Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

В мотивуванні позовних вимог позивачка вказала, 17.11.2011р. позивачка придбала у відповідача однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу посвідчено 17.11.2011р. приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], та зареєстровано в реєстрі під №995. 25.11.2011р. КП «Харківське МіськБТІ» було зареєстровано право власності на вказану квартиру за позивачкою та видано витяг з державного реєстру прав за №32197128. 24.05.2016р. позивачки стало відомо що квартира яку вона придбала та на яку зареєструвала право власності зареєстрована за [PERSON] на підставі архівної копії договору купівлі-продажу ХБН, виданого 08.07.2008р. № С-337 та [PERSON] на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 07.09.2011р. по справі № 2-398/11. КП «Харківське МіськБТІ» на звернення позивачки повідомило, що після реєстрації права власності на вказану квартиру за позивачкою 17.11.2011р., до КП «Харківське МіськБТІ» звернулась [PERSON] з заявою про реєстрацію за нею права власності на 1/2 частини вказаної квартири на підставі рішення Ленінського районного суду м.Харкова по справі № 2-398/11 від 07.09.2011р. Після її розгляду реєстратором КГІ «Харківське МіськБТІ» було безпідставне прийнято рішення про повне скасування права власності на кв.№ 19, розташовану за адресою: м.Харків, вул. Огарівського, 16 за позивачкою. Договір купівлі-продажу між позивачкою та відповідачем дійсний. Крім того, в рішенні Ленінського районного суду м.Харкова від 07.09.2011р. по справі № 2-398/11 судом не вирішено питання щодо скасування реєстрації права власності на квартиру за позивачкою. Відповідно до ст.ст. 328, 334, 387 ІДК України визначено: Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно до вимог ст.ст 392, 400 ЦК України визначено: Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Обов'язок недобросовісного володільця негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності чи інше право або яка є добросовісним володільцем. Недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Позивачка на теперішній час проживає в вказаної квартирі. Оскільки право власності на 1/2 частину квартири що була придбана позивачкою у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу знову зареєстрована за відповідачем, позивачка в вказаної квартирі проживає з 25.11.2011р. тому вона вимагає: - визнати за [PERSON] ідентифікаційний код [NUMBER] право власності на 1/2 частину квартири № 19, розташовану за адресою: м.Харків, вул. Огарівського, 16, що зараз зареєстрована за [PERSON] на підставі архівної копії договору купівлі-продажу ХБН, виданого 08.07.2008р. №С-337. Відповідач заперечень суду щодо позовних вимог не надав. Позивачка на позові наполягала, який визнав відповідач. У разі визнання позову ухвалення рішення відбувається у порядку, визначеному ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законник підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач своїх заперечень проти доказів наданих позивачем в обґрунтування позовних вимог, суду не надав. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права інших осіб. Ст..11 ч.2 ЦПК України передбачено право осіб яки беруть участь у справі, розпоряджатись своїми правами що до предмету спору на власний розсуд. Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України визначено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закон або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved