Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернулась [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що з 04.07.2017р. перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований виконавчим комітетом Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області. Вказує, що від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що через місяць після народження сина фактичні шлюбні відносини між ними припинились, спільне господарство не ведеться. Їхній спільний син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, хоча зареєстрований за місцем реєстрації відповідача. Відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає, у зв`язку з чим вона подала заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина. 02.03.2020р. Острозьким районним судом було видано судовий наказ № 567/245/20, яким стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає, що шлюб між ними існує формально, оскільки подружніх стосунків вони не підтримують, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, а подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Зазначила, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, що є моральною основою шлюбу, в той час як позивач з відповідачем не мають наміру зберегти шлюб. Спір стосовно місця проживання сина та поділу майна на даний час між подружжям відсутній. Зазначає, що більше як 2,5 роки вони проживають окремо, сімейних відносин не підтримують та у зв`язку з чим подальше спільне подружнє життя та збереження сім`ї стали неможливими, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 31.03.2020 р. було відкрите провадження, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач у відповідності до вимог ст. ст.178, 180 ЦПК України відзиву на позовну заяву та заперечень проти позову не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 04 липня 2017 року виконавчим комітетом Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області, актовий запис №5, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Водночас, зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що позивачка та відповідач мають сина [PERSON] , який народився [INFO] (а.с.8). Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання № 2066 від 07.07.2017р. та довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку № [NUMBER] від 09.12.2019 р. дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , однак зареєстрована в [ADDRESS] , за місцем реєстрації відповідача (а.с.9-10). Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Аналогічне положення міститься у ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що позивачка та відповідач втратили почуття один до одного, на даний час шлюб фактично припинено, спроби відновити шлюбні відносини сторони не роблять. Таким чином шлюб існує формально, а відтак існують підстави для його розірвання. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, подружніх стосунків не підтримують більше аніж 2,5 роки, що свідчить про формальне існування шлюбу. Між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини та спільного майна подружжя, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим, визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами, без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час фактично шлюб припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Окрім того, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 25.03.2020 року, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертались, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що у позивачки та відповідача було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з того, що з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн., відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, так як позивачку було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду із вказаним позовом. На підставі ст.ст.105, 110 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved