Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Військова частина [NUMBER] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за отримане речове майно, строки носіння якого не закінчилися, несплачених після виключення із списків особового складу частини в сумі 7068,35 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) від 15.12.2016 №281 [PERSON] , як військовослужбовець військової служби за контрактом солдат, який прибув з військової частини польова пошта [NUMBER] с. Старичі для подальшого проходження військової служби, призначений наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 09.12.2016 №281-РС на посаду номера обслуги військової частини польова пошта [NUMBER] , з 14.12.2016 був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта [NUMBER] та на всі види забезпечення. Також [PERSON] вважався таким, що з 14.12.2016 справи та посаду старшого навідника першої гармати першого гаубичного артилерійського взводу дев`ятої гаубичної артилерійської батареї третього гаубичного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта [NUMBER] прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, ВОС - 133803А шпк «старший солдат». Відповідно до картки №3369 обліку матеріальних засобів особистого користування від 15.12.2016, Міністерством оборони України в особі військової частини польова пошта [NUMBER] відповідачу видано речове майно, згідно визначених норм. Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 04.04.2018 №72 [PERSON] , як військовослужбовця військової служби за контрактом солдата, який перебував в розпорядженні командира військової частини [NUMBER] , звільнено з військової служби відповідно до підпункту «г» (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили) пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно, 04.04.2018 відповідача виключено із списків особового складу військової частини [NUMBER] та знято з усіх видів забезпечення. Також, з 04.04.2018 [PERSON] вважається таким, що справи і посаду у військовій частині [NUMBER] здав та вибув до [INFO] для постановки на військовий облік. На момент виключення із списків особового складу військової частини [NUMBER] та зняття з усіх видів забезпечення, згідно довідки - розрахунку №28 від 29.03.2018 за відповідачем рахувалось речове майно, строки носіння якого не вийшли, а саме: сорочка та кальсони ВИД 2 - 1 к-т, черевики типу В - 1 пара, черевики типу Б - 1 пара, штани утеплені н/з - 1 к-т, куртка утеплена н/з - 1 к-т, куртка ВВЗ - 1 к-т, сорочка бойова - 1 шт., штани ВВЗ - 1 к-т, ККУ - 1 пара, рукавиці напіввовняні - 1 пара, сорочка та кальсони демісезонні - 1 к-т, шарф - труба зимова вид 2-1 шт., шапка зимова - 1 шт. на загальну суму 7 462,35 грн. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 04.04.2018 №72 визначено, утримати з грошового забезпечення [PERSON] кошти за недонос речового майна у розмірі 7 462,35 грн. згідно довідки-розрахунку №28. Згідно витягу з книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] , з відповідача стягнуто 394,00 грн. і на даний час, сума його заборгованості перед державою в особі військової частини за недонос речового майна, строки носіння якого не вийшли, складає 7\~068,35 грн., яка станом на день звернення із позовом до суду [PERSON] не погашена. Виходячи з наведених вище доводів, позивач просить суд стягнути із відповідача кошти за отримане речове майно, строки носіння якого не закінчилися, несплачених після виключення із списків особового складу частини в сумі 7 068,35 грн. та сплачений судовий збір. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2018 року відкрито провадження у справі за позовною заявою Військової частини [NUMBER] до [PERSON] про стягнення коштів. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи повторно належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, для участі у розгляді справи не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не направив, а тому за згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення. За вказаних\~обставин,\~з підстав\~передбачених ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) від 15.12.2016 №281 [PERSON] , як військовослужбовець військової служби за контрактом солдат, який прибув з військової частини польова пошта [NUMBER] с. Старичі для подальшого проходження військової служби, призначений наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 09.12.2016 №281-РС на посаду номера обслуги військової частини польова пошта [NUMBER] , з 14.12.2016 був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта [NUMBER] та на всі види забезпечення. Також [PERSON] вважався таким, що з 14.12.2016 справи та посаду старшого навідника першої гармати першого гаубичного артилерійського взводу дев`ятої гаубичної артилерійської батареї третього гаубичного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта [NUMBER] прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, ВОС - 133803А шпк «старший солдат». Відповідно до картки №3369 обліку матеріальних засобів особистого користування від 15.12.2016, Міністерством оборони України в особі військової частини польова пошта [NUMBER] відповідачу видано речове майно, згідно визначених норм. Як слідує із довідки військової частини [NUMBER] №5183 від 19 листопада 2018 року, відповідно до спільної директиви МО України та ГШ ЗС України від 26 квітня 2017 року №Д-322/15дск, директиви командувача військ ОК «Захід» від 27 квітня 2017 року №Д-6дск та розпорядження начальника штабу-першого заступника командира військової частини [NUMBER] від 31 травня 2017 року №501/4/1/755, військова частина польова пошта [NUMBER] з 01 липня 2017 року перейшла на умовне найменування «військова частина [NUMBER] ». Копією наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 04.04.2018 №72 [PERSON] , як військовослужбовця військової служби за контрактом солдата, який перебував в розпорядженні командира військової частини [NUMBER] , звільнено з військової служби відповідно до підпункту «г» (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили) пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно, 04.04.2018 відповідача виключено із списків особового складу військової частини [NUMBER] та знято з усіх видів забезпечення. Також, з 04.04.2018 [PERSON] вважається таким, що справи і посаду у військовій частині [NUMBER] здав та вибув до [INFO] для постановки на військовий облік. Вказані обставини засвідчені копією обхідного листа на убиваючого з військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] . Як слідує із довідки-розрахунку №28 від 29.03.2018 за відповідачем рахувалось речове майно, строки носіння якого не вийшли, а саме: сорочка та кальсони ВИД 2 - 1 к-т, черевики типу В - 1 пара, черевики типу Б - 1 пара, штани утеплені н/з - 1 к-т, куртка утеплена н/з - 1 к-т, куртка ВВЗ - 1 к-т, сорочка бойова - 1 шт., штани ВВЗ - 1 к-т, ККУ - 1 пара, рукавиці напіввовняні - 1 пара, сорочка та кальсони демісезонні - 1 к-т, шарф - труба зимова вид 2-1 шт., шапка зимова - 1 шт. на загальну суму 7 462,35 грн. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 04.04.2018 №72 визначено, утримати з грошового забезпечення [PERSON] кошти за недонос речового майна у розмірі 7 462,35 грн. згідно довідки-розрахунку №28. Листом від 20 вересня 2018 №4138 військовою частиною [NUMBER] повідомлено відповідача про необхідність сплатити кошти за недонос речового майна, строки носіння якого не вийшли в сумі 7068,35 грн., однак сума заборгованості на адресу військової частини не надходила. Відтак, проаналізувавши надані докази вважаю, що до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до п. 4 Розділу III Інструкції «Про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженої наказом Міністра\~оборони України\~№ 232\~від 29\~квітня 2016 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за № 768/28898, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби. Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної\~Ради України\~№ 243\~від 23\~червня 1995 року, визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ним службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України. Згідно з п. 2 цього Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршення або зниження його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкової виплати. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1212\~ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Зважаючи на ті обставини, що відповідач звільнений з військової частини [NUMBER] у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, позивач має право на утримання з нього вартості предметів майна особистого користування, строки носіння якого не вийшли. Таким чином, відповідач, як колишній військовослужбовець військової частини [NUMBER] , згідно вимог вищевказаних нормативно-правових актів повинен відшкодувати військовій частині [NUMBER] кошти за отримане ним речове майно, строки носіння якого не закінчилися, несплачених після виключення зі списків особового складу частини, у розмірах, вказаних у позовній заяві, а тому позов підлягає до задоволення. Понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved