Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

в обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до укладеного кредитного договору №кл 13/48 від 16.12.2013 року він надав відповідачу [PERSON] як позичальнику кредит на суму 70\~000,00 грн. на строк 36 місяців (до 16.12.2016 року) зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 48 % річних від суми залишку кредиту. Повернення кредиту та сплата процентів за користування останнім здійснюється в розмірі, порядку та строки, що встановлюються графіком розрахунків, що є невід'ємною частиною договору. Проценти нараховуються за фактичний строк користування кредитом. З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вказаним договором між позивачем (як кредитором) та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (як поручителями) того ж дня (16.12.2013 року) укладено договори поруки, відповідно до яких ці відповідачі зобов'язалися солідарно відповідати перед кредитодавцем за виконання всіх зобов'язань позичальника [PERSON], які випливають із вказаного кредитного договору. Позичальник порушив свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами, розмір якої станом на 21.01.2015 року становив 75\~210,90 грн. Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 16.03.2015 року вказану заборгованість стягнуто в солідарному порядку з відповідачів, а також 752, 10 грн. судових витрат. Однак, ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 15.11.2016 року вказане заочне рішення скасоване та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Звертаючись із заявою про скасування заочного рішення, заявники [PERSON] та [PERSON] зазначили, що строк кредитного зобовязання та договору поруки є невизначені. Однак, до договорів поруки слід застосовувати ч.4 ст.559 ЦК України, згідно з якою порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Тільки у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Тому в даному випадку є не правильним до спірних правовідносин застосовувати друге речення ч.4 ст.559 ЦК України, тобто вказаний строк. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17.09.2014 року в справі № 6- 53 цс 14, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Позивач вказує, шо згідно з п.3.3 кредитного договору оплата по кредиту повинна була здійснюватись згідно з графіком, тобто щомісячно. Відповідно до довідки розрахунку позичальник щомісячно включно по жовтень 2014 року здійснював оплату за кредитним договором. Так, у вересні 2014 року позичальник здійснив черговий платіж в розмірі 1000 грн., а в жовтні 2014 року в розмірі 3 000 грн. Наступний черговий платіж він згідно з графіком та умов кредитного договору повинен був здійснити в листопаді 2014 року. Однак, не здійснював його, з чого випливає порушення умов кредитного договору позичальником в листопаді 2014 року. Отже, строк на звернення з вимогою до поручителів слід обчислювати, починаючи з наступного місяця, тобто з грудня 2014 року. Кінець цього строку 30.05.2015 року. Як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом до Коломийського міськрайонного суду про дострокове повернення всієї суми кредиту позивач звернувся 22.01.2015 року. Провадження в даній справі ухвалою суду відкрите 11.02.2015 року. Тобто позивач звернувся до суду впродовж шестимісячного строку з моменту першої несплати позичальником чергового платежу. Розмір заборгованості станом на 02.12.2016 року складає 113 670, 39 грн. Останню позивач просить стягнути на його користь з відповідачів в солідарному порядку, а також присудити з відповідачів на його користь судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, просить позовні вимоги задовольнити та присудити на користь позивача з відповідачів судові витрати в рівних частинах, а саме 384,59 грн, оскільки судові витрати в розмірі 752,10 грн. відповідачами вже сплачено. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів [PERSON], [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги по суті не визнали та в заяві про перегляд заочного рішення зазначали, що згідно з п.2.4 договору поруки-ф від 16.12.2013 року строк виконання зобовязань за основним договором до 16.12.2016 року. Ч. 4 ст. 559 ЦК України визначено безумовні підстави припинення договору поруки, а саме, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В договорі поруки-ф від 16.12.2013 року строку не встановлено. Юридичний аналіз даного договору дає можливість зробити висновок, що умов щодо строку даного договору досягнуто не було. Більше того, у кредитному договорі встановлено, що зобов'язання сплачувати кредит виникає щомісячно до 10 числа поточного місяця. Тобто, вказано термін (а не строк) виконання зобов'язання. Порушення зобов'язання почалося з січня 2014 року (як видно із розрахунку заборгованості та позовної заяви), а вимогу про погашення заборгованості було надіслано лише 29.08.2014 року, тобто через сім місяців, хоча така вимога мала бути надіслана в межах шестимісячного строку. Відповідач [PERSON] та його представник просять врахувати, що кредит фактично отримав [PERSON], а не поручителі. Тому в позові до поручителів слід відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином - за адресою, вказаною в позовній заяві, про що свідчить поштове повідомлення про одержання нею судової повістки-виклику (а.с. 135). Надіслані на її адресу судові виклики в судові засідання 22.12.2016 року та 18.01.2017 року їй не вручено в звязку з тимчасовим непроживанням за вказаною адресою (а.с.160, 218). Відповідач [PERSON] суду не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином - за адресою, вказаною в позовній заяві, про що свідчать поштові повідомлення про одержання ними судових повісток-викликів (а.с. 157-159). Надіслані на адресу цих відповідачів судові виклики в судові засідання 22.12.2016 року та 18.01.2017 року їм не вручено у звязку з відмовою адресатів від одержання (а.с.168, 176, 184, 209, 212, 215). Інших причин своїх неявок вказані відповідачі не повідомили та не звернулися із заявами про розгляд справи в їхній відсутності. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 зазначеного Кодексу якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 вказаного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 16.12.2013 року позивач та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №кл 13/48, відповідно до якого позивачем надано цьому відповідачу кредит в розмірі 70\~000, 00 грн. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється щомісячними виплатами в розмірі, порядку та строки, згідно з графіком розрахунків, що є невід'ємною частиною договору. Строк дії договору - до 16.12.2016 року (а.с.8, 9). Відповідно до п.п. 2.1, 3.1 кредитного договору закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору, та не припиняється нарахування кредитодавцем процентів за договором. Плата за користування кредитом встановлюються в розмірі 48 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом. Згідно з п.п. 3.5, 3.6 вказаного договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: першочергово сплачуються проценти, в наступну - сума кредиту. Прострочення сплати кредиту та/або процентів за кредитом ( згідно з графіком розрахунків) не зупиняє нарахуванння процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем. Згідно з п.5.1.3 договору позичальник зобов'язався вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка розрахунків. Відповідно до п.7.2 кредитного договору порушенням умов цього договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив свої зобовязання за даним кредитним договором і станом на 02.12.2016 року загальний розмір заборгованості позивачем визначено як 113\~670,39 грн., в тому числі за кредитом 58\~167,05 грн. та за процентами за користування кредитом 55\~503,34 грн., про що зазначено у наданому позивачем розрахунку заборгованості (а.с.142). Судом також встановлено, що з метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за вказаним кредитним договором позивач 16.12.2013 року уклав з відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] як з поручителями договори поруки -ф (а.с.10-14). Відповідно до п.1.1 цих договорів поручителі зобов'язались перед позивачем солідарно відповідати за виконання всіх зобовязань позичальника [PERSON], що виникли з кредитного договору №кл 13/48 від 16.12.2013 року. Відповідно до п.3.1 договорів поруки поручителі відповідають перед кредитодавцем за виконання позичальником всіх зобов'язань за основним договором в сумі , що дорівнює 70\~000 грн., а також за відшкодування кредитодавцю процентів за користування кредитом. Пунктом 4.1 договорів поруки передбачено, що у разі порушення позичальником зобов'язання за основним договором поручитель зобов'язується виконати за позчальника зобов'язання останнього у 5-ти денний строк з дня отримання вимоги від кредитодавця. Судом також встановлено, що 29.08.2014 року \~ \~відповідачам \~\~\~\~направлялось попередження (вимога) \~про \~\~погашення \~\~\~\~вказаної заборгованості \~за кредитним договором\~(а.с. 15). Враховуючи подальше предявлення даного позову, суд вважає, що зазначена \~вимога залишилась \~\~відповідачами \~\~без \~задоволення. Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до положень ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] як позичальник належно та своєчасно не виконує взяті на себе договірні зобов'язання, суд вважає, що з нього та з інших відповідачів як з поручителів необхідно стягнути в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 113\~670,39 грн. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позов предявлено в шестимісячний строк з дня невнесення позичальником чергового платежу. Зокрема, у вересні 2014 року позичальник здійснив черговий платіж в розмірі 1000 грн., а в жовтні 2014 року в розмірі 3 000 грн. Наступний черговий платіж він згідно з графіком та умов кредитного договору повинен був здійснити в листопаді 2014 року. Однак, не здійснив його, з чого випливає порушення умов кредитного договору позичальником саме в листопаді 2014 року. Отже, строк на звернення з вимогою до поручителів слід обчислювати, починаючи з наступного місяця, тобто з грудня 2014 року. Кінець цього строку 30.05.2015 року. Однак, даний позов надійшов до суду 09.02.2015 року. Позивачем за звернення до суду з із заявою заявою про збільшення позовних вимог сплачено судовий збір в розмірі 384,59 грн., що стверджується платіжним дорученням від 25.11.2016 року (а.с.138 ). Вказані судові витрати підлягають присудженню в рівних частинах з відповідачів на користь позивача в звязку із задоволенням позовних вимог. При цьому сплачена позивачем сума судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 752,10 грн. сплачена відповідачами після постановлення заочного рішення від 16.03.2015 року (а.с. 53). На підставі ст.ст.526, 530, 543, 553, 554, 1049, 1050, 1054 ЦК України та,

Outcome: approved