Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

В лютому 2019 року АТ «Кредобанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 13.12.2017 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №СL-86168, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 30000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 73574935 від 13.12.2017 року та випискою руху коштів по рахунку, за процентною ставкою 55,99 % річних. Термін кредитування до 12.12.2018 року. Оскільки відповідач [PERSON] не виконував належним чином умови кредитного договору, тому в нього утворилася заборгованість станом 16.01.2019 року в розмірі 51395,32 грн., яка складається з наступного: 28114,41 грн. - сума заборгованості за кредитом;15879,31 грн. - сума заборгованості за відсотками; 7401,60 грн. пеня, яку позивач просив стягнути з відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Враховуючи, що дана справа є малозначною, тому суд розглянув її в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. Тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 13.12.2017 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №СL-86168, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 30000,00 грн. з терміном кредитування до 12.12.2018 року (а.с. 8-15). За умовами кредитного договору банк зобовязується надати у власність позичальнику грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобовязується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору кредит видається позичальнику в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням позичальника, яке міститься в п. 2.4 кредитного договору. Отримання відповідачем [PERSON] у позивача кредитних коштів в сумі 30000 грн. підтверджується меморіальним ордером №73574935 від 13.12.2017 року та випискою руху коштів по рахунку (а.с. 16-17). Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами відповідно до п. 2.8 кредитного договору. Згідно з п.4.1, 4.3 договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 55,99 % річних; за надання послуг позичальник сплачує банку комісію в порядку, строки та розмірі, передбачені п.2.10 кредитного договору. Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим кредитним договором та/або додатками. Відповідно до п. 6.2 кредитного договору позичальник здійснює погашення заборгованості за договором відповідно до Графіку платежів (додаток №1 до договору) (а.с. 13). Згідно п. 7.1 кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобовязання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання. Згідно п. 10.4 кредитного договору визначено, що шляхом підписання договору позичальник підтверджує, що він: до видачі кредиту ознайомився з діючими Тарифами банку та Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «Кредобанк», у яких зазначено умови відкриття, ведення, закриття поточних (карткових) рахунків; ознайомився із розміром сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки до видачі кредиту, ця інформація надана позичальникові в письмовій формі. Відповідач [PERSON] не виконував належним чином умови кредитного договору, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість станом 16.01.2019 року в розмірі 51395,32 грн., яка складається з наступного: 28114,41 грн. - сума заборгованості за кредитом;15879,31 грн. - сума заборгованості за відсотками; 7401,60 грн. пеня (а.с. 18-19). За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3). Судом встановлено, що з метою приведення Статуту у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів» від 16.11.2017 року та згідно з Рішенням Акціонера №03/2018 від 29.11.2018 року ПАТ «Кредобанк» змінив своє найменування на Акціонерне товариство «Кредобанк». АТ «Кредобанк» виступає правонаступником всіх прав і обовязків ПАТ «Кредобанк» (а.с. 30-44). Матеріалами справи підтверджується, що позивач АТ «Кредобанк» як правонаступник всіх прав і обовязків ПАТ «Кредобанк» зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання за договором не виконав, внаслідок чого у відповідача станом на 16.01.2019 року виникла заборгованість перед банком по кредитному договору в загальному розмірі 51395,32 грн. Тому суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості в загальній сумі 51395,32 грн. за кредитним договором такими, що засновані на законі, є обґрунтованими та доведеними матеріалами справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1921,00 грн., сплата якого підтверджена платіжним дорученням від 04.02.2019 року (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: approved