Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

В липні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання нерухомого майна сумісно набутим у шлюбі та поділ спільного майна подружжя, мотивуючи тим, що знаходився з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі під час якого ними була придбана двокімнатна квартира [ADDRESS], яка була оформлена на імя відповідачки. На придбання спірної квартири було укладено кредитний договір під заставу квартири. Оскільки, на сьогодні позивач та його мати сплатили за квартиру 20\~ 025 доларів США, в свою чергу, відповідачка за квартиру не платила, але вважає квартиру своєю особистою власністю та не бажає у добровільному порядку вирішити питання про розподіл житла, позивач звернувся до суду з даним позовом, просить визнати спірну квартиру набуту під час проживання у шлюбі спільною сумісною власністю, поділити квартиру та виділити йому у власність ? частину квартири. Крім того, підставою для звернення до суду з даним позовом також є звернення відповідачки до суду з позовом про визнання позивача таким, що втратив право на проживання у спірній квартирі. Допитаний у судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю та просили його задовольнити. Відповідачка та її представники позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на його безпідставність. Третя особа представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРАВЕКС БАНК письмово просив розглядати справу за відсутності представника банку, заявлені вимоги просив залишити без задоволення, так як в будь-якому випадку до закінчення виплати отриманого кредиту на придбання спірної квартири ніхто не має права відчужувати спірну квартиру без згоди Банку, тому претендувати на частину квартири, яка знаходиться в іпотеці Банку, подружжя не може. Заслухав сторони, їх представників, дослідивши надані документи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2002 року. Згідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ВП № 041554 шлюб між сторонами було розірвано 04.10.2007 року, актовий запис № 469. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії 1-ФП № 001649 відповідачка змінила імя з [PERSON] на [PERSON]. В період знаходження сторін в зареєстрованому шлюбі на імя відповідачки 05.07.2006 року був укладений договір купівлі-продажу двокімнатної квартири [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу. На придбання вищевказаної квартири між ПАТ КБ ПРАВЕКС-БАНК та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1696-016/о6Р від 05.07.2006 року на суму 28\~ 800,00 доларів США під заставу квартири [ADDRESS]. Судом також встановлено, що на даний час зобовязання за договором повністю не виконані і спірна квартира залишається виступати забезпеченням виконання зобовязань за кредитним договором. Відповідно до ст. 9 Закону України Про іпотеку, іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна без згоди іпотекодержателя є недійсним (ст. 12 Закону України Про іпотеку). Пленум Верховного Суду України Постановою N 7 від 04.10.1991р. Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок в п. 14 Постанови роз'яснив, що судам слід враховувати, що відповідно до правил кредитування приватного житлового будівництва позичальник до закінчення виплати одержаної позички не має права відчужувати збудований або капітально відремонтований за рахунок позички будинок без дозволу банку або підприємства (організації), що видали позичку. При вирішенні спору про право власності на будинок обов'язок виплатити заборгованість по позичці за згодою позикодавця може бути покладено на інших співвласників - учасників будівництва. При відсутності такої згоди обов'язок виплати позички лежить на особі, яка її одержала. Ця обставина має прийматись судом до уваги при визначенні частки кожного учасника спільної власності і при вирішенні питання про грошові розрахунки між сторонами. Тобто, в будь-якому випадку позичальник, а саме відповідачка по справі, до закінчення виплати отриманого кредиту не має права відчужувати спірну квартиру без згоди Банку. Подружжя, яке придбало квартиру в кредит, не має права розпоряджатися нею до повної виплати кредиту. Відповідно претендувати на частину квартири, яка знаходиться в іпотеці Банку, подружжя також не може. Вони можуть лише претендувати на частину коштів, сплачених по кредиту. Вимоги про стягнення грошової суми за частину вартості спірної квартири, сплаченої за спільні кошти подружжя позивачем не заявлялися, тому не були предметом судового розгляду. А з урахуванням викладеного, заявлений позов належить залишити без задоволення.

Outcome: dismissed