Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

В квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Вимоги мотивовані тим, що вона є дочкою [PERSON] , [INFO] , який весь час знаходився в місцях позбавлення волі. [INFO] заявник народила сина [PERSON] . В 2005 році її батько звільнився з місць позбавлення волі та став вести аморальний спосіб життя, зносив весь непотріб до квартири [ADDRESS] , де заявник була зареєстрована, в зв`язку з чим вона із сином переїхала жити до матері. Від сусідів вона дізналася, що квартира завжди відкрита і тому вона змушена була повернутися до місця своєї реєстрації, куди періодично з`являвся її батько. З 2009 року ніяких відомостей про місце перебування батька, який вів себе як безпритульний, не находило, місце його перебування їй невідоме, в зв`язку з чим вона зверталася до правоохоронних органів задля встановлення місця перебування батька, однак, відомості про нього відсутні. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити, визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Отже, обов`язковою підставою для звернення до суду щодо вирішення питання про визнання фізичної особи безвісно відсутньою є відсутність відомостей про її місце перебування. Відповідно до вимог ст.ст. 305-309 ЦПК України, виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами. У статті 306 ЦПК України, зокрема, визначено обов`язкове зазначення для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07 жовтня 1958 року (а.с. 12). [PERSON] народилася [INFO] батьками якої записані: [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30 січня 2019 року (а.с. 10). Згідно паспортних даних, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8, 11). Згідно актів про відсутність особи за місцем проживання, складених мешканцями квартир №№ 62, 6 та 61 будинку [ADDRESS] від 14 травня 2014 року, 27 серпня 2014 року та 07 листопада 2014 року вбачається, що [PERSON] фактично не проживає в кватирі [ADDRESS] з 2009 року (а.с. 14-16). За даними Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві, які викладено у відповіді на звернення [PERSON] від 06 квітня 2015 року, встановлено, що під час проведення оперативно-розшукових заходів, було перевірено обліки невстановлених трупів, невідомих хворих доставлених до лікувальних закладів м. Києва та Київської області, осіб затриманих ОВС, та осіб перебуваючих на обліках та лікуванні в психіатричних закладах, проведеними заходами місцезнаходження [PERSON] не встановлено (а.с. 17). Аналогічна інформація міститься і в листах Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 19 грудня 2016 року за № К-5922/125/50-2016 та від 13 лютого 2019 року за № К-428/125/50-2019 (а.с. 18, 19). Витягом з рішення виконавчого комітету Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Києва від 11 вересня 1989 року № 663 «Про закріплення і обмін житлової площі, зміну договору найму та внесення змін в попередні рішення», дозволено ЖЕК змінити договір найму двокімнатної кватири [ADDRESS] та укладено його з [PERSON] , склад сім`ї якого: він, брат [PERSON] , в зв`язку зі смертю матері [PERSON] (а.с. 20). За змістом ст. ст. 307, 308 ЦПК України, якими визначено порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою заявника, її батька [PERSON] останній раз бачила в 2006 році. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що в судовому засіданні показав, що він є сусідом заявника з дня її народження, бачив [PERSON] він останній раз в 2005-2006 році, зазначив, що останній вів аморальний спосіб життя. Свідок [PERSON] показала, що вона є матір`ю заявника, її колишній чоловік [PERSON] зник в 2009 році, останній раз вона його бачила біля ринку «Юність». Доповнила, що він зловживав алкоголем. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що заявника вона знає з народження, її кума була одружена з [PERSON] Вказала, що бачила його останній раз особисто в 2007-2008 році, а зі слів своєї куми вона знає, що його бачили останній раз в 2010 році. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість даних показів свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Аналізуючи наявні в справі доказами у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що з 2009 року відсутні відомості про місце перебування [PERSON] , [INFO] , ці обставини підтверджується дослідженими судом доказами, що дає підстави суду визнати безвісно відсутнім [PERSON] , [INFO] . Визнання [PERSON] безвісно відсутнім має для заявника юридичне значення та зумовлене необхідністю зміни договору найму житлового приміщення на своє ім`я. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] , заінтересована особа: Десята київська державна нотаріальна контора про визнання особи безвісно відсутньою підлягає задоволенню, ухвалюючи рішення суд визнає безвісно відсутнім [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Києва, громадянина України. Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved