Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

В липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщення - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтуванні своїх вимог позивач вказав на те, що він та його діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та онук [PERSON], [INFO] проживають за адресою [ADDRESS]. Дана квартира перебуває у комунальній власності КП «Жилсервіс - 1», котрим основним квартиронаймачем є [PERSON] Син позивача [PERSON], [INFO], який не проживає спільно з ним близько 5 років. У серпні 2008 року син пішов з дому. Того ж року позивач звернувся до міліції з прохання подати в розшук, але це не дало результатів. Відповідач [PERSON] не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні послуги. Тому, з огляду на вищевикладене, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з'явився, але надав суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений засобами масової інформації, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи сповіщалися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та його діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та онук [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 15034 від 04.06.2013 року (а.с.4). Згідно особового рахунку [NUMBER] основним квартиронаймачем є позивач [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], [INFO] фактично не мешкає в вищевказаній квартирі з 2009 рік по теперішній час, місце знаходження не відомо, що підтверджується складеним Актом у складі проживаючих громадян: начальника ПУ - 4 КП «Жилсервіс-1» Куценко В.І., мастера [PERSON], техніка - наглядача [PERSON] (а.с.5). На даний час в вищевказаній квартирі особистих речей відповідача немає, комунальні послуги він не сплачує, у зв'язку з чим позивач змушений сплачувати комунальні послуги, фактично з 2009 року в квартирі позивача не проживає. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2, з наступними змінами та доповненнями у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Позивач звертався з заявою до відділу міліції про розшук свого сина [PERSON], але дані пошуки не дали результатів (а.с.23). У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не проживає більше шести місяців у квартирі [ADDRESS] без поважних причин, а тому можливо Визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Що стосується позовних вимог, щодо зобов'язання Красногвардійського відділу у місті Дніпропетровськ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], то вони задоволенню не підлягають, оскільки дана вимога буде порушувати права суб'єкта владних повноважень, в даному випадку Красногвардійського відділу у місті Дніпропетровськ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та вимоги чинного законодавства, оскільки управління державної міграційної служби по справі є 3-ю особою, до якої не може бути заявлено вимог. Тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial