Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою № 40 по вул. Валова, 12 в м. Острог. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що квартира [ADDRESS] рішенням Острозького районного суду Рівненської області в справі № 567/290/15-ц визнана обєктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] та відповідно встановлено право власності в рівних частках. Зазначає, що квартира [ADDRESS], згідно технічного паспорту складається з трьох ізольованих житлових кімнат, розташована на 5 поверсі 5 поверхового будинку, загальна площа 59,9 кв. м., житлова площа 36,0 кв. м. Вказує, що здійснити поділ вказаної квартири в натурі є неможливим, оскільки неможливо виділити кожному із співвласників окремі ізольовані кімнати з окремими входами. Просить встановити наступний порядок користування квартирою № 40 по вул. Валова,12 в м. Острог Рівненської області: у користування [PERSON] виділити житлову кімнату №3 площею 16,1кв.м., в користування [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виділити житлову кімнату № 4 площею 11,4кв.м, житлову кімнату № 6 площею 8,5кв.м. з лоджією 1,2кв.м. У загальному користуванні залишити кухню площею 9,7кв.м., вбиральню - 1,4кв.м., ванну кімнату площею - 2,7кв.м. коридор - 7,5кв.м. вбудовану шафу - 0,4кв.м. У судовому засіданні представник позивача-відповідача позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в заяві. Зазначив, що при встановленні порядку користування слід врахувати положення ч. 3 ст. 358 ЦК України та визначити порядок користування відповідно розмірам належних [PERSON] та [PERSON] часток у праві власності. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, безпідставними оскільки до даних правовідносин не може бути застосовано Житловий кодекс УРСР, а застосуванню підлягають норми глави 32 ЦК України, зокрема, що стосується права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення ст. 405 ЦК, згідно якої саме власник визначає житлове приміщення, яке вони мають право займати. Просив позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою № 40 по вул. Валова, 12 в м. Острог, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог - задовольнити повністю, а в позові [PERSON]Ю до [PERSON] відмовити. [PERSON] також звернулась до Острозького районного суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у володінні, користуванні і розпорядженні квартирою, визначення порядку користування квартирою № 40 по вул. Валовій, 12 в м. Острог. Відповідач-позивач [PERSON] вказує, що вони, як співвласники мають володіти та користуватися цією квартирою за погодженням один з одним. Перешкодою в користуванні остання вважає, той факт, що на час звернення до суду з позовом [PERSON] користується кімнатою площею 16,1кв.м., вона та діти користуються житловими кімнатами площею 11,4 та 8,5кв.м., та стверджує, що такі дії [PERSON] не відповідають положенням Житлового кодексу. Зазначає, що згода між ними щодо порядку користування квартирою відсутня. Просить при визначенні порядку користування квартирою відійти від рівності часток сторін у праві власності та виділити у користування [PERSON] кімнату площею 8,5 кв.м, а їй з дітьми виділити житлові кімнати площею 16,1 кв.м. та 11,4 кв.м. Вважає, що при визначенні порядку користування квартирою мають бути враховані не тільки права співвласників квартири, а й інших осіб, що мають право на користування житлом на рівні із власниками, посилаючись при цьому на відсутність у неї та її дітей житла, та наявність такого житла у позивача-відповідача [PERSON] В судовому засіданні позивач та її представник позовну заяву підтримали посилаючись на обставини викладені в заяві. Представник зазначає, що при встановленні порядку користування квартирою на кожного члена сімї припадає по 9 кв.м. жилої площі, тому рахує можливим виділити [PERSON] кімнату площею 8,5 кв.м, а [PERSON] з дітьми виділити житлові кімнати площею 16,1 кв.м. та 11,4 кв.м. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача-відповідача [PERSON] служба в справах дітей суду повідомила, що в січні 2016 року в службу в справах дітей Острозької міської ради звернувся [PERSON] щодо укладення договору порядку користування квартирою № 40 по вул. Валова, 12 в м. Острог. Згодом [PERSON] повідомив службу, що [PERSON] відмовилась укладати договір про встановлення порядку користування квартирою. Після отримання позовної заяви [PERSON], [PERSON] звернулась в службу з заявою про те, що [PERSON] не дає користуватися усіма трьома кімнатами квартири, а тому на її думку [PERSON] таким чином порушує житлові умови проживання дітей, оскільки вона бажає користуватися всіма трьома кімнатами. На підставі звернення [PERSON] посадовими особами служби в справах дітей було проведено обстеження житлових умов з метою виявлення умов проживання малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та складено відповідний акт обстеження житлово-побутових умов від 27 січня 2016 року. При обстеженні житлових умов квартири [ADDRESS] було встановлено, що малолітні діти [PERSON] користуються двома кімнатами вказаної квартири. Умови проживання дітей є належними, санітарні норми дотримано, права та інтереси дітей не порушуються, оскільки для виховання, розвитку та проживання дітей створено належні умови. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 22.05.2015 року квартира визнана обєктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], визнано за [PERSON] право власності на 1\\2 частину квартири № 40, вул. Валова буд. 12 в м.Острог Рівненської області. (а.с.15-19) [PERSON] та [PERSON] з 17.02.2001 року перебували у шлюбі, який 22 жовтня 2013 року розірвали. Від спільного шлюбу мають 2 спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а.с.39,40) 05 листопада 2004 року згідно з договором купівлі-продажу була придбана квартира [ADDRESS], яка зареєстрована на [PERSON] (а.с.9) Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. (а.с.11) Відповідно до технічного паспорту на квартиру, квартира складається з: житлової кімнати площею 16,1 кв.м., житлової кімнати площею 11,4 кв. м, житлової кімнати площею 8,5 кв.м., з лоджією - 1,2 кв.м. кухні площею 9,7 кв.м., вбиральні - 1, 4 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., коридора - 7,5 кв.м. вбудованої шафи 0,4 кв.м. (а.с.12-14) За актом обстеження житлово-побутових умов від 27 січня 2016 року для виховання, розвитку, проживання створено належні умови. (а.с.87) За інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав квартира [ADDRESS], зареєстрована за [PERSON]А.(а.с.92) Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, рахує, що позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою підлягає до задоволення з таких підстав. 05 листопада 2004 року згідно з Договором купівлі-продажу була придбана квартира [ADDRESS], яка зареєстрована на [PERSON]А Квартира [ADDRESS], згідно технічного паспорту складається з трьох ізольованих житлових кімнат, розташована на 5 поверсі 5 поверхового будинку, загальна площа 59,9 кв. м., житлова площа 36,0 кв. м. Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 22.05.2015 року квартира визнана обєктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], визнано за [PERSON] право власності на 1\\2 частину квартири № 40, вул. Валова буд. 12 в м.Острог Рівненської області. Здійснити поділ вказаної квартири в натурі є неможливим, оскільки неможливо виділити кожному із співвласників окремі ізольовані кімнати з окремими входами. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обовязковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Встановлений порядок користування спільною квартирою найбільше враховує баланс інтересів кожного зі співвласників. Оскільки при встановленні порядку користування щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності, то позовні вимоги [PERSON] щодо встановлення порядку користування підлягають до задоволення. Слід зазначити, що ухвалою Острозького районного суду від 11.03.2016 року в частині позовних вимог про визнання права власності за [PERSON] на 1\\2 частину квартири [ADDRESS] провадження закрито. Позовна заява [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у володінні, користуванні і розпорядженні квартирою, визначення порядку користування квартирою не підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідач-позивач [PERSON] вважає, що при визначенні порядку користування квартирою мають бути враховані не тільки права співвласників квартири, а й інших осіб, що мають право на користування житлом на рівні із власниками, посилаючись при цьому на відсутність у неї та її дітей житла, та наявність такого житла у [PERSON] За актом обстеження житлово-побутових умов від 27 січня 2016 року для виховання, розвитку проживання дітей створено умови [PERSON] в квартирі № 40, вул. Валова буд. 12 в м.Острог Рівненської області. Посилання [PERSON] та її представника, що при встановленні порядку користування квартирою на кожного члена сімї припадає по 9 кв.м. жилої площі, тому необхідно виділити [PERSON] кімнату площею 8,5 кв.м, а [PERSON] виділити житлові кімнати площею 16,1 кв.м. та 11,4 кв.м. спростовуються положеннями ст. 358 ЦК України та матеріалами справи. Твердження відповідача-позивача [PERSON], про те, що позивач-відповідач [PERSON] не дає користуватись дітям всіма трьома кімнатами, чим порушує умови проживання дітей не доведено належними доказами. Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Разом з цим, відповідач-позивач жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, зазначених у ч. 2, ч. 3 ст. 70 Сімейного кодексу України, які б давали суду право відступити від засади рівності часток подружжя та збільшити її частку у майні подружжя суду на надала. Враховуючи викладене,

Outcome: approved