Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

В лютому 2019 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості 3% річних та індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Позовні вимоги мотивує тим, що 31 грудня 2009 року [PERSON] надала [PERSON] розписку про те, що взяла у неї в борг 46 586,00 дол. США і зобов`язується повернути кошти в липні 2010 року. 08 жовтня 2010 року між [PERSON] та позивачем укладений договір уступки права вимоги, згідно якого [PERSON] , як первісний кредитор, уступила право вимоги на отримання грошових коштів за борговою розпискою від 31 грудня 2009 року від відповідача в повному обсязі з врахуванням 3% річних від простроченої суми та інфляційних втрат. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 лютого 2011 року задоволені позовні вимоги позивача про стягнення боргу за борговою розпискою в сумі 368 495,26 грн. 17 березня 2011 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. В подальшому, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму інфляційних втрат та 3% річних в розмірі 427 768,26 грн., однак, рішення суду залишається невиконаним. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив не подала. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Дніпровоського районного суду м. Києва від 08 лютого 2011 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за борговою розпискою задоволено, стягнуто 368 495,26 грн. заборгованості, 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1 700,00 грн. судового збору (а.с. 6-7). Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів задоволено, стягнуто суму інфляційних втрат та 3% річних в розмірі 427 768,26 грн. та 4 277,68 грн. судового збору (а.с. 9-11). Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За положеннями ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Строк Враховуючи, що заборгованість відповідачем на користь позивача не сплачена, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача на корить позивача інфляційної складової та 3% річних за період з 01 вересня 2016 року по 01 січня 2019 року та погоджується з розрахунком, наданим позивачем. З огляду на означене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути індекс інфляції без урахування суми основного боргу для запобігання його подвійного стягнення, а також 3 % річних за період з 01 вересня 2016 року по 01 січня 2019 року у сумі 151 832,46 грн. (126 025,38 грн. + 25 807,08 грн.). На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню 1 518,32 грн. сплаченого судового збору, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved