Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області звернувся Орган опіки та піклування Острозької районної державної адміністрації\~ Рівненської області з цивільним позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Заяву мотивує тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] , а [PERSON] є батьком [PERSON] з [PERSON] , однак останні не виконують батьківських обов`язків відносно своїх дітей. Зокрема, [PERSON] відбувала покарання у вигляді позбавлення волі та під час відбуття останнього для її старшого сина було призначено опікуна рідну бабу [PERSON] . Однак, після відбуття покарання, остання не вчинила будь-яких дій щодо початку виконання батьківських обов`язків, при цьому, систематично та на довгий час без пояснень та попереджень зникала з дому, залишаючи трьох малолітніх дітей на їхню бабу [PERSON] . На зауваження, прохання та роз`яснення щодо можливих негативних наслідків за ухилення від виконання батьківських прав не реагує. Зокрема, не оформила соціальну допомогу по народженню дитини [PERSON] . [PERSON] притягалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. [PERSON] також не бере будь-якої участі у утриманні, вихованні, лікуванні своїх двох дітей, не цікавиться ними та їхнім життям, не виявляє будь-якого зацікавлення щодо них. Працівниками служби у справах дітей Острозької РДА зверталася увага для [PERSON] щодо необхідності виконувати батьківські обов`язки та попереджався про можливість настання негативних наслідків за ухилення від виконання таких обов`язків, однак такі дії не дали позитивного результату. Знаючи про необхідність оперативного втручання для їх сина [PERSON] через вроджену пахову грижу [PERSON] та [PERSON] будь-яких дій не вчиняють, його здоров`ям не цікавляться. Зазначає, що вихованням, матеріальним забезпеченням, піклуванням про здоров`я та їх фізичний, духовний та моральний розвиток займається їх баба [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] . Саме [PERSON] виявила бажання стати опікуном також і для [PERSON] з [PERSON] , у разі позбавлення батьківських прав їхніх батьків, з метою належного юридичного представлення інтересів своїх онуків. Вказує, що відповідачі не утримують своїх дітей, хоча зобов`язані це робити, а тому просить стягнути аліменти з відповідачів на утримання останніх, вказуючи, що [PERSON] є військовослужбовцем за контрактом та отримує офіційний дохід, разом з тим, [PERSON] у телефонному режимі повідомила, що працює у м.Шепетівка Хмельницької області. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування позовні вимоги, із врахуванням їх уточнень, підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила позбавити батьківських прав відповідачів, стягнути з них аліменти, опікуном [PERSON] та [PERSON] призначити бабу [PERSON] , зазначивши, що вона є опікуном старшого онука [PERSON] . Пояснила, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не утримують їх, не піклуються про стан здоров`я дітей, навіть зважаючи на потребу у оперативному втручанні для їх сина [PERSON] . Просила позов задовольнити, не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вказала, що підтримує висновок органу опіки і піклування від 04.08.2017 року і вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її дітей [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] щодо [PERSON] та [PERSON] , а її призначити опікуном, так як останні є її онуками і вона самостійно їх доглядає та має можливість це робити. Вказуючи, що [PERSON] з серпня 2017 року не з`являлася до дітей, а [PERSON] з грудня 2016 року. Вони ніяк їх не утримують, не цікавляться ними, їх станом здоров`я, фізичним і духовним розвитком. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, заперечень проти позову не надали. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він працює сільським головою у с.Межирічі де проживає [PERSON] із онуками та знає відповідачів у справі. При цьому вказав, що останні на даний час відсутні у селі та не відвідують дітей, окрім того, зазначив, що [PERSON] батько живе близько біля [PERSON] , однак той також давно не з`являвся і до свого батька. Вказав, що [PERSON] неодноразово скаржилася йому як посадовій особі на відповідачів, щодо належного виконання ними батьківських обов`язків. Вказує, що [PERSON] може забезпечити виховання та розвиток онуків, чим остання і займається на даний час. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи відсутність заперечень з боку позивача щодо можливості проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.09.2007р. виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області (а.с.9), довідки №2 від 07.09.2007р., виданої Межиріцькою сільською радою Острозького району Рівненської області (а.с.29), [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] , а мати [PERSON] , відомості про батька записані за заявою матері згідно ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Як вбачається із свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 21.09.2011р. Межиріцькою сільською радою Острозького району Рівненської області (а.с.10) та серії [NUMBER] , виданого 26.09.2016р. Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.11), [PERSON] народився [INFO] , а [PERSON] народилася [INFO] та їхнім батьком є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно проставленого штампу Відділу ДРАЦС Острозького рай управління юстиції Рівненської області у паспорті [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 29.06.2011р. Острозьким МВ УМВС України в Рівненській області (а.с.6), 18.02.2011р. зареєстровано шлюб із [PERSON] . З висновку органу опіки і піклування Острозької райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав №2719/01-25 від 04.08.2017 року (а.с.30-31) вбачається, що вказаний орган вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] відносно [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із подання про доцільність встановлення опіки над малолітніми [PERSON] , [PERSON] та призначення їхнім опікуном [PERSON] від 14.08.2017р. №2833/01-25 (а.с.32-33), зважаючи на інтереси малолітніх дітей, захищаючи їх права, Острозька РДА як орган опіки та піклування вважає цілком доцільним та юридично обґрунтованим встановлення опіки над малолітніми [PERSON] та [PERSON] та призначення їхнім опікуном рідної бабусі [PERSON] . Як вбачається із окремої ухвали №567/81/16-к від 13.04.2016р., постановленої Острозьким районним судом Рівненської області (а.с.14), розпорядження голови Острозької РДА №190 від 26.05.2016р. (а.с.15), для [PERSON] призначено опікуна [PERSON] . Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 28.07.2017 р. №933 (а.с.12) та від 02.08.2017р. №656/02.16 (а.с.13) встановлено, що за місцем проживання [PERSON] створені умови для виховання [PERSON] та [PERSON] , є необхідні речі для дітей, діти доглянуті. Разом з тим, під час проведення огляду вказано, що [PERSON] проживає з трьома онуками, [PERSON] відсутня, в будинку чисто, охайно, харчування є в достатній кількості, ведеться домашнє господарство для власних потреб. Відповідно до прохання Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області від 28.07.2017р. №616/02-01 (а.с.17) та заяви [PERSON] від 28.07.2017р. (а.с.18), останні просили у голови Острозької РДА Рівненської області розглянути питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із характеристики, складеної 28.09.2017р. Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області за №615/02.01 (а.с.19), [PERSON] характеризується з негативної сторони, не дбає про своїх дітей, не забезпечує їх побут та дозвілля, на її поведінку щодо виконання батьківських обов`язків надходили скарги від її матері [PERSON] . Згідно довідки Острозького ВП ГУНП в Рівненській області №7433/202/01/09-2017 від 11.10.2017р. (а.с.52), [PERSON] неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності у 2017 році, зокрема, за ч.1 ст.184 КУпАП. Відповідно до характеристики, складеної 28.09.2017р. Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області за №614/02.01 (а.с.20) вбачається, що [PERSON] характеризується з позитивної сторони, має спокійний, урівноважений характер, на її поведінку будь-яких скарг не надходило. Згідно характеристики від 25.09.2017р. №86 (а.с.21), довідки від 21.09.2017р. №83 (а.с.24), складених НВК «Межиріцька ЗОШ І-ІІІ ст.-ДНЗ» [PERSON] навчається у 4 класі, його бабуся [PERSON] приділяє увагу вихованню онука, мама [PERSON] участі у вихованні та навчанні сина не бере. Відповідно до характеристики від 25.09.2017р. №85 (а.с.21), довідки від 21.09.2017р. №84 (а.с.24), складених НВК «Межиріцька ЗОШ І-ІІІ ст.-ДНЗ»\~ [PERSON] є вихованцем дошкільного підрозділу, його вихованням займається бабуся [PERSON] . Батьки не цікавляться вихованням сина. Згідно консультативного висновку лікарської консультативної комісії від 19.07.2017р. (а.с.23), [PERSON] показано оперативне втручання через вроджену пахову грижу справа. Відповідно до довідок про склад сім`ї №898 від 18.07.2017р. (а.с.28), №992 від 08.08.2017р. (а.с.26), згідно погосподарської книги №6, об`єкт №0516 [PERSON] проживає разом із [PERSON] дочкою, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] онуками. Згідно довідки про склад сім`ї №991 від 08.08.2017р. (а.с.27), згідно погосподарської книги №6, об`єкт №0519 [PERSON] проживає разом з [PERSON] , 1938 р.н. батько, [PERSON] , 1997 р.н. син, [PERSON] , 1998 р.н. син. Як вбачається із повідомлення тво першого заступника командира в/ч [NUMBER] від 29.09.2017р. №40/1716-3265 (а.с.51), [PERSON] проходить військову службу за контрактом з 09.06.2016р. по теперішній час. Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст.150 СК України. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1, 2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 16, 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Суд погоджується із висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів, оскільки такий висновок вмотивований, містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітніх дітей відповідачів, відповідачі життям та здоров`ям дітей не цікавляться, матеріально та морально дітям не допомагають, відсутні за місцем проживання малолітніх дітей. Суд звертає увагу відповідачів на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України). Що стосується призначення опікуна для малолітніх [PERSON] та [PERSON] , суд виходив з наступного. На даний час малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з бабусею [PERSON] та їхнім старшим братом [PERSON] однією сім`єю, саме вона займається їх навчанням, вихованням, піклується про їх стан здоров`я, утримує, у тому числі матеріально, без будь-якої допомоги відповідачів. Крім того, вона має можливість та бажання дати дітям любов, розуміння для повного і гармонійного розвитку їх особистості, будучи рідною бабусею, дати можливість зростати під опікою і відповідальністю рідної особи, в атмосфері благополуччя, моральної та матеріальної забезпеченості. Разом з тим, суд враховує, що з 26.05.2016р. і по даний час [PERSON] призначена опікуном старшого рідного брата [PERSON] та [PERSON] , який спільно з ними проживає однією сім`єю. Крім того, відповідно до подання про доцільність встановлення опіки над малолітніми [PERSON] , [PERSON] та призначення їхнім опікуном [PERSON] від 14.08.2017р. №2833/01-25, вбачається, що Острозька РДА як орган опіки та піклування, зважаючи на інтереси малолітніх дітей, захищаючи їх права, вважає цілком доцільним та юридично обґрунтованим встановлення опіки над малолітніми [PERSON] та [PERSON] та призначення їхнім опікуном саме рідної бабусі [PERSON] . Обставин, які б могли бути перешкодою в призначені [PERSON] опікуном над малолітніми [PERSON] та [PERSON] відсутні. Згідно з ч.3 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст.63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст.60 ЦК України. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Згідно з ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. З огляду на вищевказане, суд вбачає за необхідне призначити опікуном [PERSON] та [PERSON] їх рідну бабу [PERSON] . Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить із наступного. Відповідно до частиною другою ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавленням батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи те, що [PERSON] є батьком малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , тобто, має обов`язок утримувати їх до досягнення ними повноліття, судом не встановлено наявність на утриманні інших осіб та утриманців, проходить військову службу за контрактом, отже має дохід, який дозволяє визначити розмір аліментів у частці від його заробітку (доходу), суд дійшов до висновку про те, що аліменти слід стягнути з [PERSON] у заявленому позивачем розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня звернення позивача до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття щомісячно. Окрім того, судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто, має обов`язок утримувати їх до досягнення ними повноліття, судом не встановлено наявність на утриманні інших осіб та утриманців, однак, у суду відсутні відомості щодо отримання доходу останньою, а відтак, суд приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, та враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів з останньої у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, а ч.2 ст.182 СК України презюмує саме такий розмір як мінімально необхідний для дитини відповідного віку, а відтак дану вимогу необхідно також задовольнити. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову. Разом з тим, за правилами ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь держави слід присудити судовий збір у розмірі, виходячи із кількості заявлених вимог до останніх, а відтак, враховуючи, що таких вимог було по дві до кожного з відповідачів, з останніх необхідно стягнути по 1280 гривень. На підставі ст.ст.150, 164-166, 169, 180-184, 191, 243-244 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved