Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернувся до суду із позовом, поданим в інтересах неповнолітнього [PERSON], до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно їх дочки [PERSON], [INFO]. Вказував, що батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дочки, не піклуються про її розвиток та виховання, тому просив позбавити їх батьківських прав. Крім того просив стягнути з них аліменти на утримання неповнолітньої в розмірі, що буде не меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача, прокурор та представники третіх осіб позов підтримали та просили задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вказуючи, що тимчасово не має можливості утримувати дочку, але обіцяла виправитися, змінити своє ставлення до дитини та створити для неї всі необхідні умови для проживання, розвитку та виховання. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Суд, вважаючи за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON], заслухавши пояснення присутніх на засіданні учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачає, що батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є найбільш суворою мірою відповідальності, яка може бути застосована до батьків у разі постійного та злісного ухилення ними від виконання своїх обов'язків. Відповідачі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебували у шлюбі, за час якого в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Проте вони більш як два останні роки перестали брати участь у вихованні та розвитку дочки, не майже спілкуються з нею, не виховують, не переймаються її здоров'ям та розвитком, не беруть участі в її утриманні. Дочка проживає та навчається в Мішково-Погорілівській санаторній школі-інтернаті Жовтневого району Миколаївської обласної ради, а у вихідні дні проживає та перебуває у своєї тітки [PERSON], яка останнім часом особисто переймається її утриманням та вихованням. За місцем проживанням відповідачів відсутні належні умови для проживання дитини: відсутнє опалення, меблі тощо. Це підтверджується не тільки поясненнями представника позивача та представників третіх осіб, а характеристикою неповнолітньої зі школи-інтернату, актами обстеження умов проживання, рішенням місцевої сільської ради від 28 травня 2015 року (а.с. 10-12, 20, 23-32). Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] також вказала, що ні її брат [PERSON], ні його дружина [PERSON], не піклуються про життя та здоров'є своєї дочки [PERSON]. Приблизно два роки назад вона повернулися до села з Росії, де перебувала на заробітках, і взнала, що за її племінницею ніхто не дивиться, тому вона вимушена була її забрати до себе. За висновком Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 17 липня 2015 року адміністрація з тих же підстав вважає доцільним позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Сама неповнолітня в судовому засіданні пояснила, що не бажає повертатися до батьків, оскільки вони не опікуються нею, часто зловживали алкоголем, сварилися нецензурною лайкою. За таких досліджених доказів суд вважає, що відповідачі дійсно не виконують своїх батьківські обов'язки по вихованню дочки, тому з метою захисту її прав та інтересів [PERSON] та [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно дочки. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи обов'язок батьків утримувати свою дочку до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, суд прийшов до висновку, що кожен з відповідачів зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів свого заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах платежу за один місяць. Окрім цього, згідно зі ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачів підлягає стягнення судовий збір на користь позивача, який був сплачений при поданні позову, в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved