Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 21 січня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 29 січня 2019 року. [PERSON], звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що 12 липня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції за № 337, даний шлюб розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21 жовтня 2015 року. Від вказаного шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO]. У подальшому позивач уклала інший шлюб з гр. [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Позивач вказує на те, що при розірванні шлюбу, між нею та [PERSON], питання утримання малолітньої дитини не вирішувалось. До 01 серпня 2018 року малолітня дитина проживала в [ADDRESS] у будинку що належить сторонам на праві спільної сумісної власності і перебувала на утриманні позивача. В позовній заяві вказано, що з 01 серпня 2018 року позивач з малолітньою дитиною проживає в с.м.т. Дубляни, Львівської області. Малолітня дитина записана в ЗОШ м. Львова. [PERSON], вказує, що відповідач добровільно не надає жодної матеріальної допомоги. Тоді як, витрати на утримання дитини є великими, дитину необхідно підготувати до шкоди, а також нести інші витраті пов'язані з забезпеченням її повного і всебічного розвитку як особистості. Так, позивач стверджує, що упродовж серпня 2018 року на дитину витрачено кошти для придбання одягу та інвентарю в школу на суму 6156 грн., на підтвердження вказаному надає копії квитанцій. [PERSON], окрім [PERSON] виховує дочку [PERSON] [INFO], у зв'язку чим починаючи з травня 2018 року ніде не працює та не має додаткового доходу. Так, всю матеріальну допомогу починаючи з травня 2018 року на утримання двох дітей надає чоловік [PERSON]. Позивач стверджує, що відповідач займається індивідуальною адвокатською діяльністю в м. Ужгороді про що свідчать дані є Єдиного реєстру адвокатів України, а отже є матеріально забезпеченим, має можливість допомагати в утриманні малолітньої доньки. З огляду на викладене, позивач просить суд, задовольнити позовні вимоги та стягувати з [PERSON], код [NUMBER] мешканця [ADDRESS] на користь [PERSON] код [NUMBER] мешканки [ADDRESS] код [NUMBER] аліменти в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 коп., але не менше 1 (одного) прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дати звернення в суд та до досягнення дитиною [PERSON] [INFO], повноліття допустивши негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися. Від адвоката [PERSON], що діє в інтересах [PERSON], надійшла заява в якій він просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. При цьому, в додатку до заяви додано копію довідки про те, що [PERSON], [INFO] навчається у 5 класі СЗШ №87 м. Львова. Відповідач в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Окрім того вказав, що позов підтримує в повному обсязі, та вважає його таким що підлягає до задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків: Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції за № 337, даний шлюб розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21 жовтня 2015 року. Від даного шлюбу, у сторін по справі, народилася донька [PERSON] [INFO], яка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідно до довідки, наданої до матеріалів справи, неповнолітня [PERSON] [INFO], навчається в у 5 класі СЗШ №87 м. Львова. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Спору щодо проживання дитини [PERSON], між сторонами не має. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу дії ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Так, позивач [PERSON], просить стягнути з відповідача, [PERSON], на її користь на утримання [PERSON] [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 коп. але не менше 1 (одного) прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дати звернення в суд та до досягнення дитиною [PERSON] [INFO], повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України, передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 2 статті 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач займається індивідуальною адвокатською діяльністю в м. Ужгороді про що свідчать дані є Єдиного реєстру адвокатів України, відсутність у справі відомостей про те, що у відповідача є інші діти чи непрацездатні батьки, стан його здоров'я, матеріальне становище відповідача, та матеріальне становище позивача, яка не працює, має на утриманні ще одну малолітню дитину, визнання відповідачем позовних вимог та приходить до висновку, що є підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 (трьох тисяч) гривень щомісячно, починаючи з моменту звернення з даним позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Частиною 2 ст. 182 СК України, передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи вищенаведене, в цій частині позовні вимоги про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, не менше 1 (одного) прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно задоволенню не підлягають. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: partial