Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» про захист прав споживача, стягнення коштів за договором банківського вкладу та відсотків. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в лютому 2014 року вона уклала з ПАТ Імексбанк в особі Відділення №333 АТ Імексбанк два договори про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року. Зокрема перший договір № [NUMBER] укладений 05 лютого 2014 року. Сума вкладу становила 630 (шістсот тридцять) доларів США. Строк дії договору дорівнював 275 днів і датою повернення вкладу 07 листопада 2014 року з процентною ставкою за Договором № [NUMBER] від 02.02.2014 року 9,5% річних. Другий договір № [NUMBER] укладений 17 лютого 2014 року. Сума вкладу становила 876 (вісімсот сімдесят шість) доларів США. Строк дії договору дорівнював 275 днів з датою повернення вкладу 18 листопада 2014 року. Процентна ставка за Договором № [NUMBER] від 17.02.2014 року становила 10,5% річних. У звязку з тим, що в листопаді ПАТ Імексбанк не мав змоги повернути валютний банківський депозит, позивачем вимушено переукладений новий договір із відповідачем 19 листопада 2014 року за № [NUMBER] від 19.11.2014 року строком на 93 дні з датою повернення вкладу 20 лютого 2015 року з процентною ставкою 9,5 % річних. За цим договором банком лише один раз були сплачені відсотки в сумі 235,55 грн. 26 Січня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України № 50 Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних. 27 Січня 2015 року в ПАТ «Імексбанк» було введення гарантування вкладів фізичних осіб від 26.01.2015 року та введено тимчасову адміністрацію. З цього ж дня банк припинив нарахування відсотків за Договором банківського вкладу № [NUMBER] від 19.11.2014 року з чим позивач категорично не погоджується. 19 Лютого 2015 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію із заявою про те, що бажає повернути суму вкладу із належними їй відсотками за Договором № [NUMBER] від 19.11.2014 року в доларах США. 11 Березня 2015 року у відповідь на звернення Уповноваженою особою Фонду Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» , за № 2002 надіслано відповідь про те, що кошти будуть повертатися в національній валюті по завершенню дії Тимчасової адміністрації. Вважає, що своїми неправомірними діями у виді невиконання зобовязання про повернення коштів, що суперечать вимогам ст.ст. 526,629,1058,1060, 1061 ЦК України, відповідач порушив її законні права та інтереси, також порушив її права, передбачені законодавством про захист прав споживача. У звязку із вкрай тяжкими сімейними і майновими обставинами вона має гостру потребу в повернення вкладених коштів за депозитним договором. Згідно письмових заперечень, відповідач позовних вимог не визнає за їх необґрунтованістю. Зазначив, що позовні вимоги враховані банком, а тому, їх виплата буде здійснюватися у порядку та розмірах встановлених Законами України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб та Про банки та банківську діяльність. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просила розглянути справу у відсутність у встановленому порядку повідомленого представника відповідача та позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, будучи належним чином судовою повісткою повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився. Із урахуванням наданих суду заперечень, вважається можливим судовий розгляд справи без участі відповідача на підставі наданих доказів. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши надані докази, дослідивши матеріали справи та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.525, 526, 610 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк; одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається; невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є його порушенням. Як вбачається з досліджених матеріалів справи договір банківського валютного вкладу /в доларах США/ між сторонами [PERSON] та ПАТ «Імексбанк» від 19 листопада 2014 року за № [NUMBER] укладений строком на 93 дні з датою повернення вкладу 20 лютого 2015 року з процентною ставкою 9,5 % річних, свою дію припинив. Із заяви-звернення позивача до відповідача від 19.02.2015 року з приводу повернення суми вкладу та за змістом заперечень відповідача на позовну заяву встановлено, що кошти вкладу не повернуті, виплата відсотків на виконання умов договору припинена відповідачем в січні 2015 року. При цьому своєю заявою від 19.02.2015 року та відповідними доказами позивач покликалася на вкрай тяжкі сімейні та матеріальні обставини /тяжку хворобу чоловіка і сина та повязані з цим витрати/, які склалися для неї, що не прийнято до уваги відповідачем. Розрахунок суми неповернутого валютного вкладу в розмірі 1523 доларів США та нарахованих за період дії договору № [NUMBER] від 19 листопада 2014 року, січень-лютий 2015 року, на підставі умов договору /9,5% річних/ відсотків в сумі 15,86 грн. не заперечується стороною відповідача. Такий розрахунок боргу, що складається із сум основного вкладу та відсотків, без нарахування пені, штрафних санкцій та інфляційних втрат, приймається до уваги суду. Відповідно положень ст. 1059 ЦК України, за договором банківського вкладу /депозиту/ одна сторона /банк/, що прийняла від другої сторони /вкладника/ або для неї грошову суму /вклад/, що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах і в порядку , встановлених договором. Згідно ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладнику на першу вимогу /на вимогу/ або на умовах привернення вкладу зі спливом встановленого договором строку /строковий вклад/. Відповідно ч.ч.1,4 ст.1061 ЦК України, Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані в цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються всі нараховані до цього моменту проценти. Таким чином, винність дій відповідача у неповерненні вкладу та відсотків по закінченню його строку, всупереч вимогам чинного законодавства, знайшло своє повне відображення. В той же час, судом встановлено, що зобовязання відповідача за договором банківського вкладу залишається не виконаним і на даний час. При цьому, будь-які докази вжиття НБУ щодо відповідача поточних заходів в межах програми фінансового оздоровлення за законом України «Про банки і банківську діяльність», якими забороняється задоволення кредиторських вимог по вкладах та відшкодування шкоди, відповідач суду не представив, чим не довів відсутність своєї вини у заподіянні позивачу стягуваних збитків. Таким чином, неповернення вкладу, супроводжувалось винністю та протиправністю дій відповідача протягом тривалого часу, чими порушені охоронювані законом права та інтереси позивача, що спричинило негативні для позивача наслідки у вигляді неотриманого ним прибутку та інфляційних втрат, у разі конвертації валютного вкладу на гривню станом на день початку процедури виведення Фондом банку із ринку та здійснення тимчасової адміністрації. Слід зауважити, що заявлений позивачем позов є одним із різновидів судового захисту права приватної власності. А відтак, суд ухвалюючи дане рішення виходить із безпосередньої дії конституційного права позивача на непорушність своєї власності за ст.41 Конституції України. Оскільки зміст даної конституційної норми не потребує додаткової регламентації, суд задовольняючи позов використовує її пряму дію, та відповідні їй положення ст.386 ЦК України щодо права власника на відшкодування заподіяної йому шкоди. Крім того, при постановленні рішення за вказаним спором суд враховує, відповідно ст. 3 ЦК України, загальні засади цивільного судочинства, як справедливість, добросовісність і розумність. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до відповідача про стягнення коштів за договором банківського вкладу та відсотків у валюті вкладу, із урахуванням розміру заборгованості банківського валютного вкладу перед позивачем, порушення відповідачем чинного цивільного законодавства щодо належного виконання зобовязань та порушення конституційного права власності позивача, вважаються доведеними, обґрунтованими такими, що підлягають до задоволення. Згідно з прийняти розрахунком заборгованості по Договору банківського вкладу № [NUMBER] від 19 листопада 2014 в сумі 1 538 (одна тисяча пятсот тридцять вісім) доларів США 86 центів, з яких сума вкладу 1\~523,00 долари США та невиплачені відсотки 15.86 доларів США, ціна позову за офіційним курсом валют НБУ станом на день постановлення судового рішення 25.06.2015 року /100 доларів США дорівнює 2117,8020 грн./ становить 32\~589 /тридцять дві тисячі п»ятсот вісімдесят дев»ять/ грн. 98 коп. Покликання відповідача в своїх запереченнях на розповсюдження щодо позивача обмежень, встановлених 1 ч.6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не заслуговує на увагу суду. Також, у звязку з ухвалення рішення на користь позивача, від сплати державного мита якого звільнено, слід розподіли судові витрати між сторонами шляхом стягнення з відповідача судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved