Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що з 21 лютого 2014 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який був розірваний на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03 листопада 2020 року. В період шлюбу вони придбали у власність автомобіля марки AUDI модель A4, номер кузова: [NUMBER] , 2004 року випуску, який був зареєстрований на ім`я відповідача. Цей автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та кожен з подружжя має рівні права на володіння, користування та розпорядження цим майном. Але відповідач, знаючи, що вона, [PERSON] , має намір подали позов про розірвання шлюбу, у вересні 2020 року здійснив відчуження автомобіля без отримання її згоди на таке відчуження та не узгодивши вартість прожату автомобіля. До того ж, відповідач не відшкодував їй 1/2 частину вартості автомобіля, що й змусило її вернутися до суду з цим позовом. Враховуючи відсутність автомобіля як предмету поділу, позивач отримала висновок оцінювача щодо визначення дійсної ринкової вартості автомобіля на час розгляду справи, з якої розрахувала частку, яку відповідач повинен сплатити на її користь. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 11 грудня 2020 року цивільну справу було передано за підсудністю до Люботинського міського суду Харківської області. Ухвалою від 26 січня 2021 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та визначено дату і час проведення підготовчого засідання У визначений судом строк представником відповідача - адвокатом Дем`яненко О.О. подано відзив, в якому заперечила проти вимог позивача, посилаючись на таке. Сторони по справі, [PERSON] і [PERSON] , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, дійсно придбали у свою власність автомобіль марки AUDI модель A4. Але, обговорюючи питання щодо розірвання шлюбу, [PERSON] особисто запропонувала [PERSON] здійснити продаж автомобіля та поділити кошти від продажу. З огляду на досягнуті домовленості, відповідач [PERSON] продав спірний автомобіль та передав половину грошей, отриманих від продажу, позивачу. Отже, позивачу було достеменно відомо про продаж автомобіля та його ціну, тому відсутні підстави для задоволення позову. До того ж, представник відповідача звернув увагу на ту обставину, що поданий позивачем звіт про вартість автомобіля AUDI модель A4 являється некоректним, бо заснований на особистому огляді оцінювача спірного автомобіля, що не відповідає дійсності. Представником позивача - адвокатом Талалаєвою О.Ю. подано відповідь на відзив, в якій вона вказала наступне. Відповідач [PERSON] переїхав з м. Львів до м. Люботин 08 травня 2020 року, і лише 31 серпня 2020 року у м. Львів відбулась зустріч відповідача з позивачем, від якої він отримав ключі від квартири. Під час цієї зустрічі сторони перемовини про продаж автомобіля не проводили. Тим більше, в червні 2020 року позивач [PERSON] вела з відповідачем переписка по телефону, яка свідчить про намір відповідача залишити автомобіль собі. Розуміючи, що відповідач може продати автомобіль самостійно,ю вона, [PERSON] подала до регіонального сервісного центру МВС у Львівській області письмове звернення про те, що вона не дає своєї згоди на відчуження автомобіля AUDI модель A4. Та оскільки спірний автомобіль є цінним майном, відповідач [PERSON] повинен був отримати від позивача письмову згоду на відчуження автомобіля. Тому дійсну ринкову вартість спірного автомобіля встановити неможливо. Але таку вартість не можна визначати, виходячи з ціни автомобіля, за яку він був проданий, а тим більше, що позивач не погоджується з такою вартістю. Тому й було засновано визначення вартості автомобіля на підставі подібних за своїми якостями автомобілів на час розгляду справи, що й підтверджено звітом оцінювача. В межах підготовчого провадження представник відповідача Дем`яненко О.О. пояснила, що відповідач [PERSON] не бажає подавати заперечення на відповідь позивача. Під час розгляду інших питань, визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України, представник відповідача Дем`яненко О.О. пояснила, що відповідач [PERSON] , розуміючи свій процесуальний обов`язок подати докази на підтвердження своїх заперечень, не має наміру подавати клопотання про призначення судової експертизи щодо визначення дійсної ринкової вартості автомобіля марки AUDI модель A4. Інших заяв по суті справи від сторін та їх представників до суду не подано. Ухвалою від 29 березня 2021 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні у вступному слові представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, в своїх поясненнях вони посилались на обставини, викладені у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача Дем`яненко О.О. у вступному слові проти позову заперечила, в своїх поясненнях вони посилались на обставини, викладені у відзиві. Окремо, представник відповідача наголосила на тому, що саме позивач ініціювала продаж автомобіля, тому усі вчинені відповідачем дії ґрунтувались на попередній згоді позивача. До того ж, відповідач повідомляв позивачу про ціну продажу автомобіля та особисто передав їй половину отриманих від продажу грошей в день продажу. Але письмової розписки про отримання грошей він від позивача не взяв, бо довіряй їй. Також представник відповідача вказала у своїй промові, що оцінювачем фактичний огляд спірного автомобіля не проводився, тому сформований ним звіт не відображає дійсної ринкової вартості автомобіля. Відповідач [PERSON] підтримав виступ свого представника та додатково пояснив, що продаючи автомобіля, діяв за згодою позивача, та їй особисто у м. Львові передав половину грошей, отриманий від продажу. В судовому засіданні, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 лютого 2014 року, який було розірвано на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03 листопада 2020 року в справі № 464/4869/20. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, за якими спірному набутому майну можна надати режим спільного майна, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. При визначенні обсягу спільно нажитого подружжям рухомого майна, яке підлягає розподілу, суд виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль AUDI модель A4, номер кузова: [NUMBER] , 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , з 16 березня 2019 року зареєстрований на праві власності на ім`я [PERSON] , відповідача по даній справі, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданим ТСЦ МВС України № 4641. Сторони підтвердили та визнали ту обставину, що вказаний автомобіль був придбаний під час перебування в шлюбі та за спільні кошти подружжя. Отже, вищезазначений автомобіль є спільним майном подружжя й підлягає поділу. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою; для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згідно з договором купівлі-продажу № 3246/2020/2187849 від 05 вересня 2020 року відповідач [PERSON] продав автомобіль AUDI модель A4, державний номерний знак [NUMBER] , іншій фізичній особі за 45000,00 грн. Те, що вказаний автомобіль 05 вересня 2021 року був зареєстрований на нового власника, підтверджується відповіддю РСЦ ГСЦ МВС в Київській області від 04 листопада 2020 року. Відповідач та його представник наполягали на тому, що відчуження спірного автомобіля було здійснено відповідачем на підставі попередньо отриманої від позивача згоди. Але належних і допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем [PERSON] була надана письмова згода у виді окремого документу чи висловлена така згода у листуванні з відповідачем, суду не надано. Більш того, позивачем [PERSON] було передано 22 липня 2020 року письмове звернення до РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області з запереченнями проти вчинення будь-яких дій по відчуженню її чоловіком [PERSON] автомобіля AUDI модель A4, державний номерний знак [NUMBER] , без її згоди. Ч. 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Оскільки відповідач [PERSON] розпорядився автомобілем на власний розсуд без письмової згоди позивача [PERSON] , то остання має право на грошову компенсацію 1/2 вартості спірного транспортного засобу. Визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 вартості автомобіля, суд виходить з наступного. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У постанові від 03 жовтня 2018 року, прийнятою в справі № 127/7029/15-ц, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які приймають участь у справі. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із звітом від 27 листопада 2020 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] , ринкова вартість автомобіля AUDI модель A4, державний номерний знак [NUMBER] , становить 175350,00 грн. В звіті позначено, що оцінювачем був використаний порівняльний підхід, оскільки огляд транспортного засобу не проводився, так як доступу до нього немає. Відповідач та його представник заперечували проти такого звіту, вважаючи його недостовірним та необ`єктивним з огляду на те, що в оцінювачем не зазначено, яким чином відсутність об`єкту оцінки, тобто спірного автомобіля, а від так і неможливість перевірки його дійсного технічного стану, вплинуло на результати оцінки. В той же час, відповідачем не надано суду інших доказів у виді звіту суб`єкту оціночної діяльності або висновку судового експерта щодо дійсної ринкової вартості спірного автомобіля, визначеної з урахуванням особливостей конструкції чи реального технічного стану такого автомобіля, яка б дорівнювала або була близькою до ціни продажу за договором. З огляду на викладене, суд задовольняє позов [PERSON] в повному обсязі. Одночасно з цим, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на оплату судового збору в сумі 876,75 грн., які документально підтверджені.

Outcome: approved