Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22 березня 2005 року між позивачем, що діяв від імені [PERSON], та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 46/100 житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS]. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 травня 2012 р. відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Рішенням апеляційного суду Рівненської області 21 червня 2012 року рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10.05.2012 р. скасоване. Ухвалене нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] про визнання договору недійсним задоволені. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 46/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у [ADDRESS] від 22 березня 2005 року, зареєстрований в реєстрі за № 210, укладений між [PERSON], котрий діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 03 червня 2004 року за № 522 та [PERSON], та повернуто сторони по договору в попередній стан. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2012 року в справі № 6-31198св12 касаційна скарга [PERSON], [PERSON], [PERSON] відхилена. Рішення апеляційного суду Рівненської області від 21 червня 2012 року залишене без змін. Так, згідно ч.1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Сторони визнаного судом недійсним договору [PERSON] та [PERSON] померли. Позивач та відповідач [PERSON] є їх спадкоємцями. А тому вони успадкували всі їх права та обов'язки відповідно до ст. 1218 ЦК України. Батьком позивача (покупцем) сплачено батьку відповідача (продавцеві) 20 000 грн. за придбане майно. За час, що пройшов після укладення договору до визнання його недійсним, батьком позивача [PERSON] та позивачем вкладено значні кошти на утримання та ремонт квартири. Вказані обставини стверджуються договором підряду №1 від 21 березня 2006 року, актами приймання виконаних підрядних робіт №1, №2, №3, актами приймання виконаних підрядних робіт №10, №11, №12 до договору підряду №10 від 01 жовтня 2008 року. Загальна сума коштів на ремонт квартири становить 155 063,17 грн. Також позивач поніс витрати за житлово-комунальні послуги, і їх вартість (46/100) складає 4 167, 45 грн. Зважаючи на вартість майна станом на час звернення до суду позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 164 993 грн. - вартість майна (46/100 частини будинку); 155 063,17 грн. - кошти, що були витрачені на ремонт квартири; 4 167, 45 грн. - кошти, пов'язані з утриманням майна, та судові витрати в сумі 2 514, 13 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив суду про обставини, щзо описані вище. Відповідач не з'явився в судове засідання. Представник відповідача позов не визнав та пояснив суду, що немає правових підстав для задоволення позову. Так, спірна частина будинку була продана за 2000 грн. Щодо відшкодування витрат на ремонт та утримання майна - то позивач знав про те, що такий ремонт проводити не можна; крім того, він користувався цим майном, а тому немає підстав для стягнення 4 167, 45 грн. як кошти, сплачені за утримання майна. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 22 березня 2005 року між позивачем, що діяв від імені [PERSON], та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 46/100 житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS]. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 травня 2012 р. відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Рішенням апеляційного суду Рівненської області 21 червня 2012 року рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10.05.2012 р. скасоване. Ухвалене нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] про визнання договору недійсним задоволені. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 46/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у [ADDRESS] від 22 березня 2005 року, зареєстрований в реєстрі за № 210, укладений між [PERSON], котрий діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 03 червня 2004 року за № 522 та [PERSON] та повернуто сторони по договору в попередній стан. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2012 року в справі № 6-31198св12 касаційна скарга [PERSON], [PERSON], [PERSON] відхилена. Рішення апеляційного суду Рівненської області від 21 червня 2012 року залишене без змін. Відповідно до ст. 216 ЦК у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій сторонні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Позивач заявляє вимогу про стягнення з [PERSON] 20 000 грн., ніби сплачених за 46/100 частини майна, проте будь-яких доказів того, що саме така сума була сплачена, суду не надав. В п. 4 договору від 22.03.2005 р. зазначено, що продаж вчинено за 2 000,00 (дві тисячі) гривень, які продавець одержав до підписання цього договору. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 21.06.12 р. також встановлено, що за отримане майно було сплачено саме 2 000 грн. Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення частково, і саме грошові кошти в сумі 2 000 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Адже спірне майно збереглося в натурі, і правових підстав стягувати саме 164 993 грн. - вартість майна (46/100 частини будинку) у суду немає. Позивач зазначає, що ним були сплачені грошові кошти: · відповідно до акту №1 за квітень 2006 року сплачено за ремонтно-будівельні роботи кошти в сумі 11 422, 80 гривень; · згідно акту №2 за травень 2006 року сплачено за ремонтно-будівельні роботи кошти в сумі 16 828, 80 гривень; · відповідно до акту №3 за травень 2007 року - 3 678,80 гривень; · згідно акту №10 за жовтень 2008 року сплачено за електротехнічні роботи 11 165,35 гривень; · у відповідності до акту №11 за жовтень 2008 року сплачено за влаштування опалення 48 111,13 гривень; · згідно акту №12 за жовтень 2008 року сплачено за ремонт у ванній кімнаті 63 858,29 гривень. Загальна сума коштів на ремонт квартири становить 155 063,17 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 390 ЦК України, якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, лише добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилась його вартість. Те, що [PERSON], а також [PERSON] не являються добросовісними набувачами (володільцями), підтверджується наступними доказами: - заявою [PERSON] від 29.12.2005 р. про скасування довіреності, виданої на ім'я [PERSON] 03.06.2004 р. на розпорядженням всім своїм майном, та забороною йому виконувати будь-які дії, що ґрунтуються на зазначеній довіреності, від його імені; - договором підряду від 21.03.2006 р. на ремонтно-будівельні роботи в [ADDRESS]; - скаргою [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] до прокуратури Здолбунівського району Рівненської області про те, що не дивлячись на заборону суду, [PERSON] проводить ремонт у спірній частині будинку; - рішенням апеляційного суду Рівненської області від 21.06.2012 р., яким визнано недійсним договір купівлі-продажу 46/100 частин будинку внаслідок зловмисної домовленості [PERSON] з [PERSON] Крім того, позивач не надав суду будь-яких доказів того, що він дійсно поніс вказані витрати, оскільки в якості доказів він надав суду лише договір підряду від 21.03.2006 р. та акти приймання виконаних підрядних робіт, проте не надав суду платіжних документів, які б підтверджували оплату цих робіт. За таких умов позов в цій частині не підлягає до задоволення як безпідставно заявлений та недоведений. Суд вважає, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів, понесених у зв'язку з утриманням майна. Так, відповідач не довів суду, що позивач мав технічну можливість не опалювати спірні 46/100 частин майна; чи що позивач весь час користувався цим майном. За таких умов заявлений в цій частині позов підлягає до задоволення повністю. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: partial