Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Військової частини [NUMBER] 08.02.2019р. звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , у якому у зв`язку з тим, що відповідача було звільнено у запас за пунктом «д» ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» (за службовою невідповідністю) просить суд стягнути з останнього на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 1\~590,16 грн. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.03.2019р. вказану позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження у справі. Ухвалено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.01.2020р. позовну заяву Військової частини [NUMBER] до [PERSON] про стягнення коштів передано на розгляд Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2019р. вказану позовну заяву прийнято до провадження суддею Остапенко Н.Г. Представник позивача Яценко М.О. надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалено проводити розгляд справи у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши викладені у позовній заяві обставини та вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вказаного позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 13 квітня 2016 року №86 [PERSON] , як військовослужбовця військової служби за контрактом, який 13 квітня 2016 року прибув з військової частини [NUMBER] м. Полтава для подальшого проходження військової служби, призначеного наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 08 квітня 2016 року №°97-РС призначено на посаду радіотелефоністом-планшетістом взводу управління командного пункту групи бойового управління військової частини [NUMBER] , з 13 квітня 2016 року було зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] та на всі види забезпечення. Наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 05листопада 2018 року № 47-РС солдат військової служби за контрактом [PERSON] був звільнений з військової служби у запас за пунктом «д» частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за службовою невідповідністю). Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 14 листопада 2018 року № 234 відповідача виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення. На момент виключення із списків особового складу військової частини [NUMBER] та зняття з усіх видів забезпечення, згідно Довідки - розрахунку №17 від 12 листопада 2018 року, за [PERSON] рахувалось речове майно, строки носіння якого не вийшли, на загальну суму 2372,51 грн. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 14 листопада 2018 року № 234 визначено, утримати з грошового забезпечення [PERSON] кошти за недонос військового майна у розмірі 2372,51 грн., згідно довідки-розрахунку №17. Відповідно до витягу з книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] на даний час, сума заборгованості відповідача перед державою в особі військової частини за недонос речового майна, строки носіння якого не вийшли складає 1590,16 грн., яка станом на день звернення із позовом до суду [PERSON] не погашена. Відповідно до цього ж наказу, на підставі абзацу шостого пункту 4 Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та в особливий період від 31 березня 2017 року № 232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України», утримано з [PERSON] суму 782,35 грн. за недонос речового майна. Згідно абзацу шостого пункту 4 Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та в особливий період від 29 квітня 2016 року № 232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» (зі змінами), передбачено, що у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського та старшинського складу, та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженим до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1)повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, за змістом ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, у повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню.

Outcome: approved