Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

В квітні\~2016\~року ПАТ\~«Райффайзен Банк\~Аваль» звернувся\~до суду\~з позовом про визнання результату аукціону недійсним, скасування акту про передачу права власності на майно та свідоцтва на право власності в якому просив суд постановити рішення, яким визнати недійсним аукціон від 26 червня 2013 року, проведений арбітражним керуючим [PERSON] з продажу рухомого майна фізичної особи-підприємця [PERSON] , а саме: легкового автомобіля LEXUS ES 350, державний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, колір - сірий, шасі № [NUMBER] , тип - легковий седан-В; скасувати Акт від 26 червня 2013 року про передання права власності на куплене рухоме майно, а саме на легковий автомобіль LEXUS ES350, державний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, колір - сірий, шасі № [NUMBER] , тип - легковий седан-В; скасувати свідоцтво на право власності від 16 липня 2013 року видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. свідоцтва на право власності, і яке зареєстроване в реєстрі за №4787, переможцю аукціону [PERSON] ; стягнути з арбітражного керуючого [PERSON] на їх користь судовий збір у розмірі 4134 грн. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2020 року залучено до участі у справі як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (а.с.162-163). Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» за довіреністю Рубан О.Г. у судове засідання не з`явився , про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.175), про поважність причини не явки у судове засідання не повідомив; з матеріалами справи ознайомлений в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] надала суду письмові заперечення проти позову, в яких просила відмовити в задоволені позовних вимог (а.с.50-51). Адвокат відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] надав суду заяву про закінчення розгляду справи без його участі, позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення (а.с.192); [PERSON] надав суду письмові заперечення (а.с.43-44,55,151-152). Третя особа фізична-особа підприємець [PERSON] у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.94,146,150,178,184). Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного. За визначенням\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з\~ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цією ж статтею передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, договори та інші правочини. Судом встановлено, що 06 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (заставодержатель) та ФОП [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу № 014/13411/3105/73. Відповідно до п.1.1 Договору застави, забезпечуються вимоги заставодержателя, що випливають з кредитного договору №014/3105/145321/73 від 06 березня 2008 року та всіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку дії цього договору, укладеного між заставодержателем та заставодавцем, за умовами якого заставодавець зобов`язується перед заставодержателем повернути у строк до 05 березня 2015 року кредит у розмірі 58960,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на момент укладення даного договору складає 297748 грн., сплатити проценти за його користування у розмірах, строки, а також неустойку у випадках, передбачених кредитним договором та цим договором. Згідно з п.1.2 Договору застави, в забезпечення виконання зобов`язань, вказаних у пункті 1.1 договору, заставодавець на умовах, передбачених цим договором, передає у заставу належний йому транспортний засіб марки LEXUS ES 350, державний номер [NUMBER] , 2008 року виготовлення, колір - сірий, тип - легковий - седан-В, об`єм двигуна 3456 куб. см. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , видане 06 березня 2008 року Дніпропетровським ВРЕР-1 ДАІ УМВС України\~\~в Дніпропетровській області. Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2012 року по справі №38/5005/5057/2012, фізичну особу-підприємця [PERSON] , визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на один рік до 26 червня 2013 року, ліквідатором по якій призначено арбітражного керуючого [PERSON] (ліцензія серії АВ №547835 від 27.10.2010 року). До ліквідної маси банкрута було включено легковий автомобіль LEXUS ES 350, державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року виготовлення, колір - сірий, шасі № [NUMBER] , тип - легковий седан-В, який перебуває в заставі на підставі укладеного 06 березня 2008 року між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] договору застави транспортного засобу №014/13411/3105/73 (а.с.9). 26\~червня 2013\~року в\~рамках процедури\~банкрутства був\~проведений аукціон,\~в ході\~якого було\~реалізовано заставне\~вищевказане рухоме\~майно покупцю\~ [PERSON] (а.с.18). На підставі протоколу про проведення аукціону та акта про передання права власності, складених 26 червня 2013 року арбітражним керуючим Колошиним В.П., 16 липня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було видано [PERSON] оспорюване позивачем свідоцтво про право власності на легковий автомобіль LEXUS ES 350, державний номер [NUMBER] , 2008 року виготовлення, колір - сірий, тип - легковий - седан-В (а.с.17). Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30 липня 2013 року, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено, постанову господарського суду\~\~Дніпропетровської області від 26 червня 2012 року у справі №38/5005/5057/2012 скасовано, провадження у справі №38/5005/5057/2012 припинено (а.с.10-16). Позивач вважає прилюдні торги (аукціон) недійсним, проведеним з порушенням законодавства, тому звернувся до суду з даним позовом. Постановою Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 17 жовтня 2018 року в справі №904/8745/15, визнано недійсним проведений Українсько-російським Товариством з обмеженою відповідальністю Торгівельною компанією «ЮГОС» аукціон від 26 червня 2013 року з продажу нерухомого майна ФОП [PERSON] - житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого складено протокол від 26 червня 2013 року та визнано переможцем [PERSON] (а.с.83-84). Верховний Суд України у постанові від 13 квітня 2016 року у справі №6-2988цс 15 дійшов правового висновку, що головною умовою , яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результати торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року в справі №678/301/12 (провадження № 14-624цс18). 11 квітня 2018 року між ПAT «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» укладено Договір (портфельного відступлення прав вимоги) № Б/Н, згідно умов якого TOB «ФК «Форінт» передав (сплатив) AT «Райффайзен Банк Аваль» загальну вартість прав вимоги, а AT «Райффайзен Банк Аваль» відступив TOB «ФК «Форінт» Права Вимоги за кредитним договором №К-Д 014/02-40/925/1 від 27.06.2008 року, що укладений в рамках Генеральної кредитної угоди № К-Д 014/02-40/925 від 27.06.2008 року, зі змінами і доповненнями та укладеними додатковими угодами до нього в обсязі та на умовах, що існували на Дату відступлення Прав Вимоги. Також, 11.04.2018 року між AT «Райффайзен Банк Аваль» та TOB «ФК «Форінт» укладено Договір відступлення прав за Іпотечними договорами № Б/Н від 11.04.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрований в реєстрі за №895 (а.с.123), згідно умов якого, у зв`язку з укладенням зазначеного вище Договору (портфельного відступлення прав вимоги) №Б/Н від 11.04.2018 року (а.с.130-134), ПAT «Райффайзен Банк Аваль» передав, а TOB «ФК «Форінт» прийняв права за договором Іпотеки №014/02-40/1831 від 27.06.2008 року, укладеним з [PERSON] з метою виконання зобов`язань за Кредитним договором (а.с.136-138). Як вбачається зі змісту позовної заяви поданої 12 квітня 2016 року від імені ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», останній просив суд визнати недійсним аукціон від\~26\~червня 2013\~року,\~проведений арбітражним\~керуючим [PERSON] \~з продажу\~рухомого майна\~ФОП [PERSON] ,\~а саме:\~легкового автомобіля\~LEXUS\~ES\~350,\~державний номер\~ [NUMBER] ,\~2008\~року випуску,\~зазначивши,\~що Банк\~є стороною\~за договором\~застави транспортного\~засобу №014/13411/3105/73\~укладеного з\~ [PERSON] \~06\~березня 2008\~року.\~Однак як\~вбачається зі\~змісту п.\~1.1\~Договору застави\~від транспортного\~засобу №014/13411/3105/73 від 06 березня 2008 року, цей договір забезпечує лише Кредитний договір №014/13411/3105/73 від 06 березня 2008 року (а.с.9), тобто відношення до Кредитного договору №К-Д 014/02-40/925/1, за яким права кредитора перейшли до ТОВ «ФК «Форінт», даний Договір застави не має. Окрім цього, ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року №2-4234/11 (провадження №6/175/111/19) встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2011 року по справі № 2-4234/11 позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено та стягнуто з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/3105/145321/73 від 06 березня 2008 року в сумі 571598 грн. 53 коп., судовий збір в сумі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 02.08.2019 року між ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» та ПАТ «ОКСІ БАНК» було укладено Договір №114/2-16 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило свої права вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 014/3105/145321/73,\~того ж дня\~між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «ОКСІ БАНК» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 014/3105/145321/73. Так вищевказаною ухвалою постановлено, замінити вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 36799749) у справі №2-4234/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/3105/145321/73 (а.с.188-189). Згідно ст. 20 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо обтяжував відступив іншій особі права за правочином, на підставі якого виникло обтяження, ця особа, набуває всі відступлені права стосовно предмета обтяження. ТОВ «ФК «Форінт» не надав суду доказів переходу до себе права вимоги, саме за Договором застави транспортного засобу №014/13411/3105/73 від 06 березня 2008 року, на даний час права кредитора та заставодержателя щодо автомобіля LEXUS ES 350, державний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, належать ТОВ «Вердикт Капітал». Частиною 1 ст. 4 ЦПК України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позивачем не наведено та не зазначено в чому порушуються його права проведеним аукціоном, вчиненими правочинами (акт про передання права власності, свідоцтво про право власності). При вирішенні спору про визнання результату аукціону недійсним, скасування акту про передачу права власності на майно та свідоцтва на право власності підлягають застосуванню загальні приписи ст. 3,\~15,\~16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. Зі змісту\~\~ст.\~215, 216 ЦК України, вбачається, що заперечувати дійсність правочину в судовому порядку вправі одна із сторін договору або інша заінтересована особа. ЦК України\~не містить визначення поняття «заінтересована особа», тобто залишає його оціночним. Тому слід враховувати, що заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі чи правочині. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання результату аукціону недійсним, скасування акту про передачу права власності на майно та свідоцтва на право власності, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів. Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004, в якому зазначено про те, що поняття «охоронюваний законом інтерес», яке вживається в законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать\~Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. За результатами розгляду спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце (відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14). Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Таким чином, вирішуючи переданий на розгляд суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясувати наявність чи відсутність факту порушення або оспорення відповідного права чи охоронюваного законом інтересу, а позивач, який не є стороною оспорюваного ним договору, звертаючись до суду з позовом про визнання правочину недійсним зобов`язаний довести, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси. Водночас, суд має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Тобто, обов`язок доведення в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання прав та інтересів позивача покладається безпосередньо на позивача. Позивач не надав доказів та не обґрунтував, яким чином позовні вимоги порушують його права або охоронювані законом інтереси. За загальним правилом, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (позичальника та/або поручителя), оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника (позичальника та/або поручителя), та не зачіпає його інтересів (постанова Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-43гс15). Виходячи із змісту заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів, суд не вбачає\~підстав, які б підтверджували наявність порушеного права позивача під час проведення аукціону, підписання акту про передачу права власності на майно та видачі свідоцтва на право власності. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Проаналізувавши вищевикладені обставини справи, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно вивчивши докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» є необґрунтованими та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. Тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом стягненню з відповідачів не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed