Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

В обґрунтування\~своїх вимог\~позивачка посилається\~на те,\~що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі, зареєстрованому 18 січня 2017 року Дубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №13. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Донька від народження та по даний час проживає з позивачкою, перебуває на її утримані. Ще до народження доньки відповідач вибув на заробітки за кордон, з дитиною бачився лише раз відтоді, участі у виховані дитини не бере, матеріально належним чином не підтримує, надавши лише один раз за вказаний період грошову допомогу. Позивачка зайнята доглядом за малолітньою донькою, відповідно працювати не має змоги, тому її та доньки матеріальне забезпечення становить собою лише державну соціальну допомогу, а також допомогу батьків позивачки. Ухилення відповідача від участі та утриманні доньки та відсутність з ним домовленості про розмір та спосіб такої участі, змушує її захищати свої та донькині матеріальні права у судовому порядку. Наскільки їй відомо, відповідач має певні аліментні зобов`язання щодо утримання своєї дитини від попереднього шлюбу. У той же час відповідач фізично здоровий, має мінливі, але високі заробітки та доходи за кордоном, так як не збирається повертатися в Україну. На жаль, такі доходи він не оприлюднює. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання їхньої спільної доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень на місяць, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви, просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «Інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації та проживання, заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 січня 2017 року Дубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №13 (а.с. 24). [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені сторони по страві (а.с. 25). Згідно довідки ЦНАП Дубенської міської ради від 24.12.2019 року № 07-01-20/3192, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27). [PERSON] дійсно перебуває на обліку в Управліні праці та соціального захисту населення Дубенської міської ради та отримує допомогу при народжденні дитини з 01.07.2019 року в розмірі 860 гривень (а.с.28-29). Частиною 1\~ст. 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3\~ст.181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України\~та п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3\~ст.181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд вважає, що є підстави для призначення аліментів\~у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частинами 2, 4, 6 ст. 84 СК України передбачено, що дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частиною 5 ст. 81 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка не надала суду доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, в тому числі й у заявленому нею розмірі. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимога позивачки про стягнення аліментів на утримання дружини не підлягає до задоволення. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.5\~Закону\~України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку\~ст.141 ЦПК України\~840 гривень 80 копійок судового збору в дохід держави.

Outcome: partial