Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

В квітні 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину земельної ділянки шляхом визначення часток у спільній сумісній власності. В позовній заяві позивач вказав, що 6 квітня 2016 року в м. Чорткові Тернопільської області померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на 2/3 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вул. Білецькій, 19 в м. Чорткові Тернопільської області та на земельну ділянку площею 0,0397 га за цією ж адресою, яка на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] В лютому 2017 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки вищезазначеного будинковолодіння. Щодо спадкування земельної ділянки, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як у правовстановлюючому документі про право власності на земельну ділянку не визначена частка спадкодавця, а нотаріус може видати свідоцтво лише після виділення (визначення) частки спадкодавця у спільному майні. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Позивачу [PERSON] та відповідачці [PERSON] належало по 1/6 частині будинковолодіння, а спадкодавцю [PERSON] 2/3 частки. Внаслідок успадкування позивачем частки матері його частка становить 5/6, а тому відповідно він просить визнати за ним право власності на 5/6 часток земельної ділянки кадастровий номер 6125510100:01:011:0842 площею 0,0397 га, що розташована по вул. Білецькій, 19 в м. Чорткові Тернопільської області, а за відповідачкою на 1/6 частку вказаної земельної ділянки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його присутності, позов він підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не зявилася, від неї надійшла заява, з якої вбачається, що позов вона визнає, просить справу розглядати за її відсутності. Суд, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 61 вищезазначеного Кодексу обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 6 квітня 2016 року померла мати позивача [PERSON], після її смерті [PERSON] відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем її майна і спадщина належить йому з часу її відкриття. Крім того, відповідачка [PERSON] є співвласником вищезазначеного майна, а тому необхідно визначити її розмір частки, визнавши за нею право власності на 1/6 частку земельної ділянки. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даної позовної заяви.

Outcome: approved