Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що з 1994 року по 2010 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. За час подружнього життя ними було придбано нерухоме майно, земельну ділянку та будинок, який був добудований за спільні кошти подружжя під час перебування в шлюбі. Також за спільні грошові кошти подружжя було придбано вантажний транспортний засіб автомобіль FAW СА1031, 2005 року випуску. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 07 травня 2012 року у справі № 2-1263/11 було здійснено поділ спільного нерухомого майна подружжя, згідно якого [PERSON] та колишньому чоловіку [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності було виділено по 1/2 частині, без виділення майна в натурі, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шевченка, 26, в селі Вересневе, Рівненського району Рівненської області. Однак даним рішенням не було вирішено питання поділу транспортного засобу. Позивачка та відповідач як співвласники житлового будинку та земельної ділянки не можуть досягнути згоди щодо поділу цього майна, та спільного його використання. Також з боку відповідача не надаються права доступу до транспортного засобу, який був придбаний теж за спільні грошові кошти. Тому позивачка звернулася до суду, та просить постановити рішення, яким поділити в натурі між сторонами житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку; визнати за позивачкою право власності на це майно; стягнути з відповідача на її користь вартість 1/2 частини майна автотранспортного засобу. Позивачка та її представник не з'явилися в судове засідання. Представник позивачки подав суду заяву, згідно до якої позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідач жодного разу не з'явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, з 1994 року по 2010 рік позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Під час подружнього життя ними було придбано нерухоме майно: земельну ділянку та будинок, який був добудований за спільні кошти подружжя під час перебування в шлюбі. Також за спільні грошові кошти подружжя був придбаний вантажний транспортний засіб - автомобіль FAW СА1031, 2005 року випуску. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 07 травня 2012 року у справі № 2-1263/11 було здійснено поділ нерухомого майна подружжя, що є спільною сумісною власністю. Згідно рішення суду [PERSON] та [PERSON] було виділено по 1/2 частині (без виділення майна в натурі) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шевченка, 26, в селі Вересневе, Рівненського району Рівненської області. Згадане майно на даний час має статус приватної спільної часткової власності. Однак даним рішенням не було вирішено питання поділу транспортного засобу. У відповідності до ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Як передбачено ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частина 1 ст. 71 СК України визначає що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Позивачка зазначає, що після розірвання шлюбу між нею та відповідачем склалися ще гірші відносини; разом вони проживати не можуть з тих підстав, що відповідачем створюються нестерпні для цього умови. Тому позивачка просить виділити належну частку будинковолодіння, де б вона могла проживати; виділити їй частину земельної ділянки; а також вона бажає отримати грошову компенсацію за придбаний транспортний засіб, оскільки він залишився у володіння відповідача. У відповідності до абз. 1 п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Також, у відповідності до абз. 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. За наведеного вище суд вважає, що житловий будинок вул. Шевченка, 26, в селі Вересневе Рівненського району Рівненської області підлягає поділу, оскільки є технічна можливість переобладнати приміщення житлового будинку в ізольовані квартири, виділивши позивачу у власність кімнати житлового будинку, що відповідають вартості 1/2 частки цього будинку на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи. Крім того підлягає поділу земельна ділянка площею 0,10 га, яка перебуває у спільній сумісній власності позивачки та відповідача, по 1/2 частки кожному, враховуючи положення СК України, ЗК України, та рішення апеляційного суду Рівненської області від 07 травня 2012 року у справі № 2-1263/11. Частини 4 та 5 ст. 89 ЗК України передбачають, що співвласники земельної ділянки, що перебувають у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Також, п.п. «е» п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року за № 7 передбачено, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку суди мають виходити з того, що у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду, а при перебуванні ділянки в спільній сумісній власності (у подружжя, членів фермерського господарства, якщо інше не передбачалось угодою між ними, співвласників жилого будинку) - за договором або законом. Учаснику спільної сумісної власності зазначене право належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Набута юридичною особою земельна ділянка не є спільною власністю її засновників, учасників або членів і не може розподілятися між ними як співвласниками. Отже, набувши земельну ділянку в спільну сумісну власність з відповідачем, позивачка має право на поділ цієї земельної ділянки, та на виділення у власність частки земельної ділянки. Під час розгляду справи була призначена судова будівельно-технічна експертиза з метою визначення дійсної вартості будинковолодіння та земельної ділянки; а також варіантів поділу, відповідно до ідеальних часток кожного зі співвласників з підготуванням у необхідних випадках пропозицій щодо переобладнання об'єктів, залишення їх частин у спільній власності, з визначенням грошової компенсації власнику, частка якого в натурі після поділу стала меншою за ідеальну; а також з врахуванням можливості нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, можливість проходу з вулиці на подвір'я. 22.01.2015 року експертом був складений висновок № 40827/1_ПС та запропоновано варіанти розподілу житлового будинку згідно додатків 1.1. та 2.1. Суд вважає, що позивачці можливо виділити в натурі частину будинковолодіння, що відображений у варіанті № 1; приміщення, що виділяються власнику 2 (жовтий колір). Таким чином, позивачці виділяється 48,0576/100 від будинковолодіння, а відповідачеві виділяється 51,9424/100 від будинковолодіння, що є цілими частками. В разі виділу/поділу майна, що є у спільній частковій власності припиняється право спільної часткової власності щодо цього майна кожного із співвласників. Кожен із співвласників має право на реєстрацію за собою права приватної власності щодо виділеного йому майна як окремого об'єкта нерухомості. Оскільки позивачці виділяється частина будинковолодіння за варіантом № 1, то й розподіл земельної ділянки слід провести за цим же варіантом. В даному випадку кожній із сторін виділяється по 0,0500 га земельної ділянки. Також можуть бути задоволені позовні вимоги про виплату відповідачеві 30 100 грн. через земельні поліпшення, як про це зазначено у висновку експертизи. А тому виходячи з принципу диспозитивності суд проводить стягнення такої компенсації з позивачки на користь відповідача. Щодо заявлених позовних вимог про компенсацію за придбаний транспортний засіб. Відповідно до ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У той же час відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК власник не може використовувати право власності на шкоду правам та свободам громадян. За час шлюбу сторонами був придбаний транспортний засіб - автомобіль марки FAW СА1031, 2005 року випуску. На Інтернет-ресурсі за посиланням http://auto.ria.com, та http://avtobazar.ua вартість аналогічного транспортного засобу становить в середньому від 35\~000,00 грн. до 50\~000,00 грн. Так на Інтернет-ресурсі за посиланням http://avtobazar.ua/uk/faw-sa-1031-2005-zhitomir-1-530385-1.html вказаний транспортний засіб 2005 року випуску коштує 39\~965,00 грн. На Інтернет-сторінці http://avtobazar.ua/uk/faw-ca-1031-akhe-2007-kiev-1-2865116-1.html вартість транспортного засобу складає 47\~958,00 грн. На Інтернет-сторінці http://avtobazar.ua/uk/faw-ca-1031-2006-rovno-1-3124381-1.html вартість автомобіля складає 35\~000,00 грн. Отже, суд погоджується з доводами позивачки про те, що вартість транспортного засобу складає 40 000,00 грн.; і компенсація позивачці становитиме 20 000,00 грн. За таких умов суд дійшов висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та доведеним, і підлягає до задоволення. Судові витрати вирішуються за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved