Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

В лютому 2017 р.[PERSON]звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі договору купівлі-продажу,нотаріально посвідченого 08.12.2006 р.,вона є власником квартири 1 в житловому будинку 70 по вул.Харчовій в м.Запоріжжі. Відповідач [PERSON]був зареєстрований у спірній квартирі як член сім*ї власника. Посилаючись на те,що відповідач з 2014 р.в квартирі не мешкає,виїхав на заробітки з усіма речами,відносин з сім*єю не підтримує,участі в оплаті за квартиру не приймає,реєстрація його проживання у спірній квартирі порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.405 ЦК України,визнати відповідача втратившим право користування спірною квартирою. В судовому засіданні позивач [PERSON]наполягала на задоволенні позову та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Пояснила,що у 2006 р.на підставі договору купівлі-продажу набула у власність спірну квартиру,де з 2010 р.був зареєстрований її син [PERSON]В.У грудні 2014 р.відповідач поїхав на заробітки з усіма речами,квартира з того часу здавалася квартирантам,повертатися у неї відповідач не зацікавлений.На теперішній час вартість комунальних послуг завелика для утримання квартири з її пенсії ,через що позивач вирішила квартиру продати,чому створює перешкоди реєстрація відповідача. Відповідач в судове засідання не з*явився,викликався шляхом направлення судової повістки,яка повернута до суду за закінчення терміну зберігання. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив. Відповідач повідомлявся про дату та час проведення судового засідання шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі «Запорізька правда» № 18(23753)від 04.05.2017 р. Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України відповідач вважається таким,що повідомлений належним чином та не з*явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши позивача та свідка, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі договору купівлі-продажу квартири,посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кузьминою Н.О.08.12.2006 р.за р№ 2139 та зареєстрованого в електронному Реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.12.2006 р.,[PERSON]І.є власником квартири 1 в житловому будинку 70 по вул.Харчовій в м.Запоріжжі. З наведеного суд встановив,що позивач набула право власності на спірну квартиру у встановлений законом спосіб,з правочину,та підтвердила ці обставини належними допустимими доказами,які відповідач нічим не спростував. В спірній квартирі у 2010 р.був зареєстрований відповідач [PERSON],що підтверджено довідкою від 23.03.2017 р.сектору адресно-довідкової роботи,реєстрація відповідача була проведена як члена сім*ї власника спірної квартири. Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Таким чином,за відповідачем як членом сім*ї позивачки зберігається право на користування жилим приміщенням у спірній квартирі нарівні з її власниками ,оскільки доказів про наявність іншої угоди між сторонами про порядок користування квартирою суду не надано. Ст.47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Ст.9 ЖК України передбачає,що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення,або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку,передбачених законом. Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік,якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON]показав,що він є чоловіком позивачки [PERSON]та батьком відповідача [PERSON],який зареєстрований,але з грудня 2014 р.не проживає в [INFO],виїхав на заробітки з усіма речами,життєву перспективу не пов*язував з спірною квартирою.За період відсутності відповідач житло не оплачував,спірною квартирою не цікавився,відносин з рідними не підтримує,що ускладнює продаж цієї квартири. Встановлені судом обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовані відповідачем під час її судового розгляду. З наведеного суд встановив,що відповідач [PERSON]хоча і зареєстрований [INFO],проте своє право на користування цим житлом з грудня 2014 р.не реалізовує,цього житла не потребував,участі у його утриманні не брав,перешкод для проживання позивач йому не створювала. За обставинами справи суд встановив,що відповідач відсутній у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки без поважних причин,тому наявні передбачені законом підстави для визнання його таким,що втратив право на користування ним.

Outcome: approved