Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

В липні 2013 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою, яку уточнила 16 серпня 2013 року, в якій просила усунути їй перешкоди в користуванні ? частиною домоволодіння № 74 по вул. Наримська у м. Дніпропетровську, а також вселити її у вищевказане домоволодіння. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 березня 2007 року належить ? частини житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Наримська, 74 у м. Дніпропетровську. Інша частка вищевказаного домоволодіння належить [PERSON], яка є рідною сестрою позивачки. Відповідачка [PERSON] перешкоджає [PERSON] у спільному користуванні власністю та здійснює дії щодо розпорядження вказаним майном без згод відповідача. Так, відповідачка [PERSON] не надає позивачці домову книгу на домоволодіння № 74 по вул. Наримській у м. Дніпропетровську, яке належить їм на праві спільної часткової власності, а також одноособово зареєструвала у вказаному будинку сторонніх осіб без згоди позивачки. Також відповідачка [PERSON] змінила замки на вхідних дверях до спірного будинку, тому потрапити у домоволодіння позивачка не може. Крім того, відповідачка [PERSON] без згоди позивачки приступила до перепланування вищезазначеного домоволодіння. У зв’язку з викладеним позивачка була змушена звернутися до суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні частиною домоволодіння № 74 по вул. Наримська у м. Дніпропетровську, та її вселення. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити посилаючись на підстави зазначені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі та пояснила, що позивачка привела домоволодіння у непридатний стан, не сплачувала за комунальні послуги. Вона після отримання частини спірного домоволодіння у власність по договору дарування у своїй частині здійснила ремонт, змінила замки, інша частина є непридатний для проживання. Оскільки у неї з відповідачкою домовленості щодо порядку користування домоволодінням не має, частки домоволодіння не виділені у натурі, вона вважає не можливим вселяти в спірне домоволодіння позивачку. У судовому засіданні представник відповідачки заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з’явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Але раніше 23.01.2014 року надавала до суду заперечення проти позову, у яких заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позову, оскільки вона вже не є власницею спірного домоволодіння. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10 березня 2007 року державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] належить 1/2 частина домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Наримська, буд. 74. Іншим спадкоємцем після смерті [PERSON] є рідна сестра позивачки – [PERSON], якій належало на праві власності в порядку спадкування за заповітом 1/2 частин вищевказаного домоволодіння. Таким чином, позивачка та її сестра [PERSON] отримали в фактичне користування будинок № 74 по вул. Наримській у м. Дніпропетровську кожній по 1/2 частині. Домоволодіння № 74 по вул. Наримській у м. Дніпропетровську розташоване на земельній ділянці площею 365 кв.м, житловий будинок загальною площею 68,1 кв.м складається з сіни – 1, кухні – 2, коридору – 3, житлової кімнати – 4, житлової кімнати – 5, житлової кімнати – 6, житлової кімнати – 7, веранди - 8 (а.с.105-109). Згідно висновку будівельно-технічного експертного дослідження № 935-02 від 28 лютого 2013 року технічний стан будівлі житлового будинку № 74 по вул. Наримська у м. Дніпропетровську непридатний для експлуатації, конструкції мають дефекти та пошкодження, які свідчать про зниження її несучої здатності, але на основі перевірених розрахунків та аналізу пошкоджень можливо забезпечити її цілісність на час підсилення (а.с.81-139). Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2012 року визнано протиправними та незаконними дії Головного управління департаменту міграційної служби Красногвардійського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області (сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб) щодо реєстрації згоди [PERSON] місця мешкання [PERSON] разом із неповнолітнім сином [PERSON] в будинку по вул. Наримська, 74 у м. Дніпропетровську та скасовано реєстрацію цих осіб за зазначеною адресою (а.с.13-14). 04 жовтня 2013 року [PERSON] безоплатно передала у власність [PERSON] ? частину домоволодіння № 74 по вул. Наримській у м. Дніпропетровську, що підтверджує договір дарування від 04 жовтня 2013 року (а.с. 47). Відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до процесуального закону доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У судовому засіданні встановлено та підтверджено поясненнями сторін, що потрапити до будинку позивачка не може, оскільки [PERSON] самовільно змінила замки на вхідних дверях, та не впускає позивачку до будинку, оскілки у неї з відповідачкою домовленості щодо порядку користування домоволодінням не має, частки домоволодіння не виділені у натурі. Даний факт також підтверджується заявами позивачки до Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 11.10.2012 року і 29.10.2012 року (а.с.8-9), постановою Красногвардійського РВ від 20 жовтня 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с.11), відповіддю начальника СВ Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області № 42/В-7 від 04.03.2013 року. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що перешкоди створені відповідачкою [PERSON] позбавляють позивачку можливості користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності нерухомим майном. Тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що необхідно усунути перешкоди [PERSON] у користуванні належним нерухомим майном, а саме 1/2 часткою домоволодіння № 74 по вул. Наримській у м. Дніпропетровську та вселити позивачку у спірний будинок. Що стосується вимог позивачки щодо зобов’язання відповідачки [PERSON] не чинити перешкоди позивачці у володінні та користуванні спільною частковою власністю, а саме спірним домоволодінням, то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки [PERSON] взагалі не є вже співвласницею спірного домоволодіння на час розгляду справи, а доказів що саме вона чинить перешкоди у користування майном позивачці, стороною не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений за подачу позову судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved