overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

В квітні 2017р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08 травня 1998р. між сторонами було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 288. В шлюбі у сторін, [INFO] народився син [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних скандалів. Спільне господарство сторонами не ведеться. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання стороною позивача було подано на адресу суду заяву, про розгляд справи у відсутність сторони, заявлені позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, про час і місце судового розгляду оповіщалася у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явилася, про поважність причин неявки суд не повідомляла та не просила розглядати справу у свою відсутність, заперечення проти позову не подавалися. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 травня 1998р. [INFO] у сторін народився син [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

В квітні 2017 р. позивач звернулась до суду зі вказаним позовом, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову, про розгляд справи у її відсутність та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 47 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалює заочне рішення, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка проживає з позивачем - матір'ю дитини, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст. 180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 4, 5, 6). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн., від сплати якого звільнена позивач. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

В квітні 2017р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] в кому просить суд: розірвати шлюб укладений між сторонами та після розірвання шлюбу повернути прізвище «[PERSON]» Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовував тим, що між сторонами 04 грудня 2013р. було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського району м. Києва, про що було зроблено актовий запис № 1689. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних скандалів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання позивачка подала заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутності і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглядати справу у його відсутність, відзив на позов не подавався. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 грудня 2013р. В шлюбі у сторін народився син - [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище позивача «[PERSON]». Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

В квітні 2017р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 09 грудня 2005р. було зареєстровано шлюб у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 279. [INFO]р. у сторін народилася донька [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання сторонами були подані на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 грудня 2005р. [INFO]р. у сторін народилась донька [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

В квітні 2018р. [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року [PERSON], [INFO]. В заяві зазначає, що є рідною племінницею [PERSON], яка померла [INFO] року. Вказує, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.11.2017 року у власність [PERSON] була повернута квартира [ADDRESS] Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказане майно. Зазначає також, що 15.03.2017 року приватним нотаріусом Каракуловим Д.Л. була прийнята її заява про прийняття спадщини та заведена спадкова справа, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно. В судове засідання представник заявника адвокат [PERSON]надав заяву про слухання справи без його участі, в якій вимоги підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 73). Представник Бердянської міської ради за довіреністю Сарабєєва Н.О. надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності Бердянської міської ради у відповідності до закону (а.с. 25). Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.11.2017 року № 310/1861/17, зокрема повернуто у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 12-14). Відповідно до копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.07.2018 р. право власності на спірну квартиру зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області 08.07.2004 року за реєстровим номером № 2141 (а.с. 74). Таким чином, після померлої відкрилася спадщина на вказану квартиру. Згідно копії листа приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Каракулова Д.Л. № 144/01-16 від 15.03.2017 року, після смерті [INFO] року [PERSON] 15.03.2017 року заведена спадкова справа № 21/2017 за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за законом. Інші спадкоємці за заповітом та за законом із заявами про прийняття спадщини не звертались (а.с. 10). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.03.2018 року приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Каракуловим Д.Л. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після померлої [INFO] року [PERSON], [INFO] через відсутність оригіналу договору купівлі-продажу на квартиру (а.с. 15). Відповідно до ч.3 ст. 1266 ЦК України позивач як племінниця померлої є спадкоємцем за законом за право представлення. За таких обставин, враховуючи встановлені судом обставини, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 червня 2006 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис № 117). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що від шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені, збереження сім'ї є неможливим. Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 17 червня 2006 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис №117) від 26 квітня 2018 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя у нього з відповідачкою не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на життя. У зв'язку з цим протягом тривалого часу вони спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO], що позбавляє позивача можливості розірвати шлюб через орган ДРАЦСу, а тому він просив розірвати його з відповідачкою шлюб в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, подавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зі змісту якої також вбачається, що позов він підтримує та наполягає на розірванні шлюбу. Проти ухвалення заочного рішення він не заперечує. Відповідачка в судове засідання також не з'явилася, проте подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 червня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], Деражнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу в сторін є син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач в обґрунтування позову стверджує, що подружнє життя у нього з відповідачкою не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на життя та протягом тривалого часу вони спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Судом приймаються до уваги такі його доводи, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачкою не подано. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін та їхньої дитини, в зв'язку з чим даний шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 29 грудня 1999 року сторони уклали шлюб. Під час якого в них народився син [PERSON] Позивач не бажає жити однією сім'єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. [PERSON] не з'явився у судове засідання. Позивач надіслав заяву (а.с.11), в якій він підтримує позов та просить розглянути цивільну справу в його відсутності. Відповідач також не з'явилась у судове засідання. [PERSON] надіслала заяву (а.с.24), в якій вона визнає позов та просить розглянути цивільну справу в її відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 29 грудня 1999 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Старівською сільською радою Бориспільського району, про що в книзі реєстрації про одруження зроблено запис №15. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 29 грудня 1999 року (а.с.3). [INFO] у них народився син [PERSON] Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 березня 2001 року (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як роз'яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім'єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому трудової книжки, зазначивши, що є громадянином України, який досяг пенсійного віку та має право на оформлення отримання пенсії за віком, для цього йому необхідно надати до Лівобережного об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м.Маріуполі Донецької області свою трудову книжку, яка підтвердила б трудовий стаж заявника. Однак у його трудовій книжці [NUMBER], виданій 04 вересня 1980 року, було зроблено виправлення в написанні дати його народження. У зв'язку з тим, що в трудовій книжці допущено зазначене виправлення, заявник позбавлений можливості оформити собі виплату пенсії за віком, тому він був змушений звернутися до суду для усунення зазначеної помилки з метою встановлення факту належності йому трудової книжки. Заявник та його представник у судове засідання не з'явились, надали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, паспорт громадянина України [NUMBER] виданий 10 липня 2001 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, був виданий на ім'я [PERSON], який народився [INFO] в сел. Новоамвросіївський Амвросіївського району Донецької області. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], [PERSON] народився в сел. Новоамвросіївський Амвросіївського району Донецької області [INFO]. З наданої трудової книжки [NUMBER], виданої 04 вересня 1980 року на ім'я [PERSON], вбачається, що при первинному її заповненні, дату народження власника трудової книжки виправлено на вірну дату «[INFO]». Таким чином, судом встановлено, що трудова книжка, видана 04 вересня 1980 року, належить [PERSON], який народився [INFO], отже цей факт знайшов своє підтвердження представленими доказами, ніким не оскаржується і має для заявника юридичне значення.

Outcome: approved