Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

В лютому 2019 року позивач звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якому просила суд ухвалити рішення, яким визначити їй, [PERSON] , додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] терміном у два місяці з часу набрання законної сили рішенням суду. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що вона є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] , народилася та постійно проживає у Росії. Позивач зазначає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. Відносини з батьком склалися досить непрості, міцного родинного зв`язку між батьком та позивачем не вбачалося, у зв`язку з чим позивач здебільшого спілкувалася у телефонному режимі із родичами та постійно цікавилася про батька через останніх, які запевняли її, що [PERSON] , почуває себе добре. Оскільки родичі приховали від позивача факт смерті батька, знаходячись на великій відстані від України та місця проживання спадкодавця, несвоєчасного отримання відомостей про стан здоров`я батька за умови перебування з ним у складних відносинах та відсутності особистого спілкування, із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк до нотаріальної контори позивач не звернулась. Позивачу стало відомо про його смерть лише у 2017 році. На похованні, відповідно, через свою неосвідомленість про смерть батька, позивач не була присутня. Після отримання відомостей про його смерть,позивач видала у Російській Федерації довіреність на представництво її інтересів в нотаріальній конторі та в суді з питання вступу у спадщину після смерті батька. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 09 квітня 2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано з Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та задоволено клопотання про допит свідків у судовому засіданні, закрито підготовче провадження у справі. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Опара Г.В., позов підтримала та наполягала на його задоволенні, посилаючись на обставини, зазначені в позові. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , адвокат Самуха В.О., позов не визнав у повному обсязі, вважав його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, якою позовні вимоги визнала, просила справу розглядати за її відсутності. Суд, заслухавши сторін, допитавши свідків, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, ознайомившись із матеріалами спадкової справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свободи чи законних інтересів. Положення ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачають, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] ,що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Серії [NUMBER] , про що складено відповідний актовий запис №288. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно. [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 24 травня 1983 року, запис в книзі реєстрації актів про народження № 1032 та копіями довідок про укладення шлюбу [PERSON] . З матеріалів спадкової справи № 150/2013, заведеної Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] , [PERSON] . З заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] вбачається, що відповідач повідомила про наявність іншого спадкоємця дружини померлого - [PERSON] , про наявність ще одного спадкоємця першої черги доньки [PERSON] - [PERSON] нотаріусу не повідомила, хоча у судовому засіданні не заперечувався факт обізнаності відповідача [PERSON] про наявність у [PERSON] доньки від першого шлюбу, позивача по справі. Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України визначено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. [PERSON] заяву про прийняття спадщини, в строк передбачений статтею 1270 ЦК України, не подала. Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карлової Т.Г. від 01 березня 2018 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] на майно, що залишилося після смерті її батька у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутній факт прийняття спадщини. З нотаріально посвідченої довіреності серії 75А А 0676508 від 23.11.2017 року, виданої [PERSON] на представництво її інтересів щодо прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] ,померлого [INFO] , вбачається, що позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій. В судовому засіданні в якості свідків допитано [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] пояснив, що саме він у 2017 році повідомив [PERSON] про смерть батька, сповістив він її, оскільки є співвласником спадкового будинку. Також пояснив суду, що [PERSON] не була присутня на похованні та те, що з батьком [PERSON] у неї склалися складні відносини, і спілкувалася вона в Україні тільки з тіткою - [PERSON] та двоюрідним братом [PERSON] , які умисно приховали від позивача відомості про факт смерті [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є тіткою позивача. Зазначила, що у позивача з її батьком [PERSON] не було тісного родинного спілкування. Саме [PERSON] не хотів спілкуватися зі своєю дочкою від першого шлюбу [PERSON] , позивач спілкувалася тільки з нею - [PERSON] , та двоюрідним братом [PERSON] , переважно у соціальних мережах в Інтернеті. Свідок пояснила, що вони з сином [PERSON] вирішили не сповіщати [PERSON] про смерть її батька [PERSON] , оскільки перебували у добрих стосунках з [PERSON] і не хотіли, щоб виникли сварки з приводу спадщини, також повідомила, що на прямі запитання: «Як батько?» увесь час, з дня смерті [PERSON] , особисто запевняла [PERSON] , що з ним все добре, навіть надсилала [PERSON] фотографії батька після його смерті у підтвердження своїх слів. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є двоюрідним братом позивача, що постійно спілкувався з нею у соціальних мережах в Інтернеті, та що зі [PERSON] позивач не спілкувалася, так як у останнього був складний характер, він не хотів спілкуватися з дочкою, однак, [PERSON] постійно цікавилася у свідка про долю батька, і як він себе почуває. Свідок пояснив, що домовився з матір`ю не вмішуватися у спадкові справи спадкоємців [PERSON] , не хотів посваритися з [PERSON] , тому приховав правдиву інформацію щодо факту смерті [PERSON] , повідомляв, що у останнього все добре. Про факт смерті не повідомив і пізніше, йому стало відомо від [PERSON] , що останній сповістив [PERSON] у 2017 році про смерть її батька. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши показання свідків, встановив, що у позивача були поважні причини, з яких вона пропустила визначений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини, а саме: мала місце добросовісна необізнаність позивача про смерть спадкодавця за умови умисного приховання від неї зазначеного факту, умисного введення її в оману стосовно здоров`я батька. Суд приймає до уваги правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, суд також враховує віддаленість місця постійного проживання позивача, як спадкоємця, та місця знаходження спадкового майна, що позбавило можливості позивача своєчасно особисто отримати відомості про факт смерті батька та своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що позивач проживала в іншій країні, на великій відстані від місця відкриття спадщини, була позбавлена можливості спілкуватися зі своїм батьком через небажання останнього, об`єктивно була позбавлена можливості бути своєчасно обізнаною про факт смерті батька за умови умисного приховання іншими членами сім`ї та близькими родичами відомостей про факт смерті [PERSON] . При цьому суд також керується частиною першою статті 2 ЦПК, за змістом якої одним із завдань цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, оскільки вони пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо своєчасного прийняття спадщини та вважає можливим визнати причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті батька поважною, та вважає можливим позов задовольнити, визначивши позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] , протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved