Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

В липні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким розірвати договір підряду № 01.09 укладений 20 вересня 2011 року між ним, [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Інженерні системи»; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Інженерні системи» на його, [PERSON] користь грошові кошти у розмірі 2490961,57 грн., з яких 77690,00 грн. - сплачені кошти за виконання робіт за договором підряду, 2373600,00 грн. - пеня, 6503,00 грн. - 3 відсотки річних, 13168,57 грн. - інфляційні, 20000,00 грн. - моральна шкода. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 20 вересня 2011 року між ним [PERSON] та ТОВ «Будівельна компанія «Інженерні системи» було укладено договір підряду № 01.09, відповідно до якого відповідач приймає на себе зобов'язання виконати на власний ризик своїми засобами та силами роботи з виготовлення та встановлення фасадних термопанелей з пінополіуретану та клінкерної плитки на житловому будинку [ADDRESS], а він, [PERSON] зобов'язався прийняти роботи та оплатити їх вартість у строки та на умовах обумовлених Договором. Виконання робіт здійснюється поетапно, а саме: виготовлення панелей та плитки у строк до 25 вересня 2011 року, їх доставка та монтаж у строк до 15 жовтня 2011 року. Ціна договору складає 80000 грн. 20 вересня 2011 року підрядник, в особі директора TOB «БК «Інженерні Системи» -Ханнанова В.А., отримав від нього, [PERSON] кошти у розмірі 60000 грн. Матеріал було виготовлено та доставлено на об'єкт з порушенням строку обумовленого Договором, а саме, 29 жовтня 2011 року, однак не зважаючи на це, він, [PERSON] цього ж дня сплатив відповідачу 12060 грн. за другий етап робіт, при цьому обумовивши ті обставини, що роботи з монтажу матеріалу мають бути виконані якомога швидше, але не більше ніж два календарні місяці. В подальшому ним достроково на вимоги відповідача було сплачено ще декілька грошових сум, а саме: 10 листопада 2011 року - 1610 грн., та 29 листопада 2011 року - 4020 грн. Проте, роботи з монтажу панелей та плитки належним чином та в повному обсязі так і не були виконані ані в обумовлені строки, ані станом на сьогодні (незавершені дверні та віконні відкоси та деякі ділянки об'єкту). На цей час і досі не підписано акт приймання-передачі виконаних робіт, що свідчить про те, що роботи і досі підрядником не виконані, у зв'язку із чим прострочка боржника станом на 01 липня 2014 року складає 989 днів (період з 16.10.2011 року по 01.07.2014 року). Розрахунок пені відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» складає: 80000 / 100 * 3 * 989 = 2373600 грн. Розрахунок 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України складає: 80000 / 100 * 3 / 365 * 989 = 6503 грн. Розрахунок інфляційних у відповідності до ст. 625 ЦК України складає: 80000 * 1,164607 (загальний індекс інфляції за період з 16.10.2011 року по 01.07.2014 року) = 13168,57 грн. окрім цього сказав, що на сьогоднішній час, він вже майже три роки проживає у будинку в несприятливих умовах, що з урахуванням його стану здоров'я доставляє йому чи малих страждань, хвилювань та незручностей. У зв'язку з наявністю щілин у фасадному матеріалу там завелися миші, птиці і одного разу навіть був випадок коли в цих щілинах було помічено змію. Через цей випадок позивач турбується за здоров'я та життя своєї малолітньої дитини. Тріщини фасаду пліснявіють, мають специфічний колір та запах. Зважаючи на тривалість та ступінь порушених прав, позивач оцінює компенсацію моральної шкоди в 20000 грн., які він просить стягнути з відповідача. На усні звернення та претензії відповідач не реагує, тому позивач вимушений захищати свої права та інтереси судовим шляхом, а тому він звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Представник відповідача у судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку у відповідності до п. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с.38,52), тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 680 ЦК України, покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо на товар не встановлений гарантійний строк або строк придатності, вимога у зв'язку з його недоліками може бути пред'явлена покупцем за умови, що недоліки були виявлені протягом розумного строку, але в межах двох років, а щодо нерухомого майна - в межах трьох років від дня передання товару покупцеві, якщо договором або законом не встановлений більший строк. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, права споживачів, механізм їх захисту регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Судом встановлено, що 20 вересня 2011 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Інженерні системи» було укладено договір підряду № 01.09 (а.с.8-11). Ціна договору складає 80000 грн. Відповідно до п. 1.1 Договору підряду № 01.09 від 30 вересня 2011 року, ТОВ «Будівельна компанія «Інженерні системи» прийняв на себе зобов'язання виконати на власний ризик своїми засобами та силами роботи з виготовлення та встановлення фасадних термопанелей з пінополіуретану та клінкерної плитки на житловому будинку [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язався прийняти роботи та оплатити їх вартість у строки та на умовах обумовлені Договором. Згідно з розділом 3 Договору підряду № 01.09 від 30 вересня 2011 року, виконання робіт здійснюється поетапно, а саме: виготовлення панелей та плитки у строк до 25 вересня 2011 року, їх доставка та монтаж у строк до 15 жовтня 2011 року. Відповідно до умов додаткової угоди № 1 до Договору, а також самого п.п.4.2.1-4.2.3 Договору підряду № 01.09 від 30 вересня 2011 року, Замовник сплачує підряднику кошти у розмірі 60000 грн. протягом 3-х банківських днів з моменту підписання Договору, які є платою за виготовлення та доставку Підрядником панелей та плитки, а решту коштів у розмірі 20000 грн. - за виконання робіт з монтажу матеріалу, з яких 10000 грн. сплачуються протягом 3-х банківських днів з моменту доставки матеріалу та 10000 грн. протягом 3-х банківських днів після підписання Сторонами Договору акту прийняття-передачі виконаних робіт. 20 вересня 2011 року директор TOB «БК «Інженерні Системи» Ханнанов В.А., отримав від [PERSON] кошти у розмірі 60000 грн., що підтверджується розпискою (а.с.13), та приступив до виготовлення матеріалу. Матеріал було виготовлено та доставлено позивачу з порушенням строку обумовленого Договором, а саме 29 жовтня 2011 року, однак не зважаючи на це, позивач цього ж дня сплатив відповідачу ще 12060 грн. за другий етап робіт, при цьому обумовивши ті обставини, що роботи з монтажу матеріалу мають бути виконані якомога швидше, але не більше ніж два календарні місяці. В подальшому [PERSON] достроково на вимоги відповідача було сплачено ще декілька грошових сум, а саме: 10 листопада 2011 року - 1610 грн., та 29 листопада 2011 року - 4020 грн. Проте, роботи з монтажу панелей та плитки належним чином та в повному обсязі так і не були виконані ані в обумовлені строки, зокрема були незавершені дверні та віконні відкоси та деякі ділянки об'єкту. Згідно звіту Товариства з обмеженої відповідальності «Інститут проектування та експертизи будівництва» складеного 20 серпня 2012 року експертом [PERSON], технічний стан конструкцій облицювання фасадів житлового будинку з прибудовами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] - відноситься до ІІІ - категорії, тобто не придатний до нормальної експлуатації (незадовільний). Такий стан характеризується, як обмежено працездатний, що вимагає усунення ушкоджень і дефектів (прогресуючого розвитку деформацій, недостатньої несучої здатності по другій групі граничних станів, ослаблення перетинів корозійними ушкодженнями, зволожування та вивітрювання цегли в кладці, недостатньої ефективності захисних заходів - гідроізоляції й т.ін. (а.с.14-22). До вищезазначених недоліків призвело порушення технології монтажу термопанелей: не виконання перев'язки швів, не виконання затирки швів спеціальною морозостійкою затиркою, використання цементного розчину, що призвело до деформації термопанелей, утворенню тріщин та потраплянню в тріщини вологи; в цілому термопанелі в будинку функцію утеплювача не виконують. Таким чином, суд дійшов висновку, що монтаж облицювання фасадів не тільки має не естетичний вигляд, але і не відповідає стандартам та будівельним нормам, а також термопанелі не виконують своєї основної та безпосередньої функції - утеплення будинку. Усунути такі недоліки неможливо. Придбаний матеріал зіпсовано та повторному використанню не підлягає. Для здійснення утеплення будинку з нового матеріалу необхідно демонтувати старий, що тягне додаткових затрат коштів та часу. В червні 2013 року позивач звернувся до міліції з заявою про захист його прав, внаслідок чого було розпочате досудове розслідування №12013110010005166 за ознаками складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а.с.56). На усні звернення та претензії [PERSON], відповідач не реагує. Згідно ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» поняття договору це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Згідно зі ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. За нормами ст. 866 ЦК України, договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов. Згідно ст. 872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; розірвання договору та відшкодування збитків. Аналогічна норма матеріального права передбачена у ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно частини 4 якої, за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Згідно ст. 653 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи обставини справи, вимоги діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд знаходить вимоги позивача в частині розірвання договору обґрунтованими, оскільки виходячи із обставин справи, суд вважає, що матеріал який використовував в роботі підрядник належав замовнику, проте у зв'язку із істотними недоліками виконаних підрядником робіт, такий матеріал був зіпсований і повторному використанню не підлягає, а самі роботи виконано не добросовісно, що і є збитками яких зазнав позивач в розумінні ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином позивач має право на повернення грошової суми сплаченої за виконання робіт за Договором підряду № 01.09 від 30 вересня 2011 року. Як вбачається з Договору підряду № 01.09 від 30 вересня 2011 року вартість замовлення становить 80000 грн. (а.с.8-11), позивачем було сплачено 77690 грн. (а.с.13). З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне вимоги про стягнення вартості виконаних робіт задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь [PERSON] вартість виконаних робіт за Договором підряду № 01.09 від 30 вересня 2011 року у розмірі 77690 грн. Відповідно п. 20 до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», при вирішенні питання про відповідальність та про наявність і розмір збитків, заподіяних споживачеві у зв'язку з недоліками товару (робіт, послуг), суду належить виходити як із загальних положень Закону або статей ЦК, а також з умов укладеного сторонами договору. Судам слід мати на увазі, що неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом. Пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочки, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні. Що стосується позовних вимог про стягнення з ТОВ «Будівельна компанія «Інженерні системи» на користь [PERSON] пені у розмірі 2373600,00 грн. то вони підлягають частковому задоволенню. Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, відповідно до якого, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) позовна давність застосовується в один рік, суд визначив розмір пені з урахуванням річного строку позовної давності. Однак, вирішуючи спір в частині розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги положення частини 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За таких обставин, суд, виходячи з засад розумності та справедливості, з урахуванням розміру сплачених коштів відповідачу за виконання робіт по Договору підряду, вважає за необхідне зменшити розмір пені з 2373600,00 грн. до 80000 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з ТОВ «Будівельна компанія «Інженерні системи» на користь [PERSON] 3% річних у розмірі 6503,00 грн. та інфляційних виплат у розмірі 13168,57 грн. то вони задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як було встановлено раніше, між сторонами виникли відносини в сфері надання послуг, а саме виготовлення та встановлення фасадних термопанелей з пінополіуретану та клінкерної плитки на житловому будинку, що не можуть відноситися до грошових зобов'язань, оскільки об'єктом вказаних відносин є послуга, що не відноситься до грошових зобов'язань. Така позиція ґрунтується також на положеннях ч. 1 ст. 865 ЦК України, яка зазначає, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб. Таким чином, суд прийшов до висновку, що на вказані правовідносини не поширюються положення ст. 625 ЦК України. Ст. ст. 3, 4, 24 Закону України «Про захист прав споживачів» вказує на те, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснює суд. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди. Що стосується позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 20 000 грн., то вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позначених моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12 квітня 1996 року, містить роз'яснення, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), сум неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачу. Як зазначається в ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків. З наведених норм чинного законодавства вбачається, що відповідачем порушено права позивача як споживача, дії відповідача по невиконанню умов договору є неправомірними, такими, що призвели до моральних страждань, та підлягають захисту у судовому порядку в порядку ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому суд прийшов до висновку, що з ТОВ «Будівельна компанія «Інженерні системи» необхідно стягнути на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000 грн., що буде співмірно моральним стражданням, заподіяним споживачу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача Товариства обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Інженерні системи» на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1820 грн. 50 коп., оскільки позивач при пред'явленні позову був звільнений від сплати судового збору; та на користь [PERSON] 121 грн. 80 коп. судового збору сплачених ним про подачі заяви про забезпечення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial