Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

В липні 2015 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 12.10.2014р. помер її дідусь [PERSON] Пілеєвич, котрий мешкав в с.Дубове, Красноокнянського району Одеської області. Після смерті спадкодавця, як зазначає заявниця, відкрилась спадщина, у вигляді земельної ділянки (кадастровий номер 5123181700:01:002:0158) площею 6,08га., що розташована на території Дубівської сільської ради, Красноокнянського району Одеської області, та житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, розташованого в с.Дубове, Красноокнянського району Одеської області, які дідусь заповів їй. Її мати, як вказує [PERSON], [PERSON] є спадкоємицею за законом, на день смерті свого батька-спадкодавця проживала разом з ним, та відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину. За твердженням заявниці, вона в передбачений шестимісячний строк для прийняття спадщини, із заявою до нотаріуса не звернулась, оскільки вважала, що наявність заповіту на її імя не потребує подальших дій, в тому числі подання заяви при прийняття спадщини, що, на її погляд, і є поважною причиною пропуску вказаного строку, що і спонукало її на звернення до суду із вказаним позовом. Учасники справи в судове засідання не зявились, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. В наданих заявах-клопотаннях позивач наполягав на своїх вимогах, а представник відповідача та третя особа не заперечували проти задоволення позову, а тому рішення у справі прийняте відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. /ар.сп. 26-27,29 / Дослідивши всі подані докази, суд, на основі встановлених фактів та відповідних їм правовідносин, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного: згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №387910 від 13.10.2014р., виданого Відділом РАЦС реєстраційної служби по Красноокнянському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, свідоцтва про народження серії IV-ЖД №376545 від 16.04.1988р., виданого Дубовською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, та свідоцтва про народження серії I-ЯК №356575 від 13.05.1967р., виданого Дубовською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, [PERSON] являється матірю позивачки [PERSON] а [PERSON] Пілеєвич, який помер 12.10.2014р., є дідусем позивачки по лінії матері та батьком відповідачки, тобто позивачка є спадкоємицею за заповітом, а відповідачка є спадкоємицею першої черги за законом; /ар.сп. 6, 11, 13 / із заповіту, посвідченого секретарем Дубівської сільської ради, [PERSON] Пілеєвич заповів свій житловий будинок з господарськими і побутовими будовами, розташованого в с.Дубове, Красноокнянського району Одеської області, та сертифікат на право на земельну частку /пай/ серії ОД №0084396, виданий Красноокнянською райдержадміністрацією 23.01.1997р. /в подальшому державний акт на землю/ у власність внучці [PERSON]; /ар.сп. 14 / відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії RA №082003 від 16.11.2004 року та до довідки Відділу Держземагенства у Красноокнянському районі Одеської області від 20.05.2015р., [PERSON] Пілеєвич, який помер 13.10.2014р., був власником земельної ділянки площею 6.08га., котра розташована на території Дубівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області; /ар.сп. 15-16 / згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.08.2015р., спадкова справа після смерті [PERSON] Пілеєвича, смерть якого настала 12.10.2014р., не відкривалась; /ар.сп. 30-31 / із заяви [PERSON] від 07.08.2015р., тобто відповідача, вбачається, що вона, як спадкоємець першої черги вказаної спадщини за законом, відмовилась від її прийняття на користь позивачки; /ар.сп. 29 / прийняття позивачем вказаної спадщини іншим спадкоємцем визнається і ніким не оспорюється; ч.3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини; згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що зібраних та досліджених доказів достатньо для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для звернення за спадщиною, оскільки, на думку суду, причина пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважною. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України та

Outcome: approved