Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

В листопаді 2020 року заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, у якій зазначила, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28 листопада 1996 року [PERSON] , [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON] ) на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Однак в свідоцтві про право власності та пасорті заявниці містяться розбіжності в написанні прізвищ при перекладі прізвища з російської мови на українську, а саме прізвище заявниці записано як « [PERSON] », хоча в паспорті громадянина України вона записана як « [PERSON] ». Просить суд встановити факт належності їй та померлому [PERSON] , який помер [INFO] , свідоцтва про право власності на житло від 28 листопада 1996 року.\~\~ Встановлення факту належності правовстановлюючого документу тягне для заявника юридичні наслідки, а саме, дає змогу реалізувати свої права як власника. Ухвалою від\~ 18.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання. У судове засідання від заявника надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні заяви наполягала. Від заінтересованих осіб в судове засідання надійшли заяви, згідно яких вони просили розглянути справу у їх відсутність, заперечення проти задоволення заявлених вимог відсутні.\~ За вказаних обставин суд розглядає справу у відсутність учасників та ухвалює рішення на підстави наданих доказів.\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів можуть подавати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав. Судом встановлено, що відповідно на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 листопада 1996 року, квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , загальна площа квартири 51,1 кв.м. (а.с. 7) Згідно паспорту громадянина України серія [NUMBER] , прізвище заявниці записано як « [PERSON] » (а.с. 5). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20 липня 1974 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 20 липня 1974 року, прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на « [PERSON] » (а.с. 8). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 вересня 2012 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10). Згідно копії паспорту громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , прізвище померлого було записано як « [PERSON] » (а.с. 11). Розбіжність у написанні прізвищ виникла у зв`язку з невірним перекладом з російської на українську мову. Заявник не має можливості одержати новий чи внести зміни в наявний правовстановлюючий документ через те, що законодавством не передбачена така можливість. Таким чином, суд приходить до висновку, що у свідоцтві про право власності на житло від 28 листопада 1996 року, неправильно записанні прізвища власників, а саме помилково зазначено « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », тому суд засвідчує факт належності вказаного свідоцтва про право власності. Підстави для відмови в задоволенні заяви відсутні.

Outcome: approved