Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17 грудня 2013 року між ним і [PERSON] укладено договір позики у формі розписки, підписаної останнім, згідно з умовами якого [PERSON] отримав від нього грошові кошти в сумі 4000 доларів США та 100 євро. Погашення відповідачем позики за умовами договору повинно було здійснюватись до 24 грудня 2013 року. Від виконання обов'язків щодо повернення позики [PERSON] ухиляється, повернувши лише грошові кошти у сумі 3000 доларів США. Вимоги позивача про повернення решти коштів не виконує. У зв'язку з цим позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі: 26300 грн, що станом на 15 грудня 2016 року відповідно до офіційного курсу Національного банку України еквівалентно сумі 1000 доларів США; та 2 800 грн., що станом на 15 грудня 2016 року відповідно до офіційного курсу Національного банку України еквівалентно сумі 100 євро.Також просив стягнути сплачений судовий збір. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав повністю,не заперечив проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Відповідач повторно не зявився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, згідно договору позики від 17 грудня 2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] позику - грошові кошти в розмірі 4000 доларів США та 100 євро зі строком повернення до 24 грудня 2013 року. Підтвердженням передачі грошових коштів позивачем відповідачу [PERSON] слугує текст боргової розписки, підпис отримувача коштів з вказівкою їх повернення кредитодавцю (а.с. 5). В судовому порядку не було встановлено неналежність такої розписки. Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. На цьому наголошується не тільки нормами цивільного права, але й у постанові Верховного Суд України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13. Наявність у позивача розписки про отримання в борг грошових коштів та відсутність розписки позивача про повернення йому всієї суми боргу вказує на невикоання відповідачем обов'язку щодо повернення позики. Суду не було надано доказів на підтвердження повного виконання відповідачем свого обов'язку з повернення позики позивачеві. Відповідно до ст.ст. 526-527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, належними сторонами та у встановлений у зобов'язанні строк. Згідно наведеного позивачем розрахунку сума заборгованості за борговою розпискою від 17 грудня 2015 року складає: - 26 300 грн., що станом на 15 грудня 2016 року відповідно до офіційного курсу Національного банку України еквівалентно сумі 1000 доларів США; - 2 800 грн., що станом на 15 грудня 2016 року відповідно до офіційного курсу Національного банку України еквівалентно сумі 100 євро. Суд сприяв реалізації прав сторін а також тому, щоб відповідач подав суду належні і допустимі докази на підтвердження свої заперечень. Але відповідач двічі на розгляд справи не з'явився і, по суті, не виявив бажання скористатися своїми правами. Така позиція відповідача свідчить про втрату інтересу до справи. Зважаючи на наведене суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України. Судові витрати складають 640 грн. (сплата судового збору).

Outcome: approved