Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

в обгунтування своїх вимог позивач [PERSON] зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок [NUMBER], виданого 11.04.2000 року Шепарівцівською сільською радою Коломийського району, будинок [ADDRESS] належав [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. [PERSON]. була бабусею позивача, а [PERSON] її дядьком. Відповідно до довідки № 109/022-3/05, виданої вказаною сільською радою 17.11.2014 року, в даному будинку станом на 01.07.1990 року проживали [PERSON] (голова домогосподарства), її сини [PERSON], [PERSON], невістка [PERSON] та онука [PERSON] (яка у зв'язку з одруженням змінила прізвище на [PERSON]). Згідно з довідкою № 167/02.2-13/07, виданою цією ж радою 29.08.2016 року, вказаний житловий будинок станом на 01.01.1991 року мав статус колгоспного двору. При житті бабусі позивач уклала з нею договір довічного утримання, який посвідчено 23.03.2007 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Досин Н.Ф., відповідно до якого після смерті бабусі позивач отримала у власність її частку вказаного будинковолодіння. [INFO] року помер [PERSON], [INFO] року - [PERSON] , а [INFO] року - [PERSON]. Таким чином, після останнього належна йому ? частка зазначеного будинковолодіння та земельної ділянки, що належала [PERSON], розподілена між позивачем та [PERSON] в рівних частинах (тобто по ? частці кожній), про що приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Шевчуком Д.В. 16.05.2015 року та 02.07.2015 року видано нижчевказані свідоцтва про право на спадщину за законом. Отже, позивач є власником 3/4 часток спірного будинковолодіння. Однак, вказані свідоцтва, видані позивачу та [PERSON] 16.05.2015 року, позивач вважає незаконними і такими, що підлягають скасуванню з наступних підстав. У спірному будинковолодінні позивач проживала з дитинства. Після свого одруження вона проживала неподалік та не втрачала родинних зв'язків зі своїми бабусею та дядьком [PERSON]. Укладення договору довічного утримання було продиктоване тим, що цим родичам була необхідна постійна допомога, і позивач як фаховий лікар надавала їм постійну медичну допомогу: забезпечувала їх продуктами харчування, виконувала всю необхідну роботу по дому, тобто залишалася членом їхньої сім'ї. В той час [PERSON] більше 27 років в с.Шепарівці не проживає, не брала жодної участі в догляді за господарством своїх бабусі та дядька [PERSON], про що свідчить відповідна довідка зазначеної сільської ради. Крім того, вона не підтримувала жодних родинних зв'язків із вказаними родичами (які їй також були бабусею та дядьком) та навіть не надала будь-яких коштів на поховання свого дядька [PERSON]. Оскільки останній після смерті його матері [PERSON] залишився у стані, в якому потребував постійного медичного догляду, то позивач продовжувала аж до його смерті доглядати за ним і всім належним йому майном, оскільки господарство позивача та господарство покійних [PERSON] та [PERSON] знаходяться поруч ( через земельну ділянку), що свідчить про те, що вони жили як одна сім'я на протязі десятків років. Враховуючи вказане, позивач правомірно вважає себе такою, що відповідно до положень ст.1264 ЦК України повинна належати до четвертої черги спадкоємців за законом. Однак, оспорювані нею свідоцтва про право на спадщину видані їй як спадкоємцю п'ятої черги за законом, тобто не відповідають фактичному стану відносин. [PERSON] жодним чином не бажає в позасудовому порядку вирішити вказаний. Тому позивач змушена для захисту своїх прав та законних інтересів звернутися до суду та просить: визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані 16.05.2015 року їй та [PERSON] приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Шевчуком Д.В. після смерті [PERSON] та зареєстровані в реєстрі за № 25 та №26, на 1/2 частку в спадщині - 1/4 частку житлового будинку, що розташований в [ADDRESS], та на 1/2 частку в спадщині - 1/4 частку земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га , що знаходиться за цією ж адресою; визнати за нею право на спадкування за четвертою чергою спадкування за законом на вказане нерухоме майно; зобов'язати приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Шевчука Д.В. видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на все нерухоме майно, яке належало [PERSON] 12.12.2016 року до Коломийського міськрайонного суду звернулася з позовом третя особа із самостійними вимогами на предмет спору [PERSON]. Ухвалою суду від 13.12.2016 року вказаний позов прийнято до спільного розгляду з позовом [PERSON] В обґрунтування цього позову вона також зазначає, що [INFO] р. помер її дядько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина за законом, яка складалася з 1/2 частки вищевказаних житлового будинку, господарських будівель, споруд та земельної ділянки. 16.05.2015 року вказаним приватним нотаріусом видано [PERSON] та [PERSON] зазначені вище свідоцтва про право на спадщину за законом №25 та №26, згідно з якими ці спадкоємці успадкували по ? частці зазначеного будинковолодіння та земельної ділянки. 02.07.2015 року цим же приватним нотаріусом видано [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом №38 та №39, згідно з якими кожна з них успадкувала по 1/4 частці вказаного майна. Всі вказані свідоцтва про право на спадщину за законом видані їм як спадкоємцям п'ятої черги. Однак, всі ці свідоцтва підлягають скасуванню відповідно до ст.1301 ЦК України, п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року з таких підстав. Дані свідоцтва видані [PERSON] та [PERSON], оскільки вони в установлений законом строк подали до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Однак, при видачі цих свідоцтв нотаріус порушив вимоги черговості, передбачені ст.1266 ЦК України, та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5. Так, спадкування за правом представлення має місце у випадках, встановлених ст. 1266 ЦК, за умови якщо спадкоємець першої - третьої черг спадкування за законом помер до відкриття спадщини. Норми ст. 1266 ЦК застосовуються лише щодо відносин при спадкуванні за законом (глава 86 ЦК). Перелік осіб (спадкоємців), які мають право на спадкування за правом представлення, встановлений нормами ст. 1266 ЦК, є вичерпним. А саме відповідно до ч.3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. [PERSON], батько [PERSON], помер [INFO] року, [PERSON], батько [PERSON], помер [INFO] року, [PERSON], який помер [INFO] року, були рідними братами. Тому, [PERSON] та [PERSON], будучи племінницями [PERSON], спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім батькам, якби вони були живими на час відкриття спадщини, в рівних частинах. Оскільки, ці спадкоємці у встановленому законом порядку прийняли спадщину, вони є спадкоємцями другої черги за правом представлення, так як мають право на спадщину, яка б належала за законом їхнім батькам, то у цих спадкоємців з часу відкриття спадщини виникли права володіння та користування спадковим майном. Таким чином, у [PERSON] виникло право на захист свого порушеного права шляхом звернення до суду даним позовом про визнання недійсними вищевказаних свідоцтв, які видані їй та [PERSON] як спадкоємцям п'ятої черги за законом, а не як спадкоємцям другої черги за законом за правом представлення. Тому третя особа [PERSON] просить: визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані 16.05.2015 року [PERSON] приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Шевчуком Д.В. після смерті [PERSON] та зареєстровані в реєстрі за № 25 та №26, на 1/2 частку в спадщині - 1/4 частку житлового будинку, що розташований в [ADDRESS], та на 1/2 частку в спадщині - 1/4 частку земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га , що знаходиться за цією ж адресою; недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані 02.07.2015 року цим же приватним нотаріусом після смерті [PERSON] та зареєстровані в реєстрі за № 38 та №39, в частині успадкування [PERSON] 1/2 частки в спадщині - 1/4 частки зазначеного житлового будинку, що розташований в [ADDRESS], та 1/2 частки в спадщині - 1/4 частки цієї ж земельної ділянки; визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/4 частку вказаного житлового будинку та господарських будівель і споруд, а також на 1/4 частку зазначеної земельної ділянки, як за спадкоємцем другої черги спадкування за законом за правом представлення. Позивач та її представники - [PERSON] та адвокат Федасюк Л.Д. в судовому засіданні позов [PERSON] підтримали, а позов третьої особи [PERSON] не визнали з підстав, вказаних в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Представник позивача [PERSON] також додатково пояснила, що позивач є її дочкою, яка є дуже хворою та визнана інвалідом ІІ групи. За час, коли були живими бабуся та дядько позивача, вона та вказаний представник постійно надавали допомогу цим родичам. Зокрема, вони відвозили [PERSON] в Коломийську центральну лікарню, а також провідували його там, купували за власні кошти необхідні медичні препарати, постійно приносили йому і в лікарню, і додому продукти харчування, здійснювали догляд за ним, так як він після смерті своєї матері проживав один. Мали місце також випадки, коли позивач залишалася ночувати у свого дядька. [PERSON] же добре не відносилася до своєї бабусі та дядька, не надавала їм жодної допомоги та догляду. Тому [PERSON] вважає, що остання не має права на спадкування частки вищевказаного майна. Тому позивач та її представники просять позовні вимоги задовольнити. Відповідач - приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Шевчук Д.В. в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним, про що свідчать поштові повідомлення про одержання ним судових повісток-викликів, а також його особиста розписка (а.с.36, 55, 77, 83, 94, 95 ). Причини своєї неявки вказаний відповідач суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутності. Однак, в судовому засіданні 03.02.2017 року цей відповідач вимога за обома позовами не визнав та пояснив, що ним видано оспорбвані свідоцтва Третя особа із самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Її представники [PERSON] та адвокат Сліпко В.М. в судовому засіданні позов [PERSON] по суті визнали частково, заперечивши, однак, проти вимог позивача про видачу їй свідоцтв про право на спадщину як спадкоємцю четвертої черги спадкування за законом адвокат Сліпко В.М. заперечила, так як в судовому засіданні не наведено жодних обставин та доказів на їх підтвердження про те, що позивач протягом не менше п'яти років до дня смерті її дядька [PERSON] проживала з ним однією сім'єю. Крім того, цей спадкодавець він лише менше, ніж на 6 місяців пережив свою матір, з якою постійно спільно проживав в спадковому будинку. Тому адвокат Сліпко В.М. вважає, що і позивач і третя особа [PERSON] повинні успадкувати не як спадкоємці п'ятої черги, а як спадкоємці другої черги за право представлення, і саме з цих підстав слід визнати недійсними видані їм оспорювані свідоцтва про право на спадщину та визнати за третьою особою [PERSON] право власності на частку у спірному майні як за спадкоємцем другої черги за правом представлення. Отже, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Представник третьої особи - Шепарівцівської сільської ради Коломийського району в судове засідання 16.03.2017 року не з'явився. В минулих судових засіданнях сільський голова с. Шепарівці [PERSON] вважала, що обидва позови підлягають задоволенню. Суд, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Згідно із свідоцтвом про народження та записами актів про народження [PERSON] народився [INFO] року, [PERSON] -[INFO] року, [PERSON] - [INFO] року. Їхні батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 114-117). Відповідно до свідоцтв про народження батьками [PERSON], [INFO], вказані [PERSON] та [PERSON], а батьками [PERSON], [INFO], вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.65, 112 ). Згідно із свідоцтвом про шлюб позивач змінила дошлюбне прізвище на [PERSON], уклавши 28.07.1992 року шлюб із [PERSON] (а.с.113). Даними свідоцтва про право власності [NUMBER], виданого 11.04.2000 року виконкомом Шепарівцівської сільської ради згідно з рішенням цього виконкому №10 від 28.03.2000 року, житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], належав на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с. 11). Відповідно до договору довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Досин Н.Ф. 23.03.2007 року та зареєстрованого в реєсті за №925, [PERSON] (відчужувач) передала у власність [PERSON] (набувача) належну їй 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS], Коломийського району, взамін чого [PERSON] зобов'язалася надавати відчужувачу довічне матеріальне забезпечення у вигляді харчування, одягу, догляду, необхідної допомоги (а.с. 8). Витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №96541934 від 16.05.2015 року стверджується, що до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 23.03.2007 року вищезазначеним нотаріусом внесено реєстраційний запис про накладення заборони на нерухоме майно, а підставою обтяження вказано вищевказаний договір довічного утримання, реєстраційний номер: 4686485 (а.с. 134). 10.07.2008 року [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на підставі рішення ІХ сесії п'ятого демократичного скликання Шепарівцівської сільської ради від 05.10.2007 року на земельну ділянку площею 0,2500 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS], Коломийського району. В цьому Державному акті зазначено що співвласниками земельної ділянки вказані позивач [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці цього майна (а.с. 121). Згідно з даними свідоцтв про смерть [PERSON] помер [INFO] року, [PERSON] - [INFO] року, [PERSON] - [INFO] року , а [PERSON] - [INFO] року (а.с. 9-11, 193). Відповідно до довідок №№109/022-13/05, 303, виданих відповідно 17.11.2014 року та 07.05.2015 року Шепарівцівською сільською радою, [PERSON] належить 1/2 частина житлового будинку в [ADDRESS], Коломийського району, та 1/2 частина земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] на підставі Державного акту на право власності серії [NUMBER]. Станом на 01.07.1990 року в спадкому будинку проживали: [PERSON] (голова домогосподарства), померла [INFO] року; її сини; [PERSON], [INFO] ( помер [INFO] року), [PERSON] [INFO], (помер [INFO] року), невістка [PERSON], [INFO], та онука [PERSON]. На момент смерті [PERSON] в цьому будинку він був зареєстрований один. Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі вказаної сільської ради не посвідчувався (а.с.12, 124). Згідно із довідкою 167/02.2-13/07, виданою 29.08.2016 року Шепарівцівською сільською радою, згідно із записом в погосподарській книзі №13 за 1991-1995 роки [PERSON] належав житловий будинок по [ADDRESS], в якому ніхто не зареєстрований. [PERSON] на території с. Шепарівці не зареєстрована та зазначений будинок не відчужувала (а.с. 13). 09.05.2015 року [PERSON], а 16.05.2015 року - позивач [PERSON] звернулися до із заявами до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Шевчука Д.В. про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та видачу свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.119, 150). Судом встановлено, що згідно з даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) [NUMBER], виданої вказаним нотаріусом 01.07.2015 року, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, до вказаного реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи №9/14 за номером у спадковому реєстрі - 56847311 (а.с.152, 153). Згідно з даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №40810073, виданої вказаним нотаріусом 01.07.2015 року, у вказаному реєстрі інформація щодо заповітів [PERSON] відсутня (а.с.154). Згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими 16.05.2015 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Шевчуком Д.В. та зареєстрованими в реєстрі за № 25 та №26, спадкоємцями [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Спадщина, на яку у вказаній частці (1/2) видані ці свідоцтва, складається з 1/2 частки в спадщині - 1/4 частки житлового будинку, що розташований в [ADDRESS], та 1/2 частки в спадщині - 1/4 частки земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га , що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 144, 147). Витягами за результатами пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна №102288813 та №102326709 від 02.07.2015 року стверджується видача [PERSON] 16.05.2015 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Шевчуком Д.В. вказаних свідоцтв про право на спадщину за №25 та №26 (а.с. 155, 156, 179,180). Даними витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі №40404116 та №40404160, виданими приватним нотаріусом Шевчуком Д.В. 16.05.2015 року, стверджується, що до вказаного реєстру внесено реєстраційні записи, параметрами яких є реєстрація видачі [PERSON] свідоцтв на спадщину за номерами у реєстрі - 25, 26 (а.с.145, 146, 148, 149). Згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими 02.07.2015 року тим же приватним нотаріусом та зареєстрованими в реєстрі за № 38 та №39, спадкоємцями [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Спадщина, на яку видані ці свідоцтва, складається з 1/2 частки в спадщині - 1/4 частки вказаного житлового будинку та 1/2 частки в спадщині - 1/4 частки зазначеної земельної ділянки (а.с. 181, 184). Даними витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі №40824561 та №40826653, виданими цим же нотаріусом 02.07.2015 року, стверджується, що до вказаного реєстру внесено реєстраційні записи, параметрами яких є реєстрація видачі [PERSON] вказаних свідоцтв на спадщину за номерами у реєстрі - 38 , 39 (а.с.182, 183, 185). Відповідно до п. 5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з правилами ч. 3 ст. 1266 цього Кодексу племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до п.1.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністрества юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Пунктом 4.1 глави 10 цього Порядку передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Згідно із п. 4.6. Глави 10 вказаного Порядку спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі: відсутності спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини або відмови від її прийняття. Статтею 1301 ЦК України передбачено що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року Відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Згідно з правилами, передбаченими ч.3 ст.1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Судом встановлено і цього не заперечується жодним із учасників та підтверджується доданими письмовими доказами, що батько позивача та батько третьої особи [PERSON] померли відповідно [INFO] року та [INFO] року. Судом також встановлено, що вони були рідними братами, а також їхнім рідним братом був [PERSON], який помер [INFO] року. Судом також встановлено, що останній не залишив заповіту та відсутні його спадкоємці за законом першої черги. Отже, позивач та третя особа є племінницями цього спадкодавця та повинні успадкувати належне йому майно як спадкоємці другої черги за правом представлення, а не як спадкоємці п'ятої черги. Тому з цих підстав, враховуючи межі позовних вимог вказаних спадкоємців, слід визнати недійсними повністю або в певній частині оспорювані ними свідоцтва про право на спадщину. Також слід визнати за третьою особою [PERSON] як за спадкоємцем другої черги за правом представлення право власності на частку у спірному майні, оскільки вона просить про це. Її вимоги про оспорювання тих же свідоцтв, які вже оспорюються позивачем, задоволенню не підлягають в зв'язку із задоволенням в цій частині позову [PERSON] Щодо інших вимог [PERSON], то суд вважає їх необгрнутованими з таких підстав. Відповідно до положень ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Однак, ні сторона позивача, ні допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не ствердили про те, що позивач постійно проживала зі своїм дядьком [PERSON] не менше як п'ять років до дня його смерті. Доводи сторони позивача та пояснення вказаних свідків зводяться до того, що позивач та її матір надавали вказаному спадкодавцю різного роду допомогу, однак, проживаючи окремо від нього. Крім того, цей спадкодавець постійно проживав лише зі своєю матір'ю, яка померла [INFO] року, тобто менше, ніж 6 місяців раніше свого сина [PERSON], який помер [INFO] року. Тому в цій частині в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] від сплати судового збору звільнена як інвалід ІІ групи на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с. 115). Тому судові витрати по розгляду позову [PERSON] слід віднести на рахунок держави. На підставі наведеного, ст.ст. 15, 321, 346, 392, 1266, 1301 ЦК України , ст.41 Конституції України, та,

Outcome: partial