Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

В лютому 2020 року ТОВ «Веллфін» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №112990 від 27 грудня 2016 року в сумі 46\~667,01 грн. В обґрунтування заявленого позову вказує, що [PERSON] у встановленому п. 4.1, 4.2. Правил порядку оформив заявку для отримання позики, шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. 27 грудня 2016 року ТОВ «Веллфін» та [PERSON] було укладено Договір позики №112990 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 1 201 грн. строком на 30 днів. Позивач свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кошти у розмірі, встановленому договором. Відповідач не повернув своєчасно товариству грошові кошти для погашення заборгованості за договором позики, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно довідки щодо заборгованості за договором позики загальна сума заборгованості відповідача за невиконання умов договору станом на 22 січня 2020 року становить 46\~667,01 грн., з яких: 1 201 грн. - основний борг; 23\~243,66 грн. - заборгованість по відсотках; 22\~222,35 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Тому позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики №112990 від 27 грудня 2016 року в розмірі 46\~667,01 грн., а також 2 102 грн. судового збору. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2020 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач надав відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України. Заперечив щодо задоволення позовних вимог ТОВ «Веллфін», пояснюючи, що дійсно 27.12.2016 року між ним та ТОВ «Веллфін» було укладено Договір позики №112990 в електронній формі, згідно якого отримав кредит в розмірі 1\~201 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів, тобто до 26.01.2017 року. Після закінчення строку дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем до стягнення заборгованість нарахованих та несплачених процентах за користування позикою станом на 22.01.2020 року, виходить за межі строку кредитування. Отже, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з нього заборгованості за Договором позики №112990 віл 27.12.2016 року в сумі 1\~892,75 грн, з яких 1\~201 грн основний борг; 691,75 грн проценти за користування позикою в межах строку кредитування. Крім того, [PERSON] подав клопотання поро застосування строків позовної давності. Обґрунтовуючи, що позика була надана позивачем йому на строк до 26.01.2017 року, а позивач звернувся до суду із позовною заявою 10.02.2020 року, а отже з пропуском встановленого законом строку. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 грудня 2016 року [PERSON] оформив заявку для отримання позики шляхом заповнення всіх полів заявки, що підтверджується роздруківкою заявки відповідача з офіційного веб-сайту позивача. На підставі заповненої відповідачем заявки, 27 грудня 2016 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] було укладено договір позики №112990 в електронному вигляді, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 1 201 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком 30 днів. Відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 укладеного Договору позики, позикодавець зобов`язується надати позичальникові на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 1 201 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою зазначені у п.1.5 цього Договору. Позика надається строком на 30 днів та має бути повернута згідно графіку розрахунків (додаток до договору) до 26.01.2017 року. Договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору позики між позичальником і позикодавцем. Позивачем в порядку встановленому п.1.4 Договору позики на картковий рахунок відповідача 27.12.2016 року була перерахована сума позики в розмірі 1 201 грн., що підтверджується повідомленням від 03.01.2020 року ТОВ ФК «Вей Фор Пей», яке надає ТОВ «Веллфін» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18.05.2016 року. Відповідно до п.7.1 Договору позики №112990 від 27 грудня 2016 року, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін», які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам. Згідно п. 4.1, 4.2 розділу 4 Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін», заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Згідно п.5.1 зазначених вище правил, рішення про погодження чи відмову в наданні позики приймається товариством на підставі наданої заявником в електронній формі заявки на отримання позики та будь-якої додаткової інформації, наданої заявником. Згідно п.6.3 цих правил, у разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення CMC-повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню заявник отримує електронну копію договору позики. Згідно графіку розрахунків до Договору позики №112990 від 27 грудня 2016 року, сукупна вартість позики складає 1 892,75 грн., проценти за користування позикою складають 691,75 грн. Згідно довідки щодо заборгованості за договором позики №112990 від 27 грудня 2016 року загальна сума заборгованості відповідача за невиконання умов договору станом на 22 січня 2020 року становить у розмірі 46\~667,01 грн., що складається із суми позики у розмірі 1 201 грн.; 23\~243,66 грн. - заборгованість по відсотках; 22\~222,35 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до п. 1.5.1 Договору позики протягом строку позики, встановлено пунктом 1.3 Договору, розмір основних процентів складає: - 0,95% від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою; - 0,95% від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3 цього договору. При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Відповідно до п. 7.6 Договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись правил програми лояльності, текст яких розміщено на сайті позикодавця. Відповідно до змісту\~ст. 525, 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог -\~відповідно до\~звичаїв ділового\~обороту або\~інших вимог,\~що звичайно\~ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст. 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 629 ЦК України\~встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики\~укладається у\~письмовій формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми.На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Згідно із ч. 1, 2 ст. 205 ЦПК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до частин 1, 2, 3\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах,\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони.\~Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо він\~підписаний його\~стороною (сторонами). Правочин,\~який вчиняє\~юридична особа,\~підписується особами,\~уповноваженими на\~це її\~установчими документами,\~довіреністю,\~законом або\~іншими актами\~цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~(в редакції, яка була чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис»,\~за умови\~використання засобу\~електронного цифрового\~підпису усіма\~сторонами електронного\~правочину; -\~електронного підпису\~одноразовим ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом; -\~аналога власноручного\~підпису (факсимільного\~відтворення підпису\~за допомогою\~засобів механічного\~або іншого\~копіювання,\~іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. З даного Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Частина 5\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки. У відповідності до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 3\~ст. 1049 ЦК України\~позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з досліджених доказів, відповідач взяті на себе зобов`язання по договору позики належним чином не виконав та в передбачені договором строки позику не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц. За умовами укладеного сторонами договору позики №112990 від 27.12.2016 року ТОВ «Веллфін», як фінансова устова, надало [PERSON] суму позики, а останній зобов`язався повернути надану позику у повному обсязі 26.01.2017 року. Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 26.01.2017 року. Після закінчення строку дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою станом на 22.01.2020 року виходить за межі строку кредитування. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ «Веллфін» вимога в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по процентах за користування позикою за період поза межам строку кредитування є безпідставною та задоволенню не підлягає. Отже, з урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» підлягає стягненню заборгованість за договором позики №112990 від 27 грудня 2016 року на підставі графіку розрахунків до Договору, розмір якої складає 1\~892,75 грн., з яких 1\~201 грн. основний борг; 691,75 грн. проценти за користування позикою в межах строку кредитування. Щодо клопотання відповідача про застосування строків давності, суд зазначає наступне. Згідно ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. З матеріалів справи вбачається, що позивач ТОВ «Веллфін» позовну заяву до суду направив поштою 24.01.2020 року, про що свідчить проставлений поштовий штемпель на конверті. А тому, строки позовної давності позивачем не пропущені, оскільки, днем вчинення відповідної дії вважається день здачі документа на пошту, який визначається за поштовим штемпелем, а не день надходження листа до суду. У зв`язку із цим підстав про застосування строків давності немає. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 46\~667,01 грн., а задоволено на суму 1\~892,75 грн., тобто на 4,05 % (1\~892,75 х 100 : 46\~667,01). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 85 грн. 13 коп. судового збору (2102 х 4,05 %).

Outcome: partial