Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

в квітні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26.10.2016 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсними договори купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку та про виселення [PERSON] з літнього будинку під літ. «Л». 21.04.2017 року на підставі зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист № 752/123/14-ц про виселення позивача. 27.04.2017 року головним державним виконавцем Голосіївського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Бабковою Т.І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 53858666. Копія зазначеної постанови позивачу, як боржнику, направлена не була, чим було порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, 08.06.2017 року державним виконавцем Бабковою Т.І. за місцем реєстрації позивача на паркані домоволодіння [ADDRESS] була наклеєна вимога про призначення виконавчих дій з виселення боржника. В цей же день на поштову адресу позивача надійшов рекомендований лист від 08.06.2017 року з вимогою про призначення на 22.06.2017 року примусового виконання рішення суду. Вважаючи зазначену вимогу незаконною, позивач звернувся до суду зі скаргою та судом 13.06.2017 року було відкрито провадження у справі. 16.06.2017 року позивач звернувся до державного виконавця із заявою про незаконність та передчасність вимоги про примусове виселення та повідомив про відкриття провадження у суді за його скаргою. Однак, 22.06.2017 року, повернувшись додому, йому стало відомо, що головним державним виконавцем Бабковою Т.І. всупереч закону з порушенням прав позивача на недоторканість житла були проведені дії з примусового виконання рішення суду щодо його виселення з літнього будинку. 23.06.2017 року головним державним виконавцем Бабковою Т.І. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. 23.06.2017 року позивач звернувся до державного виконавця із заявою про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, однак, йому було відмовлено без пояснення будь-яких причин. 30.06.2017 року позивач з метою захисту своїх прав звернувся до суду із ще однією скаргою на незаконні дії державного виконавця. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.09.2017 року у справі № 752/11788/17, була визнана протиправною бездіяльність головного державного виконавця Бабкової Т.І. щодо невручення боржнику [PERSON] копії постанови про відкриття виконавчого провадження, а також визнано незаконними дії щодо призначення примусового виселення та направлення боржнику відповідної вимоги. 10.08.2017 року за заявою позивача було відкрито кримінальне провадження за фактом його незаконного виселення. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.09.2017 року у справі № 752/123/14-ц зупинено виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 26.10.2016 року про виселення позивача та на даний час справа перебуває на розгляді у Верховному Суді. Крім того, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2018 року у справі № 752/13213/17, були визнані неправомірними дії державного виконавця про виселення позивача із літнього будинку. Позивач вказує, що неправомірними діями державного виконавця йому завдано моральної шкоди, оскільки останні, були вчинені з грубим порушенням закону. Позивач є адвокатом та незаконні дії відповідача принизили його ділову репутацію та порушили право на повагу до його приватного життя. Він мав докладати додаткові зусилля для організації свого життя, у зв`язку з його передчасним, незаконним виселенням та вимушеним переїздом. Позивач внаслідок незаконних дій державного виконавця зазнав душевних страждань, пов`язаних з постійним нервовим напруженням та необхідністю захищати свої права, звертаючись до суду зі скаргами на неправомірні дії державного виконавця. Враховуючи характер порушень прав позивача, глибини його страждань та витрачений тривалий час на відновлення порушених прав, позивач вважає достатнім та спів мірним характеру порушень та їх наслідкам розмір моральної шкоди в сумі 15000,00 грн., яку просить суд стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.05.2019 року, у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач після відкриття провадження з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідачі відзив на позов та будь-які клопотання до суду не подавали, в зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив настіпні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування й моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. оральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої,членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно роз`яснень, наданих у п.п. 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 ЦК України). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України). Примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом (ст.ст. 1,7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»). Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду. Права та обов`язки виконавців визначені законодавцем у ст.18 Закону України «Про виконавче провадження». Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] . На даний час здійснює адвокатську діяльність та адреса робочого місця адвоката є - [ADDRESS] (а.с.13-15). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26.10.2016 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсними договори купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку та про виселення [PERSON] з літнього будинку під літ. «Л». 21.04.2017 року на підставі зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист № 752/123/14-ц про виселення позивача. 27.04.2017 року головним державним виконавцем Голосіївського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Бабковою Т.І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 53858666 (а.с.16). Копія зазначеної постанови позивачу, як боржнику, в установленому Законом України «Про виконавче провадження» направлена не була, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Крім того, 08.06.2017 року державним виконавцем Бабковою Т.І. за місцем реєстрації позивача на паркані домоволодіння [ADDRESS] була наклеєна вимога про призначення виконавчих дій з виселення боржника (а.с.45). Позивачу було направлено лист від 08.06.2017 року, в якому останнього було повідомлено про призначення на 22.06.2017 року примусове виконання рішення суду. Вважаючи зазначену вимогу незаконною, позивач звернувся до суду зі скаргою (а.с.18-20). 16.06.2017 року позивач звернувся до державного виконавця із заявою про незаконність та передчасність вимоги про примусове виселення та повідомив про відкриття провадження у суді за його скаргою (а.с.21). 23.06.2017 року головним державним виконавцем Бабковою Т.І. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження (а.с.22). 23.06.2017 року позивач звернувся до державного виконавця із заявою про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження. 30.06.2017 року позивач звернувся до суду із ще однією скаргою на незаконні дії державного виконавця (а.с.24-27). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.09.2017 року у справі № 752/11788/17, скаргу [PERSON] на бездіяльність головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчї служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бабкової Т.І., стягувач: [PERSON] , Київська місцева прокуратура № 1, [PERSON] , була задоволена. Визнано протиправною бездіяльність головного державного виконавця Голосіївського шного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального шління юстиції у місті Києві Бабкової Тетяни Ігорівни в частині не невручення у належний спосіб копії постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику [PERSON] у виконавчому провадженні ВП №53858666 з виконання виконавчого листа 752/123/14-ц від 21 квітня 2017 року про виселення боржника [PERSON] літнього будинку літ. «Л». який розташований на земельній ділянці по [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Визнано незаконними дії Головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бабкової Тетяни Ігорівни в частині направлення повідомлення про призначення на 22 червня 2017 року на 15.00 год. примусового виселення боржника [PERSON] з літнього будинку літ. «Л»., який розташований на земельній ділянці по [ADDRESS] , що належить [PERSON] , в рамках виконавчого провадження ВП №53858666 з виконання виконавчого листа №752/123/14-ц від 21 квітня 2017 року, без вручення постанови про відкриття виконавчого провадження. Визнано незаконними дії головного державного виконавця Голосіївського районного дділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бабкової Тетяни Ігорівни про призначення на 22 червня 2017 року на 15.00 год. примусового виселення боржника [PERSON] з літнього будинку літ. «Л», який розташований на земельній ділянці по [ADDRESS] , що належить [PERSON] ., в рамках виконавчого провадження ВП №53858666 з виконання виконавчого листа № 752/123/14-ц від 21 квітня 2017 року (а.с.28-32). Із мотивувальної частини вказаної ухвали суду вбачається, що судом встановлено, що при виконанні виконавчого листа № 752\\123\\14-ц від 21.04.2017 р. про виселення [PERSON] , вимоги ст.ст. 26, 28 Закону України «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем Бабковою Т. І. не було дотримано, оскільки, державний виконавець розпочав дії щодо примусового виконання рішення суду без наявності підтвердження про вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження та без надання йому строку для самостійного виконання рішення суду. 10.08.2017 року за заявою позивача було внесено відомості до ЄРДР щодо порушення державним виконавцем Бабковою Т.І. права на недоторканість житла (а.с.35). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.09.2017 року у справі № 752/123/14-ц зупинено виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 26.10.2016 року про виселення позивача та на даний час справа перебуває на розгляді у Верховному Суді (а.с.34). Крім того, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2018 року у справі № 752/13213/17, скаргу [PERSON] на дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бабкової Т.І., стягувач [PERSON] , було задоволено. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бабкової Т.І. при здійсненні примусового виконання виконавчого провадження № 53858666 про виселення [PERSON] із літнього будинку Літ. «Л», який розташований на земельній ділянці по [ADDRESS] (а.с.36). Як роз`яснено в п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Таким чином, судом встановлена неправомірність дій головного державного виконавця Голосіївського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, а відтак, на думку суду, позивачу було заподіяно моральну шкоду, пов`язану із нервовим напруженням під час необхідності докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, як боржника, в рамках виконавчого провадження. Доказів на спростування обґрунтувань позову зі сторони відповідача суду надано не було, а тому враховуючи те, що неправомірними діями позивачу завдано моральних страждань, останній, має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок держави . Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (бюджетних установ) визначається Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою КМУ від 3 серпня 2011 року № 845, Згідно з п. 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Отже, стягнення зазначеної шкоди здійснюється з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги характер, суть допущених відповідачем правопорушень, його правових наслідків, ступеню перенесених позивачем душевних і моральних страждань та переживань, які вочевидь мали місце, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання з рахунку призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади на користь позивача 3000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними діями головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Outcome: partial