Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Качалівської сільської ради про визнання права власності на землю. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що в січні 2007 року померла її мати [PERSON] [PERSON] на праві приватної власності мала земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5781 га, що знаходиться на території Качалівської сільської ради . Після її смерті відкрилася спадщина на майно. Позивач є такою , що спадщину прийняла ,оскільки на час відкриття спадщини проживала з матір»ю. Однак, в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо , оскільки нотаріус відмовив в зв»язку з відсутністю оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку . У відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав позов , прохав його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі , дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 01.01.2007 року , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №098090 виданим Качалівською сільською радою від 03.01.2007 року. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №021999 , [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,5781 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,яка розташована на території Качалівської сільської ради . На момент смерті [PERSON] ,з нею в одному будинку по вул.Червона ,21 в с.Качалівка постійно проживала її дочка [PERSON] З довідки відділу у Краснокутському районі головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 11.04.2018 р. , в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею , договорів оренди землі , зареєстровано Державний акт від 04.09.2006 року серії ХР №021999 на ім»я [PERSON] та отриманий 04.09.2006 року . Позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері .Однак, постановою Краснокутської державної нотаріальної контори від 18.10.2017 року , [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] відмовлено, в зв»язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Оголошенням в районній газеті « Промінь» підтверджується, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР №021999 , яка належить [PERSON] втрачений. У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Таким чином, спадкування майна [PERSON] здійснюється за законом, і, відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу. Згідно ст.1268 ч.3 ЦК України , спадкоємець ,який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини ,вважається таким , що прийняв спадщину … [PERSON] спадщину прийняла , оскільки постійно проживала з матір»ю на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п.5 ч.1 ст.19 даного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно до п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право [PERSON] на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є невизнаним, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що надало позивачу, в порядку ст.4 ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх прав . В судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлої [PERSON]., до складу спадкового майна входить земельна ділянка ,яка знаходиться на території Качалівської сільської ради. Іншого шляху, ніж визнання права власності на дану земельну ділянку в судовому порядку, у позивача немає. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача, так як суду надано достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших.

Outcome: approved