Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

В лютому 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 02 вересня 2011 року уклав з [PERSON] договір. За цим договором ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік суму залишку заборгованості. Розмір кредитного ліміту за вказаним договором неодноразово змінювався та станом на 02 листопада 2013 року становив 13000 гривень та видав відповідачу кредитну картку за умовами «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». [PERSON] зобов'язався повертати кредит шляхом сплати щомісячного обов'язкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобов'язань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Крім цього, за користування платіжною карткою, а саме: зняття грошових коштів в банкоматах та пунктах видачі готівки ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] зобов'язався сплачувати комісію у розмірі 4% від суми операції. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Тому ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд примусового стягнути з нього заборгованість за кредитним договором, що становить 19328 гривень 32 копійок, що складається: з заборгованості за кредитом - 12662 гривень 43 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом - 4969 гривень 30 копійок, комісії - у розмірі 300 гривень, а також штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (процентна складова) - 896 гривень 59 копійок. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 243 гривень 60 копійок. У судове засідання представник позивача Андрійченко В.М. не з'явився, надав заяву, в якій зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] також надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить слухати справу за його відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 02 вересня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з [PERSON] договір, за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався відкрити відповідачу картковий рахунок з кредитним лімітом у розмірі 300 гривень. При цьому згодом розмір кредитного ліміту було змінено та станом на 02 листопада 2013 року становив 13000 гривень. На виконання умов вказаного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» видав відповідачу кредитну картку за умовами «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». [PERSON] зобов'язався повертати кредит шляхом сплати щомісячного обов'язкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобов'язань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Крім цього, за користування платіжною карткою, а саме: зняття грошових коштів в банкоматах та пунктах видачі готівки ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] зобов'язаний сплачувати комісію у розмірі 4% від суми операції. Вказані обставин підтверджуються довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.6), анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.7), довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.8) та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.9-23), Правилами користування платіжною карткою (а.с.24-32). У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання боржник зобов'язаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Судом встановлено, [PERSON] користувався платіжною карткою та за допомогою платіжної картки знімав з рахунку грошові кошти, проте грошові кошти на рахунок не повертав, не сплачував відсотки та комісію за користування грошовими коштами у повному обсязі. Тому у нього виник борг за кредитним договором у загальному розмірі 19328 гривень 32 копійок. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості по кредитному договору станом на 31 грудня 2014 року (а.с.4-5). Відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить примусово стягнути борг за кредитним договором у розмірі 19328 гривень 32 копійок. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З платіжного доручення від 22 січня 2015 року (а.с.38) вбачається, що при пред'явленні позову до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» сплатив судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved