overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

В квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач вказав, що має на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований в його будинку, проте в ньому не проживає і ним не користується з 2006 року. Тому, [PERSON] просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без нього, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] суду Тернопільської області, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 17 жовтня 2002 року Староягільницькою сільрадою Чортківського району та договором дарування частини будинковолодіння, який нотаріально посвідчений 14 листопада 2002 р. Згідно довідки №119 від 30 березня 2015 року виданої Староягільницькою сільською радою вбачається, що гр. [PERSON], [INFO] зареєстрований в [ADDRESS], по даному адресу з 2006 р. постійно не проживав і в даний час не проживає. У відповідності з актами обстеження Староягільницької сільської ради від 16 квітня, 18 листопада 2014 року, 11 березня 2015 року комісією встановлено, що [PERSON] по місцю прописки не проживає. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач не користується житлом понад один рік.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

В квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки вже майже два роки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 13 вересня 2003 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 212. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 вересня 2003 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 212, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] від 13 вересня 2003 року. Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 11 липня 2006 року, актовий запис № 303. Спільне життя між сторонами не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, вже майже два роки їх не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

В квітні 2015 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу укладеного 05 жовтня 2012 року, посилаючись на те, що на даний час з відповідачем не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Спільне життя не склалося через те, що відповідач зловживає алкогольними напоями. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає спільно з нею. Просить шлюб розірвати, дитину після розірвання шлюбу залишити на її утриманні та виховання, залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримують, просить суд шлюб розірвати, дитину після розірвання шлюбу залишити на її утриманні та виховання, залишити їй прізвище [PERSON] Відповідач [PERSON] на розгляд справи в суд не зявився повторно, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходило заяв про можливість перенесення судового засідання, про час і місце розгляду справи належно повідомлений про явку в суд оголошенням у пресі газеті «Свобода» №40 від 03.06.2015 року, а тому судом при не запереченні з сторони позивача, ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи пояснення позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити в межах заявлених вимог згідно ст.11 ЦПК України, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Сторони уклали шлюб 05 жовтня 2012 року в Угринській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 04. Подружнє життя не склалося, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити. Дитину сторін, враховуючи права дитини на належне утримання та виховання, суд вважає залишити після розірвання шлюбу з матірю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

В квітні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування позову зазначила, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] з 20.10.2000 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому вони знаходяться на її утриманні. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1/4 усіх видів заробітку на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до їх повноліття . В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву в якій просить слухати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не з'явився , надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами не згоден. Згоден платити разом 33% від заробітку або прожиткового мінімуму в разі безробіття. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20.10.2000 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], відповідач [PERSON] в свідоцтвах про народження записаний батьком . Діти мешкають разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на їх утримання не надає Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги всі обставини, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі по 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави На підставі вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

В квітні 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 26 жовтня 2013 року вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 147. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони не зійшлися характерами, що зробило неможливим сумісне проживання, з серпня 2014 року сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, в звязку з чим їх сімя фактично розпалась. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

В квітні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначала, що знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач у добровільному порядку ні якої матеріальної та будь-якої іншої допомоги дитині не надає тому вимушена звернутись до суду та просити суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі 1000 гр., оскільки відповідач на має постійного доходу. У судовому засіданні позивач свою вимогу підтримала. Відповідач позов визнав частково, при цьому пояснив, що дійсно є батьком названої вище дитини. Допомогу дитині надає в силу своїх можливостей. Позов визнає частково, оскільки на теперішній час не має заробітку. Заслухавши пояснення сторін, дослідив письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 184 СУ України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі . Судом встановлено і не заперечується сторонами, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], який повністю знаходяться тільки на утримані матері. Відповідач будь-якої допомоги дитині не надає. Виходячи з вищевикладеного та з урахуванням майнового стану відповідача суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі 900 гр. щомісячно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

В квітні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісяця та до повноліття дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначила, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO], яка проживає з нею. Відповідач не в повному обсязі надає матеріальну допомогу на утримання доньки. Тому позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що сторони мають одну неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження - а.с. 3), яка відповідно до довідки про склад сім'ї № 14 від 08.04.2015 року проживає разом з позивачкою. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 з відповідача на користь бюджету Вознесенського району підлягають стягненню судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

В квітні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала , що 22.06.2012 року у виконкомі Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №1. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, він неї надійшла заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 22.06.202 року у виконкомі Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №1. (свідоцтво про шлюб 1-ФП №080852, видане 22 червня 2012 року). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо з листопада 2013 року, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач байдуже ставиться до питання збереження сімї, про що свідчить його неявка в судове засідання. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

В квітні 2015 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 06 листопада 2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис №2765. Позивач в судове засідання не з»явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 06 листопада 2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис №2765, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 06 листопада 2003 р. Від спільного шлюбу подружжя має двох малолітню синів: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] від 28.09.2006 року, актовий запис № 1593 та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] від 22.05.2004 року, актовий запис - 797. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

В квітні 2015 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №111. Позивач в судове засідання не з»явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 22 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №111, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 22 вересня 2012 р., серія 1-БВ №101980. Від спільного шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія 1-ОК №262736 від 05.03.2014 року, актовий запис № 85. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved