Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

В лютому 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, в обґрунтування якого вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. За рішенням суду шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, дитина проживає разом з матір'ю, відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. У зв'язку з цим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000грн. щомісячно, а також стягнути заборгованість по аліментам за минулий період починаючи з 12 липня 2012 року. В судовому засіданні позивач позові підтримала, просила задоволити повному обсязі, надала суду пояснення в яких вказали, що після розірвання шлюбу, відповідач обіцяв надавати кошти на утримання дитини, проте допомоги добровільно не надає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23 листопада 2012р. шлюб [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Також встановлено, що донька проживає з матір'ю і знаходиться на утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачем не надано доказів вжиття заходів одержання аліментів від відповідача, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Згідно зі ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я дитини, відповідача, який працездатним та працює, на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, яким він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу, не має. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на одну дитину у розмірі 1000грн. на місяць, починаючи з дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути у доход державного бюджету судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved