Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

В квітні 2014 року позивач звернувся з позовною заявою до суду, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за Кредитним договором № SAMDN40000010182796 від 20.02.2007 року у розмірі 100015,71 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що відповідно до укладеного договору SAMDN40000010182796 від 20.02.2007 року відповідач 20.02.2007 року отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач, станом на 31.03.2014 року, має заборгованість у розмірі 100015,71 грн. Представник позивача Стриженко Ю.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. При цьому, просила застосувати строки позовної давності та зазначила, що позовні вимоги банку є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, адже у своїй позовній заяві банк неправомірно просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 100015,71 гривень, оскільки відповідач укладав з позивачем договір на відкриття карткового рахунку та отримання кредитної картки. Для цього він надав працівникам банку копії своїх документів (паспорту та податкового коду), заповнив анкету та підписав заяву позичальника № SAMDN40000010182796 від 20.02.2007 року. У цьому документі йдеться про те, що кредитний ліміт картки складає 5000 гривень. Кредитними коштами він міг користувався лише в межах цієї суми, договір не переукладався, кредитний ліміт не збільшувався. Більшу суму, ніж визначену в договорі - 5000 гривень він не отримував і просто не міг отримати відповідно до умов договору, але наразі банк стверджує про те, що заборгованість за кредитом складає 26220,88 гривень і виходячи із цього розміру заборгованості нараховує проценти та комісію за користування кредитом. Після настання кінцевого строку погашення заборгованості - ще у 2010 році, банк навіть не повідомив відповідача про неповне погашення заборгованості за кредитом аби продовжувати неправомірно нараховувати йому додаткові комісії та відсотки. При цьому, банк не надав доказів того, що він отримав кошти понад 5000 гривень кредитного ліміту, навіть не посилався на те, яким чином він міг це зробити, та отримати кошти понад кредитний ліміт. Крім того, позивач посилається на те, що відповідач повинен сплатити комісію в розмірі 15504,80 гривень, але у кредитному договорі немає жодного посилання на те, що окрім процентів за користування кредитом може бути нарахована ще й комісія, та ще й у такому значному розмірі. Аби у договорі була хоч якась згадка про можливість додаткового нарахування комісії, відповідач би не підписував цього договору. «Умови та правила надання банківських послуг» та «Правила користування платіжною карткою», на які посилається Позивач при обґрунтуванні своїх вимог щодо стягнення штрафу та комісії, при укладенні договору відповідачу надали в іншій редакції, ніж та, яка додана до позовної заяви, в ній не йшлося про можливість нарахування додаткової комісії окрім сплати процентів за користування кредитом. Тобто, відповідач та позивач не дійшли згоди у належній формі зі встановлення окрім процентів за користування кредитом ще і комісії. Ніяких доказів того факту, що відповідач погодився на встановлення такого розміру комісії за кредитом, чи хоча б і був про нього повідомлений позивач не може надати, адже їх просто не існує в природі. Також, просила застосувати до вимог позивача про стягнення штрафів строк позовної давності в один рік. Таким чином, стає цілком зрозуміло, що Банк недобросовісно та всупереч умовам кредитного договору нарахував заборгованість за кредитом, і, як наслідок, неправомірно збільшив розмір процентів та комісії за кредитом, умисно не повідомив відповідача про наявність заборгованості, пред'явив позов майже через чотири роки після закінчення строку дії кредитного договору, свідомо порушивши принцип справедливості, що призвело до надмірного нарахування штрафних санкцій, процентів, комісії за цей період. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У судовому засіданні було встановлено, що 20 лютого 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений Кредитний договір № SAMDN40000010182796, на підставі особистої заяви останнього (а.с.14-15), згідно з умовами якого останній отримав від позивача кредитну картку із встановленим лімітом грошових коштів у розмірі 5000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Даний Кредитний договір № SAMDN40000010182796 від 20.02.2007 року складається з заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг (а.с.14-22). Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, випустивши та надавши відповідачу кредитну картку із встановленим кредитним лімітом у сумі 5000,00 грн., яку відповідач отримав та використав в своїх цілях, що не заперечував і сам відповідач в судовому засіданні. Відповідно до п. п. 3.2-3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. На підставі вищевказаного, позивачем був збільшений кредитний ліміт по кредитній картці наданій відповідачу з 5000,00 грн. до 26220,88 грн., що встановлено п. п. 3.2-3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач використав надані йому кредитні кошти, проте, у порушення умов договору, він не виконує свої зобов'язання належним чином та не повертає використані ним кредитні кошти з відсотками позивача. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гри. + 5% від суми позову. В результаті вищевказаного, станом на 31.03.2014 року, відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 100015,71 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 26220,88 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 53051,19 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 15504,80 грн.; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 4738,84 грн. (а.с.5-12). Представник відповідача в судовому засіданні просила застосувати строки позовної давнини до позовних вимог позивача та відмовити йому в задоволенні його позову у зв'язку з пропуском строків звернення до суду з даними вимогами. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В порядку ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ст. 267 ч. 4 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи зміст норми ст. 267 ЦК України, суд вважає, що до поважних підстав пропуску строку слід відносити лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з відповідним позовом. Проте, згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, укладений між сторонами кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання сторонами. Якщо протягом цього терміну ні одна із сторін договору не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. В своїй заяві № SAMDN40000010182796 від 20.02.2007 року на отримання кредитної картки від позивача, відповідач підписався під пунктом, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, які були надані йому в письмовому вигляді. Також, зазначено, що своїм підписом відповідач підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку (а.с.15). Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Представник відповідача стверджувала, що «Умови та правила надання банківських послуг» та «Правила користування платіжною карткою», на які посилається позивач при обґрунтуванні своїх вимог щодо стягнення штрафу та комісії, при укладенні договору відповідачу надали в іншій редакції, ніж та, яка додана до позовної заяви, в ній не йшлося про можливість нарахування додаткової комісії окрім сплати процентів за користування кредитом. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, ані відповідачем ані його представником не було надано іншої редакції «Умов та правил надання банківських послуг» та «Правил користування платіжною карткою», в якій згідно їхніх тверджень були інші умови. За таких обставин, суд вважає заперечення відповідача (письмові) та його представника (в судовому засіданні) необґрунтованими та такими, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної справи. А тому, суд приймає, як належний доказ «Умови та правила надання банківських послуг», які надані позивачем і вважає необхідним прийняти редакцію п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, згідно якої укладений між сторонами кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання сторонами. Якщо протягом цього терміну ні одна із сторін договору не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Як вбачається з матеріалів даної справи, відповідач не проінформував Банк про припинення дії Кредитного договору № SAMDN40000010182796 від 20.02.2007 року, у зв'язку з чим, на теперішній час договір діє на умовах, погоджених між позивачем та відповідачем, при його укладанні. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за Кредитним договором № SAMDN40000010182796 від 20.02.2007 року у розмірі 100015,71 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 1000 грн. 16 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved