Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

В поданій до суду заяві позивачі [PERSON] та [PERSON] вказують на те, що їм належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та відповідач по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 18 березня 2010 року. Позивач [PERSON] є дочкою відповідача. 30 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, від даного шлюбу є син [PERSON] Відповідач [PERSON] не є ні членом сімї [PERSON], ні членом сімї [PERSON] Відповідач відмовляється сплачувати плату за користування квартирою. Всі витрати, повязані з утримання квартири несуть позивачі. Відповідач не оплачує комунальні послуги, не дає жодних коштів на здійснення ремонтних робіт для покращення квартири. Проте, він зареєстрований в даній квартирі та продовжує там проживати. Відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє постійні сварки, ображає їх нецензурними словами, погрожує їм фізичною розправою. З приводу неправомірних дій відповідача вони зверталися до правоохоронних органів. Просять суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належної їм квартири шляхом виселення з неї [PERSON], [INFO] без надання йому іншого житлового приміщення. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просила задовольнити позов. В судове засідання відповідач будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Відзив на позовну заяву відповідачем не подавався. Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача та ухвалення заочного рішення так, як відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що дійсно відповідач по справі зловживає спиртними напоями, постійно влаштовує сварки, іноді застосовує фізичну силу. Проживання з ним в одній квартирі є неможливим. У нього є інше житло, як спадкоємця після смерті матері. Заслухавши пояснення представника позивачів, покази свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення з наступних підстав. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартира [ADDRESS], що стверджується свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданим виконавчим комітетом Здолбунівської міської ради Рівненської області. З будинкової книги та довідки ОСББ «Заводське 3» від 16.05.2018 року № 14 вбачається, що в спірній квартирі зареєстроване місце проживання та фактично проживає відповідач [PERSON], який є колишнім членом сімї, так як шлюб, між позивачкою [PERSON] та відповідачем розірвано 18 березня 2010 року. Згідно частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.3 ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.3 ст.9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Відповідно до положень ч.1 ст.116 ЖК якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Доводи позивачів про те, що відповідач, будучи зареєстрованим у спірній квартирі, вчиняє фізичне та психологічне насильство в сімї, підтверджуються листом Здолбунівського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області від 25.04.2018 року № 3402/204/25/01.2018 а/з та постановами Здолбунівського районного суду Рівненської області про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розтлумачено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Аналізуючи надані позивачами докази, суд приходить до висновку, що відповідач систематично порушує правила співжиття, які унеможливлюють його спільне проживання в квартирі, що належить позивачам. На підставі наведеного, суд вважає за необхідне усунути перешкоди у здійсненні власниками права володіння, користування та розпорядження приватним майном, повязане з проживанням відповідача в спірній квартирі. З відповідача також підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved