Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 01 лютого 2014 року між нею, [PERSON] , та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 27 березня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №26. Внаслідок укладення шлюбу вона змінила своє дошлюбне прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від спільного подружнього життя у них є малолітній син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що з самого початку сімейне життя складалось добре, проте згодом відносини між ними суттєво погіршились, що в кінцевому результаті призвело до фактичного їх припинення. На даний час у їхніх відносинах взагалі відсутнє порозуміння та будь-яке спілкування. Вона повністю втратила почуття довіри та любові до відповідача. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають між ними, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про підтримання їхніх сімейних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, що унеможливлює подальше їхнє перебування у шлюбі. На даний час будь-які подружні відносини між нею та відповідачем відсутні. Протягом чотирьох місяців вони проживають окремо. Шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між нею та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Продовжувати такі шлюбні відносини не бажає. Просить шлюб розірвати, сина залишити проживати з нею, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 02.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Позивачка просить провести розгляд справи без її участі, про що зазначила у позовній заяві. Відповідач, згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю, просить їх задовольнити. Спору щодо місця проживання дитини немає (а.с. 21). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі зареєстрованому 01 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №26, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Від шлюбу мають сина: [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Згідно довідки ТзОВ «Житловик-Дубно» від 15.03.2021, [PERSON] , [INFO] , проживає з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка просить шлюб розірвати, а відповідач не заперечує, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що спору відносно визначення місця проживання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у сторін немає, син проживає з матір`ю, відповідно до ст. 160 СК України, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити його проживати разом з матір`ю. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню. Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України,

Outcome: approved