Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

В мотивуванні позовних вимог позивач вказав, у 2015 році між [PERSON] (далі - Позивач), з однієї сторони, та [PERSON] (далі - Відповідач), з іншої сторони, було укладено три договори позики, відповідно до яких Позивачем було передано Відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 366130 грн. 00 коп. Укладення договорів позики підтверджується письмовими розписками (копії розписок додаються до даної позовної заяви), що відповідає вимогам ч. 2 ст. 1047 ЦК України. Грошові кошти згідно розписок було передано Позивачем і отримано Відповідачем у момент складання розписок у гривневому та доларовому еквіваленті, а саме: розмір заборгованості згідно розписки від 13.05.2015 складає 4910 дол. США, що еквівалентні на момент подачі позовної заяви 127512 грн. 00 коп. (за курсом, встановленим НБУ з розрахунку 1 долар = 25,97 грн.), яку відповідач зобов'язаний був повернути позивачу не пізніше 15.06.2015; - розмір заборгованості згідно розписки від 17.09.2015 у гривневому еквіваленті складає 238000 грн. 00 коп., яку відповідач зобов'язаний був повернути позивачу до 25.09.2015. Через те, що на момент позичання грошові кошти також необхідні були Відповідачу у доларовому еквіваленті, то Позивачем згідно розписки від 17.09.2015 було передано Відповідачу грошову суму у розмірі 700 доларів США 00 центів, що еквівалентні на момент подачі позовної заяви 18179 грн. 00 коп. (за курсом, встановленим НБУ з розрахунку 1 долар = 25,97 грн.), яку відповідач зобов'язаний був повернути позивачу до 21.09.2015. Станом на сьогоднішній, день грошові кошти Відповідачем не повернено. На вимогу сплатити у добровільному порядку суму заборгованості Відповідач жодним чином не реагує, на телефонні дзвінки не відповідає та грошові кошти повертати не збирається. Тому позивач на підставі вимог статей 536, 625 ЦК України позивач вимагає: Стягнути з відповідача, на користь позивача суму боргу а саме: - основного боргу за розпискою від 17.09.2015 у розмірі 238 000 грн. 00 коп.; - суму за розпискою на суму 238 000 грн. 00 коп. від 17.09.2015 3% річних у розмірі 7101 грн. 00 коп., процентів 47150 грн. 09 коп. та індексу інфляції 20010 грн. 20 коп.; - суму основного боргу у розмірі еквівалент 4 910 дол. США згідно розписки від 13.05.2015 та 700 дол. США згідно розписки від 17.09.2015, а всього еквівалент 5610 доларів США за офіційним курсом НБУ на момент винесення судового рішення; процент за від суми позики за розписками від 13.05.2015 на суму еквівалент 4910 доларів США та від 17.09.2015 на суму еквівалент 700 доларів США у загальному розмірі 39313 гривень 17 коп.; за розписками від 13.05.2015 на суму еквівалент 4910 доларів США та від 17.09.2015 на суму еквівалент 700 доларів США 3% річних у всього у розмірі 5421 гривень 00 коп. та індексу інфляції всього у 10315 грн. 08 коп. Відповідач, заперечень суду не надав. Представник позивача на позові наполягав, що вказав в заяві. Дослідивши та оцінивши в сукупності докази, судом встановлені наступні факти та обставини: Згідно частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України визначено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріалами справи доведено, у 2015 році між позивачем та відповідачем, було укладено три договори позики, відповідно до яких Позивачем було передано Відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 366130 грн. 00 коп. Укладення договорів позики підтверджується копіями письмових розписок. Згідно ст. 207 ч. І ЦК України правочин вважається укладений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв'язку. Тобто договір є документом, що стверджує про вчинення правочину між сторонами. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з часу передачі грошей. За ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Грошові кошти було передано і отримано Відповідачем у момент складання розписок у гривневому та доларовому еквіваленті, а саме: розмір заборгованості згідно розписки від 13.05.2015 складає 4910 дол. США, що еквівалентні на момент подачі позовної заяви 127512 грн. 00 коп. (за курсом, встановленим НБУ з розрахунку 1 долар = 25,97 грн.), яку відповідач зобов'язаний був повернути позивачу не пізніше 15.06.2015; - розмір заборгованості згідно розписки від 17.09.2015 у гривневому еквіваленті складає 238000 грн. 00 коп., яку відповідач зобов'язаний був повернути позивачу до 25.09.2015. Крім того, відповідач отримав згідно розписки від 17.09.2015 грошову суму у розмірі 700 доларів США 00 центів, що еквівалентні на момент подачі позовної заяви 18179 грн. 00 коп. (за курсом, встановленим НБУ з розрахунку 1 долар = 25,97 грн.), яку відповідач зобов'язаний був повернути позивачу до 21.09.2015. Станом на сьогоднішній, день грошові кошти Відповідачем не повернено. На вимогу сплатити у добровільному порядку суму заборгованості Відповідач жодним чином не реагує, на телефонні дзвінки не відповідає та грошові кошти повертати не збирається. Вказані обставини не спростовані відповідачем, тому вважається доведеними та не підлягають доказуванню. Станом на 22 вересня 2016 року виникла заборгованість відповідача, розрахунок якої наводить позивач в обґрунтування своїх позовних вимог. Відповідно до постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду У країни від 18 вересня 2013 року № б-б3цс63 за своєю суттю розписка про отримання борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно зі ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За ч. 1ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено поговором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено поговором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються поговором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи вищезазначені положення закону та у випадку не встановлення договором розміру процентів після спливу визначеного у договорі строку їх повернення, слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу суму заборгованості а розпискою від 13.05.2015 та двох розписок від 17.09.2015. Отже, встановленими обставинами відповідно до вказаних норм Закону позовні вимоги в даної частині підлягають задоволенню.

Outcome: approved