overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 26 лютого 2011 року, вказавши, що в останні роки їхні відносини вкрай зіпсовані, оскільки відповідач безпідставно її ревнує, ображає, принижує, ініціює сварки, свідком чого інколи стає їхня дитина. Вона втомилася від цього та постійного напруження. А тому подальше спільне проживання вважає неможливим. Малолітнього сина [PERSON], [INFO], просить залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилася, надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, хоча належним чином в порядку, передбаченому чинним ЦПК України, був повідомлений про дату і час розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Так, судом встановлено, що 26 лютого 2011 року між сторонами в справі зареєстровано шлюб. (а.с. 5) З тверджень позивача, викладених в позовній заяві, встановлено, що в останні роки їхні із відповідачем відносини вкрай зіпсовані, оскільки відповідач безпідставно позивача ревнує, ображає, принижує, ініціює сварки, свідком чого інколи стає їхня дитина. Позивач втомилася від цього та постійного напруження. А тому подальше спільне проживання вважає неможливим. Цих обставин відповідач не спростувала. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя є неможливим, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. А тому, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 2500 доларів США. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 14 червня 2013 року позичила відповідачці грошові кошти в сумі 3500 доларів США, які вона зобов»язувалася повернути до листопада місяця 2013 року. Вказує, що 1000 доларів США відповідачка повернула їй 06 липня 2013 року. Крім того зазначає, що неодноразово вимагала від відповідачки повернення коштів, однак в добровільному порядку вона гроші не повертає. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволені заявлених позовних вимог, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачка, незважаючи на те, що була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що 14 червня 2013 року [PERSON] позичила у [PERSON] 3500 доларів США, з яких повернула 1000 доларів США 06 липня 2013 року, а решту коштів зобов'язувалася повернути до листопада місяця 2013 року. Дані обставини підтверджуються: розпискою відповідача про одержання грошових коштів, паспортними даними позивачки. Відповідно до ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином та у відповідності до умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми. Згідно ст.1049 цього Кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконала зобов'язання з повернення позики, а тому з неї на користь [PERSON] слід стягнути позичені кошти в сумі 2500 доларів США. При розподілі судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Глуховецької селищної ради про визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме, на жилий будинок із господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS], який належав її покійному батьку [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала в позовній заяві, що [INFO] помер її батько [PERSON], який постійно проживав [ADDRESS]. Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається із жилого будинку із господарськими будівлями, що знаходиться за вищевказаною адресою. Вона (позивач) є єдиним спадкоємцем першої черги майна батька за законом, і у встановлений законом строк спадщину прийняла, подавши відповідну заяву до Козятинської державної нотаріальної контори. Проте, оформити свої спадкові права вона не може, так як на вказаний житловий будинок відсутній правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності, якого її батько за життя з невідомих причин не отримав, а на даний час отримати такий документ неможливо через смерть спадкодавця. А тому, вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав, які хоча і не оспорюються, але і не визнаються. При цьому, в підтвердження того, що будинок належав її покійному батькові позивач посилається на довідку Глуховецької селищної ради про те, що вказаний будинок згідно записів в погосподарській книзі по селищній раді рахується за її покійним батьком та рішення 14 сесії 21 скликання Глуховецької селищної ради від 30.04.1994 року, відповідно до якого її покійному батькові була передана у власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд за вищевказаною адресою. Також позивач посилається на положення ст.ст. 15, 16, 328, 1218, 1223 ЦК України. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує. Представник Глуховецької селищної ради в судове засідання не з'явився. Глуховецький селищний голова надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у відсутності представника селищної ради, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання позову представником Глуховецької селищної ради необхідно прийняти, оскільки факт належності вищевказаного будинковолодіння покійному батькові позивача підтверджено довідкою Глуховецької селищної ради про те, що вказаний будинок згідно записів в погосподарській книзі рахується за покійним батьком позивача (а.с.17), та рішенням 14 сесії 21 скликання Глуховецької селищної ради від 30.04.1994 року, відповідно до якого її покійному батькові була передана у власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд за вищевказаною адресою (а.с.13), вимоги позивача ґрунтуються на матеріалах справи (а.с.4-17) і положеннях ст.ст. 1218, 1261, 1268 ЦК України, іншим чином позивач не може реалізувати свої спадкові права, а Глуховецький селищний голова не обмежений в повноваженнях на визнання позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Поличинецької сільської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO], після смерті [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала в позовній заяві, що [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) в колективній власності на землю КСП «Промінь». Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її (спадкодавця) син [PERSON], який помер [INFO]. Єдиним спадкоємцем [PERSON] став його брат, а її (позивача) батько - [PERSON], який помер [INFO]. Вона (позивач) є єдиним спадкоємцем після смерті батька, проте строк для подання заяви про прийняття спадщини вона пропустила через юридичну необізнаність. В судове засідання позивач не з'явилася, надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Поличинецький сільський голова надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у відсутності представника сільської ради, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить законодавству, не порушує чиїх-небудь прав та інтересів, вимоги позивача ґрунтуються на матеріалах справи, положеннях ч.1 ст. 550 ЦК України (1963 року) та положеннях ч. 3 ст. 1272 нині чинного ЦК України, а Поличинецький сільський голова не обмежена в повноваженнях на визнання позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 09 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося. Тому позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам їхнього малолітнього сина, у зв'язку з цим просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені вимоги та пояснив, що з відповідачем з січня 2015 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сімейних відносин не підтримують. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 09 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.3). Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не можуть жити однією сім'єю. Відновлювати відносини не бажають. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обгрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.1), вбачається, що при пред'явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір. Пред'явлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 12 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між ними. На думку позивача подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явилися. Надали до суду заяви, в яких зазначили, що просять проводити розгляд справи за їхньої відсутності. Крім цього, [PERSON] вказала, що на позові наполягає та просить його задовольнити, а [PERSON] позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розірвати шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 12 листопада 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.4). Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не можуть жити однією сім'єю. Відновлювати відносини не бажають, мають намір в подальшому створити окремі сім'ї. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обгрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.1), вбачається, що при пред'явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. Пред'явлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 19 листопада 1996 року Красилівською РДА, реєстраційний №578 йому належить земельна частка (пай) на території Волицької сільської ради Красилівського району Хмельницької області. Приймаючи участь у розподілі земельних часток (паїв), він набув право на отримання у власність земельних ділянок площею 1,597 га. за №24 та площею 1,096 га. за №346, що підтверджується довідкою Держземагенства у Красилівському районі від 21 січня 2015 року №29-2213-0.3-156/2-15 та довідкою Волицької сільської ради Красилівського району Хмельницької області від 22 січня 2015 року №35. Сертифіката на право на земельну частку (пай) втрачено, а у зв'язку із змінами у законодавстві, припинена видача сертифікатів на право на земельну частку (пай) та їх дублікатів, тому позивач просить в судовому порядку визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 2,65 умовних кадастрових гектара, вартістю 54090 грн. 66 коп. на території Волицької сільської ради Красилівського району Хмельницької області, яке належить йому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 19 листопада 1996 року Красилівською РДА, реєстраційний №578. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, представник позивача надіслав до суду заяву, в якій просить справу слухати за його та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує. Представник Волицької сільської ради Красилівського району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрована [PERSON], її син [PERSON] та [PERSON] Відповідач зареєстрований у вищевказаному будинку, але фактично з грудня 2012 року і по день звернення до суду не проживає. Тому, [PERSON] просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується конвертом від 08.05.2015 року, який повернувся за терміном зберігання у зв'язку з тим, що відповідач за адресою [ADDRESS] не проживає (а.с.39-40). Про своє ставлення до пред'явленого позову [PERSON] суд не повідомив. Дослідивши докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, заслухавши свідків, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 03 вересня 1986 року, посвідченого секретарем Кіровської сільської ради Проценко Н.М., отримала у власність житловий будинок [ADDRESS] (а.с.7-9, 41). Право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,250 га підтверджується копією державного акта серії [NUMBER] від 26 листопада 2003 року (а.с.12). З довідки №48 від 26.01.2015 року виданої виконавчим комітетом Кіровської сільської ради вбачається що, [PERSON] за місцем реєстрації, а саме: [ADDRESS] не проживає з грудня 2012 року (а.с.6). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що відповідач з грудня 2012 року не проживає разом з [PERSON] та її сином [PERSON] Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що відповідач з грудня 2014 року не проживає за місцем реєстрації у будинку [ADDRESS] Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження поважності причин відсутності [PERSON] у спірному житлі. З огляду на викладене, суд вважає допустимим визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування будинком [ADDRESS] Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанції від 17 лютого 2015 року (а.с.1) вбачається, що при пред'явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. Позов задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що вона працювала у ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» на посаді бортпровідника Департаменту сервісу пасажиру на борту ПС Льотного комплексу. 25 березня 2013 року [PERSON] була звільнена у зв'язку з скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Згідно вимог КЗпП України відповідач не здійснив повного розрахунку за фактично відпрацьований час з [PERSON] Тому позивач просила суд стягнути з ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» на її користь заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі, невикористаній відпустці та вихідній допомозі у розмірі 21633 гривень 50 копійок. У судове засідання позивач не з'явилася, проте надала заяву, в якій зазначила, що підтримує позов та просить суд задовольнити його. Представник ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» не з'явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.13). Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працювала в ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» на посаді бортпровідника Департаменту сервісу пасажиру на борту ПС Льотного комплексу. 25 березня 2013 року [PERSON] булазвільнена з роботи у зв'язку з скороченням штату працівників, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються копією наказу генерального ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» №1020-ос від 21 березня 2013 року (а.с.4) та копією трудової книжки, виданої на ім'я [PERSON] (а.с.5-7). У відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно довідки про доходи №633 від 22 грудня 2013 року розмір заборгованості ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» перед [PERSON] за період з вересня 2012 року по лютий 2013 року становить 21633 гривень 50 копійок (а.с.3). Враховуючи викладене, з ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» на користь [PERSON] належить стягнути заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі, невикористаній відпустці та вихідній допомозі у розмірі 21633 гривень 50 копійок. Крім того, на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved