Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є спадкоємцем майна після смерті батьків. Згідно з рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 12.12.2012 року за позивачем визнано право власності на 3/16 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Але рішеннями Оржівської селищної ради Рівненського району Рівненської області від 29.09.2009 року № 355 «Про передачу безоплатно у приватну власність та користування земельних ділянок» та Оржівської селищної ради Рівненського району Рівненської області від 23.10.2009 року № 374 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та постійне користування» відповідачам, кожному, було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0444 га, що в [ADDRESS]. В послідуючому відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали Державні акти на право власності на земельні ділянки. Зважаючи на допущені порушення свої прав позивач просить суд постановити рішення, яким визнати недійсним рішення Оржівської селищної ради Рівненського району Рівненської області від 29.09.2009 року № 355 «Про передачу безоплатно у приватну власність та користування земельних ділянок» в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,0444 га в [ADDRESS]; визнати недійсним рішення Оржівської селищної ради Рівненського району Рівненської області від 23.10.2009 року № 374 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та постійне користування» в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,0444 га в [ADDRESS]; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], що були видані на ім'я відповідачів [PERSON] та [PERSON]; визнати за позивачем право власності на 3/16 частину земельної ділянки в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник позивачки позов підтримала з підстав, що викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] позов не визнала. Вважає, що позивач пропустив строки звернення до суду, адже загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а тому в позові просить відмовити. В останнє судове засідання не з'явилася. Відповідач [PERSON] позов визнав та пояснив, що він втратив інтерес до спадкового майна. Тому не заперечує, що Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0444 га, що був виданий на його ім'я, підлягає скасуванню; як і рішення органу місцевого самоврядування. Представник Оржівської селищної ради Рівненського району Рівненської області не з'явився в судове засідання. Згідно до поданої заяви, позов не визнають, просять справу розглянути без їх участі. Суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін, які не з'явилися. Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, згідно з рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 12.12.2012 року за позивачем визнано право власності на 3/16 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS]. Рішенням Оржівської селищної ради Рівненського району Рівненської області від 29.09.2009 року № 355 «Про передачу безоплатно у приватну власність та користування земельних ділянок» [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0444 га в [ADDRESS]. Рішенням Оржівської селищної ради Рівненського району Рівненської області від 23.10.2009 року № 374 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та постійне користування» [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0444 га в [ADDRESS]. Вищевказані рішення органу місцевого самоврядування були прийняті в період, коли між сторонами йшов спір щодо спадкового майна. На думку суду, орган місцевого самоврядування повинен був утриматися від прийняття рішень щодо передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки будь-якому з учасників спору, оскільки між сторонами не була досягнута згода щодо розподілу будинковолодіння. Остаточне рішення в цьому спорі було прийняте 12.12.2012 року шляхом постановлення рішення Рівненським районним судом Рівненської області, а орган місцевого самоврядування прийняв свої рішення 29.09.2009 року та 23.10.2009 року. Як зазначалося вище, позивач є власником 3/16 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. За положеннями ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України до позивача мала б перейти частина земельної ділянки, пропорційна його частці у власності будинку. Проте прийнятими рішеннями 29.09.2009 року та 23.10.2009 року Оржівська селищна рада позбавила позивача права на отримання земельної ділянки розміром 3/16 частини, що по [ADDRESS]. Таким чином наявні підстави для визнання прийнятих рішень недійсними в частині, що стосується передачі земельних ділянок у власність [PERSON] та [PERSON]. На підставі прийнятих рішень 29.09.2009 року та 23.10.2009 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали: Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], що був виданий 18.12.2009 року управлінням Держкомзему у Рівненському районі та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER] в Оржівській селищній раді Рівненського району Рівненської області 16.12.2009 року, щодо земельної ділянки по [ADDRESS], площею 0, 0444 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], що був виданий управлінням Держкомзему у Рівненському районі та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER] в Оржівській селищній раді Рівненського району Рівненської області, щодо земельної ділянки по [ADDRESS], площею 0, 0444 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER]. Оскільки такі акти були отримані на підставі рішень органу місцевого самоврядування, які визнані судом недійсними, то й зазначені Державні акти на право власності на землю серії [NUMBER] та [NUMBER] також слід визнати недійсними; та при цьому слід скасувати їх державну реєстрацію. Приймаючи рішення про задоволення позову саме в такому виді суд вважає, що права позивача будуть відновлені в повному обсязі. Щодо усної заяви про застосування строків позовної давності, про що заявили позивачка та її представник. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позивач звернувся до суду з даним позовом 14.01.2015 року, а рішення Рівненського районного суду Рівненської області щодо спадкового майна було прийняте 12.12.2012 року. Відповідно до ст.ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За таких обставин позивачем не пропущено строк, протягом якого особа може, звернувшись до суду з позовом, захистити свої права та законні інтереси. Адже сплив такого строку мав відбутися 12.12.2015 року. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зважаючи, що в ході розгляду справи не були встановлені строки пропуску позовної давності, то заява про їх застосування не підлягає до задоволення. Щодо заявленої позовної вимоги про визнання права власності на земельну ділянку розміром 3/16 частини, що по [ADDRESS]. Надання земельних ділянок у приватну власність і постійне користування громадянам та юридичним особам здійснюється із земель державної або комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України. Отже, ЗК України визначає процедуру передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки. І такі повноваження не покладені на суд. Позивач також не надав суду доказів на підтвердження того, що спірна земельна ділянка належала одному з спадкодавців, у позивача є труднощі в оформленні спадкових прав, а тому його право підлягає захисту в судовому порядку. Тому немає підстав для задоволення заявленого позову в цій частині - про визнання права власності на майно. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України. Оскільки позивачем не були сплачені судові витрати в сумі 551,20 грн. за заявлену позовну вимогу про визнання права власності на майно, в суд дійшов висновку про відмові в задоволенні позову, то судові витрати в зазначеному розмірі підлягають до стягнення з позивача на користь держави. А судові витрати, що були сплачені позивачем в розмірі 246 грн. повинні бути стягнуті з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved