Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 03 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають двох малолітні доньок: [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне [PERSON] з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, внаслідок чого між ними постійно виникали непорозуміння. На даний час сторони спільне господарство не ведуть та не підтримують шлюбні відносини. За таких обставин [PERSON] переконана, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, а тому просить розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позов та просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] вказав, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до положення ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Провівши підготовче судове засідання в порядку, передбаченому ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 03 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.3). Від цього шлюбу вони мають двох малолітні доньок: [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с.4,5) Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не можуть жити однією сім'єю. Відновлювати відносини не бажають, мають намір в подальшому створити окремі сім'ї. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Згідно з ч.1 ст.141 та ч.1 ст.142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що при пред'явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок (а.с.1). Пред'явлений нею позов задоволений. Враховуючи, що розгляд справи по суті не здійснювався, суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, що становить 352 гривні 40 копійок, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на оплату судового збору у розмірі 352 гривні 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved