Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності йому належить на праві приватної власності квартира №1 загальною площею 222,5 кв.м, що по вул. Центральній, буд. 88 а, в селі Корнин Рівненського району Рівненської області. В цьому помешканні зареєстрований відповідач. Але він не проживає в квартирі понад п'яти років. Покликаючись на положення ЦК України, ЖК України позивач просить суд задоволити заявлений позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та про зняття відповідача з реєстраційного обліку.\~ Позивач в судове засідання не з'явився. Представник позивача [PERSON] позов підтримала та пояснила суду про обставини, описані вище. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Додала, що позивач не чинить відповідачеві перешкод в користуванні квартирою. Відповідач не надає грошових коштів на утримання майна. Він не користується житлом понад п'ять років, він забрав з помешкання всі свої речі; вони не ведуть спільне господарство; позивачеві не відомо де фактично мешкає відповідач. Він не повідомляє місце свого проживання, жодних зв'язків сторони не підтримують. За наведеного просить суд задоволити заявлений позов. Відповідач повторно не зявився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником квартири №1, загальною площею 222,5 кв.м, що по вул. Центральній, буд. 88 а, в селі Корнин Рівненського району Рівненської області. Відповідач є зареєстрований в даному помешканні, проте з протягом п'яти років не проживає та не користується зазначеною квартирою. В помешканні відсутні його речі. Спільне господарство сторони не ведуть. Про вищезазначене підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Додали, що відповідач не проживає в квартирі більше трьох років. Де він проживає на даний час свідкам не відомо. Суд зважає, що при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла; і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї; колишніми членами його сімї; а також членами сімї колишнього власника житла. Відповідач як член сімї власника житла за вказаною адресою не проживає протягом п'яти років. В помешканні відсутні його речі. Він не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги; не веде з позивачем спільне господарство, сторони не повязані спільним побутом.\~ Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частина 2 статті 405 Цивільного кодексу України встановлює те, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки відповідач у спірній квартирі не проживає біля п'яти років; не сплачує за користування жилим приміщенням і не несе оплату за комунальні послуги; не несе інших витрат з утримання помешкання та не приймає участь у спільному побуті, і втратив інтерес до спірного житла, тому є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Таким чином відповідач втратив право на користування квартирою, що належить позивачу. Отже, є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В той же час не підлягають до задоволення позовні вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки зняття особи з реєстраційного обліку провадиться за рішенням суду в разі визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. На даному етапі суд не має підстав для постановлення рішення ще й про зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки зняття особи з реєстраційного обліку провадиться за рішенням суду в разі визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані зі зняттям з реєстрації місця проживання. Положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Так, згідно до абзацу 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. В разі, коли відповідний державний орган не проведе відповідні дії із зняття відповідача з реєстраційного обліку, то в даному випадку у позивача виникне право на звернення до суду з позовом щодо неправомірності таких дій. Крім того, позивач серед відповідачів не зазначив відповідний державний орган, який відповідає за реєстрацію чи зняття з реєстрації громадян. А покладання на такий орган певних обовязків без залучення до судового розгляду уповноваженого представника буде суперечити нормам ЦПК України. Суд не може постановити рішення щодо тих правовідносин, які ще не настали. Звернення до суду має бути зумовлене наявністю вже порушених прав, свобод чи інтересів, на захист яких звертається особа. У зв'язку з цим визнання будь-якого права на майбутнє буде безпідставним та необґрунтованим. Тому решта позовних вимог не підлягає до задоволення як безпідставно заявлені. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України. Оскільки позивач був звільнений від сплати судових витрат, то такі витарти повинні бути стягнуті з відповідача на користь держави.

Outcome: approved