Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

В лютому 2019 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги мотивовані тим,що відповідачка [PERSON] є донькою [PERSON] ,2016 р.н.,яка з лютого 2017 р.проживає з батьком ,знаходиться на повному його утриманні,відповідачка залишила сім`ю раніше за розлучення,проживає окремо від дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків,з дитиною не спілкується,ніякої участі у вихованні та розвитку доньки не приймає,життям та здоров`ям не цікавиться,матеріально дитину не забезпечує,всі батьківські обов`язки виконує позивач самостійно. Між відповідачем та дитиною не виникло особистих зв`язків та почуття любові,дитина практично не знає рідної матері,відповідачка подальшою долею дитини не переймається. [PERSON] є наркозалежною,раніше судима,веде відповідний спосіб життя. Посилаючись на ці обставини,позивач з підстав,передбачених ст.150,164 СК України просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 27.03.2019 р. Відповідно до ст.274 ч.4 п.1 ЦПК України,справа розглянута в порядку загального позовного провадження. Відповідачка відзиву на позов не подала. Підготовче судове засідання за участю представника позивача та представника третьої особи проведено 05.09.2019 р. Ухвалою суду від 05.09.2019 р.підготовче провадження закрито. В судовому засіданні 11.10.2019 р.було заслухано вступне слово представника позивача адвокатки Мітіної І.В.,за змістом яких вона підтримала заявлені вимоги у повному обсязі та зазначила,що відповідачка покинула зовсім маленьку дитину більше 2-х років тому,за цей час жодного разу дитину не навідувала,життям її не цікавилась,веде такий спосіб життя,який не може бути прикладом для дитини,а вживання наркотиків та захворювання на гепатит ставлять під загрозу фізичне життя дитини у разі контактування з матір`ю. Представник третьої особи Семенченко Н.В. надала письмову заяву про розгляд справи беї її участі та підтримала позов з урахуванням висновків органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно дитини сторін. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з*явилась з невідомих причин,викликалась шляхом направлення судової повістки,яку отримала особисто та завчасно,про що у справі є поштове повідомлення. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України,відповідачка також викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України від 05.09.2019 р.З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату,час і місце розгляду справи. Враховуючи,що відповідачка належним чином повідомлений про дату,час і місце судового засідання,не з`явився в судове засідання без повідомлення причин,не подав відзиву,позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення,суд згідно ст.280-281 ЦПК України розглядає справу без участі відповідача на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення. Відповідно до приписів ст.2 ЦПК України,завданнями цивільного судочинства є справедливий,неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як вбачається з встановлених судом обставин,предметом поданого [PERSON] позову є вимога батька в інтересах малолітньої дитини до її матері про позбавлення батьківських прав. Правовідносини,які виникли між сторонами,регулюються ч.1 п.2 ст.164 Сімейного України,згідно якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З матеріалів справи суд встановив,що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] ,яка проживає з батьком за місцем реєстрації останнього [ADDRESS] . Статтею 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р.передбачено, що дитина повинна рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення. При вихованні дитини повинні бути враховані інтереси дитини, те, що їй дуже потрібна турбота і любов,адже благополуччя дитини залежить від благополуччя родини. Як встановлено ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»(№2402-ііі від 26.04.2001 р.)виховання в сім*ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов*язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров*я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При розгляді справи суд встановив,що відповідачка з січня 2017 р. проживає окремо від дитини,без жодних поважних причин не приймає участі у вихованні дитини,з донькою не спілкується без жодних перешкод для цього. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27.02.2018 р. при розгляді справи № 336/6117/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] встановлено,що сторони мешкають окремо та їх взаємини не мають ознак сім`ї з січня 2017 р. Також відповідачка не виконує свого обов`язку утримувати дитину,забезпечувати їх нормальні умови для життя,відпочинку,розвитку,турбуватись про здоров`я. Такі висновки суду грунтуються на показаннях свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,які в суді показали,що після одруження їх сусіда [PERSON] з відповідачкою вони мешкали разом по [ADDRESS] ,згодом у них народилась донька [PERSON] ,проте мати дитини вживала наркотики,вчиняла сварки,поводилась неадекватно,спілкувалась з нецензурною лайкою,товаришувала з подібною компанією,про дитину належним чином не піклувалась,а у січні 2017 р.пішла з сім`ї та до цього часу дитиною,яку покинула на батька,жодного разу не цікавилась. Свідок [PERSON] показала,що її син [PERSON] у 2016 р.одружився з [PERSON] ,вони є батьками доньки [PERSON] , [INFO] ,проживали до січня 2017 р.разом з нею по [ADDRESS] .Під час спільного проживання відповідачка крала гроші,хатні речі,в тому числі подарунки дитині на хрещення,вживала наркотичні засоби,через що перебувала у неадекватному стані, не дотримувалась гігієни та розпорядку дня і відпочинку для дитини відповідного віку,не годувала її за розкладом,вночі на плач дитини не вставала. Отримані кошти соціальної допомоги витрачала на власні потреби,для дитини не придбала нічого з необхідного,а після того,як покинула дитину напризволяще,нею на поцікавилась жодного разу.Дитина матері не пам`ятає,емоційного зв`язку,почуттів любові до неї не відчуває,у сім`ї батька для [PERSON] створені всі необхідні умови для проживання,розвитку. Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад № 226 «Парус»,згідно інформації з якого,дитиною [PERSON] опікуються її батько та бабуся. Згідно акту обстеження умов проживання дитини від 10.04.2019 р. [PERSON] мешкає з батьком та бабусею та забезпечена усім необхідним для проживання,навчання,розвитку,відпочинку,має окрему кімнату,власні засоби гігієни. Лікарняний заклад,де дитина перебуває під наглядом педіатра,повідомив,що з березня 2018 р.до лікаря дитину супроводжують батько або бабуся. Як вбачається із висновків органу опіки та піклування від 30.05.2019 р.,малолітня [PERSON] 2016 р.н.,проживає разом із батьком [PERSON] ,який самостійно займається її вихованням,утриманням,розвитком.Позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] є доцільним з огляду на встановлений факт ухилення матері від виконання батьківських обов*язків та відповідає інтересам дитини. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз*яснень Верховного Суду України в п.16 Постанови Пленуму N 3 від 30.03.2007р.»Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав,передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема:не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Встановлені судом обставини переконують у тому,що відповідачка як мати малолітньої [PERSON] ,2016 р.н.,не виконує своїх обов`язків та свідомо ухиляється від піклування про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини,не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини,не створює умов для отримання сином освіти. Фактично між дитиною та матір`ю не виникло родинних стосунків,притаманних сім*ї,між ними немає почуттів любові,емоційного зв*язку. Відповідачка після залишення дитини на батька з січня 2017 р.дитиною не цікавиться, проживає окремо від дитини,намірів в подальшому змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків не висловлювала,не з`явилася до органу опіки та піклування на розгляд питання про доцільність позбавлення батьківських прав,це вказує на те,що виховання дитини батьком та самоусунення від участі у житті доньки є для неї зручним. Враховуючи тривалість часу,протягом якого відповідачка без жодних об`єктивних перешкод не виконує своїх батьківських обов`язків відносно доньки,її небажання змінити ставлення до виховання дитини та піклуватися про неї,суд прийшов до висновку,що винна поведінка матері відносно доньки знайшла своє підтвердження доказами і до відповідачки необхідно застосувати саме такий захід, як позбавлення батьківських прав,який є крайньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки,однак є повністю співмірним із характером поведінки матері відносно дитини та інших обставин справи. З урахуванням наведеного вище суд дійшов до висновку про задоволення позову про позбавлення відповідачки батьківських прав як ґрунтованого на законі та доведеного доказами. Відповідно до ст.141 ЦПК України,позивач не ставив на вирішення суду питання про стягнення з відповідача на його користь витрат судового збору. На підставі ст.ст. 150, 164, 165 СК України,ст.12,13,76,81,141,258,259,265,280,284,353,355 ЦПК України,суд-

Outcome: approved