Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

В квітні 2018 року до суду надійшов вищезазначений позов, в якому позивач просив: стягнути із [PERSON] борг за опалення та підігрів води в розмірі 8 742,41 грн. та сплачений ним судовий збір. В обгрунтування позову зазначав, що згідно особового рахунку № 9009-9 відповідач починаючи з 01.02.2012 року по 01.03.2018 рік має заборгованість за опалення та підігрів води в розмірі 8 742,41 грн., на надіслану претензію про сплату боргу не відреагував. Посилаючись на норми закону просив позов задовольнити. Відповідач відзиву до суду не надав, його позиція щодо позову на час розгляду справи невідома. 15.05.2018 року відкрите провадження у справі. По справі неодноразово призначались судові засідання. Представник позивача бажання брати в них участь не виявив, про що звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності. 17.07.2018 року відповідач до суду не зявився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. 16.08.2018 року відповідач до суду не зявився повторно, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зважаючи на повторну неявку відповідача, без повідомлення причин неявки та згоду позивача, на підставі ст. 280 ЦПК України суд вирішив проводити розгляд справи в заочному порядку. В судовому засіданні суд дослідив матеріали справи та видалився до нарадчої кімнати. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29.12.2011 року (а.с. 11) [PERSON] належить квартира за адресою [ADDRESS]. Згідно рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 23.12.2005 року № 388 КП БМР «Білоцерківтепломрежа» визначена виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонду комунальної власності м. Біла Церква. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Згідно п. 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний\~ оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновок Верховного суду викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами відсутні чинні договори про надання послуг з опалення та підігріву води, однак позивач зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] (а.с. 15), отже суд вважає доведеним, що їй надані послуги з опалення та підігріву води на загальну суму 8 742,41 грн., що підтверджується розрахунковим листом абонента за особовим рахунком 90049-9, який закріплений за відповідачем. В свою чергу, відповідач не надав до суду доказів сплати ним вказаних коштів, відключення його від системи центрального опалення чи доказів того, що житло вибуло з її власності тощо. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на законі, тому підлягає до задоволення в повному обсязі. За такого рішення, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 762 грн. судових витрат, що складаються із судового збору. Одночасно, суд розяснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved