Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Вінницький міжрегіональний центр професійної реабілітації інвалідів «Поділля» позов мотивував тим, що [PERSON] працювала у центрі з 18.04.2005 року по 24.02.2011 року на посаді головного бухгалтера, з 25.02.2011 р. по 17.06.2011 р. - на посаді провідного бухгалтера, з 17.06.2011р. по 29.11.2011 р. - на посаді в.о. головного бухгалтера. Відповідно до посадової інструкції відповідачка, крім іншого, здійснювала ведення рахунку 66 «Розрахунки із заробітної плати» та 65 «Розрахунки по страхуванню». За результатами планової ревізії фінансової діяльності центру було складено акт ревізії від 31.01.2014 р. №04-13/1. Ревізією дотримання законодавства при проведенні індексації грошових доходів працівників Центру встановлено, що при розрахунку сум індексації в порушення ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», із змінами та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078, в ревізійному періоді невірно визначено базовий місяць для обчислення величини приросту індексу споживчих цін (збільшення розміру мінімальної заробітної плати, підвищення посадових окладів, тарифних ставок). Зокрема, працівникам Центру 4-5 тарифного розряду при збільшенні з січня 2010 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб (869 грн.) збільшено відповідну заробітну плату, внаслідок чого січень 2010 року вважається базовим для обчислення індексації (роз'яснення Мінсоцполітики від 13.02.2011 року №04-14220), проте колишнім бухгалтером - [PERSON] в січні-квітні 2010 року зазначеним працівникам було нараховано індексацію. Дане порушення призвело до зайвого нарахування і виплат сум індексації двом працівникам Центру в період з 01.03.2011 р. по 01.12.2013 р. в загальній сумі 18878,96 грн. Оскільки дана матеріальна шкода виникла з вини відповідачки, через неналежне виконання нею своїх обов'язків, просив стягнути з [PERSON] на користь центру матеріальну шкоду в сумі 18878,96 грн. В судовому засіданні представник позивача - Кадочніков А.О. позов підтримав за обставин, у ньому викладених, просив задоволити позов у повному обсязі. Суду пояснив, що договір про повну матеріальну відповідальність із відповідачкою не укладався, оскільки вона несе повну матеріальну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КЗпП України, як бухгалтер. Також пояснив, що [PERSON] працювала з 25.02.2011 року до 17.06.2011 року провідним бухгалтером, з 17.06.2011 року до 01.12.2011 року виконуючим обов`язки головного бухгалтера і в її посадові обов`язки входило ведення 66 рахунку. За цей період працівникам [PERSON] і [PERSON] було здійснено зайве нарахування індексації. З грудня 2011 року до 03.02.2014 року відповідачка взагалі не працювала на підприємстві. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала, подала письмові заперечення і пояснила, вона нараховувала індексацію відповідно до вимог Порядку проведення індексації, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078, проте в 2011 році вже вийшло роз`яснення, а в 2012 році прийняті зміни до Порядку. З грудня 2011 року і протягом 2012 року на підприємстві працювала інший бухгалтер, проте вона в роботі не застосувала зміни і проведеною перевіркою було визначено, що двом працівникам проведене зайве нарахування індексації в сумі 18 878,96 грн. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно наказу №2-К від 18.04.2005 р. [PERSON] прийнято на роботу за переведенням з ОЦТП та СРІ «Поділля» на посаду головного бухгалтера фінансово-аналітичного відділу Вінницького міжрегіонального Центру професійної реабілітації інвалідів «Поділля» з 18.04.2005 року з оплатою праці згідно штатного розпису. Згідно наказу №17-К від 25.02.11 р. [PERSON], головного бухгалтера фінансово-аналітичного відділу Вінницького міжрегіонального Центру професійної реабілітації інвалідів «Поділля» переведено за її згодою з 25.02.2011 року на посаду провідного бухгалтера фінансово-аналітичного відділу. Згідно наказу №51 від 17.06.11 р. провідного бухгалтера [PERSON] призначено в.о. головного бухгалтера з 17.06.2011 р. з усіма повноваженнями, що стосуються фінансової діяльності центру, з наданням права другого підпису на фінансових документах до прийняття на вакантну посаду основного працівника. Згідно наказу №177-К від 29.11.2011 р. в.о. головного бухгалтера фінансово-аналітичного відділу [PERSON] звільнено з роботи з 01.12.2011 р. за угодою сторін. 04.03.2011 р. [PERSON] була ознайомлена із посадовою інструкцією провідного бухгалтера (а.с. 11) якою, зокрема передбачено ведення рахунку 66 «Розрахунки із заробітної плати», ведення рахунку 65 «Розрахунки по страхуванню», складання та здача обов'язкових звітів по заробітній платі. Згідно з актом ревізії фінансово-господарської діяльності Вінницького міжрегіонального центру професійної реабілітації інвалідів «Поділля» від 31.01.2014 року (а.с. 13-15), за період з 01.03.2011 р. по 01.12.2013 р. ревізією дотримання законодавства при проведенні індексації грошових доходів працівників Центру встановлено, що при розрахунку сум індексації в порушення ст.. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 р. №1078, в ревізійному періоді невірно визначено базовий місяць для обчислення величини приросту індексу споживчих цін (збільшення розміру мінімальної заробітної плати, підвищення посадових окладів, тарифних ставок). Зокрема, працівниками Центру 4-5 тарифного розряду при збільшенні з січня 2010 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб (869 грн.) збільшено, відповідно заробітну плату, внаслідок чого січень 2010 р. вважається базовим для обчислення індексації (роз'яснення Мінсоцполітики від 13.02.2011 р. №04-14/220), проте колишнім бухгалтером з заробітної плати [PERSON] в січні-квітні 2010 р. зазначеним працівникам нараховано індексацію. Вказане порушення призвело до зайвого нарахування і виплати сум індексації двом працівникам Центру в періоді з 01.03.2011 р. по 01.12.2013 р. в загальній сумі 18 878,96 грн. та, відповідно, зайвого перерахування внесків до державних цільових фондів в сумі 6853,06 грн., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 25 732,02 грн. Порушення допущено колишнім бухгалтером [PERSON], на яку згідно розподілу функціональних обов'язків покладено обов'язки по нарахуванню заробітної плати у вказаному періоді, яка пояснень не надала (реєстр зайво виплаченої індексації в додатку №22 до акту). Під час перебування [PERSON] на посаді провідного бухгалтера і в.о. головного бухгалтера ВМЦПРІ «Поділля» сума нарахованої за період з 01.03.2011 року по 31.11.2011 року індексації [PERSON] та [PERSON] становить 4963,63 грн. Згідно п.6 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, зокрема, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому на зберігання або для інших цілей. Згідно ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском) перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається КМУ. Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29.12.1992 р. №14 роз`яснив, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей, суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Вичерпний перелік випадків повної матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну з їх вини підприємству, наведений у ст. 134 КЗпП України. В судовому засіданні було встановлено, що письмовий договір про повну матеріальну відповідальність між сторонами не укладався і що посада, яку займала відповідачка, не відноситься до переліку посад і робіт, де укладення такого договору є обов'язковим (Перелік посад і робіт, затверджений постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28.12.1977 р. № 447/24). Згідно ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Згідно п. 2 ст. 133 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть: керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами тощо. Положеннями ст. 130 КЗпП України визначено загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників, відповідно до яких при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Враховуючи вимоги ст. ст. 130, 1353, 137 КЗпП України, суд при розгляді даної справи враховує: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягає його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. За таких обставин суд вважає, що відповідачка повинна нести матеріальну відповідальність не більше свого середнього місячного заробітку, який, згідно довідки, виданої Вінницьким міжрегіональним центром професійної реабілітації інвалідів «Поділля» №646 від 15.08.2014 р. становить 2 719,87 грн. Пояснення відповідачки щодо відсутності її вини при нарахуванні індексації, оскільки в 2011 році не було належного роз`яснення щодо індексації грошових доходів працівників, суд вважає безпідставними, оскільки зміни в Порядок проведення індексації грошових доходів населення не вносились, станом на 2011 рік був чинним Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», який підлягав однаковому застосуванню на всій території України. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір - 243,60 грн., що був сплачений позивачем згідно платіжного доручення №221 від 05.05.2014 року (а.с. 1).

Outcome: approved