Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

В листопаді 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом та об-ґрунтовує його тим, що позивач є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», який 16 серпня 2007 року уклав з [PERSON] кредитний договір. За цим договором ЗАТ КБ «Приватбанк» зобо-в'язався надати кредит у розмірі 45000 доларів США. [PERSON] зобов'язався щомісячно до 16 серпня 2027 року повертати кредит по частинам та сплачувати відсотки за користування ним у розмірі 0,84% від суми боргу та винагороду за проведення додаткового моніторингу у розмірі 0,20%. Відповідач зобов'язався виконувати грошові зобов'язання шляхом сплати не пізніше 25-30 числа місяця ануїтетних платежів у розмірі 530 доларів США 84 центів. У випадку неналежного виконання грошових зобов'язань [PERSON] зобов'язався сплачувати відсотки за користування креди-том у розмірі 2,08%, пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу та штраф у розмірі 250 гривень та 5% від суми позову. В той же день ЗАТ КБ «Приватбанк» уклав з відповідачем договір іпотеки, за яким для забезпечення належного виконання грошових зобов'язань за кредитним догово-ром [PERSON] передав в іпотеку квартиру [ADDRESS]. ЗАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 45000 доларів США. [PERSON] не-належним чином виконував грошові зобов'язання за кредитним договором, тому у нього виник борг по поверненню кредиту у розмірі 335944 гривень 90 копійок, борг по сплаті відсотків за користуван-ня ним у розмірі 51062 гривень 25 копійок, борг по сплаті винагороди за проведення додаткового моніторингу у розмірі 8629 гривень 20 копійок, пеня у розмірі 14460 гривень 22 копійок та штраф у розмірі 20754 гривень 82 копійок. В рахунок погашення боргу за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] з початковою ціною у розмірі 285325 гривень шляхом укладення позивачем від імені [PERSON] з іншою особою договору купівлі-продажу квартири. Крім того, ПАТ КБ «Приватбанк» просить виселити відповідача з квартири. У судовому засіданні представник позивача Андрійченко В.М. підтримує позов та просить суд задовольнити його. [PERSON] не визнає позов та просить відмовити в його задоволенні. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дій-шов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивач є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк». Ця обставина підтверд-жується копією витягу зі статуту ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.24). 16 серпня 2007 року ЗАТ КБ «Приватбанк» уклав з відповідачем кредитний договір №KIB2GK 00830002 (а.с.14-16), за яким ЗАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати кредит у розмірі 45000 дола-рів США. [PERSON] зобов'язався щомісячно до 16 серпня 2027 року повертати кредит по частинам та сплачувати відсотки за користування ним у розмірі 0,84% від суми боргу та винагороду за проведення додаткового моніторингу у розмірі 0,20%. Відповідач зобов'язався виконувати гро-шові зобов'язання шляхом сплати не пізніше 25-30 числа місяця ануїтетних платежів у розмірі 530 доларів США 84 центів. У випадку неналежного виконання грошових зобов'язань [PERSON] зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 2,08%, пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу та штраф у розмірі 250 гривень та 5% від суми позову. В той же день ЗАТ КБ «Приватбанк» уклав з відповідачем договір іпотеки (а.с.17-19), за яким для забезпечення належного виконання грошових зобов'язань за кредитним договором [PERSON] передав в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Її початкова ціна стано-вить 285325 гривень. ЗАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 45000 доларів США. У судовому засі-данні [PERSON] визнав цю обставину. На підставі ч.1 ст.61 ЦПК України вона не підлягає доказуванню. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.549 цього ж Кодексу у разі порушення зобов'язання боржник повинен сплатити кредитору неустойку (штраф, пеню). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач своєчасно та в повному обсязі виконував грошові зобов'язання за кредитним договором. Тому у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло право достроково вимагати від [PERSON] повернути кредит у роз-мірі 335944 гривень 90 копійок, сплатити відсотки за користування ним у розмірі 51062 гривень 25 копійок, винагороду за проведення додаткового моніторингу у розмірі 8629 гривень 20 копійок, пеню у розмірі 14460 гривень 22 копійок та штраф у розмірі 20754 гривень 82 копійок. Це підтверджується письмовим розрахунком за кредитним договором (а.с.5-8) та довідкою про курс гривні до іноземної валюти (а.с.9). Відповідно до ч.1, ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Згідно зі ст.41 цього ж Закону реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». Встановлено, що [PERSON] ухиляється від добровільного повернення боргу за кредит-ним договором. Тому суд вважає допустимим звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] з її початковою ціною у розмірі 285325 гривень. Такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, як уповноваження ПАТ КБ «Приват-банк» укласти від імені відповідача з іншою особою договір купівлі-продажу квартири, передбачений договором іпотеки тільки для позасудового, а не судового порядку вирішення спору. З огляду на це суд вважає, що слід звернути стягнення на квартиру шляхом продажу її на при-людних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». Крім того, відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. У випадку звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщен-ня всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на під-ставі рішення суду. Встановлено, що [PERSON] отримав вимогу про добровільне виселення з квартири (а.с.10). Це підтверджується копією реєстру поштових відправлень (а.с.11 зворот - а.с.12) та копією повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.13). Однак в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги добровільно виселився з квартири. Тому суд вважає, що [PERSON] допустимо виселити з квартири [ADDRESS]. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» належить стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 3441 гривні.

Outcome: partial