Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

В лютому 2021 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20.08.2019 Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 1206. В обґрунтування позовних вимог вказує, що між нею та відповідачем, 20.08.2019 Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєстрований шлюб, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 1206. Від спільного життя дітей немає. Підставою розірвання шлюбу вказує те, що за період сумісного життя сторони зрозуміли, що у них різні погляди на життя, різні інтереси і запити, подружні відносини вони припинили ще у жовтні 2020 року, втратили любов та повагу, живуть окремо один від одного, подальше продовження спільного життя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя. Ухвалою від 10.03.2021 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Судові засідання в цій справі призначалися на 30.03.2021, 20.04.2021, 13.05.2021. Представник позивача подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи за відсутності його та позивача, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечуває. Відповідач в судові засідання не прибував, хоча був належним чином повідомлений про місце, час і дату проведення судових засідань, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач позовні вимоги визнав, просить справу розглядати без його участі, а також позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд розглядає справу за відсутності позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно наданої заяви, за наявними матеріалами у справі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 20.08.2019 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за актовим записом № 1206, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України (надалі СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини, подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сім`ї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому його позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В силу ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позивач є інвалідом ІІ групи і звільнена від сплати судового збору, суд задовольнив позов, відтак судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 908,00 гривень у дохід держави.

Outcome: approved