Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

В липні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ј частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свій позов позивачка обґрунтувала тим, що з відповідачем вона перебуває в шлюбі з 15 вересня 2007 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2014 року шлюб між ними розірвано. Син проживає з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні. Оскільки матеріальної допомоги в добровільному порядку відповідач не надає, вона вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістка про час та місце розгляду справи та роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не подав, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши думку позивача, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 7 СК України встановлено, що «дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість, яких надана Верховною Радою України», але дитина сторін по вині відповідача не має можливості реалізувати в повній мірі своє право. При цьому не встановлено, що в більшому розмірі повинен утримувати дитину той з батьків, з яким проживає дитина або той, який має більший розмір доходів; законодавцем встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину без врахування даних обставин. Дані обставини враховуються, згідно зі статті 182 СК України, тільки судом при вирішенні питання про стягнення аліментів. Згідно зі ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації, відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судом установлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31.03.2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 3). Від даного шлюбу сторони по справі мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить Свідоцтво про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 4). Відповідно дол. Довідки Васильківської міської ради від 22.06.2018 року [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її повному утриманні (а.с. 7). Суд, при визначенні розміру аліментів, враховує обставини відповідно до статей 182, 183 СК України, зокрема, що платник аліментів не має на утриманні інших дітей або непрацездатних батьків, майновий стан відповідача, а тому вважає за необхідне встановити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] в розмірі в розмірі ј частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач звільнений від сплати судових витрат, то згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved