Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

В листопаді 2019 року позивач [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Престиж» (далі по тексту - відповідач, ОСББ «Престиж»), в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просив визнати незаконною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті на користь позивача компенсації за невикористану щорічну відпустку у розмірі 17 955 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він у період з 29.06.2016 року по 11.03.2019 року перебував у трудових відносинах з Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Престиж». 11 березня 2019 року позивача було звільнено за угодою сторін відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 Кодексу Законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України) на підставі наказу № 6 від 11.03.2019 року. Цим наказом була передбачена виплата компенсації за невикористану щорічну відпустку. При розрахунку після звільнення позивачеві не було повністю виплачено суму компенсації за невикористану відпустку за вказаний період. Позивач стверджує, що коли він звернувся до правління Об`єднання з проханням виплатити належну йому суму компенсації, то отримав відповідь, що займаючи посаду голови правління Об`єднання, позивач виплатив працівникам премії, хоча не мав права цього робити. Цей факт, на думку відповідача, дає право утримати виплачену суму з позивача. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо невиплати суми компенсації за невикористану відпустку незаконною, а свої права порушеними, у зв`язку з чим, посилаючись на зазначені обставини, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2019 головуючим суддею по розгляду справи визначено суддю Дарницького районного суду м. Києва Даниленка В.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.02.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні. 09.09.2020 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від головуючим суддею по розгляду справи визначено суддю Дарницького районного суду м. Києва Каліушка Ф.А. Ухвалою суду від 14.09.2020 прийнято дану справу до провадження, а ухвалою від 09.12.2020 року призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, однак його представником подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача - ОСББ «Престиж» в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надіслав, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Суд, в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] у період з 29.06.2016 року по 11.03.2019 року перебував у трудових відносинах з ОСББ «Престиж». Наказом №6 від 11 березня 2019 року позивача було звільнено за угодою сторін відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Цим наказом була передбачена виплата компенсації за невикористану щорічну відпустку. Як передбачено ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частинами 1, 2 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-інваліда з дитинства підгрупи А I групи. З аналізу вказаної правової норми вбачається, що остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум. Судом встановлено, що в день звільнення позивача 11.03.2019 року відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив повну виплату належних коштів, що не спростовано відповідачем, належних та допустимих доказів зворотнього не надано. У свою чергу, позивачем надано відповідь на Адвокатський запит б/н від 20.05.2019 р. щодо надання інформації та документів стосовно [PERSON] , у якому зазначено, що: «при звільненні для розрахунку компенсаційних виплат враховувався період, зазначений в Наказі № 13 про надання відпустки від 13.08.2018 р.» Виходячи зі змісту Наказу № 13 від 13.08.2018 р., можна дійти висновку, що період роботи, за який відповідач виплатив [PERSON] компенсацію, становить всього два місяці (з 16.07.2017 року по 15.09.2017 року). Разом із тим, за період з 16.09.2017 року по 11.03.2019 рік невикористана відпустка не була компенсована позивачеві. За вказаний період Позивач має право на 35 к.д. відпустки ( з розрахунку 24 к.д. на рік). Позивачем надано розрахунок періоду, за який передбачається компенсація невикористаної відпустки: 10 робочих днів (далі - р.д.) у вересні, 21 р.д. у жовтні, 22 р.д. у листопаді, 20 р.д. у грудні 2017 року; 250 робочих днів у 2018 р.; 21 р.д. у січні, 20 р.д. у лютому, 5 р.д. у березні 2019 р. Отже, за період 16.09.2017 р. по 11.03.2019 р. всього було 396 робочих днів. Ця цифра є стажем, що дає право на щорічну відпустку і, як наслідок, на компенсацію за невикористані дні відпустки. З цієї кількості відпрацьованих Позивачем днів компенсації підлягають 35 днів невикористаної відпустки. Згідно з абз. 1 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Середньоденний заробіток позивача за 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації, становить 513 грн. (128 271,99 грн. заробітку за 12 місяців, що передували звільненню / 250 робочих днів). У зв`язку з цим, сума, що підлягає виплаті позивачеві за 35 днів невикористаної відпустки, становить 17 955 грн. (513 грн. середньоденного заробітку * 35 днів невикористаної відпустки). Таким чином, суд вважає виправданим наданий позивачем розрахунок суми компенсації за невикористану щорічну відпустку, належної до сплати в результаті звільнення за угодою сторін на підставі наказу № 6 від 11.03.2019 року. Тому суд, з урахуванням встановлених обставин справи, дійшов висновку про наявність порушеного права позивача, яке може бути захищено шляхом задоволення його позовної вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved