Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

В квітні 2016 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 7637,50 грн., в тому числі: 500,00 грн. - основний борг; 175,00 грн. - проценти за договором; 6962,50 грн. - пеня за договором та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 16.09.2014 р. [PERSON] з ТОВ «Служба термінового кредитування» уклав кредитний договір № 140916-123753 та отримав кредит у розмірі 500,00 грн. Відповідно до п. 3.3 договору відповідач зобов'язаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 500,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 175,00 грн., що разом складає 675,00 грн. у строк до 29.09.2014 р. В порушення договірних умов відповідач станом на 08.04.2016 р. не виконує свої зобов'язання щодо повернення отриманих грошових коштів в розмірі 500,00 грн., а також процентів за користування кредитом. Згідно п. 6.2 договору у разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту, до позичальника застосовуються штрафні санкції у вигляді неустойки - пені з розрахунку 2,5 % за кожен день прострочення. Таким чином, сума заборгованості разом з пенею становить 7637,50 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, вказав, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом подання оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 93 (5713) від 19.05.2016 р. У зв'язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 16.09.2014 р. між ТОВ «Служба термінового кредитування» та [PERSON] укладено кредитний договір № 140916-123753. Згідно п. 1.1 кредитодавець зобов'язався надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти. Сума кредиту згідно п. 1.2 договору складає 500,00 грн. Згідно п. 2.1 договору строк надання кредиту - до 29.09.2014 р. Розмір процентів, які повинен сплатити позичальник визначений п. 3.1 і складає 2,5 % за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 3.3 договору відповідач зобов'язався кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 175,00 грн., що разом складає 675,00 грн. у дату повернення кредиту. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 140916-123753 вбачається, що [PERSON] станом на 08.04.2016 р. має заборгованість 7637,50 грн., а саме: основний борг - 500,00 грн.; проценти за договором - 175,00 грн.; пеня за договором - 6962,50 грн. Оскільки [PERSON] не сплатив заборгованість, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Служба термінового кредитування» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 1378,00 грн., а також витрати, пов'язані з публікацією оголошення про виклик відповідача в судове засідання в розмірі 420 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved