Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказує на те, що з 25 березня 2011 року перебувала в незареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі. До лютого 2012 року проживали разом з [PERSON] в Польщі, а з серпня 2012 року - в Україні. [INFO] року у них народився спільний син [PERSON], прізвище якого в свідоцтві про народження записано батькове - [PERSON], а батьком вказаний [PERSON]. З грудня 2012 року позивачка та відповідач розірвали шлюбні відносини. В лютому 2013 року [PERSON] покинув Україну і виїхав у Польщу. За весь період з грудня 2012 року ніякої участі у вихованні сина, [PERSON], відповідач не приймає. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачкою і перебуває на її повному утриманні. За весь цей час відповідач ніяких зв'язків з дитиною не підтримує, жодної участі у вихованні сина не бере. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Зважаючи на вище наведене, вважає, що відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав відносно сина у відповідності до діючого законодавства. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, через компетентний суд в м.Пшасниш, Республіка Польща надав свої пояснення, згідно яких позовні вимоги не визнав та пояснив, що не погоджується на позбавлення батьківських прав, оскільки жінка забороняє йому бачитися з дитиною, не надає такої можливості. Він не бачив дитини з 13 березня 2013 року, але намагався приїхати на Україну, однак позивачка сказала, що її не буде дома і що він її не знайде. Сказав, що хоче побачитися з дитиною. Заперечує проти розгляду справи у його відсутність. Представник органу опіки та піклування Дубенської міської ради, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, дав пояснення у відповідності до представленого суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши доводи позивачки, ознайомившись з поясненнями відповідача, представника органу опіки та піклування Дубенської міської ради, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення та ухвалив винести заочне рішення по справі. Судом встановлено, що від цивільного шлюбу [PERSON] з [PERSON] син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 22.06.2011, серія [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації атів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області (а.с.7 ). Згідно з повідомленням №68 від 02.09.2014 Тернопільського ДНЗ №38 Тернопільської міської ради [PERSON], [INFO] відвідує дошкільний навчальний заклад з 01.09.2013, батько [PERSON] за час перебування дитини в закладі жодного разу не відвідував батьківських зборів та не приймав участі у навчанні та вихованні дитини. Життям дитини займається мати [PERSON] (а.с.8). Відповідно до повідомлення амбулаторії №3 ЦПМСД (Дубенської дитячої поліклініки), при відвідуванні амбулаторії завжди присутня була лише мати, батька дитини не бачили. Під час огляду дитини вдома батька дитини дільнича служба не бачила (а.с.72). Орган опіки та піклування Дубенської міської ради у письмовому висновку вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (а.с.57-58). Згідно з ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 18 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України роз'яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Вищенаведений висновок органу опіки та піклування Дубенської міської ради зроблено з однобічним з»ясуванням обставин, з неврахуванням поважності причин невиконання батьківських обов»язків [PERSON], він не є достатньо вмотивованим, оскільки грунтується лише на поясненнях матері дитини без з'ясування думки батька. Окрім того, суд бере до уваги той факт, що відповідач по справі є громадянином іншої держави, а саме Польської Республіки, що підтверджується копією його паспорту та проживає на її території, а тому, фізично позбавлений можливості часто бачитись із дитиною. Також, згідно пояснень позивачки в судовому засіданні, відповідач дзвонив до неї та погрожував їй та її чоловіку, що дає суду підстави вважати, що сторони перебувають у неприязних стосунках. Позовні вимоги, окрім пояснень позивачки та довідок з ДНЗ №38 та амбулаторії №3 більше нічим не підтверджуються, за таких обставин суд вважає, що позовні вимоги не обгрунтовані і не надано суду достатніх переконливих доказів для їх задоволення. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки [PERSON] виявляє бажання приймати участь у вихованні дитини та виконанні батьківських обов'язків, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна. При цьому, суд вважає необхідним, з урахуванням того, що дитина малолітня, потребує додаткової уваги та турботи, поведінки відповідача, який не зовсім добросовісно відноситься до свого обов'язку по утриманню дитини, не використовує усіх можливостей щодо спілкування з сином з метою його виховання, попередити відповідача [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання [PERSON].

Outcome: dismissed