Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

В квітні 2016 року заявник звернулася до суду з даною заявою, в якій просила встановити факт смерті [PERSON], яка померла 06 квітня 2016 року у м. Луганськ, який на сьогоднішній день є тимчасово окупованим . В обґрунтування своєї заяви вказала на те, що [PERSON] була її тоіткою. Документом, що підтверджує факт смерті її тітки є Факт смерті тітки також підтверджується наступними документами: лікарським свідоцтвом про смерть №71 від 07.04.2016 року за формою №106/у, виданим ДУ «Луганська міська поліклініка №11» Луганської Народної Республіки, згідно якого смерть тітки настала у м. Луганськ (вул. Щорса, 21/7). Дата смерті - 06 квітня 2016 року. Причина смерті ракові захворювання; довідкою Ленінського відділу ЗАЦС Луганського міського управління юстиції ЛНР від 12.04.2016 року щодо реєстрації актового запису про смерть тітки на тимчасово окупованій території. Оскільки [PERSON] померла на території, тимчасово непідконтрольній Україні, її смерть не може бути зареєстрована в органах РАГСу України на підставі документів, виданих установами, які знаходяться на тимчасово непідконтрольній території. Отримати документи, що підтверджують факт смерті за зразками законодавства України, здійснити реєстрацію факту смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть не є можливим. Заявник зверталася до Центрально-Міського районного у місті [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області з заявою про реєстрацію смерті чоловіка, однак листом від 20.04.2016 року за № 1301/18-118 їй було відмовлено та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту смерті у судовому порядку, у звязку з тим, що вона предявила документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті в судовому порядку необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України. В судовому засіданні заявник підтримала свою заяву та просила задовольнити її в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в її заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та вказала, що повністю покладається на рішення суду. Вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню по наступним підставам. Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частинами 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що заявник є племінницєю, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу Серії І-ЕД № 411190, виданим відділом РАГС м. Артемівск Ворошиловоградської області, актовий запис № 165 від 24.06.1978 року. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 71 від 07.04.2016 року, складеного за формою первинної облікової документації № 106/у, затвердженої Наказом «Міністерства охорони здоров'я» так званої «Луганської народної республіки», та виданого ДУ «Луганська міська поліклініка №11» Луганської Народної Республіки, згідно якого смерть [PERSON]Є, настала у м. Луганськ (вул. Щорса, 21/7). Дата смерті - 06 квітня 2016 року. Причина смерті ракові захворювання. При цьому, форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоровя або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року № 545. Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.). Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому, видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. З відмови начальника Центрально-Міського районного у місті [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 20.04.2016 року за № 1301/18-118, наданої заявнику, вбачається, що надана заявником форма документа підтвердження факту смерті [PERSON] не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», крім того, надані документи видані на території, де тимчасово органи не здійснюють власні повноваження. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбаченихКонституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Однак, місто Луганськ Луганської області області, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року за № 1085-рвходить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з тим, що смерть [PERSON] настала на території міста Луганськ Луганської області, на території якої нині жодний орган державної влади України не працює та відбувається антитерористична операція, суд погоджується з тим, що отримати лікарське свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України - є неможливим. Оскільки реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті [PERSON] неможлива, то суд вважає за необхідне встановити такий факт, задовольнивши вимоги заявника, які є доведеними та обґрунтованими. При цьому, судом встановлено, що виниклі правовідносини не є спірними, той факт, що [PERSON], яка померла 06 квітня 2016 року в місті Луганськ Луганської області не оспорюється, а заявлена її племінницею, заява покликана на підтвердження наявності факту смерті її тітки, суду представлений заповіт померлої [PERSON] на користь заявника [PERSON], тобто заявниця має наміри скористатись своїм правом на спадкування за заповітом. Встановленням даного факту права та інтереси третіх осіб порушені не будуть, а тому, суд вважає можливим задовольнити дану заяву. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає можливим встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла 06 квітня 2016 року, у місті Луганськ Луганської області, допустивши по справі негайне виконання рішення суду в порядку ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved