Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

В лютому 2020 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (надалі - відповідач-1), КП «Керуюча Компанія Шевченківського району» (надалі - відповідач-2), про визначення порядку користування квартирою, поділ особового рахунку. Позивач просить суд: 1.Встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: у користування позивача [PERSON] виділити житлову кімнату площею 19,8 кв.м ; у користування відповідача [PERSON] виділити житлову кімнату 13,0 кв.м; залишити у загальному користуванні усіх співвласників квартири [ADDRESS] : коридор, кухню, туалет та ванну. 2.Розділити особовий рахунок по спірній квартирі на два рахунки, відкривши на ім`я [PERSON] новий рахунок, а у користуванні відповідача залишити попередній рахунок. Обґрунтовуючи зміст заявлених вимог, позивач посилається на те, що є співвласником квартири [ADDRESS] , однак відповідач порушує права позивача, оскільки фактично зайняв дві із двох кімнат квартири, фактично позивач проживає в коридорі, крім цього відповідач забрав із квартири оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, у зв`язку із чим позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на законом, тому позивач звернувся із вказаним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 17-18). 02 липня 2020 року на адресу суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву. Як вбачається із змісту відзиву на позовну заяву, підприємство не наділено повноваженнями щодо встановлення, зміни чи забезпечення порядку користування квартирою її співвласниками, а також не вчиняє дії щодо відкриття, поділу особових рахунків, а тому позовні вимоги до відповідача-2 є безпідставними та необґрунтованими. Відповідач-1 правом на подання відзиву не скористався. 10 грудня 2020 року від позивача на адресу суду надійшли додаткові докази, а саме фототаблиця та копії: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань; постанови про закриття кримінального провадження; заяви позивача до Першої Київської державної нотаріальної контори від 01.10.2018; висновку за результатами перевірки по заяві [PERSON] від 08.08.2018; заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/6362/15-ц від 12 червня 2015 року, яким задоволено позовні вимоги позивача до відповідача-1, про стягнення коштів; висновку за результатами перевірки по заяві [PERSON] від 11.07.2017; постанови про закриття кримінального провадження. В судовому засіданні, яке відбулось 05 березня 2021 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач-1 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач-2 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте у відзиві на позовну заяву просив проводити розгляд справи без участі представника відповідача. Обставини справи, встановлені судом. Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 03.07.2000, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 5). Відповідно до технічної характеристики, квартира розташована на дев`ятому поверсі десятиповерхового будинку та складається з двох кімнат, житловою площею 32,8 кв.м., у тому числі: перша кімната площею 13,0 кв.м, друга кімната площею 19,8 кв.м. Також в квартирі наявна кухня (11,3 кв.м.), ванна кімната (3,0 кв.м.), вбиральня (1,7 кв.м.) та коридор (22,5 кв.м.). Крім цього, квартира обладнана лоджією. Загальна площа квартири 73,6 кв.м. (а.с. 8). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 19 жовтня 2017 року, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у віці п`ятдесяти восьми років, про що [INFO] складено відповідний актовий запис №361 (а.с. 13). Постановою державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори від 23 вересня 2019 року відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 (одну шосту) частки квартири [ADDRESS] , після померлої [INFO] дружини [PERSON] у зв`язку з ненаданням правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності померлої на 1/6 частку вказаної квартири (а.с. 9). Оцінка обставин, встановлених судом. Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України). Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим майна зберігається, суд виділяє у користування сторін частину майна у натурі, що співмірна розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15. Враховуючи зазначене, беручи до уваги технічні характеристики квартири, а також враховуючи стан здоров`я позивача, який також є особою з інвалідністю, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині встановлення порядку користування квартирою, є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині розподілу особового рахунку по спірній квартирі на два рахунки, відкривши на ім`я [PERSON] новий рахунок, а у користуванні відповідача залишити попередній рахунок, то суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Позивачем не доведено підстав позову в цій частині. Крім цього, як вбачається із матеріалів справи у них відсутні докази звернення з цього питання до відповідача-2. А тому, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими і передчасними, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до правил розподілу судових витрат, встановлених у ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо сплати судового збору, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то суд враховує приписи ч. 6 ст. 141 ЦПК, відповідно до якої, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачу за подання позову потрібно було сплатити 1681,60 грн. судового збору. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то з відповідача-1 на користь держави підлягає стягненню 840,80 грн.

Outcome: partial