Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що починаючи з травня 2013 року вона та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. 21 серпня 2017 року народилася [PERSON] Відомості про батька якої у свідоцтві про народження внесено зі слів матері в порядку, передбаченому ч.1 ст.135 СК України, та надано прізвище матері [PERSON]. Позивачу достовірно відомо, що батьком її малолітньої дочки [PERSON] є [PERSON] Незважаючи на це, [PERSON] своє батьківство не визнає та як наслідок ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків стосовно утримання та виховання дитини. Тому [PERSON] просить визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON], [INFO], а також внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, зазначивши батьком [PERSON] Крім цього, стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала предявлений позов та наполягала на його задоволенні. Відповідач [PERSON] предявлений позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи у судове засідання не зявився. В.о. начальника [PERSON] надала до суду заяву, якою не заперечувала проти задоволення позову та просила проводити розгляд справи за її відсутності. Провівши підготовче судове засідання в порядку, передбаченому ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами судове рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі. Судом встановлено, що 21 серпня 2017 року народилася [PERSON] Згідно свідоцтва про її народження матірю записана [PERSON], а батьком [PERSON] (а.с.7). При цьому, відомості про батька малолітньої [PERSON] у її свідоцтві про народження були внесені за вказівкою матері, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.30). Згідно з положенням ч.1 та ч.2 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав ту обставину, що батьком малолітньої [PERSON], [INFO], є саме він. Вказана обставина визнана сторонами, будь-які обставини, які б давали підстави сумніватися у добровільності визнання відповідачем свого батьківства, відсутні. Тому за правилами ч.1 ст.82 ЦПК України, дана обставина додатковому доказуванню не підлягає. Зважаючи на викладене, суд вважає, за допустиме визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO]. У відповідності до ч.1 ст.134\~СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Встановлено, що батьком малолітньої [PERSON] є [PERSON] Проте, в актовому записі про народження та свідоцтві про її народження батьком записаний [PERSON] Тому, суд вважає, що Бориспільський міськрайонний ВДРАЦС ГТУЮ у Київській області слід зобовязати внести зміни до актового запису про народження дитини, а саме: виключити відомості про батька [PERSON] та записати батьком [PERSON] Крім цього, Бориспільському міськрайонному ВДРАЦС ГТУЮ у Київській області належить видати нове свідоцтво про народження дитини зі зміненими відомостями про батька. Відповідно до ч.1 ст.180 та ч.3 ст.181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до вимог ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: 1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи (а.с.8,9). Позивач позбавлена можливості самостійно забезпечувати утримання дочки. В матеріалах справи відсутні докази, які підтвердили б те, що відповідач добровільно приймає участь в утриманні малолітньої дочки. З огляду на це, суд вважає допустимим примусово стягувати з [PERSON] аліменти на її утримання. Відомості про те, що [PERSON] має незадовільний стан здоровя, скрутне матеріальне становище або ж на його утриманні перебувають інші діти, непрацездатні дружина та батьки, в матеріалах цивільної справи відсутні. З огляду на ці обставини в сукупності, суд вважає допустимим стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до дня досягнення дочкою повноліття. Згідно з ч.1 ст.141 та ч.1 ст.142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що при предявленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок за позовну вимогу про визнання батьківства (а.с.1). Предявлений нею позов задоволений. Водночас, враховуючи, що розгляд справи по суті не здійснювався, суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 384 гривні 20 копійок, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на оплату судового збору у розмірі 384 гривні 20 копійок. При предявленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення аліментів, оскільки вона звільнена від сплати судового збору за предявлення даної позовної вимоги на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Предявлений нею позов задоволений. Тому із [PERSON] належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 384 гривні 20 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved