Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

В листопаді 2015 р. [PERSON], [PERSON] в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO], [PERSON] звернулися в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про зміну договору найму житлового приміщення та встановлення порядку користування жилим приміщенням. Зазначали, що трикімнатну квартиру [ADDRESS] згідно ордеру № 1378 від 25.09.1979 р. була надана 25.09.1979 р. нині покійному [PERSON] на сім'ю з чотирьох осіб. Вказана квартира є трикімнатною, загальною площею 64,6 кв. м., жилою площею 39,9 кв. м. і складається з кімнати площею 18,2 кв. м., кімнати площею 12 кв. м., кімнати площею 9,7 кв.м., які є ізольованими Квартира є неприватизованою і знаходиться на балансі КП «ЖЕО-103». Наймачем і власником особового рахунку був померлий [PERSON] - батько відповідача. Однак, після його смерті у квітні 2012 року оформити наймачем іншу зареєстровану особу не вдалося, оскільки для цього необхідна згода всіх зареєстрованих повнолітніх осіб. Наразі у квартирі зареєстровані п'ять осіб - позивачі та відповідач. Фактично в квартирі проживає лише відповідач, позивачі в ній проживати не можуть через нестерпні умови, які створює відповідач, та його неадекватну поведінку. Починаючи з 2001 року, [PERSON] зі своїми нині покійними батьками постійно влаштовували сварки, провокували конфлікти з позивачами з метою зробити проживання и вище адресою. Така систематична поведінка, знущання відповідача [PERSON] по відношенню до рідних людей нерідко із застосуванням фізичної сили призводила до того, що позивачі ще у 2001 р. змушені були тікати з дому та деякий час жити у знайомих або в орендованих квартирах. Починаючи вже з 2001 р., [PERSON] з дітьми були вимушені неодноразово звертатися по допомогу до міліції. Також позивач [PERSON] кілька разів звертався до міліції особисто після застосування до нього грубої фізичної сили з боку відповідача та його батьків. Починаючи з 2007 року, позивач почав систематично звертатись в Голосіївський районний суд м. Києва з численними позовними заявами про визнання позивачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстрації, про виселення їх зі спірної квартири, зміну договору найму житлового приміщення. У задоволенні всіх цих позовів [PERSON] було відмовлено. Крім того, у 2009 р. відповідач [PERSON] та його батьки пред'явили в суді позов до позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зміну договору найму житлового приміщення та пропонували за всіма чотирма позивачами закріпити у користування кімнату площею 12 кв. м. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.09.2009 р. у позові було відмовлено, оскільки на той час у квартирі було 7 зареєстрованих осіб і при запропонованому [PERSON] та його батьками порядку користування, грубо порушувались житлові права відповідачів (позивачів за даним позовом.). 27.09.2009 р. рішенням Голосіївського районного суду м. Києва задоволено зустрічний позов позивачів за даним позовом до [PERSON] та його батьків, яких зобов'язано не чинити перешкод в користуванні житловим приміщенням [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] в спірній квартирі. 20.05.2010 р. рішенням Голосіївського районного суду м. Києва було задоволено зустрічний позов позивачів за даним позовом до [PERSON] та його батьків про вселення [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] в спірну квартиру. Голосіївським ВДВС м.Києва були відкриті два відповідні провадження. Виконати рішення суду про вселення вдалося лише з третьої спроби. Так, 15.08.2011р. відбулось вселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] в зазначену квартиру за участю державних виконавців та наряду міліції. [PERSON] не було вдома, безперешкодний доступ до квартири державним виконавцям та стягувачам він не забезпечив, хоча був повідомлений про час та місце проведення виконавчих дій, тому спеціалізованою службою було зрізано двоє послідовно поставлених броньованих вхідних дверей до квартири. Проте вже наступного дня, 16.08.2011 р. останні, повернувшись з роботи, не змогли потрапити до квартири, оскільки встановлений ними замок на вхідних дверях в момент вселення був замінений [PERSON] на інший, ключі від якого позивачам ніхто не дав і двері не відчинив. У 2014 році [PERSON] разом із своєю матір'ю - нині покійною [PERSON] звернулись до суду з позовом до позивачів про зміну договору найму житлового приміщення, в якому просили кімнату площею 12 кв.м. закріпити у користування за ними, а дві інші - за позивачами. Позивачі погодилися на визначення такого порядку користування квартирою та проти позову не заперечували, проте вказану позовну заяву було залишено без розгляду у зв'язку з неявкою [PERSON] без поважних причин в судові засідання. Вказані факти свідчать про небажання відповідача вирішувати спір по суті і навпаки про бажання створити нескінченні судові процеси. Позивачі через свого представника неодноразово, а саме у кінці грудня 2012р., в січні та лютому 2014р., знову звертались до [PERSON] з листами, в яких пропонували укласти мирову угоду по всім спірним питанням і зазначали, що готові розглядати будь-які пропозиції та побажання [PERSON] для вирішення спору, пов'язаного з квартирою. Зазначені листи залишені без відповіді. У березні 2014р. у телефонній розмові [PERSON] повідомив представнику [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про те, що запропоновані позивачами варіанти мирової угоди його не влаштовують, а власний конструктивний варіант він запропонувати відмовився. У березні 2015 р. в телефонній розмові з [PERSON] [PERSON] відмовився обговорити мирне вирішення спору, влаштував сварку, а у квітні 2015р. подав до Голосіївського районного суду м.Києва черговий позов про визнання його сина - [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, який наразі не розглянуто. В листопаді 2015р. [PERSON] знову повідомив позивачам, що буде нескінченно судитися з ними за спірну квартиру. Зазначені вище судові процеси за позовами [PERSON], починаючи з грудня 2007 р. і по даний час, показали фактичну неможливість вирішити спір по суті в суді шляхом вселення позивачів в квартиру або зобов'язання не перешкоджати їм в користуванні квартирою. Але оскільки відповідач не йде на мирову угоду ні за яких умов, то позивачі вважають, що покласти край нескінченним судовим процесам можна лише шляхом встановлення порядку користування квартирою, при якому за позивачами і відповідачем у користування будуть закріплені окремі ізольовані кімнати з подальшою їх приватизацією. Позивачі на даний час хоч і не проживають у вказаній квартирі через перешкоджання відповідача, але вони зареєстровані в ній, не втратили інтерес до вказаної квартири сплачують частину житлово-комунальних послуг, (що підтверджується копіями квитанцій за останній період). Численні пропозиції укласти мирову угоду свідчать про бажання позивачів вирішити спір по суті. Тому позивачі змушені звернутись в суд для зміни договору найму і встановлення порядку користування спірною квартирою. При загальній жилій площі 39,9 кв.м на кожну зареєстровану особу припадає по 7,98 кв.м жилої площі. При встановленні порядку користування житловим приміщенням за яким за відповідачем буде закріплена кімната площею 9,7 кв.м, а за позивачами дві інші кімнати площею 12 кв. м. та 18,2 кв.м. на позивачів припадає по 7,55 кв.м жилої площі, тобто більше норми, що встановлена в розмірі 7,5 кв.м. включно на кожного члена сім'ї постановою виконавчого комітету Київської міської ради і президії Київської міськради профспілок № 234 від 30.04.1991 р. для визнання осіб такими, що потребують поліпшення житлових умов. Отже вказаний порядок користування судом може бути допущений. Просили: змінити договір найму житлового приміщення та встановити такий порядок користування квартирою [ADDRESS], при якому позивачам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], виділити у користування дві кімнати площею 12 кв. м. та 18,2 кв.м. у вказаній квартирі; змінити договір найму житлового приміщення та встановити такий порядок користування квартирою [ADDRESS], при якому відповідачу: [PERSON], виділити у користування кімнату площею 9,7 кв.м. у вказаній квартирі. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та представник позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Просили позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнав повністю, подав письмові заперечення, в яких вважав позовні вимоги незаконними, необґрунтованими, таким що порушують житлові умови сторін. Посилався на те, що інші дві кімната, які позивачі хочуть виділити собі в користування, мають кожна по єдиному та окремому виходу на балкон. Кімната площею 9,7 кв.м., яку позивачі пропонують виділити йому в користування немає виходу на балкон, що порушує санітарні норми, позбавляє відповідача, який хворіє, має високий тиск, гіпертонію, можливості протягом дня і в нічний час, мати вільний доступ до повітря, а також порушує право відповідача на користування місцем загального користування - балконами. Крім того, з огляду на те, що наразі в квартирі зареєстровано п'ять осіб які мають право користування вказаним житлом, відповідно ідеальна частка кожного з них складає 7,98 кв.м. Проте, площа двох кімнат, які позивачі намагаються виділити для себе та неповнолітньої [PERSON] 2007 року народження, складає 30,2 кв.м., виходячи з цього ідеальна частка кожного з позивачів відповідно зменшується і складає 7,55 кв.м. житлової площі, тому вони будуть вважатися такими, що потребують покращення житлових умов згідно параграфу 7 п.13 «Правил обліку громадян потребуючих покращення житлових умов». Також відповідач є учасником бойових дій і при зміні договору найму та порядку користування квартирою, буде вважатися проживаючим у комунальній квартирі, а така особа є такою, що потребує покрашення житлових умов незалежно від розміру житлової площі. Натомість поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Посилання позивачів на конфліктні ситуації, які виникають з приводу користування квартирою та оплати за житлово-комунальні послуги, суд в розрізі даного спору, не може враховувати як підставу для зміни договору найму, оскільки ці питання вирішуються в установленому законом порядку. Він не отримував письмової пропозиції, або мирової угоди, як зазначено в позові, щодо певного порядку користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] та не підписував будь якого повідомлення про вручення поштового листа. Виходячи із змісту позовної заяви, позивачі намагаються зобов'язати юридичну особу - КП «ЖЕО-103», яка є третьою особою вчинити дії щодо зміни договору найму житлового приміщення квартири [ADDRESS], що є неприпустимим. Також додав копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, щодо належності позивачу [PERSON] на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 23.10.2015 р. квартири [ADDRESS], загальною площею 64.6 кв.м., житловою площею 32.5 кв.м., та щодо належності позивачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 20.05.2015 р. квартири [ADDRESS]. Просив у позові відмовити повністю. Суд, вислухавши позивачів та їх представника, дослідивши заперечення відповідача та матеріали справи приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з таких мотивів. Відповідно ст.63 ЖК УРСР, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора тощо). Згідно ст.64 ЖК УРСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст.104 ЖК УРСР, член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Пленумом Верховного Суду України в п.16 постанови №2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», звернуто увагу судів на те, що в силу ст.104 ЖК суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. У судовому засіданні встановлено (не заперечено відповідачем), що квартира [ADDRESS] була надана 25.09.1979р. нині покійному [PERSON] на сім'ю з чотирьох осіб, згідно ордеру № 1378 від 25.09.1979 р. Вказана квартира не приватизована і перебуває на балансі КП «ЖЕО-103», є трикімнатною, загальною площею 64,6 кв. м., жилою площею 39,9 кв. м. і складається з трьох ізольованих кімнат: площею 18,2 кв. м., площею 12 кв. м., площею 9,7 кв.м. У зазначеній квартирі зареєстровані п'ять осіб - позивачі та відповідач, власником особового рахунку вказаної квартири, у довідці Форма №3, виданій 27.11.2015 р. Центром комунального сервісу вказано [PERSON]- батька відповідача, який помер та знятий з реєстрації [INFO]. Судом встановлено, і це не заперечується відповідачем, що фактично у вказаній квартирі проживає лише відповідач. Позивачі не проживають у цій квартирі через перешкоди, що чиняться їм відповідачем. На підтвердження такого висновку свідчать багаторічні - з 2001 р. чисельні спори між сторонами щодо права позивачів на користування вказаною квартирою та порядку користування нею що не заперечено відповідачем. Так, рішенням Голосіївського районного суд м. Києва від 22.09.2009 р. в справі № 2-3127/09 залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.12.2009 р. відмовлено в задоволенні позову [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та КП «ЖЕО-103» Голосіївської районної в м. Києві ради, третя особа - орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про зміну договору найму жилого приміщення - квартири [ADDRESS] та визначення порядку користування житлом. У вказаному рішенні міститься посилання на Рішенням Голосіївського райсуду м. Києва від 27.03.2009 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.07.2009 р., відмовлено в задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зняття з реєстрації. Зустрічний позов задоволено. Зобов'язано [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] та [PERSON] у користуванні житловим приміщенням у вказаній квартирі. Представником [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] 17.02.2014 р. було письмово висловлено [PERSON] готовність розглянути як прийнятний для них варіант зміни договору найму квартири [ADDRESS], сформульований [PERSON] в його позовній заяві до [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], що діє особисто та в інтересах малолітньої [PERSON], 2007 р.н., треті особи: КП «ЖЕО - 103», орган опіки та піклування Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про зміну договору найму житлового приміщення (справа №2/752/1878/14). Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідний лист був отриманий [PERSON] 03.02.2014 р. (а.с.14-14а). Ухвалою Голосійвського районного суду м. Києва від 16.07.2014 р. (справа № 752/22673/13-ц, провадження № 2/752/1878/14) справу за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи комунальне підприємство «ЖЕО 103 Голосіївського району», орган опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, про зміну договору найму залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою в судове засідання позивача [PERSON], який також представляє інтереси [PERSON] Незважаючи на фактичне визнання у письмових запереченнях на позов (а.с. 53) право користування позивачами квартирою [ADDRESS],у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва наразі перебуває позов [PERSON] до позивачів у даній справі про визнання їх такими, що втратили право користування вказаною квартирою, наявність такого судового спору не заперечено відповідачем. За наведених обставин, суд вважає обґрунтованими доводи позивачів щодо обґрунтованості їй позовних вимог про встановлення запропонованого ними порядку користування зазначеною вище квартирою. При цьому суд враховує кількість кімнат у вказаній квартирі, які є ізольованими, житлову площу квартири та площу житлових кімнат, зазначені в позовній заяві, що відповідають поетажному плану (а.с.7), те, що при загальній жилій площі 39,9 кв.м на кожну зареєстровану особу припадає по 7,98 кв.м жилої площі, те, що в разі встановлення запропонованого позивачами порядку користування житловим приміщенням, відповідно якого відповідачу в користування виділяється кімната площею 9,7 кв.м, а позивачам - дві кімнати площею 12 кв. м. та 18,2 кв.м., позивачам припадає по 7,55 кв.м жилої площі, тобто більше норми, що встановлена в розмірі 7,5 кв.м. включно на кожного члена сім'ї постановою виконавчого комітету Київської міської ради і президії Київської міськради профспілок № 234 від 30.04.1991 р. для визнання осіб такими, що потребують поліпшення житлових умов. Суд не погоджується з висловленими відповідачем у письмових запереченнях доводами про те, що відповідний порядок не може бути встановлений, через те, що в такому разі позивачі і відповідач будуть ущемлені в житлових правах та штучно погіршать свої житлові умови, оскільки наявність багаторічних судових спорів між сторонами щодо вказаної квартири свідчать не про штучність погіршення житлових умов сторін, а про об'єктивну можливість вирішення існуючих спорів між сторонами щодо вказаного житла. При цьому наявність у позивачів [PERSON] та [PERSON] права власності на інші квартири та права власності [PERSON], який не є учасником даної справи, на іншу квартиру, не має правового значення у даній справі, оскільки не впливає на право позивачів щодо користування спірною квартирою. За наведених обставин суд вважає позовні вимоги позивачів щодо заявленого у позові порядку користування квартирою [ADDRESS] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, позовні вимоги щодо зміни договору найму житлового приміщення не підлягають задоволенню, виходячи зі змісту ст.ст. 30, 33, 34 ЦПК України,оскільки до відповідної житлової організації вони не заявлялися. На підставі наведеного,

Outcome: partial