Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27 травня 2004 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя народилось двоє малолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . 07 травня 2012 року рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області шлюб між ними розірвано та вирішено дітей залишити проживати з матір`ю. Після розлучення діти проживали разом із [PERSON] , проте з 2014 року діти почали проживати зі ним. Відповідно до акта про проживання без реєстрації від 15.02.2018 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають без реєстрації за адресою [ADDRESS] без реєстрації з 2014 року. Він, як батько малолітніх дітей, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про них, створення для них належних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дітей з ним. [PERSON] навчається в 7-В класі, [PERSON] навчається в 6-В класі. Мама за 2017-2018 навчальний рік не була жодного разу на батьківських зборах, не з`являлася в школі, не цікавилася навчанням і вихованням дітей. Він часто відвідує школу, цікавиться навчанням і вихованням сина. 12 серпня 2015 року між ним та [PERSON] було укладено договір про припинення права на аліменти на дітей у зв`язку з передачею права власності на квартиру. Відповідно до даного договору діти [PERSON] та [PERSON] стали власниками квартири [ADDRESS] по 1/2 частці кожен. Враховуючи те, що діти проживають зі ним та відповідачка повністю усунулась від їх виховання та забезпечення він був змушений звернутись до суду із позовом про стягнення із останньої аліментів на користь дітей. Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15.02.2018 його позов було задоволено частково та вирішено стягувати з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Він постійно слідкує за станом здоров`я дітей, їх розвитком, виховує та піклується про них, у нього з дітьми психологічний контакт, прив`язаність один до одного. Вважаю себе хорошим батьком та зможе в повній мірі забезпечити їхні потреби, надалі доглядати за ними та надати їм повноцінне батьківське піклування. Спір між ним та відповідачкою полягає в тому, що, відповідачка не має бажання добровільно визначити місце проживання дітей з ним. Самі ж діти хочуть проживати з ним. Таким чином, проживання дітей разом з ним відповідає їхнім інтересам. Він має можливість забезпечити їм належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дітей. Разом з тим, не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідачки з дітьми. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Рідченко М.В. позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, який просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. 19.04.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що рішенням суду дітей залишено проживати з нею, колишній чоловік зареєстрований за адресою її місця проживання. Він одружився з іншою жінкою. Вона не згідна, щоб діти проживали з ним і вважає, що в інтересах дітей проживати саме з нею, оскільки вона може створити усі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей. Вважає, що в будинку чоловіка не створено належних умов для проживання дітей. Просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 34-37). Представник третьої особи: органу опіки та піклування Дубенської міської ради Кобилянський Р.Ф. підтримав позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення. Заслухавши учасників, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 27 травня 2004 року між сторонами було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя у них є двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-7). 07 травня 2012 року рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області шлюб між сторонами було розірвано та вирішено дітей залишити проживати з матір`ю (а.с. 8). Згідно акта про проживання без реєстрації від 15.02.2018 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають без реєстрації за адресою [ADDRESS] без реєстрації з 2014 року (а.с. 9). Відповідно до актів про не проживання від 13.07.2017, 13.09.2017, 14.11.2017 та 11.01.2018 встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] (а.с. 10-13). Згідно інформації Дубенської ЗОНІ І-ІІІ ст. №6 №39 від 05.02.2018 зазначено, що [PERSON] навчається в 7-В класі. Мама, [PERSON] , за 2017-2018 навчальний рік не була жодного разу на батьківських зборах, не з`являлася в школі, не цікавилася навчанням і вихованням сина. Тато, [PERSON] , часто відвідує школу, цікавиться навчанням і вихованням сина. Під час спілкування з [PERSON] було з`ясовано, що він проживає в сім`ї тата (а.с. 14). Згідно інформації Дубенської ЗОШ І-ІІІ ст. №6 №40 від 05.02.2018 зазначено, що [PERSON] навчається в 6-В класі. Мама, [PERSON] , за 2017-2018 навчальний рік не була жодного разу на батьківських зборах, не з`являлася в школі, не цікавилася навчанням і вихованням доньки. Тато, [PERSON] , часто відвідує школу, цікавиться навчанням і вихованням доньки. Під час спілкування з [PERSON] було з`ясовано, що вона проживає в сім`ї тата (а.с. 15). Відповідно до довідки про доходи №117 від 02.03.2018, дохід позивача з вересня 2017 року по лютий 2018 року становить 78375,64 грн. (а.с. 19). Згідно характеристики виданої заступником начальника Бродівської дистанції колії вказано, що [PERSON] працює начальником третьої дільниці поточного утримання виробничого підрозділу «Бродівська дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця ПАТ «Укрзалізниця». За період роботи [PERSON] зарекомендував себе як дисциплінований, виконавчий працівник, який вболіває за доручену справу. Виробничі завдання, вказівки, розпорядження керівництва підрозділу виконує своєчасно та якісно. За організаторські і виконавчі здібності здобув повагу і авторитет у колективі (а.с. 18). Відповідно до довідки виданої головою профкому Бродівської дистанції колії зазначено, що [PERSON] було придбано путівки для здоровлення дітей: -у 2016 році - для доньки [PERSON] в ДОТ «Прибережний» (смт. Лазурне Херсонської обл.) на суму 2640,00 грн.; -у 2017 році - для доньки [PERSON] а СОТ «Казка» (с. Коростів Сколівського р-ну Львівської обл.) на суму 3430,00 грн. та для сина [PERSON] в ДОЦ «Чайка» (смт. Лазурне Херсонської обл.) на суму 3240,00 грн. (а.с. 20). 12 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про припинення права на аліменти на дітей у зв`язку з передачею права власності на квартиру. Відповідно до даного договору діти [PERSON] та [PERSON] стали власниками квартири [ADDRESS] по 1/2 частці кожен (а.с. 21). Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15.02.2018 вирішено стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с. 22-23). Згідно письмового висновку органу опіки та піклування Дубенської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей №2409/05-02-29/18 від 18.06.2018, вважають за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] (а.с. 45-47). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 150 Сімейного кодексу України одним із основних батьківських обов`язків є обов`язок належного виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані піклуватися, зокрема, про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Зазначена норма встановлює заборону фізичних покарань дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Частиною 3 ст. 151 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 1, 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного житі я та праці. Частиною 3 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Частиною 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні спору між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, необхідно виходити з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, ухвалене рішення повинно відповідати інтересам неповнолітніх. При цьому, повинно бути ураховано, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. За змістом викладеного в ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 9 Конвенції про права дитини, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ч. 3 статті 160 Сімейного Кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи викладене, суд вважає доцільним визначити місце проживання дитини: [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Враховуючи, що [PERSON] , [INFO] , досягнув чотирнадцяти років, і відповідно до законодавства місце його проживання визначається ним самим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial