Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просила постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння № 2 по вул. Октябрьській в с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позову позивачка вказала, що вона, перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 21 жовтня 1995 року, який у вересні 2014 року було розірвано. В період шлюбу ними було побудоване домоволодіння № 2 по вул. Октябрьській в с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Згоди про поділ майна між ними не досягнуто. Тому вважає, що вказане майно повинно буде розділено рівними частками, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Адвокат позивачки [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлено, що з 21 жовтня 1995 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який у вересні 2014 було розірвано. За спільні кошти подружжям було побудоване домоволодіння загальною площею 121,0 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Любимівка, вул. Октябрьська, буд. 2. На підставі рішення Любимівської сільської ради від 20 січня 2010 року, на імя [PERSON] було видане свідоцтво на нерухоме домоволодіння, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 25.10.2010 року (а.с.11). Угоди про добровільний поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя не досягнуто. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що також передбачено ст. 372 ЦК України, згідно якої у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання) майна за час шлюбу, крім випадків встановлених законом або договором. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23, 24 своєї Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. \~\~\~\~\~ Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, та вважає за необхідне розділити між подружжям [PERSON] та [PERSON] спільне сумісне майно, набуте під час їх шлюбу, а саме: домоволодіння № 2 по вул. Октябрьській в с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частину вищезазначеного майна. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 981 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved