Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

В лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ковальової Є.С., Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів), в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 68 000,00 грн., 26 900,00 грн., 4 500,00 грн., відшкодувати моральну шкоду в розмірі 18 000,00 грн., витрати на правничу правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн. Позов мотивовано тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей по 1 600,00 грн. на двох дітей та 1 300,00 на одну дитину. 27 червня 2019 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - Шевченківське ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області) Ковальовою Є.С. відкрито виконавчі провадження за № 59427337 та № 59427381. В рамках безпідставно відритих виконавчих проваджень позивачем було сплачено грошові кошти в розмірі 68 000,00 грн., 4 500,00 грн. та 26 900,00 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2019 року визнано дії старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Ковальової Є.С. щодо прийняття до провадження виконавчих листів та відкриття виконавчих проваджень неправомірними. Скасовано постанову старшого державного виконавця Шевченківське ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Ковальової С.С. про відкриття виконавчого провадження від 27 червня 2019 року № 59427337 та № 59427381. Зважаючи на скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та всіх інших постанов в рамках виконавчих проваджень № 59427337 та № 59427381 правові підстави для сплати позивачем будь-яких грошових коштів на користь ВДВС та [PERSON] відсутні, та вони підлягають поверненню на користь позивача. Крім того підлягає відшкодуванню на його користь моральна шкода, спричинена незаконними діями відповідачів. 01 березня 2021 року представником [PERSON] подано відзив на позов, в якому просив суд у задоволенні позову відмовити з підстави його необґрунтованості та безпідставності. Правова природа набуття [PERSON] грошових коштів, які просить стягнути відповідач та які становлять предмет спору це аліменти, які є власністю дітей, отриманою на підставі рішення суду в рамках виконавчих проваджень № 59427337 та № 59427381. Скасування постанови про відкриття виконавчого провадження не звільняє відповідача від сплати аліментів на утримання дітей. Не підлягають поверненню аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки і недобросовісності з боку набувача. 10 березня 2021 року начальником Міжрегіонального відділу виконавчої по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - Міжрегіональний ВВ по Дергачівському та Золочівському районах Східного МУМЮ (м. Харків)) Ковальовим Є.С. подано заперечення на позов, в якому зазначив, що виконавчі провадження № 59427337 та № 59427381 були передані до Міжрегіонального ВВ по Дергачівському та Золочівському районах Східного МУМЮ (м. Харків) на підставі постанов Шевченківського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області про передачу виконавчих проваджень № 59427337 та № 59427381 від 11 грудня 2019 року. Державним виконавцем Міжрегіонального ВВ по Дергачівському та Золочівському районах Східного МУМЮ (м. Харків) було прийнято зазначені виконавчі провадження, які в подальшому на підставі ухвали суду були повернуті до Шевченківського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області для подальшого вчинення державним виконавцем Ковальовою Є.С. дій, зазначених в ухвалі суду. Станом на час розгляду в суді даної справи у Міжрегіональному ВВ по Дергачівськомута Золочівському районах Східного МУМЮ (м. Харків) виконавчі провадження № 59427337 та № 59427381 не перебувають. Під час перебування виконавчих проваджень в Міжрегіональному ВВ по Дергачівському та Золочівському районах Східного МУМЮ (м. Харків) заходи примусового виконання рішень до боржника не застосовувались. Боржником було добровільно сплачено на депозитний рахунок відділу борг по аліментах у повному обсязі, який було перераховано на користь стягувача. Сплачені [PERSON] аліменти є власністю дітей та поверненню не підлягають. В березні 2021 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Ковальовою Є.С. подано відзив на позов, в якому зазначила, що підстави для відмови прийняття до виконання виконавчих документів від [PERSON] були відсутні, оскільки стягнення аліментів проводилось при примусовому виконанні виконавчих листів на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Правові підстави для стягнення моральної шкоди відсутні. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2021 року відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. Відповідачі та їх представники проти задоволення позову заперечували. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2018 року у справі № 638/16589/17позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітніх дітей задоволено частково. Стягнуто щомісяця з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1600,00 грн. на кожного, починаючи з 02 листопада 2017 до досягнення дитиною повноліття. Встановлена сума підлягає індексації відповідно до вимог діючого законодавства. Стягнуто щомісяця з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1300,00 грн., починаючи з 02 листопада 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Встановлена сума підлягає індексації відповідно до вимог діючого законодавства. 27 червня 2019 року на підставі виконавчих листів, виданих у справі 638/16589/17, старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Ковальовою Є.С. винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 59427337 та № 59427381. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2019 року, яка набрала законної сили, скаргу представника [PERSON] на дії державного виконавця задоволено. Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Ковальової Є.С. щодо прийняття до провадження виконавчих листів поданих стягувачем [PERSON] та відкриття виконавчих проваджень. Скасовано постанови старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Ковальової Є.С. про відкриття виконавчого провадження № 59427337 та № 59427381 від 27 червня 2019 року. Зобов`язано старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Ковальову Є.С. повернути стягувачу [PERSON] без виконання виконавчі листи, видані Дзержинським районним судом м. Харкова 20 червня 2019 року № 638\\16589\\17. З інформаційної довідки про виконавче провадження вбачається, що у виконавчому провадженні № 59427381 була наявна заборгованість зі сплаті аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Заборгованість станом на 01 липня 2019 року - 64 000,00 грн. (а.с. 101). Зважаючи на наявну заборгованість старшим державним виконавцем Ковальовою Є.С. 04 липня 2019 року винесено постанову про накладення штрафу за несплату аліментів в розмірі 12 800,00 грн. 06 січня 2021 року старшим державним виконавцем Ковальовою Є.С. винесено постанову про скасування постанови про накладення штрафу за несплату аліментів в розмірі 12 800,00 грн. від 04 липня 2019 року. З інформаційної довідки про виконавче провадження вбачається, що у виконавчому провадженні № 59427337 була наявна заборгованість зі сплаті аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Заборгованість станом на 01 липня 2019 року - 6 400,00 грн. (а.с. 8). Зважаючи на наявну заборгованість старшим державним виконавцем Ковальовою Є.С. 04 липня 2019 року винесено постанову про накладення штрафу за несплату аліментів в розмірі 12 800,00 грн. 04 липня 2021 року старшим державним виконавцем Ковальовою Є.С. винесено постанову про скасування постанови про накладення штрафу за несплату аліментів в розмірі 12 800,00 грн. від 04 липня 2019 року з підстави помилки виконавця. У виконавчому провадженні № 59427337 була наявна заборгованість зі сплаті аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Заборгованість станом на 01 липня 2019 року - 26 000,00 грн. 04 липня 2019 року старшим державним виконавцем Ковальовою Є.С. винесено постанову про накладення штрафу за несплату аліментів в розмірі 5 200,00 грн. 06 січня 2021 року старшим державним виконавцем Ковальовою Є.С. винесено постанову про скасування постанови про накладення штрафу за несплату аліментів в розмірі 5 200,00 грн. від 04 липня 2019 року. Під час перебування на примусовому виконанні в Міжрегіональному ВВ по Дергачівському та Золочівському районах Східного МУМЮ (м. Харків)виконавчих проваджень № 59427337 та № 59427381 заходи примусового виконання рішень до боржника [PERSON] не застосовувались. Боржником [PERSON] було сплачено на депозитний рахунок відділу борг по аліментах у повному обсязі, який було перераховано на користь стягувача [PERSON] (а.с. 59). Відповідно до квитанції № 24480783 від 24 січня 2020 року [PERSON] було сплачено на користь Міжрегіонального ВВ по Дергачівськомута Золочівському районах Східного МУМЮ (м. Харків) грошову суму в розмірі 26 900,00 грн., цільове призначення платежу - сплата боргу у виконавчому провадженні № 59427337 (а.с. 17). Відповідно до квитанції № 24480676 від 24 січня 2020 року [PERSON] було сплачено на користь Міжрегіонального ВВ по Дергачівськомута Золочівському районах Східного МУМЮ (м. Харків) грошову суму в розмірі 68 000,00 грн., цільове призначення платежу - сплата боргу у виконавчому провадженні № 59427381 (а.с. 18). Відповідно до квитанції № 0.0.1788280332.1 від 01 серпня 2020 року [PERSON] було сплачено на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 4 500,00 грн., цільове призначення платежу - утримання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за липень 2020 року (а.с. 16). З листа старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Ковальової Є.С. вбачається, що відповідно до розпорядження про розподіл коштів від 22 лютого 2020 року за виконавчим провадженням № 59427337 на депозитний рахунок надійшли кошти в розмірі 26 900,00 грн., які розподілені на підставі ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» наступним чином: 26 700,00 грн. - перераховано на користь стягувача [PERSON] , 69,00 грн. - витрати виконавчого провадження за виконання АСВП та 131,00 грн. - витрати виконавчого провадження на користь держави. Відповідно до розпорядження про розподіл коштів від 22 лютого 2020 року за виконавчим провадженням № 59427381 на депозитний рахунок надійшли кошти в розмірі 68 000,00 грн., які розподілені на підставі ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» наступним чином: 67 800,00 грн. - перераховано на користь стягувача [PERSON] , 69,00 грн. - витрати виконавчого провадження за виконання АСВП та 131,00 грн. - витрати виконавчого провадження на користь держави (а.с. 87). З досліджених судом квитанцій, що містяться в матеріалах справи, судом встановлено погашення [PERSON] заборгованості зі сплати аліментів за виконавчими провадженнями № 59427337 та № 59427381 в розмірі 68 000,00 грн. та 26 900,00 грн., та сплату аліментів на утримання дітей за липень 2020 року в розмірі 4 500,00 грн. Фактично в позовних вимогах позивач просить суд стягнути з відповідачів на свою користь безпідставно отримані кошти, які були ним сплачені в якості аліментів на утримання дітей. Щодо позовних вимог до державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Ковальової Є.С., то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні пред`явлено позову в цій частині з наступних підстав. Відповідно до ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Грошові суми, стягнуті до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону). Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні). Стягнуті з боржника кошти, що залишилися після задоволення всіх вимог за виконавчими документами, перераховуються боржнику (крім випадків повернення коштів іншим особам). З правового аналізу зазначеної норми вбачається, що витрати виконавчого провадженні перераховуються на користь Державного бюджету Україна, а не на користь державного виконавця. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідний орган: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України. Аналогічна правова позиція викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 19 червня 2018 року у цивільній справі № 910/23967/16. Звертаючись до суду з позовом до державного виконавця про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави у виконавчих провадженнях № 59427337 та № 59427381 [PERSON] небуло враховано, що відшкодування такої шкоди, у разі доведення її наявності, покладається не на посадову або службову особу, незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна в особі відповідних органів державної виконавчої служби, а також територіальні органи державної виконавчої служби України, зважаючи на що даний позов було пред`явлено до неналежного відповідача. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19). Зважаючи на зазначене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Ковальової Є.С. Щодо позовних вимог до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 68 000,00 грн., 26 900,00 грн. та 4 500,00 грн., то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Як було встановлено судом з наданих позивачем до суду квитанцій та зазначено вище, [PERSON] було здійснено погашення заборгованості зі сплати аліментів за виконавчими провадженнями № 59427337 та № 59427381 в розмірі 68 000,00 грн. та 26 900,00 грн., та здійснено сплату аліментів на утримання дітей за липень 2020 року в розмірі 4500,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Разом з тим у ст. 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав. Сам факт оскарження відповідачем у судовому порядку дій державного виконавця, визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень та всіх виконавчих дій в рамках скасованих виконавчих проваджень не може свідчити про недобросовісність дій [PERSON] , оскільки є реалізацією нею набутого за рішенням суду права на отримання аліментів на утримання дітей. Таким чином, зважаючи на те, що підставою для набуття [PERSON] грошових коштів в розмірі 68 000,00 грн., 26 900,00 грн. та 4 500,00 грн. було рішення суду про сплату аліментів на утримання дітей, що набрало законної сили, відсутні підстави вважати, що ці грошові кошти є безпідставно набутим майном Незважаючи на те, що постанови про відкриття виконавчих проваджень та інші виконавчі дії в рамках даних проваджень скасовані, набуті [PERSON] грошові кошти, сплачені [PERSON] в якості погашення заборгованості по сплаті аліментів, на підставі вимог ст. 1215 ЦК України поверненню не підлягають. Крім того [PERSON] не було доведено належними та допустимими доказами сплату в рамках скасованих виконавчих проваджень будь-яких інших грошових сум (штрафів тощо), окрім заборгованості по аліментах. Відповідно до положень ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди, зважаючи на наступне. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Позивачем, всупереч ст.ст. 12, 81 не надано жодного доказу на підтвердження завдання йому моральної шкоди. Підстав для стягнення моральної шкоди не встановлено. Зважаючи на зазначене вище, також не підлягають задоволенню позовні вимоги, пред`явлені [PERSON] до Міжрегіонального ВВ по Дергачівському та Золочівському районах Східного МУМЮ (м. Харків). Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed