Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

В липні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області із позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Поділля», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Терра Крафт» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Цефей Еко» про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначила, що 14 квітня 2021 року між [PERSON] та ТОВ ФІРМА «ПОДІЛЛЯ» було укладено договір позики № 1. Зазначила, що пунктом 1.1. Договору визначено, що позивач надає позику в розмірі, що обумовлена цим Договором, а відповідач зобов`язується повернути таку саму суму грошових коштів в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Пунктом. 3.1. встановлено, що розмір позики за цим Договором становить 238 000, 00 грн. (двісті тридцять вісім тисяч гривень). Вказує, що 14 квітня 2021 року позивачем було передано Відповідачу грошові кощти у розмірі 238 000, 00 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів № 12-17 від 14 квітня 2021 року (оригінал знаходиться у Позивача, копія долучена до матеріалів справи). Також зазначає, що відповідно до п. 4.1. Договору позика надається позивачем відповідачу на строк один місяць до 15 травня 2021 року включно, якщо інше не передбачено цим Договором, або іншими договорами між сторонами, які регулюють строк надання позики. Вимогами п. 5.1. Договору визначено, що позика повертається в безготівковій формі щляхом перерахування відповідної суми на картковий рахунок позивачки або у готівковій формі. Спосіб повернення позики узгоджується: Крім того, грошова позика передбачена Договором мала бути повернута у строк до 15 травня 2021 року, що визначено положеннями Договору. З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що своїми діями відповідач порушив права позивача не повернувши належним чином та у встановлені строки відповідну грошову суму. За таких обставин, вважає, що сума у розмірі 238000, 00 грн. підлягає до стягненню з відповідача на користь позивачки. Крім того, п. 6.1. Договору визначено, що у разі порушення строків повернення позики відповідач сплачує позивачці суму отриманої позики, а також штраф у розмірі 20 000 грн. Таким чином, оскільки позика не була повернута у належний строк, то вважає, що з відповідача підлягає до стягнення штраф у розмірі 20 000 грн. Пунктом 6.2 Договору визначено, що у разі порушення строків повернення фінансової допомоги відповідач сплачує позивачці додатково до сум визначених п. 6.1. Договору, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє в період, за який нараховується пеня, від суми простроченої заборгованості і розраховується за кожен день прострочення повернення позики. Оскільки, останнім днем повернення позики за Договором є 15 травня 2021 року, то пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України повинна починати рахуватися з 16 травня 2021 року. Оскільки, як було зазначено, відповідачем не було здійснено повної оплати за Договором, то за таких обставин Позивач має право на стягнення несплаченої суми з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми. Таким чином, станом на 23 травня 2021 року 3% річних від 238 000,00 грн. за Договором становить 762,90 грн. (сімсот шістдесят дві гривні дев`яносто копійок) Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, однак представник позивачки подала через канцелярію суду заяву в якій просила проводити розгляд справи за відсутності представника позивачки та позивачки, а також вказала, що позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. 29.07.2021 року від директора ТОВ «Фірма Поділля» Остапенка С.В. надійшла заява, в якій останній вказав, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Представник третіх осіб в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. Також зазначив, що проти задоовлення позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог не встановлено. 14.04.2021 року [PERSON] уклала договір з ТОВ Фірма «Поділля» про те, що за цим договором [PERSON] надає позику в розмірі, що обумовлена цим Договором, а ТОВ Фірма «Поділля» зобов`язується повернути таку саму суму грошових коштів в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордера №12,13,14,15,16,17 [PERSON] передала, а ТОВ Фірма «Поділля» прийняла грошові кошти на загальну суму в розмірі 238000 грн. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Вказаний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 № 373/2054/16-ц. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню. Окрім цього суд зазначає, що відповідачем було визнано позов в підготовчому судовому засіданні до початку розгляду справи, в тому обсязі позовних вимог, які заявлені позивачкою. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved