів. Обов'язки позичальника відповідач не виконав. Законні підстави для застосування строку позовної давності у справі відсутні. Таким чином, права позивача були порушені відповідачем та підлягають судовому захисту шляхом стягнення з нього суми боргу за кредитним договором. У зв'язку з задоволенням позову згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Львівського державного університету внутрішніх справ 14041,84 грн. витрат, пов'язаних з навчанням, а також 243,60 грн. судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності представника позивача в судовому засіданні. Відповідача в судовому засіданні пояснив, що позов визнає повністю і згоден сплатити заявлені позивачем суми коштів, оскільки всі вказані в позовній заяві обставини відповідають дійсності. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, позов необхідно задовольнити. Судом встановлено, що відповідно до наказу Львівського державного університету внутрішніх справ (далі: ЛьвДУВС) від 30.07.2008 № 262 [PERSON] було зараховано на навчання на 1-й курс факультету економічної безпеки ЛьвДУВС. 01.09.2008 між ЛьвДУВС як виконавцем, ГУМВС України у Хмельницькій області як замовником та [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Відповідно до п. 2.3.6 цієї угоди [PERSON] був зобов'язаний у випадку звільнення з органів внутрішніх справ протягом трьох років після завершення навчання відшкодувати витрати затрачені на його утримання в навчальному закладі. Наказом ГУМВС України у Хмельницькій області від 22.12.2012 № 307 о/с [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням згідно п. 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Згідно з проведеним розрахунком, сума фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] становить 14041,84 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у разі визнання позову можливе ухвалення судового рішення у попередньому судовому засіданні. За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки вони визнаються відповідачем, узгоджуються з матеріалами справи і ґрунтуються на законних підставах. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 31 липня 1998 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON]. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося, сімейно-шлюбні відносини не підтримують. Тому вважав, що шлюб між ними існує формально і просив його розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, викладене підтвердив, пояснивши, що у зв'язку з різними поглядами на життя, ведення домашнього господарства, з жовтня 2013 року не проживають разом та не підтримують сімейно-шлюбні відносини, збереження сім'ї не можливе. Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що з жовтня 2013 року не проживають разом, спільного господарства не ведуть, спілкуються лише з приводу дочки, відновлення сімейних відносин не можливе. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 31 липня 1998 року перебувають в шлюбі зареєстрованому Бучанською селищною радою Ірпінського міськвиконкому Київської області. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.21) та копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 8) Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивач позов підтримав, на примирення не погодився та враховуючи думку відповідачки, яка вважала, що збереження сім'ї не можливе, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

в лютому 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.08.2005 року було зареєстровано шлюб у ВРАЦС Подільського РУЮ м. Києва, про що в книзі реєстрів шлюбів зроблено відповідний запис №629. Від шлюбу у подружжя є дитина: син - [PERSON] [INFO]. Спільне життя не склалося, протягом спільного сімейного життя у сторін виникали суперечки та сварки в результаті яких шлюбні відносини почали втрачати сенс. З лютого 2009 року сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Вважає примирення між сторонами неможливим. Посилаючись на викладені обставини позивач просив суд розірвати шлюб, укладений 12.08.2005 року, зареєстрований у ВРАЦС Подільського РУЮ в м. Києві, актовий запис № 629. Позивач в судове засідання не з'явився. До початку розгляду справи надав суду клопотання в якому просив суд розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив суд розірвати шлюб. Відповідачка в судове засідання не з'явився. До початку розгляду справи надала суду клопотання в якому просила розглянути справу у її відсутність. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 12.08.2005 року у ВРАЦС Подільського РУЮ в м .Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] актовий запис № 629, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 3). [INFO] народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4), згідно якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] З лютого 2009 року сторони не проживають сумісно, не пітримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, зберігати сім'ю не мають наміру, стосовно проживання дитини сторони дійшли згоди. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

в лютому 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 22.01.2010 року. У шлюбі у сторін народились: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів та поглядів на шлюб та сім'ю. З 2013 року сторони припинили шлюбні стосунки та ведення господарства. З вищевикладених підстав позивач просив суд розірвати шлюб, вважає примирення неможливим і небажаним для себе. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи позивач надав суду клопотання, в якому просив суд розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив суд розірвати шлюб. Відповідачка в судове засідання не з'явилась. До початку розгляду справи надала суду клопотання, в якому просила розглянути справу у її відсутність. Суд визнав можливим розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених сторін, які не заперечують проти розгляду справи у їх відсутність. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 22.01.2010 року у ВРАЦС Оболонського РУЮ в м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] актовий запис № 51, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). [INFO] народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5), згідно якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5), згідно якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] З 2013 року сторонни не пітримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, зберігати сім'ю не мають наміру, стосовно проживання дітей сторони дійшли згоди. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дітей, а тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, пояснюючи це тим, що він є власником громадського будинку (службове житло) для проживання громадян по [ADDRESS] В даному будинку в квартирі [NUMBER] з 25.11.2009 року зареєстрована відповідачка, яка не проживає в будинку з липня 2012 року. Просив визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням по [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася двічі, повідомлена про слухання справи належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Представник Києво-Святошинського районного відділу управління державної міграційної служби України в Київській області в судове засідання не з'явився двічі, повідомлений про слухання справи належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Зважаючи на вищевказане, вислухавши думку сторін, суд ухвалив про заочне слухання справи у порядку ст.225 ЦПК України на підставі наявних в справі доказів. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом, відповідно до технічного паспорту на громадський будинок [ADDRESS] за реєстровим №1430, свідоцтва про право власності на будинок від 06.02.2012 року серії САЕ №857250 та виписки з балансу «Укрцентркадриліс» за вих. №45 від 30.01.2014 року, Український центр підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації кадрів лісового господарства «Укрццентркадриліс» має у власності на праві повного господарського відання громадський будинок (службове житло) для проживання громадян по вулиці Лісодослідній №3 в місті Боярка Києво-Святошинського району Київської області. Службові житлові приміщення можуть надаватися тільки певним категоріям громадян. Вони призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин мають проживати за місцем роботи або поблизу від нього, а підставою для вселення в таке приміщення є спеціальний ордер. 24.11.2009 року [PERSON] було видано ордер №26 на вселення в квартиру [ADDRESS]. Ордер був виданий на сім»ю [PERSON], яка складається з дружини - [PERSON], та сина [PERSON]. [PERSON] зареєстрована у вищевказаній квартирі з 25.11.2009 року. Наказом №168-К від 29.08.2012 року [PERSON] звільнена із займаної посади і на даний момент не є працівником підприємства. З липня 2012 року [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає. Це підтверджується Актами депутата Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області Гурнак Л.Д. від 17.04.2013 року, від 16.10.2012 року та від 28.11.2013 року. Названі вище обставини підтверджуються всіма доказами, зібраними в справі, в їх сукупності, та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 9 листопада 2013 року у виконкомом Воропаївської сільської ради Вишгородського району Київської області , актовий запис №1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від сумісного проживання дітей немає. Причиною розпаду являється те, що у них зовсім різні погляди на сім'ю, життя , що призвело до того, що він втратив до дружини почуття любові та поваги, з відповідачкою не проживає з грудня 2013 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просить задовільнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання двічі не з»явилась, про день і час слухання справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Позивач на примирення не погодився. Заслухавши пояснення позивача,вивчивши матеріали справи, вбачається, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб носить формальний характер, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення коштів, мотивуючи це тим, що відповідачі проживають у квартирі [ADDRESS] і отримують послуги що включають в себе: витрати на утримання будинку та при будинкової території, опалення, водопостачання та водовідведення, які надаються позивачем. Відповідачі не в повному обсязі здійснював оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, в зв'язку з чим станом на 01.08.2013 року утворилась заборгованість в сумі 42429,33 грн. Неодноразові звернення, попередження та запрошення адміністрації позивачів про погашення заборгованості не мають позитивного результату. Просив стягнути з відповідачів на його користь борг у сумі 42429,33 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися двічі, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Узгоджено з думкою сторін суд ухвалив про заочний розгляд справи, у відсутність відповідача на підставі наявних в справі доказів, в порядку ст.169 ЦПК України. Вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Так, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають у квартирі [ADDRESS] це підтверджується довідкою «Форма №3» №689 від 11.11.2013 року, і отримують послуги що включають в себе: витрати на утримання будинку та прибудинкової території, опалення, водопостачання та водовідведення, які надає комунальне підприємство «Софія». Відповідно до норм ч.6 ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання вище означених послуг» розрахунки за користування тепловою енергією, яка відпускається енергопостачальними організаціями, здійснюється споживачами відповідно до діючих тарифів, установлених місцевими органами влади на підставі показань приладів обліку споживання теплової енергії. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачі не в повному обсязі здійснювали оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, в зв'язку з чим станом на 01.08.2013 року утворилась заборгованість в сумі 42429,33 грн. що підтверджується розрахунком боргу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Демидівської сільської ради, треті особи [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на будинок. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] померла його баба,[PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями №37 по вул.Вербовій в с.Демидів, Вишгородського району Київської області. Під час оформлення документів з»ясувалось, що право власності на домоволодіння за [PERSON] не є зареєстрованим,правовстановлюючі документи відсутні. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав і просить задовільнити. Відповідач - представник Демидівської сільської ради в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином,направив суду листа про слухання справи в його відсутність, проти позову не заперечує. 3-і особи - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явились, направили суду листа про слухання справи в їх відсутність. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.14). Згідно інвентарної справи №1501275 житловий будинок в [ADDRESS] побудовано в 1943 році, надвірні будівлі - в 1970-1980 роках (а.с.9). Відповідно до домової книги головою домоволодіння була [PERSON] (а.с.15-23). Суд вважає доведеним право власності [PERSON] на домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її онук, [PERSON]. Її сини - [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини після смерті [PERSON] в передбачений законом строк відмовились, звернувшись з відповідними заявами до нотаріальної контори. [PERSON] в передбачений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, заведено спадкову справу №20/2013. 25 грудня 2013 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки,грошові внески. Суд приходить до висновку, що визнання права власності на домоволодіння в [ADDRESS] за позивачем [PERSON] не порушить прав інших осіб, тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.1217,1268,1269,1297 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Дніпровибухпром», 3 особа відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Вишгородському районі про визнання неправомірною надання інформації та зобов»язання надати відповідь та вчинити певні дії Відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України у зв»язку зі складністю справи суд вважає можливим оголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовом Головного управління з питань надзвичайних ситуацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання житла позачергово. В ході розглду справи в якості третьої особи залучено Київську міську раду. В обгрунтування позовних вимог вказує, що являється учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і перебуває на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов з 28.12.2004 року в пільговій черзі за І категорією «Потерпілі в зв'язку з аварією на ЧАЕС». В 2011 році у нього виявлено активну форму туберкульозу з виділенням мікробактерій. Відповідно до медичного висновку ЛКК № 43 він не може проживати разом з членами своєї родини. З цієї причини неодноразово звертався до різних інстанцій з приводу надання йому як хворому на тяжку хронічну інфекційну хворобу, окремого житла, що передбачено п/п 3 п. 44 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрв УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470. Проте, питання з поліпшення житлових умов позивача і досі не вирішено. Спільне проживання з родиною, що складається з шести осіб, створює умови для зараження тубуркульозом всієї родини та сприяє активному поширенню цієї хвороби. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved