Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

в липні 2019 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», згідно з яким просив: стягнути з ПрАТ «Київський страховий дім» на його користь грошові 18 087 грн. 02 коп., з яких: 15 788 грн. 65 коп. - належна до сплати сума страхового відшкодування; 1 600 грн. 00 коп. - компенсація вартості оцінки відновлювального ремонту автомобіля, сплаченої за квитанцією № 0.0.1262674627.1 від 09.02.2019 року; 31 грн. 41 коп. - компенсація інфляції за період прострочення виплати страхового відшкодування; 666 грн. 96 коп. - пеня у розмірі подвійної ставки НБУ; стягнути з ПрАТ «Київський страховий дім» на його користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.12.2018 року о 08 год. 30 хв. у м. Маріуполь водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Chery Tiggo», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. 7-й проїзд у напрямку вул. Макара Мазая допустив зіткнення з автомобілем марки ЗАЗ TF698K СПГ, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який знаходився в нерухомому стані (стояв на червоний сигнал світлофору), внаслідок чого належний [PERSON] на праві власності автомобіль марки ЗАЗ TF698K СПГ, державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Згідно постанови Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 03.01.2019 року винним у вчиненні вищенаведеної ДТП визнано водія автомобіля марки «Chery Tiggo», державний номерний знак [NUMBER] , - [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого на час вчинення ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім» (надалі - ПрАТ «Київський страховий дім»). У зв`язку з зазначеним, позивач, як потерпіла особа, вчасно повідомив ПрАТ «Київський страховий дім» про настання страхового випадку, а в подальшому надав страховику всі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону, для виплати страхового відшкодування. Однак, як зазначає позивач, відповідач, в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Цивільного кодексу України, не виконав своїх зобов`язань щодо прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та станом на день звернення до суду з цим позов не здійснив відповідної виплати. Між тим, посилаючись на Звіт про оцінку матеріального збитку №27 від 09.02.2019 року, позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума вартості відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ TF698K СПГ, державний реєстраційний номер [NUMBER] , за вирахуванням податку на додану вартість у розмірі 15 788 грн. 65 коп., а також компенсація вартості оцінки відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 1 600 грн. 00 коп. Також, позивач зазначає, що у відповідності до вимог ст.625 ЦК України та п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з відповідача підлягає стягненню компенсація інфляції за період прострочення виплати страхового відшкодування у сумі 31 грн. 41 коп. та пеня у розмірі подвійної облікової ставки у розмірі 666 грн. 96 коп. Ухвалою від 12.07.2019 року було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом)сторін. Також, залучено [PERSON] до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом, в матеріалах справи міститься заява позивача, в якій він просить проводити розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін, та те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 18.12.2018 року о 08 год. 30 хв. у м. Маріуполь водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Chery Tiggo», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. 7-й проїзд у напрямку вул. Макара Мазая допустив зіткнення з автомобілем марки ЗАЗ TF698K СПГ, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який знаходився в нерухомому стані (стояв на червоний сигнал світлофору). При цьому, відповідно до постанови Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 03.01.2019 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищенаведеної ДТП. Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у скоєнні вказаного ДТП та обставини цього ДТП, не потребують доказування. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті вказаної ДТП автомобілю марки ЗАЗ TF698K СПГ, державний номерний знак [NUMBER] , що належить позивачу на праві власності, були завдані механічні пошкодження. При цьому, відповідно до Звіту №27 про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу, складеного ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза», від 09.02.2019 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ TF698K СПГ, державний реєстраційний номер [NUMBER] , за вирахуванням податку на додану вартість у розмірі 15 788 грн. 65 коп. Також, як вбачається з наявного в матеріалах справи дублікату квитанції №0.0.1262674627.1 від 09.02.2019 року, позивачем було понесено витрати в сумі 1 600 грн. 00 коп. за складання зазначеного звіту. В свою чергу, положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, як встановлено цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім» на підставі Полісу №АМ/2918086. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Крім того, пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. При цьому, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Окрім того, згідно вимог п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було повідомлено та надано відповідачу всі необхідні документи для виплати йому страхового відшкодування по ДТП, однак, не зважаючи на вимоги п. 36.2 ст. 36 Закону відповідач протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування від 22.02.2019 року, а саме у строк до 23.05.2019 року включно не здійснив виплату страхового відшкодування позивачу. На підставі зазначеного, враховуючи вказані положення закону і встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача страхового відшкодування та витрат на проведення оцінки вартості відновлювального ремонту автомобіля є обґрунтованими та такими, що відповідають вищенаведеним вимогам закону. Крім того, відповідно до вимог п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач з урахуванням п. 36.2 ст. 36 Закону повинен був здійснити виплату страхового відшкодування позивачці у строк до 23.05.2019 року. Отже, враховуючи вищезазначені норми закону, а також встановлені в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що стягненню з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь позивача підлягають також й сума пені у розмірі 666 грн. 96 коп. за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 15 788 грн. 65 коп. за період з 24.05.2019 року по 03.07.2019 року. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми інфляційних втрат слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вже зазначалось вище, у відповідності до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Відповідно до частини першої статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Проаналізувавши норми статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. З огляду на викладене можна зробити висновок, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного між [PERSON] та відповідачем договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 7 червня 2017 року у справі № 6-282цс17. З огляду на наведене, враховуючи вищезазначені норми закону, а також встановлені в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення компенсація інфляції у розмірі 31 грн. 41 коп., виходячи з суми страхового відшкодування, яку відповідач зобов`язаний був виплатити позивачу у строк до 23.05.2019 року. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які позивач посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення із Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 18 087, 02 грн., що складаються із: належна до сплати суми страхового відшкодування у розмірі 15 788, 65 грн. + компенсація вартості оцінки відновлювального ремонту автомобіля, сплаченої за квитанцією №0.0.1262674627.1 від 09.02.2019 у розмірі 1 600 грн. + компенсація інфляції за період прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 31, 41 грн.+ пеня у розмірі подвійної ставки НБУ в сумі 666, 96 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved