Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~В лютому 2021 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття особи з місця реєстрації. \~ \~ \~ \~В позовній заяві позивачка вказала, що є власником квартири [ADDRESS] , яка належить їй на підставі договору дарування від 30 травня 2020 року, квартиру вона прийняла в дар від своєї матері [PERSON] . Мати позивачки придбала квартиру згідно договору-купівлі-продажу від 29 травня 2020 року, стороною якого виступала [PERSON] , а згоду надав відповідач [PERSON] , так як квартира перебувала у спільній сумісній власності подружжя. Останній фактично втратив право користування житловим приміщенням у зв`язку з відчуженням житла, проте добровільно не знявся з місця реєстрації. У зв`язку з наведеним, власник житла [PERSON] змушена звернутися до суду, просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зняти з реєстрації місця проживання. В березні 2021 року [PERSON] подала уточнену позовну заяву, в якій посилаючись на ст.ст. 383, 391 ЦК України просить усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування та розпоряджання зазначеною квартирою. \~ \~ \~ \~ Позивачка [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 30 травня 2020 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 210779150 від 30.05.2020 року. Згідно договору купівлі-продажу від 29 травня 2020 року вбачається, що [PERSON] продала та передала [PERSON] , а остання купила та прийняла від [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Згідно інформації відділу з питань державної реєстрації Чортківської міської ради № 15-11/156 від 12.02.2021 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За положеннями ст.\~47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним, зокрема шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення\~\~та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Частиною 1 ст.\~383\~ЦК України та ст.\~150\~ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які\~\~мають у приватній власності\~\~будинок\~\~(частину будинку),\~\~квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Обираючи спосіб захисту прав, позивачка [PERSON] вважає, що усунення перешкод у користуванні належним їй майном можливе шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно ст.\~3\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» реєстрація місця проживання - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Місцем проживання особи визнається житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. У відповідності з вимогами ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, у тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] з часу продажу квартири, і на момент звернення до суду з цим позовом у квартирі позивачки не проживав, своєю реєстрацією у квартирі чинить їй перешкоди у користуванні майном, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved