Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

В липні 2021р. [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просить суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , трудової книжки, виданої 14.09.1970р. У своїй заяві заявник вказує, що він є особою з інвалідністю з дитинства 3 групи. Відповідно до свідоцтва про народження його батьком був [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті батька у заявника як інваліда 3 групи з дитинства виникло право на оформлення пенсії у разі втрати годувальника. Заявник звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області з метою оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте отримав відмову. У відповіді Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вказало, що зарахувати до страхового стажу період роботи померлого годувальника на підставі трудової книжки немає можливості, оскільки особисті дані, зазначені в трудовій книжці не відповідають даним у свідоцтві про смерть та свідоцтві про народження заявника. В зв`язку з виниклими розбіжностями записів прізвища батька заявника в трудовій книжці, неможливістю в зв`язку з цим оформити пенсію у разі втрати годувальника, [PERSON] звернувся із заявою до суду. В заяві від 05.11.2021р. [PERSON] просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити. Заінтересована особа в письмових поясненнях, посилаючись на те, що страховий стаж померлого годувальника не підтверджено належними документами, у переході на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відмовлено. Також, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області проти задоволення заяви не заперечувало за умови доведеності її належними документами. Заінтересована особа також просила розгляд справи здійснювати за відсутності представника Управління. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заяви, враховуючи наступне. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , в розділі «Батьки» батьком зазначено [PERSON] (а.с.8). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батько заявника [PERSON] народився [INFO] (а.с.9). Судом встановлено, що трудова книжка від 14.09.1970р. заповнена на ім`я « [PERSON] » (а.с.14) та трудова книжка (а.с.15) заповнена на ім`я « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.12). Відповідно до ст. ст.293, 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова Пленуму) певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Згідно з п.3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Судом встановлено, що із наданих заявником копій трудових книжок вбачається, що на першій сторінці особисті дані батька заявника не відповідають даним у свідоцтві про смерть [NUMBER] , свідоцтві про народження [NUMBER] , що зумовило необхідність звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що право особі на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсій. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, суд вважає, що належність трудової книжки, яка заповнена 14.09.1970 року на ім`я « [PERSON] » [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , доведена та не викликає сумнівів. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги заявника законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved