Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

В листопаді 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 липня 2008 року між АКІБ « УкрСиббанк» правонаступником якого є ПАТ « УкрСиббанк» і [PERSON] укладено кредитний договір, за яким банк надав, а позичальник отримав кредит в сумі 13\~833 доларів США строком до 11 липня 2023 року зі сплатою 13,5% річних. З метою забезпечення виконання зобовязання між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] і [PERSON] 11 липня 2008 року укладено окремо договори поруки. 15 липня 2008 року між ПАТ « УкрСиббанк» і [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11370750000, щодо кредитування страхових платежів при страхуванні майна і додатковою угодою до договору про надання споживчого кредиту № 11370750000, яким були збільшені проценти. Оскільки відповідачі не виконують належним чином взятих на себе зобовязань, просить суд стягнути солідарно з [PERSON] і [PERSON], [PERSON] і [PERSON] заборгованості по кредиту строкова 10\~211,29 доларів США, заборгованості по кредиту прострочена 708,25 доларів США, заборгованість по процентам поточна 130,06 доларів США, заборгованість по процентам прострочена 867,07 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строків позовної давності 3\~128,30 гривень,заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 3\~285,97 гривень; Відповідачка [PERSON] заперечує проти позову, надала суду письмові пояснення, де вказує, що позивач не мав права видавати їй кредит в іноземній валюті, в дійсності отримала кредит в національній валюті, при укладенні договору її було введено в оману, оскільки умови договору є несправедливими, порушивши при цьому норми Закону України «Про захист прав споживачів», сам кредитний договір не містить інформації про сукупну вартість кредиту, ряд пунктів договору містить умови, які свідчать про право банку на односторонньою їх зміну. Відповідачі [PERSON], [PERSON] заперечуючи проти позову надали суду письмові заперечення в яких вказали, що ними не надавалась будь яка згода на зміну умов кредитного договору, умовами договору не передбачена солідарна відповідальність поручителів між собою, позивач передчасно звернувся до суду з позовом. Судовим розглядом встановлено, що 11 липня 2008 року між АКІБ « УкрСиббанк» правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11370705000, за яким банк надав, а позичальник отримав кредит у сумі 13\~838 доларів США, строком до 11 липня 2023 року, зі сплатою 13,5 % річних ( а.с.7-15). 15 липня 2008 року між ПАТ « УкрСиббанк» і [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11370750000, щодо кредитування страхових платежів при страхуванні майна, що є предметом забезпечення зобовязань позичальника перед банком, у формі кредитної лінії, що надається траншами, з лімітом 552,13 гривень ( п.1.1 Договору) ( а.с.172-177). 17 липня 2009 року між ПАТ « УкрСиббанк» і [PERSON] укладено додаткову угоду до Договору про надання споживчого кредиту № 11370750000, де сторони визначили, що за використання кредитних коштів за траншами в національній валюті України, які надаватимуться позичальнику в порядку передбаченому договором, з 17 липня 2009 року, встановлюється процентна ставка в розмірі 30% ( а.с.17,178). З метою забезпечення виконання зобовязання між ПАТ « УкрСиббанк» і [PERSON] було укладено договір поруки від 11 липня 2008 року № 216736 ( а.с.18-19). Також, 11 липня 2008 року між ПАТ « УкрСиббанк» і [PERSON] укладено договір поруки № 216737( а.с.20-21). З метою забезпечення повного та своєчасного виконання кредитних зобовязань 15 липня 2008 року між ПАТ « УкрСиббанк» і [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до п. 1.1 якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] А в м. Ізюмі Харківської області ( а.с.137-138). Відповідно до п.1.1,1.3 Договорів поруки № 216736,216737 від 11 липня 2008 року ( а.с.18-21) [PERSON] і [PERSON] зобовязались перед кредитором відповідати солідарно з боржником за несвоєчасне виконання зобовязань, які виникають з умов кредитного договору, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя ( ч. 1 ст. 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобовязання. Підставою поруки є договір, що встановлює зобовязальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобовязання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель ( ч.1,2 ст. 553 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто, закон повязує припинення договору поруки зі зміною основного зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну, та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь яких умов основного договору. Зміна договору це трансформація будь якої або кількох умов, які становлять зміст договору. Згідно з ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом, чи не випливає зі звичаїв ділового обороту. Згода поручителя може бути висловлена в будь якій формі, зокрема письмового повідомлення. Суд приходить до висновку, що твердження відповідачів [PERSON] і [PERSON] є безпідставними в частині збільшення кредитної ставки до 30% за кредитним договором, що є підставою для припинення поруки у відповідності до ч. 1 ст. 559 ЦК України. Матеріали справи містять договір про надання споживчого кредиту № 11370750000, щодо кредитування страхових платежів при страхуванні майна, що є предметом забезпечення зобовязань позичальника перед банком у формі кредитної лінії, що видається траншами, з лімітом 552,13 гривень ( а.с.172-177). Саме до цього договору за № 11370750000, який не є предметом спору в даному судовому провадженні, 17 липня 2009 року між [PERSON] було укладено додаткову угоду про збільшення процентної ставки. Відповідачі [PERSON], [PERSON] не поручались за виконання відповідачем [PERSON] зобовязань за договором про надання споживчого кредиту № 11370750000, щодо кредитування страхових платежів при страхуванні майна, про що свідчить пункт 1.1 договорів поруки № 216736, № 216737 від 11 липня 2008 року ( а.с.18-21). Безпідставними є твердження відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення солідарно з поручителів суми заборгованості за кредитним договором. Так, за своєю юридичною природою порука є договірним зобовязанням, адже виникає на підставі договору . За нормами ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що у разі укладення кількох договорів поруки,які забезпечують виконання одного зобовязання, виникає кілька самостійних зобовязань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не повязані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є. Порука кількох осіб може визначатися, як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умови договору волевиявлення цих осіб, щодо спільного забезпечення зобовязання, лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою ( спільна порука). Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договором поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобовязання у них не виникає солідарної відповідальності між собою. За таких обставин кредитор,

Outcome: approved