Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Милостів Рівненського району Рівненської області, площею 0,5909 га, кадастровий номер 5624684100:01:003:0452. В 2010 році, порушивши межові знаки, відповідачка [PERSON] самовільно захопила частину земельної ділянки позивача та без будь-яких правових підстав розмістила на земельній ділянці господарську споруду. 01.10.2012 року позивач звернувся до Приватного підприємства «Рівненський інженерний центр науково-інноваційних технологій» та уклав договір на виконання робіт із землеустрою з метою відновлення межі земельної ділянки по суміжності з відповідачкою. Працівники підприємства в жовтні 2012 року тричі виїжджали на місцевість та провели роботи з відновлення межі по суміжності із землями [PERSON], проте завершити виконання робіт із відновлення вказаної вище межі не вдалося через те, що відновлена межа має пройти через самовільно встановлену [PERSON] господарську споруду (сарай). Оскільки відповідачка не бажає в добровільному порядку усунути перешкоди в користуванні майном позивача, то це змушує його звернутися до суду з позовом. Позивач просить суд постановити рішення, яким зобов'язати відповідачку не чинити перешкоди в користуванні позивачем земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Милостів Рівненського району Рівненської області, площею 0,5909 га, кадастровий номер 5624684100:01:003:0452, шляхом демонтажу (знесення) самовільно встановленої господарської будівлі, що знаходиться на вказаній земельній ділянці впритул до лінії дійсної межі; та зобов'язати відповідачку не чинити перешкод у користуванні позивачем цією ж земельною ділянкою шляхом встановлення твердих меж, а також відновлення межових знаків на підставі раніше розробленої та затвердженої документації із землеустрою, що здійснюється виконавцем - юридичною або фізичною особою, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою та топографо-геодезичних робіт. В судовому засіданні позивач підтримав позов та пояснив суду про обставини, що описані вище. Відповідачка позов не визнала та пояснила, що вона не має жодних доказів на підтвердження законності проведеної нею забудови. Але вона вважає що не порушила прав позивача, оскільки відміряла певну відстань від старої межі (яка йде між деревами) і потім здійснила будівництво, яке, на її думку, перебуває на території належної їй земельної ділянки. Тому просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору пояснив суду, що ними розроблялася технічна документація із землеустрою. При цьому було виявлено, що безпосередньо на його земельній ділянці розміщена споруда сараю відповідачки, і вона заходить на територію ділянки позивача приблизно на 1,20 м. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Милостів Рівненського району Рівненської області, площею 0,5909 га, кадастровий номер 5624684100:01:003:0452. Відповідачка є сусіднім землекористувачем. Відповідачка не заперечувала, що нею самочинно був збудований сарай. Дана обставина підтверджується як поясненнями відповідачки про те, що таке будівництво було здійснене без будь-яких дозволів чи погоджень, так і показаннями свідка [PERSON] Так, статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил - положення ч.1 ст. 376 ЦК України. Згідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи № Е-05/14 від 11.07.2014 року, Фактичний порядок користування земельною ділянкою, що розташована в Рівненській області, Рівненському районі, с. Милостів, площею 0,5909 га, кадастровий номер 5624684100:01:003:0452, яка належить на праві власності [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВК №549606, відповідає правовстановлювальним документам на дану земельну ділянку та вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування за винятком ділянки площею 6,5 кв.м, на якій знаходиться частина будівлі сараю громадянки [PERSON] Має місце порушення громадянкою [PERSON] межі, яка є спільною для земельної ділянки, що розташована в Рівненській області, Рівненському районі, с. Милостів, площею 0,5909 га, кадастровий номер 5624684100:01:003:0452 і належить [PERSON] та земельної ділянки, яка належить [PERSON], шляхом встановлення на ній будівлі сараю. Фактичне розташування будівель і споруд [PERSON] відповідає розташуванню, представленому в технічній документації із землеустрою. Встановити, чи відповідає фактичне розташування будівель та споруд громадянки [PERSON] відносно меж земельних ділянок, що належать [PERSON], та [PERSON], правовстановлювальним документам та технічній документації із землеустрою та землекористування на ці земельні ділянки не надається можливим, оскільки в наданій для проведення експертизи документації відсутня будь-яка інформація щодо їх розташування. Отже, порушення відповідачкою прав позивача знайшло своє підтвердження в ході судового засідання. Про протилежне відповідачка не довела суду. Частиною 1 ст. 91 ЗК України визначено, що власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Порушивши межові знаки, відповідачка самовільно зайняла частину земельної ділянки позивача, та без будь-яких правових підстав звела на ній капітальну споруду. На законні вимоги щодо повернення самовільно захопленої частини земельної ділянки та демонтаж вказаної споруди відповідачка жодним чином не відреагувала. Відповідно до статті 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Статтями 106, 107 Земельного кодексу України встановлено, то власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Порядок відновлення меж визначається центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. На виконання вказаної статті наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, якою визначено механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості, який здійснюють виконавець юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою та топографо-геодезичних робіт; замовник - орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно п. 4.3. Інструкції відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. Згідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Таким чином, наявні підстави для відновлення прав позивача шляхом демонтажу (знесення) самочинно збудованої відповідачкою господарської будівлі. Зважаючи на наведене суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved