Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

В.о. головного лікаря комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради Судовська Т.Г. звернулась до суду із заявою, в якій просила вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] , посилаючись на те, що остання страждає тяжким психічним захворюванням з листопаду 2018 року. Було проведено дві госпіталізації до КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. У клінічній картині спостерігаються маячні ідеї відносно рідних, сусідів. В періоди загострення збуджена, проявляє агресію, в останню госпіталізацію покусала чоловіка та дитину. Остання виписка 16.08.2019 року. Стан пацієнтки погіршився миттєво 21.08.2019 року, коли остання ввечері супроводжувала сина на спортивну секцію, де стала поводити себе неадекватно, голосно кричала, укладалася на підлогу, заявляла, що їй зламали ногу, вигукувала, що її хтось гукає, що її дітям та чоловіку загрожує небезпека, що вб`є себе, чи чоловіка, чи дітей. На місце події було викликано співробітників поліції. 21.08.2019 року о 23.40 год. [PERSON] спеціалізованою бригадою швидкої медичної допомоги доставлена у приймальне відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, де була оглянута черговим лікарем-психіатром, який підтвердив загострення тяжкого психічного розладу з аутоагресивними тенденціями. Згоди на госпіталізацію не надала. Госпіталізована у примусовому порядку як особа, яка виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. 22.08.2019 року о 10.00 год. оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що пацієнтка страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми, епізодичний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром з аутоагресивними тенденціями (суїцидні наміри), примусова госпіталізація доцільна, лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві, підтримав повністю, просив суд її задовольнити. Лікар-психіатр у судовому засіданні повідомив про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Прокурор заяву підтримав і просив суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Законний представник заяву підтримав та просив суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. [PERSON] у судовому засіданні проти примусової госпіталізації заперечувала. Розглянувши матеріали заяви від 22.08.2019 р., заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 22.08.2019 року, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми, епізодичний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром з аутоагресивними тенденціями (суїцидні наміри), примусова госпіталізація доцільна, лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с. 2). Отже, наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що [PERSON] з листопада 2018 року страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми, епізодичний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром з аутоагресивними тенденціями (суїцидні наміри), примусова госпіталізація доцільна, лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару, а також те, що в періоди загострення збуджена, проявляє агресію, в останню госпіталізацію побила та покусала чоловіка та дитину підтверджують необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що заява заступника головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] підлягає задоволенню судом.

Outcome: approved