Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

В липні 2019 року [PERSON] звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (надалі - ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, посилаючись на те, що він працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 21.07.2011 року позивачу первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням з яких 30 % по радикулопатії, 10% по вібраційній хворобі строком до 01 липня 2012 року та третя група інвалідності. При наступних переоглядах 01.08.2012 року, 22.07.2014 року та 19.07.2016 року підтверджено 40% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я, згідно медичного висновку від 19.06.2019 року № 1031 ЛЕК ДУ «Український НДІ промислової медицини» м. Кривого Рогу, позивачу встановлено уточнюючи діагнози: Радикулопатія L5, S1 зліва на фоні спондилоартрозу, грижі диска L5- S1 (на 4,0 м.м) з вираженими порушеннями статико-динамічної функції хребта і стійким больовим синдромом, рецидивуючий перебіг, фаза загострення. Вібраційна хвороба другого ступеню від дії локальної вібрації з периферичним ангіодистонічним синдромом верхніх кінцівок, частими пароксизмами акроангіоспазмів і помірними трофічними розладами в ділянці кистей, з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ГІФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ГІФ першого-другого ступеня). Стадія важкості хвороби уточнена на підставі даних анамнезу, прогресуючого розвитку нейродисгрофії, підтверджених даними клінічної та рентгенологічної картини, МРТ. 16.07.2019 року, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 65%, а саме: 40% по вібраційній хворобі і 25% по радикулопатії та встановлено третю групу інвалідності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійний біль ниючого характеру в попереково-крижовому і шийному відділах хребта, гострий біль і скутість рухів в шийному та попереково-крижовому відділах хребта з віддачею в ліву ногу при незначному фізичному навантаженні, метеоперепадах, тривалій ході, статичному навантаженні, різких рухах (нахилах і обертах), охолодженні, постійна ломота в плечових, ліктьових і суглобах кистей, набряклість в ділянках променево-зап`ясткових суглобів і кистей, напади побіління пальців кистей при охолодженні, відчуття затерпання і слабкість в кистях, свербіння в кистях і стопах при охолодженні, утруднена хода, біль, відчуття втомлюваності і скутості рухів в шийному відділі хребта і плечових суглобах при тривалій ході і незначному фізичному навантаженні, підвищена загальна втомлюваність, головний біль, загальна слабкість, порушений нічний сон через біль та парестезії в кінцівках і хребті, зниження настрою задишка при помірному фізичному навантаженні, ході та знаходженні при високій температурі навколишнього середовища. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 271 245 грн., яку просив стягнути з відповідача. 02 серпня 2019 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведено факту завдання моральної шкоди та її розмір. Також зазначив, що відповідач не приховував від позивача важкість та небезпечність технологічного процесу, не порушував технологію виробництва, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку настанням шкоди не вчиняв, а отже не може нести відповідальність за ушкодження здоров`я позивача. Позивач свідомо обрав місце роботи зі шкідливими умовами праці, але тривалість роботи у шкідливих умовах залежала виключно від особистого волевиявлення позивача. Крім того, згідно п. 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативно-правові акти, встановити не можливо. Також, відповідач вважає суму завищеною, такою що не відповідає тяжкості та характеру шкоди про наявність якої він стверджує. Сума не відповідає вимогам розумності та справедливості. Тобто, позовні вимоги, щодо відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров`я у розмірі 271 245 грн. не підлягають задоволенню. Судові витрати покласти на позивача. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів протягом 18 років 2 місяці, а саме з 05.10.1992 року по 01.03.1993 року підземним гірником шахти «Південна» ВАТ «Суха Валка», з 01.03.1993 року по 17.05.2011 року підземним прохідником шахти «Ювілейна» ПАТ «Євраз Суха Балка» звільнений за станом здоров`я, що перешкоджає роботі за ст. 40 КЗпП України (а.с. 67-69). Висновком Науково-дослідного інституту промислової медицини від 05.05.2011 року, позивачу встановлено професійне захворювання з діагнозом: Радикулопатія L5, S1 зліва, часто рецидивуючий перебіг, фаза загострення з вираженими порушеннями статико-динамічної функції хребта і больовим синдромом. Вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальних вібрацій з периферичним ангіодистонічним синдромом верхніх кінцівок, частими пароксизмами акроангіоспазмів і помірними трофічними розладами в ділянці кистей. Висновком МСЕК від 21.07.2011 року позивачу первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням з яких 30 % по радикулопатії, 10% по вібраційній хворобі строком до 01 липня 2012 року та третя група інвалідності. При наступних переоглядах 01.08.2012 року, 22.07.2014 року та 19.07.2016 року підтверджено 40% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням. ( а.с.11-17). У зв`язку з погіршенням стану здоров`я, згідно медичного висновку від 19.06.2019 року № 1031 ЛЕК ДУ «Український НДІ промислової медицини» м. Кривого Рогу, позивачу встановлено уточнюючи діагнози: РадикулопатіяL5, S1 зліва на фоні спондилоартрозу, грижі диска L5- S1 (на 4,0 м.м) з вираженими порушеннями статико-динамічної функції хребта і стійкимбольовим синдромом, рецидивуючий перебіг, фаза загострення. Вібраційна хвороба другого ступеню від дії локальної вібрації з периферичним ангіодистонічним синдромом верхніх кінцівок, частими пароксизмами акроангіоспазмів і помірними трофічними розладами в ділянці кистей, з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня). Стадія важкості хвороби уточнена на підставі даних анамнезу, прогресуючого розвитку нейродисгрофії, підтверджених даними клінічної та рентгенологічної картини, МРТ( а.с.21-23). 16.07.2019 року, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 65%, а саме: 40% по вібраційній хворобі і 25% по радикулопатії та встановлено третю групу інвалідності з наступним переоглядом 01.08.2020 року ( а.с.10-11). Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 49 від 17.05.2011 року встановлено причини виникнення професійного захворювання, а саме робота протягом тривалого часу в умовах важкої фізичної праці та підвищених рівнів вібрації: Рівень фізичного перевантаження: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну: 35-60 кг при нормі до 30 кг; статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками: 100000-432000 кг/с при нормі 70000 кг/с: робоча поза вимушена з нахилом тулуба до 30°/ понад 30°: 35,3-61,2/2.8-9,5% за зміну при допустимій нормі 25,0%; Важкість праці відноситься до III класу 3 ступеню шкідливості. Вібрація: локальна 114-127 дБ при допустимому 112 дБ. Відповідно до п.19 Акту, професійне захворювання отримано позивачем, внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку керівництва шахти «Ювілейна» рудника «Суха Балка», шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка», шахти «Ювілейна» ПАТ «Євраз Суха Балка», у 2011 році начальник дільниці №2 шахти «Ювілейна» - [PERSON] , які не виконували вимоги cт. 13 Закону України «Про охорону праці», cт. 153 КЗпПУкраїни(а.с.18-20). Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Так, відповідно до ч. 2ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Судом встановлено, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Згідно частин 1,3ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП Українипередбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Суд відхиляє заперечення відповідача в тій частині, що позивач при прийнятті на роботу був попереджений про шкідливі умови праці, а також недоведеність факту завдання моральної шкоди, оскільки судом встановлено наявність у позивача професійного захворювання, що об`єктивно призвело до моральних страждань. Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача суд також не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обґрунтовані правові підстав для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди роботодавцем своєму працівнику, що отримав професійне захворювання. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін її здоров`я, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань, який відчуває постійний біль ниючого характеру в попереково-крижовому і шийному відділах хребта, гострий біль і скутість рухів в шийному та попереково-крижовому відділах хребта з віддачею в ліву ногу при незначному фізичному навантаженні, метеоперепадах, тривалій ході, статичному навантаженні, різких рухах (нахилах і обертах), охолодженні, постійна ломота в плечових, ліктьових і суглобах кистей, набряклість в ділянках променево-зап`ясткових суглобів і кистей, напади побіління пальців кистей при охолодженні, відчуття затерпання і слабкість в кистях, свербіння в кистях і стопах при охолодженні, утруднена хода, біль, відчуття втомлюваності і скутості рухів в шийному відділі хребта і плечових суглобах при тривалій ході і незначному фізичному навантаженні, підвищена загальна втомлюваність, головний біль, загальна слабкість, порушений нічний сон через біль та парестезії в кінцівках і хребті, зниження настрою задишка при помірному фізичному навантаженні, ході та знаходженні при високій температурі навколишнього середовищащо вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 65%, період роботи у відповідача на протязі 18 років 2 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, що також призвело до інвалідності ІІІ групи, тому суд вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 70 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 768,40 гривень. За правилами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження понесених ним витрат на оплату послуг адвоката, крім того позовна заява не містить позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу із зазначенням розміру таких витрат, тому суд не вирішує питання про відшкодування таких витрат виходячи з принципів змагальності та диспозитивності судового процесу.

Outcome: partial