Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

В лютому 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи уточнив та в обґрунтування якого зазначив, що з 26 жовтня 2013 вони з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені і він проживає окремо від дружини, з якою залишилась проживати їх донька. Він, як батько, має право виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, але відповідач перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною, не дає можливості бачитись, а тому просив зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у його спілкуванні з донькою [PERSON], а також визначити наступний порядок його спілкування із малолітньою дитиною без присутності матері: кожного понеділка, середи та п'ятниці з 10.00 до 19.00; кожної суботи та неділі з 11.00 до 19.00 за місцем його проживання; в день народження доньки 14 серпня з 12.00 до 20.00 за місцем його проживання; у день його народження 01 січня з 9.00 до 21.00 за місцем його проживання; в день народження його матері 05 вересня з 11.00 до 20.00 за місцем його проживання; у день народження його батька 06 травня з 11.00 до 20.00 з місцем його проживання; у день народження його брата 02 липня кожного року; з метою оздоровлення один раз на рік в період його відпустки на 14 днів за межами міста Маріуполя; у день святкування Пасхи кожного року з 9.00 до 21.00; в день святкування Різдва кожного року з 12.00 до 20.00. Рішенням Орджонікідзевського районного суду мста Маріуполя Донецької області від 04 травня 2016 року позов [PERSON] задоволено частково. Визначено наступний порядок спілкування [PERSON] із донькою та участі батька у вихованні [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною трирічного віку: - кожного понеділка та середи з 10-00 год. до 13-00 год. та з 16-00 год. до 18-00 год. у присутності матері [PERSON], - кожної суботи з 10-00 год. до 13-00 год. та з 16-00 год. до 18-00 год. у присутності матері [PERSON] за місцем мешкання батька [PERSON]; - в день народження дитини [PERSON], тобто 14 серпня, з 10-00 год. до 13-00 год. та з 16-00 год. до 18-00 год. у присутності матері [PERSON] за місцем мешкання батька [PERSON]; - в день народження батька [PERSON], тобто 1 січня, з 10-00 год. до 13-00 год. та з 16-00 год. до 18-00 год. у присутності матері [PERSON] за місцем мешкання батька [PERSON]; - в день святкування Пасхи з 10-00 год. до 13-00 год. та з 16-00 год. до 18-00 год. у присутності матері [PERSON]; - в день святкування Різдва з 10-00 год. до 13-00 год. та з 16-00 год. до 18-00 год. у присутності матері [PERSON]. Зобов'язано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою, [PERSON] [INFO] та надавати її у встановлений судом час для спілкування із батьком. В решті позовних вимог відмовлено. Розподілено судові витрати, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 275,60 грн. З вказаним рішенням не погодилась відповідач та подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду в частині порядку спілкування батька з дитиною змінити, визначивши наступний порядок спілкування [PERSON] з донькою до досягнення нею трирічного віку у її присутності: - кожного понеділка та середи з 10-00 год. до 13-00 год. або з 16-00 год. до 18-00 год.; - кожної суботи з 10-00 год. до 13-00 год. ; - в день народження дитини [PERSON], тобто 14 серпня, з 10-00 год. до 13-00 год. - в день народження батька [PERSON], тобто 1 січня, з 10-00 год. до 13-00 год. - в день святкування Пасхи з 10-00 год. до 13-00 год. - в день святкування Різдва з 10-00 год. до 13-00 год. В решті рішення суду першої інстанції [PERSON] просила скасувати та відмовити в задоволенні позову [PERSON] В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач послалась на те, що місцевим судом були неповно досліджені обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, чим були порушені її права та права дитини. Вважає, що суд зробив неправильний висновок, що вона перешкоджала у спілкуванні позивача з їх донькою, оскільки вона навпаки просила [PERSON] приходити та приділяти увагу дитині. Крім того зазначила, що визначаючи порядок спілкування батька з дитиною, суд не врахував її інтереси та інтереси доньки, а також родичів, з якими спілкується дитина, режим її харчування, сну та розвитку, необхідність проведення щоденних гігієнічних процедур. Так суд визначив час спілкування дитини з батьком щосуботи та у дні народження доньки та позивача за місцем мешкання останнього практично протягом цілого дня, при цьому не врахував, що вона з дитиною в цей час не зможуть повноцінно харчуватись, здійснювати гігієнічні процедури, дотримуватись режиму сну дитини. Крім того, у відповідності з графіком спілкування дитини з батьком, визначеним судом першої інстанції, ні вона ні інші родичі не зможуть у день народження [PERSON] та інші свята підготуватись до них, привітати дитину, провести з ній час. Крім того вважає, що суд необґрунтовано визначив, що спілкування дитини з батьком повинно відбуватись за місцем проживання останнього, а саме в безпосередній близькості до проведення воєнних дій. В судовому засіданні апеляційного суду відповідач та її представник - адвокат Кривич О.В. доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити. Позивач проти доводів апеляційної скарги в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував, просив її відхилити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Згідно п.п.3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. У відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що з 26 жовтня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилась донька [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Після припинення між [PERSON] та [PERSON] шлюбних відносин дитина залишилась проживати з матір'ю - відповідачем по справі. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив із того, що відповідач чинить позивачу перешкоди в спілкуванні з дитиною, у зв'язку з чим визначив останньому способи участі у вихованні і спілкуванні з донькою. Проте повністю погодитись з висновками суду першої інстанції в частині способів участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною не можна. Так, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч.ч.1-2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно. (ст. 157 СК України). Суд при встановленні способів спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Апеляційним судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 09 лютого 2016 року був розірваний. [INFO] у подружжя народилась донька - [PERSON], яка після припинення шлюбних відносин між сторонами залишилась проживати з матір'ю окремо від батька. Також по обставинам справи вбачається, що після припинення між сторонам сімейних відносин, між колишнім подружжям склалися неприязні стосунки, що унеможливлює вирішення батьками спільно та за взаємною згодою усіх питань щодо виховання їх доньки, а також позбавляє батька, який проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні та особистому спілкуванні з нею. Встановлено, що [PERSON] має бажання спілкуватися з донькою, брати активну участь у її вихованні та розвитку, проте [PERSON] перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що необхідно зобов'язати позивача усунути перешкоди у спілкуванні дитини з батьком та встановити спосіб участі батька у вихованні доньки, проте визначаючи такі способи, місцевий суд в достатній мірі не врахував інтереси дитини, які б відповідали її можливостям в повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток. Так, відповідно до висновку органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 18 квітня 2016 року вбачається, що цей компетентний орган рекомендував встановити порядок спілкування батька з дитиною до досягнення нею трирічного віку, після чого батько за бажанням може вирішити питання зміни такого порядку у встановленому законом порядку, та виходячи з цього орган опіки та піклування запропонував суду наступний порядок спілкування [PERSON] з малолітньою [PERSON], [INFO]: понеділок, середа, субота з 10-00 до 13-00 та з 16-00 до 18-00 (а. с. 46-48). За висновком Органу опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 19 квітня 2016 року можливо визначити порядок побачень [PERSON] з малолітньою [PERSON], [INFO], за наступним графіком: тричі на тиждень, з них 1 день у вихідний, на протязі двох годин з урахуванням графіку роботи батька у присутності матері [PERSON] (а. с. 45). Суд першої інстанції необґрунтовано визначив систематичні побачення дитини з батьком тричі на тиждень та у свята протягом всього дня з перервами ( з 10-00 год. до 13-00 год. та з 16-00 год. до 18-00 год.), крім того, суд вважав, що кожної суботи та у дні народження дитини та її батька їх спілкування повинно відбуватись виключно за місцем мешкання останнього, при цьому не врахував інтереси дитини, її вік, який не досяг двох років та необхідність у зв'язку з цим дотримання її режиму щодо харчування, сну, гігієнічних процедур, а тому доводи відповідача в цій частині обґрунтовані. Посилання [PERSON] на те, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що вона чинила перешкоди батьку у спілкуванні з дитиною спростовуються встановленими обставинами справи. З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції в частині визначення способів участі [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] підлягає зміні із зазначенням іншого часу спілкування дитини з батьком за місцем мешкання одного із батьків за попередньою домовленістю між ними. В решті рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Outcome: partial