Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулась до Арбузинського районного суду Микроаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 липня 2014 року було розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Відповідач в добровільному порядку надає недостатньо коштів на утримання доньки, а тому вона фактично знаходиться на її утриманні. В утриманні доньки їй також допомагають її батьки. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття та судові витрати по справі. Позивач в судовому засіданні пояснила суду, що донька після розірвання шлюбу проживає разом з нею та фактично перебуває на її утриманні, оскільки коштів, які надає відповідач вистачає лише на оплату дитячого садка. Відповідач надає кошти на утримання доньки, але в недостатньому обсязі. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки та витрати за сплату послуг адвоката в розмірі 300,00 грн. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Підтвердив, що донька проживає з позивачем. Пояснив, що має постійний заробіток, оскільки на даний час працює старшим майстром в філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», отримує на місяць від 3000 до 4000 грн. та може сплачувати аліменти в обсязі, заявленому позивачем. Інших осіб на утриманні не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 липня 2014 року розірвано (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 листопада 2011 року сторони є батьками неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Сторони в судовому засіданні підтвердили, що донька проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач працевлаштований в філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та має постійний заробіток. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. У ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Як зазначено у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З огляду на викладене, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 лютого 2017 року і до повноліття дитини. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу в розмірі 300,00 грн., суд вважає такою, що не підлягає задоволенню, оскільки будь-яких доказів, що підтверджують розмір цих витрат, а також самого факту звернення позивача за правовою допомогою суду надано не було. На підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн. в дохід держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору в силу п.3 ч.1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір».

Outcome: partial