Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Волочиська міська обєднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради звернулася до Волочиського районного суду Хмельницької області із заявою про визнання спадщини відумерлою. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що 11 вересня 1997 року померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, а саме земельна частка (пай) площею 3,24 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала у колективній власності КСП «Поділля» с. Тарноруда Волочиського району Хмельницької області, належна померлій на підставі сертифікату серії ХМ № 0294144. Спадкоємців за законом та за заповітом не виявлено. У зв'язку з цим, заявник просить спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON], яка складається із земельної ділянки визнати відумерлою. В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив заяву задовольнити. Представник ГУ Держгеокадастру України в Хмельницькій області в судовому засіданні у вирішенні справи поклалась на думку суду, вказавши, що Головне управління Держгеокадастру України в Хмельницькій області не наділено повноваженнями щодо розподілу земельних часток (паїв) між громадянами членами КСП. Представник заінтересованої особи - Волочиської РДА в судове засідання не зявилася, надала суду свої письмові пояснення, де просить здійснювати розгляд справи у відсутності представника райдержадміністрації, а у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Додатково звертає увагу на необхідність застосування норм ЦК УРСР 1963 року, оскільки ст. 555 встановлює перехід спадщини державі, якщо впродовж шести місяців ніхто із спадкоємців не прийняв спадщину. Заслухавши представників заявника і заінтересованої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновків, що вимоги заявника задоволенню не підлягають з огляду на таке. Судом встановлено, що 11 вересня 1997 року у с. Тарноруда Волочиського району Хмельницької області померла [PERSON] (а.с. 25). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається, зокрема, із земельної частки (паю) площею 3,24 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала у колективній власності КСП «Поділля» с. Тарноруда Волочиського району Хмельницької області. Сертифікат серії ХМ 0294144 (а.с. 9). Згідно листа старости с. Тарноруда Волочиської міської обєднаної територіальної громади, зареєстрована адреса проживання [PERSON] на час смерті 11.09.1997: вул. Набережна, 7, с. Тарноруда Волочиського району Хмельницької області. На день смерті з нею ніхто не проживав і ніхто не був зареєстрований. Податки та страхові платежі по страхуванню майна [PERSON] не сплачувались. Житловий будинок, який залишився після смерті спадкодавця знаходиться у незадовільному стані. 20 травня 1991 року було дано заповіт на сина [PERSON], який проживає в м. Москва Російська Федерація (а.с. 36). З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 49615523 та 49616130 від 26.10.2017 слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, заповіт не вчинявся (а.с.39-40). Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. За роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведеними в листі від 16 травня 2013 року за №24-753/0/4-13, із метою єдності правозастосовної практики і уникнення колізій щодо спадкування державою (ст. 555 ЦК УРСР) та переходу спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади (ст. 1277 ЦК), правила абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого ч. 2 ст. 1277 ЦК та абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 01 липня 2003 року. [PERSON] померла 11 вересня 1997 року, отже належна їй спадщина відкрилась в період чинності ЦК УРСР, нормами якого було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Отже, в даному випадку заява про визнання спадщини відумерлою, яка відкрилася до 01 липня 2003 року не може бути задоволена. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed