Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Військово-цивільна адміністрація м. Торецьк Донецької області, яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги позивач обгрунтовує систематичним невиконанням та нехтуванням відповідачем покладених на неї батьківських обов`язків відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 11.03.2020 року було відкрито провадження у даній справі та призначене підготовче судове засідання. (а.с. 43). В свою чергу, ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 25.05.2020 року підготовче провадження у справі було закрито, призначено судовий розгляд справи по суті, явку сторін визнано обов`язковою. В судове засідання в якості свідків викликано неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] . (а.с.66). Представник позивача, в особі спеціаліста першої категорії служби у справа дітей військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилась, причини своєї відсутності суду не сповістила, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялась належним чином шляхом особистого отримання поштових повідомлень (а.с. 51, 59, 60, 70). Відзив на позов не подавала. З огляду на наведене, відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для ухвалення у справі заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, заслухавши особисті пояснення сторін та свідків у справі, судом встановлено наступне: Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , протягом багатьох років, а саме, з травня 2009 року до теперішнього часу постійно проживає разом з [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , яка пілується про нього, надає йому матеріальну та моральну підтримку. Згідно наданих [PERSON] показів в якості свідка у справі, остання доводиться неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , рідною тіткою по батькові. Даний факт документально не підтверджений, оскільки відомості про батька записані в свідоцтві про народження дитини зі слів матері відповідно з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.30, 31). В травні 2009 року [PERSON] змушена була забрати на той момент шестирічну дитину жити до себе, оскільки мати (відповідач) жодної уваги дитині не приділяла, ані фізично, ані матеріально про дитину не піклувалась, життям, здоров`ям та духовним розвитком дитини не цікавилась. Дитина знаходилась у вкрай занедбаному стані, що загрожувало її життю та здоров`ю. Проте, офіційно опіку над [PERSON] свідок не оформлювала. За весь час проживання дитини з [PERSON] відповідач жодного разу дитиною не цікавилась, ніякої участі в вихованні не приймала. Викликаний в судове засідання неповнолітній [PERSON] , [INFO] , був допитаний судом в якості свідка з дотриманням вимог ч. 1 ст. 232 ЦПК України, у присутності представника служби у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області Портної І.В., проти позбавлення батьківських прав його матері - [PERSON] , не заперечував. Свідок повністю підтвердив показання [PERSON] , зазначив, що постійно проживає з останньою з сьомого класу, має з нею добрі відносини, отримує з її боку матеріальне та духовне піклування. Матір свою неповнолітній свідок не бачить, не спілкується з нею, будь-які духовні зв`язки з нею втрачені. Відповідно до письмових пояснень сусідів [PERSON] - [PERSON] від 10.10.2019 року, що проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] від 10.10.2019 року, що проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з [PERSON] з 2009 року, матір хлопчика бачили з цього часу некілька разів та в нетверезому неохайному стані. Хлопчиком матір не цікавиться, не піклується, матеріально не утримує. Все піклування про дитину взяла на себе [PERSON] , яка, на думку сусідів, є доброзичливою та гарною людиною. Хлопчик як усі роки так і на теперішній час виглядає чисто та доглянуто, поводить себе виховано та ввічливо, бачать його завжди разом з [PERSON] . Згідно з характеристикою [PERSON] №9799 від 11.10.2019 року, наданої її сусідами та погодженою з Військово-цивільною адміністрацією м.Торецьк Донецької області 24.10.2019 року, [PERSON] , [INFO] , з 1969 року проживає за адресою: [ADDRESS] . За цей час зарекомендувала себе лише з позитивного боку, привітна, шаноблива та уважна, зовні опрятна, до дитини відноситься дбайливо, займається її вихованням та духовним розвитком. Алкогольні напої не вживає, не палить, активно приймає участь у житті будинку. Житлові умови задовільні (а.с.8-11). Згідно висновку служби у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області №б/н від 21.12.2019 року, позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно непонолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , визнано доцільним (а.с.3). Громадську характеристику на відповідача позивачеві отримати не вдалось, у зв`язку з тим, що згідно листа виконавчого комітету Новгородської селищної ради №02/17-1229 від 12.09.2019 року, [PERSON] , що зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , зі слів сусідів, вдома з`являється дуже рідко, сусіди її практично не бачать, де вона переважно перебуває невідомо (а.с.7). З наданої закладом середньої освіти І-ІІІ ступенів №9 м.Торецьк Донецької області інформаційної довідки №324 від 30.09.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є учнем одинадцятого класу зазначеного освітнього закладу, заняття без поважних причин не пропускає, має високий рівень навчальних досягнень, завжди охайний, акуратний в поводженні з навчальним приладдям, забезпечений всім необхідним. Хлопець користується повагою та авторитетом серед однолітків, шкідливих звичок не має, на обліку не перебуває. Фактично вихованням та утриманням підлітка займається дальня родичка [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] . Натомість, мати хлопця - [PERSON] , [INFO] , до школи не з`являється, батьківські збори не відвідує (а.с.13). Вирішуючи питання наявності правових підстав позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходив з наступного: Згідно зі ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Отже, звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач в якості підстав посилається на ухилення та свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками по вихованню та утриманню неповнолітньої дитини, як-то, відсутність матеріального забезпечення, доказів піклування про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток тощо. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці мають забезпечувати, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Враховуючи досліджені судом докази, у том числі показання свідків, зважаючи на наявний в матеріалах справи висновок служби у справах дітей, суд приходить до висновку щодо обгрунтованості позову та наявності правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . В свою чергу, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який залишився без батьківського піклування, самостійних доходів не має, а також, матеріальне становище відповідача, яка є працездатною особою, не є людиною з інвалідністю (докази зворотного в матеріалах справи відсутні). З огляду на наведене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 04.02.2020 року, до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. З урахуванням обставин справи, суд вважає, що стягнута сума аліментів буде достатньою для нормального виховання і забезпечення неповнолітньої дитини. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача за один місяць підлягає негайному виконанню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Враховуючи задоволення позову у повному обсязі, а також з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору за законом, судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави згідно вимог ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved