Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

В листопаді 2013 року Позивач звернувся в суд з позовом до ФОП [PERSON], вимагаючи захистити свої права як споживача. Свої вимоги [PERSON] мотивував тим, що 09 квітня 2013 року між ним та Відповідачем було укладено Договір про внесення авансового платежу на купівлю товару №09/04, відповідно до умов якого Позивач зобов'язався сплатити Відповідачу аванс в сумі 12 тисяч грн. за купівлю товарів в Інтернет-магазині, а Відповідач після отримання авансу зобов'язався замовити продукцію з фабрики-виробника та доставити товар покупцеві протягом 50 днів. Позивач взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі, що підтвердив товарним чеком на суму 12000 гривень від 10.04.2013 року. 29.05.2013 року термін виконання укладеного між сторонами договору сплинув, проте Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала у повному обсязі. У зв'язку з зазначеним Позивач, як він вказує, звернувся до ФОП [PERSON] з вимогою про розірвання договору поставки та повернення сплачених коштів, проте зазначена вимога Відповідачем також залишена без уваги. У зв'язку з цим, посилаючись на норми Закону України «Про захист прав споживачів», Позивач просить розірвати договір, стягнути з Відповідача отриманий ним аванс в розмірі 12000 гривень та пені в розмірі 1% за кожен день прострочення виконання зобов'язання до дня подання позову в розмірі 107047,64 гривень, а також понесені витрати на правову допомогу в розмірі 250 гривень. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду повідомлялася, тому суд за згодою представника Позивача дійшов висновку про можливість ухвалення по справі заочного рішення відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 09 квітня 2013 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено Договір про внесення авансового платежу на купівлю товару №09/04. (а.с. 6) Відповідно до умов вказаного договору Позивач зобов'язаний сплатити Відповідачу в якості авансу грошову суму в розмірі 12000 гривень за придбання меблів для ванної кімнати, а Відповідач протягом 50 днів з дня отримання авансу зобов'язався замовити продукцію з фабрики-виробника та доставити його покупцеві. Виконання Позивачем своїх зобов'язань по сплаті авансової суми підтверджується товарним чеком на суму 12000 гривень від 10.04.2013 року. (а.с. 7) Таким чином, 28 травня 2013 року було останнім днем виконання Відповідачем своїх зобов'язань з доставки Позивачу товару за договором. Зі слів Позивача встановлено, що Відповідач взяті на себе зобов'язання в обумовлений договором строк не виконав у повному обсязі. Встановлено, що у зв'язку з невиконанням ФОП [PERSON] своїх зобов'язань Позивач 25 червня 2013 року звернувся до неї із заявою про розірвання договору поставки та повернення сплачених коштів. Зі слів Позивача судом встановлено, що авансовий платіж Відповідачем йому також не повернутий. Згідно з п. 4 укладеного між сторонами Договору якщо угода не виконується з вини постачальника, то вся сума авансу повертається покупцю протягом трьох днів з моменту вимоги. Згідно ст. 161 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, відповідно до вказівок договору. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. У відповідності до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Таким своїм правом Позивач скористався заявивши Відповідачу шляхом подання вимоги від 25.06.2013р. про розірвання договору та повернення авансу. З цього моменту договір слід вважати розірваним, а зобов'язання Відповідача з поставки Позивачу обумовленого товару припиненими. За таких обставин не підлягає задоволенню вимога Позивача про розірвання договору, оскільки він вже був розірваний з його ініціативи. Згідно з ч.5 ст.10 Закону у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Станом на день розірвання договору прострочення Відповідачем виконання своїх зобов'язань становило 28 днів (з 29 травня 2013 року по 25 червня 2013 року). Тому неустойка, на яку Позивач має право претендувати (нарахована в період дії договору) розраховується наступним чином: 1993 євро (загальна ціна вартість товару) х 3% х 28 днів = 1674,12 Євро, що на день ухвалення рішення є еквівалентним сумі у розмірі 19528,37 грн. Після припинення дії договору зобов'язання Відповідача з поставки Позивачу товару припинились, а тому підстави для нарахування неустойки за прострочення виконання даного зобов'язання у період після розірвання договору відсутні. Натомість обов'язок Відповідача із повернення Позивачу отриманого авансу, передбачений п.4 Договору, ним не виконаний, а тому вимоги про стягнення суми авансу з Відповідача є обґрунтованими. З урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає судовий збір в розмірі 315,28 гривень.

Outcome: partial