Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 21 лютого 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 22 лютого 2018 року. [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до відповідача\~ [PERSON] про стягнення коштів. Позовні вимого мотивує тим, що між [PERSON] та [PERSON] 12.05.2016 року було укладено договір позики, за яким позичальник зобовязався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надати позику у розмірі 125 500,00 (сто двадцять пять тисяч пятсот) гривень (одноразово або частинами), а позичальник зобовязався прийняти, використати та повернути надану позику в порядку та строки визначені даним Договором. Факт одержання грошей підтверджується розписками, власноручно написаними [PERSON] в момент передачі йому частин сум позики. Відповідно до написаних власноручно відповідачем розписками, позивач передала [PERSON] кошти в розмірі 49 000,00 грн. 12.05.2016 р., а також 49 500,00 грн. 22.07.2016р., та 27 000,00 грн. 30.07.2016р., а [PERSON] зобовязався повернути [PERSON] кошти в строк до 31.12.2016р. Позивач вказує, що [PERSON] повернув позивачу тільки частину боргу в розмірі 26 500,00 грн. Окрім того, [PERSON], зазначає, що усні та письмові звернення відповідач не відповідає, вартість коштів знецінюється кожного дня, чим позивачу завдаються збитки. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача [PERSON], що зареєстрований в [INFO], код (номер) [NUMBER], на користь [PERSON], що проживає в [INFO], код (номер) [NUMBER], суму боргу в розмірі 99000,00 грн. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про відкладення справи до суду не подавав. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частино 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, засада змагальності у цивільному процесі є засадою особистої автономії сторін у цивільному процесі. Від волевиявлення сторін повинні залежати дії суду в доказовій діяльності. Активне втручання суду в доказову діяльність сторін без волі на те суперечить суті і природі цивільних прав, які особа здійснює вільно, на власний розсуд.\~\~ Згідно п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України\~передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; виконання зобовязань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобовязанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобовязанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Чистиною 1 ст. 527 ЦК України вказує, що Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Судом встановлено, що відповідно до копії договору, який міститься у матеріалах справи, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 12.05.2016 року було укладено договір позики, за яким кредитор мав надати позичальнику суму 125\~500,00 грн. Частиною 2 статті 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, така позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (№6-63цс13). Відповідно до копій розписок позичальник отримав вказані кошти частинами, а саме: 12.05.2016 року 49\~000,00; 22.07.2016 року 49\~500,00 грн.; 30.07.2016 року 27\~000,00 грн. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається зі змісту п.3 вказаного договору позичальник [PERSON] зобовязувався повернути кошти кредитору до 31.12.2016 року. Станом на час звернення [PERSON] з даним позовом, позичальником сплачено лише 26\~500,00 грн. Позивач згідно даних зобовязальних правовідносин належним чином виконав умови договору позики - передав відповідачу зазначену суму, а відповідач зобовязання не виконав, отримані у борг кошти у визначений термін не повернув. Позивачем на адресу відповідача надсилалася вимога-претензія від 01.08.2017 року про погашення боргу. Відповідно до відповіді від 10.09.2017 року наданої [PERSON], останній факт заборгованості перед [PERSON] визнає, та обіцяв як найшвидше погасити борг. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - ч. 1 ст. 530 ЦК України. Закінчення строку договору, відповідно до ч.4\~ст. 631 ЦК України, не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Отже, відповідач порушив зобов'язання в розумінні ст.610 ЦК України (порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи наведене, визнання представником відповідача позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення та про необхідність стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості за договором від 12.05.2016 року в сумі 99\~000,00 грн. Згідно ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 990 грн.

Outcome: approved