Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

В обґрунтування своїх позовних вимог ФОП [PERSON] посилається на те, що 05 травня 2018 року ним було виготовлено та поставлено (продано) [PERSON] будматеріали на суму 61 778,00 грн. Вказані будматеріали відповідачем було взято в борг, а кошти в сумі 61 778,00 грн. він зобов`язувався повернути в повному обсязі до 30 грудня 2019 року. Зазначені обставини підтверджуються складеною відповідачем власноруч та підписаною в присутності свідків, розпискою. Однак, вище зазначені кошти за поставлені будматеріали на численні звернення позивача повернуті не були. 08 лютого 2021 року позивачем на адресу відповідача направлено лист-вимогу про негайну сплату останнім вищезазначеної боргу в сумі 61 778,00 грн. не пізніше 14.02.2021 року. Однак, вимога позивача залишена без задоволення, станом на даний час відповідач не оплатив даний борг. Сума основного боргу становить 61778,00 грн. Три проценти річних від простроченої суми за користування грошовими коштами за період з 01.01.2020 року по 23.04.2021 року складає 2 427.11 грн. Інфляційні збитки за вказані періоди складають 5 714.47 грн. Із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] суму основного боргу, яка становить 61778,00 грн. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 24 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, згідно поданої заяви, просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги зменшив та просить стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу, яка становить 61778,00 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, відзив на позову заяву не подав, заяв та клопотань від нього не надходило. Ухвалу про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження, якою визначено строк подачі відзиву на позовну заяву та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 16.09.2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких умов, суд вирішує позов по суті на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до наступних висновків. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що відповідно до статей 55,124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права». Правилами статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог статті 77 ЦПК Україниналежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частин п`ятої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець з 07.04.2003, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію ФОП серії В00 №802923 (а.с. 8). Згідно накладної б/н від 05.06.2018, ФОП [PERSON] відпущено [PERSON] : блок кутовий в кількості 358 штук, вартість кожної становить 38 грн. за 1 шт., а всього 13604 грн., блок прямий в кількості 1175шт., вартість кожної становить 28грн. за 1шт., а всього 32900 грн., блок половинка в кількості 137шт., вартість кожної становить 14,50грн. за 1шт., а всього 1986,50 грн., парапет в кількості 116 шт., вартість кожної становить 48грн. за 1шт., а всього 5568 грн., бордюр в кількості 84шт., вартість кожної становить 40грн. за 1шт., а всього 3360 грн., кришки на стовпчики в кількості 17шт., вартість кожної становить 180грн. за 1шт., а всього 3060 грн., доставка 1300 грн. всього разом на загальну суму 61778,50грн. (а.с. 9). Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику. Отже, за звичаями ділового обороту презюмується, що предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 694 ЦК України договором купівлі продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Як свідчить розписка від 05.06.2018, складена [PERSON] власноруч та підписана в присутності свідків, вказані будматеріали відповідачем було взято в борг, а кошти в сумі 61 778,00 грн. він зобов`язувався повернути в повному обсязі до 30 грудня 2019 року (а.с. 10). 08 лютого 2021 року позивачем на адресу відповідача направлено лист-вимогу про негайну сплату останнім вищезазначеної боргу в сумі 61 778,00 грн. не пізніше 14.02.2021 року (а.с. 11). Згідно ч. 5 ст. 694 ЦК України передбачено, якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як визначено статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отримання відповідачем від позивача будматеріалів у борг та неповернення коштів у встановлений термін підтверджуються наданими позивачем доказами, зокрема складеною відповідачем власноруч розпискою, а також накладною з переліком відпущених [PERSON] будівельних матеріалів. Сума основного боргу становить 61778,00 грн. Не зважаючи на лист-вимогу ФОП [PERSON] про повернення [PERSON] зазначеного боргу, відповідач борг не повернув, отже порушені права позивача підлягають захисту у судовому порядку. Зважаючи на вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved