Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач працює, має постійний дохід, але не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання, на користь третіх осіб аліменти не сплачує. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх його доходів щомісячно з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною трьох років, допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу, встановленого законом та розглядати справу у її відсутності. Позивач в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач надав до суду письмову заяву, згідно якої позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог, а також просив розглядати справу за його відсутності. У зв'язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.ст.80, 84 Сімейного Кодексу України відповідач зобов'язаний утримувати свою дружину до досягнення дитиною трьох років. В судовому засідання встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 22 травня 2015 року, актовий запис № 73. Від спільного життя вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. У справі є копія свідоцтва про народження дитини, що підтверджує факт батьківства відповідача по справі. Таким чином, у суду маються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Разом з тим, при визначенні розміру стягуваних аліментів суд приймає до уваги наступні обставини. Згідно рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. При розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини відповідач в своїй заяві зазначив, що сплачує аліменти на користь [PERSON] у розмірі 25 %. Відповідно до ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ від 21.04.1999 року, загальний розмір усіх відрахувань при кожній виплаті заробітної плати не може перевищувати п'ятдесяти відсотків заробітної плати, яка належить до виплати працівникові, в тому числі при відрахуванні за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей, у цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Таким чином, загальний розмір аліментів, стягнутих з відповідача на даний час складає (1/4+1/4) = 50 %, тому суд вважає що відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», відповідач не має можливість надавати матеріальну допомогу своїй дружині [PERSON] Враховуючи вищевикладене, та враховуючи, що з відповідача вже стягнуто 50 % аліментів за рішеннями суду, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі ч.2 ст.88 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed