Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

в обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що ТзОВ «Порше Лізинг Україна» уклало з [PERSON] договір про фінансовий лізинг №00009363 від 20.01.2014 року відповідно до якого позивач зобов»язався передати у розпорядження відповідача транспортний засіб типу VW Golf 6 1.4 TSI, 2012 року виробництва, шасі № WVWZZZIKZCW331252, двигун №CAX B 15902, а відповідач зобов»ячався прийняти об»єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно з графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід»ємну частину договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 23 250,33 дол.США. Відповідач відповідно до положень п.6.1 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що становлять невід»ємну частину договору зобов»язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до плану відшкодування. У відповідності з п.6.3 Умов лізингу лізингові платежі, передбачені цим договором, розраховуються в доларах США на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом за безготівковими операціями українського комерційного банку, чинним на робочий день, що передує дню виставлення рахунка. Відповідно до п.6.5 Умов лізингу щомісячний платіж перераховується на рахунок, зазначений позивачем у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів не пізніше дати, вказаної у плані відшкодування. Відповідно до п.12.6.13 Умов лізингу позивач має право в односторонньому порядку розірвати договір та право повернення об»єкта лізингу за виняткових обставин або в умовах Форс-мажору, які на думку позивача ставлять під загрозу або затримують виконання договірних зобов»язань, або за яких відповідач неспроможний виконати свої зобов»язання за договором. Згідно п.12.9 Умов лізингу у разі дострокового припинення договору з боку позивача, відповідач зобов»язався повернути об»єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані за адресою місцезнаходження позивача, якщо інша адреса не вказана позивачем, впродовж 10 (десяти) робочих днів з дати одержання відповідного запиту. У зв»язку зі складною економічною ситуацією в липні 2014 року відповідач повідомив позивача про відсутність джерела доходів для сплати в подальшому платежів за договором. Зважаючи на це, позивач надав відповідачу повідомлення вих..№387-1 від 03.08.2014 року про розірвання договору про фінансовий лізинг №00009363 від 20.01.2014 року. Згідно положень даного повідомлення позивач повідомив відповідача про розірвання договору та зобов»язав відповідача повернути об»єкт лізингу впродовж 10 (десяти) робочих днів з дня отримання цього повідомлення. Дане повідомлення було отримано відповідачем 04.08.2014 року, про що свідчить його особистий підпис на копії повідомлення. Таким чином, договір вважається розірваним 03.08.2014 року, а останнім днем повернення об»єкта лізингу було 18.08.2014 року. На виконання умов договору об»єкт лізингу було повернуто відповідачем у добровільному порядку 04.08.2014 року. Забезпечивши своє право володіння, користування, розпорядження об»єктом лізингу 17.10.2014 року позивач уклав з ТОВ «Автоград Миколаїв» договір купівлі-продажу поставки бувшого у використанні автомобіля, відповідно до якого позивач продав ТОВ «Автоград Миколаїв» транспортний засіб типу VW Golf 6 1.4 TSI, 2012 року виробництва, шасі № WVWZZZIKZCW331252, двигун №CAX B 15902, який був об»єктом лізингу, вартістю 221 229,20 грн. без ПДВ. Станом на 03.08.2014 року, що є датою розірвання договору, відповідачем залишилися невиплачені лізингові платежі в розмірі еквівалентному у гривні 31 332,96 дол.США. Станом на 17.10.2014 року чинний курс ПАТ «Креді [PERSON]» складав 12.95 грн. за 1 дол. США. Таким чином, різниця між сумою грошових коштів, що було фактично отримано позивачем в результаті продажу об»єкту лізингу та лізинговими платежами, що залишилися невиплаченими відповідачем відповідно до договору, становить 184 532,63 грн. (31332,96 дол. США х 12,95 грн.-221229,20грн.=184532,63 грн.). Ця сума є упущеною вигодою позивача та підлягає сплаті відповідачем на підставі п.12.9 договору. Тобто останнім днем сплати заборгованості за п.12.9 договору було 11.02.2015 року, проте дана сума відповідачем й досі не була сплачена. З вище викладеного просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» збитки за договором про фінансовий лізинг №00009363 від 20.01.2014 року всього у розмірі 190 532,63 грн., з врахуванням витрат на правову допомогу відповідно до п.8.6 Умов лізингу, а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності в зв»язку з неможливістю бути присутнім в судовому засіданні,просить задовольнити позовні вимоги в повному об»ємі. Відповідач на слухання справи не з»явився, надавши письмові заперечення. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по даній справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 806 ЦК України передбачає, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов»язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» ( в редакції Закону від 11 грудня 2003 року) фінансовий лізинг-це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов»язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] 20.01.2014 року уклав договір про фінансовий лізинг з Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та отримав транспортний засіб типу VW Golf 6 1.4 TSI, 2012 року виробництва, шасі № WVWZZZIKZCW331252, двигун №CAX B 15902. Відповідно до п.12.6.13 Умов лізингу позивач має право в односторонньому порядку розірвати договір та право повернення об»єкта лізингу за виняткових обставин або в умовах Форс-мажору, які на думку позивача ставлять під загрозу або затримують виконання договірних зобов»язань, або за яких відповідач неспроможний виконати свої зобов»язання за договором. У зв»язку зі складною економічною ситуацією в липні 2014 року відповідач повідомив позивача про відсутність джерела доходів для сплати в подальшому платежів за договором. Зважаючи на це, позивач надав відповідачу повідомлення вих..№387-1 від 03.08.2014 року про розірвання договору про фінансовий лізинг №00009363 від 20.01.2014 року. Згідно положень даного повідомлення позивач повідомив відповідача про розірвання договору та зобов»язав відповідача повернути об»єкт лізингу впродовж 10 (десяти) робочих днів з дня отримання цього повідомлення. Дане повідомлення було отримано відповідачем 04.08.2014 року, про що свідчить його особистий підпис на копії повідомлення. Згідно п.12.9 Умов лізингу у разі дострокового припинення договору з боку позивача, відповідач зобов»язався повернути об»єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані за адресою місцезнаходження позивача, якщо інша адреса не вказана позивачем, впродовж 10 (десяти) робочих днів з дати одержання відповідного запиту. Окрім того відповідно до вказаного пункту в цей же строк Лізингоодержувач сплачує Порше Лізинг Україна будь-яку різницю між вартістю об»єкту лізингу (тобто сумою грошових коштів,що було фактично отримано Порше Лізинг Україна в результаті продажу об»єкту лізингу або, якщо об»єк лізингу залишився у власності Порше Лізин Україна, ринковою вартістю об»єкта лізингу, що визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства) та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів ( Плану відшкодування), а також іншими платежами, що залишилися несплаченими Лізингоодержувачем відповідно до умов Контракту та чинного законодавства. Зобов»язання щодо сплати такої різниці залишаються чинними до моменту його виконання Лізингоодержувачем, в тому числі після закінчення строку лізингу (розірвання Контракту). Відповідач в своїх письмових запереченнях посилається на те, що він не порушував строків сплати лізингових платежів, а після розірвання договору Лізингу позивач не виставив йому відповідну вимогу або рахунок-фактуру на оплату відповідної суми втраченої вигоди протягом 10 діб, як це зазначено в п. 12.9 укладеного договору. З цього випливає, що позивач прострочив строк для пред»явлення відповідної вимоги, окрім того підстав для стягнення упущеної вигоди у позивача не має, оскільки стягнення упущеної вигоди можливо у випадку порушення прав позивача, а належне виконання ним своїх зобов»язань за Договором не спричинило порушення прав Лізингодавця. Окрім того позивач зазначає в позовній заяві про залишок несплаченої суми 31332,96 дол.США в той час, як залишок платежів згідно Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів становить 21296,56 дол. США на момент розірвання договору Лізингу. Із вказаним запереченням щодо залишку несплаченої суми погоджується суд, оскільки розмір всіх платежів, які мав сплатити відповідач на користь позивача визначений у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, який додавався до укладеного договору. Розрахунок суми 31332,96 дол. США, яка залишилась несплаченою, позивач, суду не надає, а згідно вказаного Графіку покриття витрат несплачена сума становить 21296,56 дол. США.. Судом не беруться до уваги заперечення відповідача щодо строків позовної давності, оскільки такі заперечення не відповідають змісту укладеного договору, який підписав сам відповідач, та діючому законодавству. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Сплата чергових платежів за укладеним договором Лізингу є грошовим зобов»язанням відповідача. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідач не довів, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов»язання за вказаним договором про фінансовий лізинг після його розірвання відповідно до п.12.9 Договору. Проте, враховуючи матеріальне становище відповідача, курс долара, та розмір несплаченої суми відповідно до Графіку, який позивач вважає упущеною вигодою, суд находить можливим зменшити суму стягнення та стягнути з відповідача відповідно до п. 12.9 укладеного Договору про фінансовий лізинг суму у розмірі 54561,25грн. Визначені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 6000грн. підлягають стягненню з відповідача відповідно до п.12.10 Умов лізингу. На підставі наведеного,

Outcome: partial