Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 06 червня 2002 року померла його двоюрідна сестра [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) загальною площею 2,55 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї ділянки в натурі, яка перебувала в колективній власності асоціації селянських господарства «Маяк», с. Маршинці Новоселицького району. Він своєчасно прийняв спадщину за законом. Однак, оскільки спадкодавець загубив земельний сертифікат, він не може оформити на себе право на спадщину. Просив суд визнати за ним право на вказану земельну частку (пай) в порядку спадкування. В підготовчому судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла 06 червня 2002 року. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на право на земельну частку (пай), загальною площею 2,55 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї ділянки в натурі, яка перебувала в колективній власності асоціації селянських господарства «Маяк», с. Маршинці Новоселицького району. 05 листопада 2003 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2688, яким на підставі ст. 555 ЦК України (діючого на той час) майно померлої [PERSON] перейшло за правом спадкоємства до держави в особі [PERSON] міжрайонної державної податкової інспекції Чернівецької області. Рішенням Хотинського районного суду від 03 березня 2005 року був встановлений юридичний факт, що померла [PERSON] є двоюрідною сестрою позивача [PERSON] та останньому був наданий додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місця з часу набрання рішенням законної сили. В межах встановленого судом додаткового строку - 08 квітня 2005 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Рішенням Новоселицького районного суду від 05 травня 2005 року було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 05 листопада 2003 року, зареєстроване в реєстрі за № 2688, та за [PERSON] було визнано право власності на домоволодіння по вул. Леніна, № 8 в с. Маршинці Новоселицького району в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Відповідно до довідки [PERSON] відділу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області № 01.24/7-2504 від 21 вересня 2018 року [PERSON] був виданий сертифікат серії ЧВ № 0201895, за реєстраційним номером 736, на право на земельну ділянку (пай) загальною площею 2,55 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї ділянки в натурі, яка перебувала в колективній власності асоціації селянських господарства «Маяк», с. Маршинці Новоселицького району. У звязку із смертю [PERSON] та втратою оригіналу земельного сертифікату, нотаріальна контора постановою від 25 вересня 2018 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Слід зазначити, що на час смерті [PERSON] діяли правові норми, які регулювали питання прийняття спадщини, передбачені ЦК УРСР в редакції 1963 року. В той же час, у відповідності до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Зважаючи на ту обставину, що судом було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 05 листопада 2003 року, зареєстроване в реєстрі за № 2688, та тим самим спадщину після смерті [PERSON] до прийняття її позивачем ніхто не прийняв, суд вважає, що правила книги шостої Цивільного кодексу України слід застосувати до спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON]. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За змістом ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом пятої черги після смерті своєї двоюрідної сестри [PERSON] та своєчасно прийняв спадщину, інших спадкоємців не має, то право на земельну частку (пай) слід визнати за ним в порядку спадкування. На підставі ст.ст. 328, 1218, 1223, 1265, 1269, 1270, 1272, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд

Outcome: approved