Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

В липні 2018 року позивач звернувся до суду із позовною завою до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та встановлення способу участі у вихованні малолітньої дочки [PERSON]. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 01.11.2014 року він уклав шлюб із відповідачкою, від якого в них [INFO] року народилася донька [PERSON] Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19.06.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, дитина мешкає з відповідачкою та знаходиться на спільному утриманні. Після розлучення позивач у добровільному порядку щомісячно сплачує 1500 грн. і якості аліментів на утримання дитини. Проте відповідачка, вважаючи вказану суму замалою, маніпулює, чинить перешкоди у спілкуванні зі спільною дочкою, позбавляючи позивача можливості здійснювати свої батьківські права, приймати участь у вихованні дитини. Просив суд усунути перешкоди в спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON], визначивши наступні способи участі в вихованні та спілкуванні з дитиною: - перші шість місяців з дня набрання рішенням суду законної сили - зустрічі з дитиною три дні на тиждень не менше трьох годин на день, з попереднім повідомленням [PERSON]; - починаючи з сьомого місяця з дня набрання рішенням суду законної сили - зустрічі за місцем проживання батька дитини кожної п'ятниці з 16-00 год. до 19-00 год. суботи, з попереднім повідомленням [PERSON]; - спільний відпочинок у дні Державних свят та дні народження дитини та/або рідних батька, за попереднім повідомленням [PERSON], без її присутності; - 15 календарних днів для оздоровлення дитини в літній період в той час, коли дитина не оздоровляється з матір'ю за попереднім повідомленням [PERSON]; - у разі хвороби дитини відвідування її батьком не менше однієї години на добу з урахуванням рекомендацій лікаря. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі довіреності від 19.09.2018 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Пояснили, що відповідачка чинить перешкоди в спілкуванні з дитиною. З дочкою позивач бачився раніш коли мав можливість, вона позитивно реагувала на зустрічі, проте на теперішній час відповідачка всяко перешкоджає спілкуванню, не відповідає на телефонні дзвінки, уникає зустрічей, не відкриває вхідних дверей за місцем мешкання дитини. До трьох років [PERSON] сплачував у добровільному порядку в якості аліментів на утримання дитини 1000 грн. щомісячно, з трьох років сплачує 1500 грн. щомісячно, проте відповідачка вважає вказану суму замалою та вимагає сплачувати 2000 грн. щомісячно, в іншому випадку бачитись з дитиною не дозволить. Також чинить перешкоди в спілкуванні з батьками позивача пояснює тим, що вона не хоче, щоб дитина бачила як вмирає її бабуся, оскільки мати позивача тяжко хворіє, а також відповідачка вважає, що позивач негативно впливає на дитину, з чим він не згоден. Мирним шляхом врегулювати конфлікт не вийшло. Просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг від 05.09.2018 року, в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, вважаючи їх необґрунтованими. Відповідачка зауважила, що не заперечує проти зустрічей дочки з її батьком, проте, позивач за час шлюбу вів себе дуже агресивно, виникали постійні сварки та конфлікти, маленька донька його дратувала та він часто негативно висловлювався в її адресу. Після розірвання шлюбу декілька разів відвідував дитину, сплачує 1500 грн. щомісячно на її утримання, проте навіть на день народження дитину не привітав, перешкод йому ніхто не чинить. На теперішній час дочка навіть не пам'ятає позивача як свого батька, і в цьому є його провина, оскільки він сам не бажав спілкуватись з дитиною. В інтересах дитини, переживаючи за психоемоційний стан дитини, вважає за необхідне обумовити побачення у присутності матері, попередньо домовившись про місце зустрічі, при цьому встановити наступні способи участі в вихованні та спілкуванні з дитиною, а саме два рази на місяць у суботу з 10-00 год. до 12-00 год. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради Бартош Н.О. в судовому засіданні вирішення справи по суті залишила на розсуд суду, але вважала за доцільне встановити способи участі позивача у вихованні дочки, зазначені в висновку Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради. Частиною 1 ст.4 ЦК України встановлено, що принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положенням п.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини Статтею 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Тобто, право батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов'язків щодо неї. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. 01 листопада 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19.06.2017 року. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу малолітня [PERSON] мешкає разом з відповідачкою [PERSON] та знаходиться на спільному утриманні, позивачем у добровільному порядку в якості аліментів на утримання дитини сплачується 1500 грн. щомісячно. Факт мешкання дитини разом з відповідачкою [PERSON] сторонами по справі визнано та не заперечується. В зв'язку із наявністю між [PERSON] та [PERSON] розбіжності в погляді на спілкування з дитиною, розв'язанням яких стало звернення до суду, Органом опіки та піклування Маріупольської міської ради надано висновок, з якого визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON]: - у перші шість місяців з дня набрання рішенням суду законної сили - щотижнево у вівторок, четвер, суботу по три години, місце зустрічі та час за домовленістю з матір'ю дитини, у її присутності або її родичів; - починаючи з сьомого місяця з дня набрання рішенням суду законної сили - щотижнево по суботам з 10-00 год. до 19-00 год. без присутності матері дитини; - державні свята, день народження дитини та дні народження батька та його рідних за домовленістю із матір'ю дитини; - не більше 15 днів на оздоровлення доньки у літній період за домовленістю. З акту обстеження умов проживання [PERSON] від 12.09.2018 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], разом зі [PERSON] та [PERSON], яка є батьком та матір'ю останнього. Будинок складається з 4 кімнат (вітальні, гостинної, спальні, дитячої), умови проживання відміні, є газ, вода (холодна, гаряча), автономне опалення, електрика, інтернет, кабельне телебачення, приватний будинок обладнаний сучасними меблями, для дитини є окреме спальне місце, ігрова, стіл, стілець, книжки, іграшки. Матеріалами справи підтверджено факт активної участі відповідачки [PERSON] у вихованні та розвитку дитини, однак суд також вбачає, що батько не ухиляється від виконання своїх обов'язків, регулярно у добровільному порядку сплачує грошові кошти у якості аліментів на утримання дитини. В ході судового слідства встановлено, що [PERSON] на обліку в спеціалізованих медичних установах не перебуває, працює приватним чином, займається спортом, з 2000 року відвідує відділення кікбоксінгу у КДЮСШ №1, де характеризується позитивно. Як помічник тренера проводить тренування з дітьми у віці 6-12 років. У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Частиною 2 ст.157 СК України законодавець додатково підкреслює обов'язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов'язку прямо випливає зі ст.141 СК України. Праву на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права. Відповідно до змісту ч.1 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Статтями 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно з ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У судовому засіданні не доведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати його нормальному розвитку. Суд переконаний, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дітьми повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, його розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно не бачився з дочкою тривалий час, і цьому сприяли конфліктні стосунки з відповідачкою. Разом з тим, батько дитини має бажання приймати участь у її утриманні та вихованні, а спілкування між позивачем та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку дитини, однак відповідачка чинить перешкоди, що підтверджується, зокрема наступним. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка чинить перешкоди позивачу в участі у вихованні дитини без поважних причин, обмежуючи їх зустрічі та спілкування навіть в телефонній розмові, мотивуючи тим, що дитина мала, батька вже не пам'ятає. Грошей, які надає позивач на утримання дочки не вистачає та татом називає її співмешканця. Отже в судовому засіданні було встановлено, що відповідачка чинить перешкоди позивачу в участі у вихованні дитини без поважних причин. Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Отже, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд, вирішуючи спір між сторонами, керується зазначеними вище нормами сімейного законодавства та задовольняючи позовні вимоги частково, виходить насамперед з інтересів самої дитини, а тому, з урахуванням не тільки формального права позивача на зустріч зі своєю дочкою, а з урахуванням усіх інших істотних обставин справи у їх сукупності, віку дитини, режиму дитини, встановлює спосіб спілкування батька з його дочкою шляхом систематичних побачень. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Суд, надавши належну оцінку вищевикладеному та з урахуванням прав й інтересів дитини, а також позиції Органу опіки та піклування, вважає необхідним і правильним встановити наступний порядок, вважаючи його найбільш прийнятним для реалізації прав батьками та таким, що найкраще відповідає інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: partial