Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 31 січня 2004 року, від якого вони мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між ними не склалися. Вважає, що збереження сімї та подальше спільне проживання однією сімєю неможливе. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріальної допомоги сімї не надає, участі у вихованні дітей не приймає, внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати неповнолітніх дітей, а тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно,з моменту звернення до суду з позовом. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою про доставку sмs-повідомлення (а.с.24), а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 31 січня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.10). Від шлюбу мають двох спільних дітей [PERSON], [INFO] (а.с.11) та [PERSON], [INFO] (а.с.12). Подружжя припинили сімейно-шлюбні відносини, сімя їх розпалася з початку літа 2014 року. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного сімейного бюджету не мають. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивачки про розірвання шлюбу обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сімя сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Також в судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], 26 липня 2004 року та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, офіційно не працює, інших утриманців не має, а тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дітей у розмірі по 700 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 05 лютого 2015 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на коримть позивачки повинно бути стягнуто судовий збір за позовні вимоги про розірвання шлюбу у розмірі 243 грн. 60 коп., та в дохід держави з відповідача повинно бути стягнено судовий збір по справі за позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів.

Outcome: approved