Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

В лютому 2015 року до Рівненського міського суду надійшов в квітні 2015 року уточнений заявою позов Товариства із обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до [PERSON], третя особа Друга рівненська державна нотаріальна контора», про стягнення кредитної заборгованості за Кредитним договором №1701/1107/71-077, укладеним 22.11.2007 року між АКБ «ТАСКомерцбанк» та [PERSON], у розмірі 12\~355,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 24.12.2014 року /1долар США -15,7702 грн./ становить 194\~849 сто девяносто чотири тисячі вісімсот сорок дев»ять/ грн. 21 коп. шляхом звернення стягнення на отримане на підставі свідоцтва про право на спадшину спадкове майно спадкодавця [PERSON] у вигляді квартири [ADDRESS], що є предметом договору іпотеки №1701/1107/71-077 Z1 від 27.11.2007 року та у вигляді 3/10 частки квартири [ADDRESS], із передачею такого позивачу у власність. В обгрунтування позову покликаються на те, 27.11.2007 р., громадянка України [PERSON] уклала з Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (в подальшому перейменований на Публічне акціонерне товариства «Сведбанк», скорочено ПАТ «Сведбанк») Кредитний договір № 1701/1107/71-077. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобовязався надати [PERSON] кредит в іноземній валюті у сумі 27 000,00 (двадцять сім тисяч) доларів США, із кінцевим терміном повернення до 26.11.2027 року. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, між Банком та [PERSON] був укладений Іпотечний Договір № 1701/1107/71-077-Z-1, згідно з яким в заставу було передано квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. 28.11.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено Договір факторингу № 15, відповідно якого останньому було відступлено права вимоги за Кредитним договором. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Однак, всупереч умовам Кредитних договорів та ст. 526 ЦК України, [PERSON] не виконував належним чином взяті на себе зобовязання та мав прострочену заборгованість за Кредитним договором. У листопаді 2014 р. під час спроби досудового врегулювання питання погашення заборгованості, від родичів [PERSON] позивачу стало відомо, що [PERSON] померла 21.11.2010 р. та отримано копію свідоцтва серії 1-ГЮ №104872 від 22.11.2010 р., актовий запис №1886. Станом на день смерті позичальника непогашена заборгованість за Кредитним договором становить зазначену позовом суму, яка відповідно ст.ст. 1281,1282 ЦК України, підлягає погашенню спадкоємцями в межах вартості отриманого після смерті позичальника спадкового майна. Згідно наданих суду заперечень представника відповідача, в задоволенні позову слід відмовити внаслідок пропущеного встановленого ст.ст. 256,257 ЦК України строку позовної давності, перебіг якого починається із часу коли особа дізналася про порушення свого права, що підтверджується здійсненням платежу заборгованості спадкоємцем [PERSON] в грудні 2010 року, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог відповідно с.4 ст.267 ЦК України. Вважають, що початок перебігу строку позовної давності почався 02 грудня 2010 року та сплив 02 грудня 2013 року. Позовна заява подана до суду в грудні 2014 року. Тобто через один рік з моменту закінчення перебігу строків позовної давності. Уклавши договір факторингу Позивач відповідно до ст. 514 ЦКУ отримав всі права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Заміна сторони у зобовязані відповідно до ст. 262 ЦКУ не є підставою для переривання чи поновлення строків позовної давності. Щодо стягнення 3/10 частки квартири за адресоюм. Рівне, [ADDRESS] зазначена позовна вимога є безпідставною та необґрунтованою і не підлягає до задоволення і з підстав визначених ч.4. ст. 1281 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити та звернути стягнення на спадкове майно,вартість іпотечної спадкової квартири станом на 06.04.2015 року уточнюється на суму 248\~544 грн., шляхом передачі його у власність позивача. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, підтримав надані суду заперечення, просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги частково обґрунтовані та підлягають до часткового задоволення в повному обємі. Судом встановлено на підставі досліджених доказів, що 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено Договір факторингу № 15, відповідно якого останньому було відступлено права вимоги в тому числі за Кредитним договором №1701/1107/71-077, укладеним 22.11.2007 року між АКБ «ТАСКомерцбанк» та [PERSON]. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідно до вищевказаного Договору факторингу, «Факторингова компанія «Вектор Плюс» від 28.11.2012 року набула права вимоги, як новий кредитор, за кредитним та забезпечувальним договорами. 22.11.2007 Року між АКБ «ТАСКомерцбанк» та [PERSON], укладеним Кредитним договір №1701/1107/71-077. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобовязався надати [PERSON] кредит в іноземній валюті у сумі 27 000,00 (двадцять сім тисяч) доларів США, із кінцевим терміном повернення до 26.11.2027 року. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, між Банком та [PERSON] був укладений Іпотечний Договір № 1701/1107/71-077-Z-1, згідно з яким в заставу було передано квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.п. 1.1, 1.3 договору, позичальник зобовязаний повертати кредит та відсотки за користування кредитом в терміни та в розмірах, визначених цим договором. Своє зобовязання боржник щодо своєчасного повернення кредиту та процентів відповідач не виконав, внаслідок чого допустила прострочку у виконанні зобовязання. [PERSON] померла 21.11.2010 року, що підтверджується наданою копією свідоцтва про смерть серії 1-ГЮ №104872 від 22.11.2010 року, про що 22.11.2010 року зроблений актовий запис №1886 відділу ДРАЦС Рівненського МУЮ, та матеріалами дослідженої судом спадкової справи. З оглянутої в судовому засіданні довідки розрахунку заборгованості за вищенаведеним кредитним договором вбачається, що станом на день смерті [PERSON] загальна сума заборгованості становить 12\~355,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 24.12.2014 року /1долар США -15,7702 грн./ становить 194\~849 сто девяносто чотири тисячі вісімсот сорок дев»ять/ грн. 21 коп. Станом на час судового розгляду справи сума заборгованості залишалася несплаченою. Відповідачем в справі розрахунок та сума заборгованості зща кредитним договором спадкодавця не оспорюється. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012року,у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України «Про іпотеку»). Проте якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобовязання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Якщо боржник та іпотекодавець одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять не лише права та обовязки іпотекодавця, а й обовязки за основним зобовязанням у межах вартості спадкового майна. Отже, правила статті 1281 ЦК щодо строку предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобовязань, забезпечених іпотекою. Таким чином, оскільки строк виконання Кредитного договору встановлений до 26.11.2027 року, дане зобовязання забезпечене іпотекою, із урахуванням положень чинного законодавства і правової позиції ВССУ від 30.03.2012року, строк для предявлення претензії ТОВ «ТОВ «ФК «Вектор Плюс» до спадкоємця, як іпотекодавця, не пропущений. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.17.11.2014 р. ТОВ «ФК «Вектор Плюс» звернулося до Другої рівненської державної нотаріальної контори із претензією до спадкоємців боржника [PERSON], яка містила вимогу погасити заборгованість спадкодавця за Кредитним договором. Відповідно до листа Другої рівненської державної нотаріальної контори вих.№ 1487/01-16 від 20.11.2014 р., на імя дочки померлої - [PERSON], 22.07.2011 р. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий № 2-593 на 3/10 частки квартири за адресою: [ADDRESS], а також видане свідоцтво про право на спадщину, реєстровий № 2-595, на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Вказане свідоцтво про право на спадщину досліджене в судовому засіданні при дослідженні спадкової справи Другої рівненської нотаріальної контори № 149/2011. Із показів [PERSON] в суді встановлено, що успадкована нею квартира зареєстрована на праві власності, не використовується для проживання, потребує ремонту. На успадковану [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], є заборона відчуження, оскільки дана квартира знаходиться в іпотеці ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на забезпечення виконання Кредитного договору. Відповідно до вимог чинного законодавства, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке містить заборону відчуження, розяснила спадкоємцям, що вони успадковують майно, обтяжене боргом та що обтяження майна іпотекою залишається чинним і після отримання свідоцтва про право на спадщину і до повного виконання зобовязань за кредитним договором. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині. Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про іпотеку», У разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майнаіпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предметаіпотеки. Відповідно ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Відповідно до п. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін). Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Наряду із викладеним, при вирішенні позовної вимоги суд враховує суму заборгованості за Кредитним договором, яка суттєво є нижчою суми стягуваної кредитної заборгованості, згідно наданого позивачем [PERSON] про встановлення висновком спеціаліста вартості об»єкта незалежної оцінки станом на 06.04.2015 року складає 248\~544 грн., та вважає завищеною вимогу про передачу предмета іпотеки у власність позивача. Доводи представника відповідача про застосування строку позовної давності до предмету іпотеки суд вважає безпідставними з огляду на наведе вище, а також із урахуванням того, що позивачу, як іпотекодержптелю, могло бути відомо про порушення права тільки після 28.11.2012 року. Таким чином, дослідивши в повному обсязі матеріали справи, сукупністю достовірно наведених доказів підтверджується, що позовна заява обґрунтована і підлягає до часткового задоволення шляхом звернення стягнення на отримане на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Другою рівненською державною нотаріальною конторою 22.07.2011 року за р.№2-595, спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS], що є предметом договору іпотеки №1701/1107/71-077 Z1 від 27.11.2007 року, шляхом проведення прилюдних торгів по Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на час виконання рішення суду. Позовні вимоги в частині звернення стягнення на спадкове майно у виді 3/10 частки квартири [ADDRESS] до задоволення не підлягають внаслідок пропущеного позивачем передбаченого ст. 1281 ЦК України строку пред»явлення вимог до спадкоємців [PERSON]. Як було встановлено і доведено відповідачем шляхом надання доказів внесення нею платежу в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору, кредитор дізнався про смерть [PERSON] 02.12.2010 року. тобто, відповідачка, виконала покладений на неї обовязок та повідомила кредитора про відкриття спадщини. Кредитор спадкодавця відповідно до ч.2. ст. 1281 УК України повинен був протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Позивачем така вимога не заявилась. Матеріали спадкової справи не містять будь-якої заяви від Кредитора, щодо наявності претензій до спадкоємців померлої, ч. 4 ст. 1281 ЦКУ встановлює, що Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Таким чином, дана позовна вимога не може бути задоволена, оскільки Позивач втратив право такої вимоги. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до завдоволених вимог. З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу та встановлених судом обставин, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на оплату судового збору частково в сумі 1948 грн. 49 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial