Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

В липні 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Бериславської міської ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 01 листопада 2006 року вона, шляхом укладення договору купівлі-продажу, придбала 62/100 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . З даного часу позивачка почала проживати у всьому будинку, відкрито ним користуватись, що підтверджується відміткою про місце проживання особи. 14 вересня 2016 року вона, шляхом укладення договору купівлі-продажу з [PERSON] , придбала ще 17/100 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Решта 21/100 будинку належала на праві власності [PERSON] на підставі рішення Бериславського районного суду від 18.04.1985 року по справі №191/1985. [PERSON] був одружений з [PERSON] . При розлученні даний будинок було розділено між ними. [PERSON] помер у 2002 році, дітей або інших родичів крім колишньої дружини, яка не мала права претендувати на спадщину, не мав. Позивачка проживає у будинку відкрито з відома міської ради та сусідів. Жодна особа фактичне право власності позивачки не заперечує, вона проживає в даному будинку понад 10 років. Однак на частину будинку позивачка не має правовстановлюючих документів, що створює для неї незручності. В зв`язку з вищенаведеним просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку набувальної давності на 21/100 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 13.07.2020 року було відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 16.10.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача надала суду заяву згідно якої просила справу розглядати без її участі та без участі позивача, просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Бериславської міської ради у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву у якій просив справу розглянути у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу від 01 листопада 2006 року, [PERSON] набула право власності на 62/100 (шістдесят дві сотих) частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 7). Даний договір внесений до Державного реєстру правочинів за № 1683669 (а.с. 8) Відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 14 вересня 2016 року, [PERSON] набула право власності на 17/100 (сімнадцять сотих) частини житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] (а.с. 9-10). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, від 18.09.2016 року, будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , перебуває у приватній спільній частковій власності, частка розміром 79/100 (62/100 + 17/100) належить [PERSON] , а частка 21/100 - [PERSON] (а.с. 11-13). Згідно листа КП Херсонське БТІ ХОР №1612 від 06.11.2020 року, станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 01.11.2006 року виданого на 62/100 частини посвідченого Бериславською держконторою за №2045; [PERSON] на підставі рішення Народного суду Бериславського району Херсонської області від 18.04.1985 року виданого на 17/100 частини; [PERSON] згідно рішення Народного суду Бериславського району Херсонської області від 18.04.1985 року виданого на 21/100 частини (а.с. 43). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Бериславі Херсонської області, про що зроблено актовий запис № 139 (а.с. 31). Згідно листа Бериславської державної нотаріальної контори Херсонської області від 11.11.2020 року №618/01-16, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа не заводилась за відсутності заяв від спакоємців (а.с. 44). Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК України). (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації прав. Враховуючи, що позивач [PERSON] добросовісно, відкрито володіє нерухомим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно проживати у всьому житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , сплачує комунальні послуги, що відповідач визнає вказані обставини та визнає позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю підлягають задоволенню.

Outcome: approved