Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» дана цивільна справа розглядається Куйбишевським районним судом Запорізької області на підставі розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року №27/0/38-14. У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») звернулось з позовом до [PERSON] і [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 188\~224 грн. 63 коп.. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25 грудня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №152АІ10131225001, за яким останній для придбання транспортного засобу отримав кредитні кошти на строк з 25 грудня 2013 року до 24 грудня 2018 року в розмірі 154\~120 грн. 00 коп. зі сплатою процентів у розмірі 14,30% річних. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором 25 грудня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір застави №152АІ10131225001-ЗАСТ, предметом якого став автомобіль [NUMBER], а також між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір поруки №152АІ10131225001-П, за умовами якого остання зобов'язалася відповідати в повному обсязі за зобов'язаннями позичальника за кредитним договором. Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість, яка виникла у останніх станом на 01 листопада 2015 року внаслідок порушення умов договору в розмірі 188\~224 грн. 63 коп., з яких: 133\~166 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 24\~527 грн. 46 коп. заборгованість за відсотками, 10\~177 грн. 67 коп. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 7\~279 грн. 85 коп. пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 7\~516 грн. 26 коп. інфляційні витрати за кредитом, 5\~557 грн. 39 коп. інфляційні витрати за відсотками, а також вирішити питання про розподіл понесених судових витрат. Представник позивача у письмовій заяві повідомив судові про те, що ПАТ «Укрсоцбанк» підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві. Одночасно прохав суд розглянути справу за його відсутності. Виходячи з наведеного, а також положень частини другої статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча про час і місце його проведення повідомлялись належним чином, причини своєї неявки судові не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без їх участі не заявили. За письмової згоди позивача ПАТ «Укрсоцбанк» суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, зясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до частин першої і четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до статей 1049 і 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). З матеріалів справи випливає, що 25 грудня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №152АІ10131225001, за яким останній для придбання транспортного засобу отримав кредитні кошти на строк з 25 грудня 2013 року до 24 грудня 2018 року в розмірі 154\~120 грн. 00 коп. зі сплатою процентів у розмірі 14,30% річних. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором 25 грудня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір застави №152АІ10131225001-ЗАСТ, предметом якого став автомобіль [NUMBER], а також між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір поруки №152АІ10131225001-П, за умовами якого остання зобов'язалася відповідати в повному обсязі за зобов'язаннями позичальника за кредитним договором (а.с.6-23). Сторонами був погоджений Графік погашення заборгованості, що є невід'ємною частиною договору, відповідно до якого Позичальник зобов'язався вносити платежі в рахунок погашення суми боргу за Кредитним договором у визначені в Графіку дати та у визначеному розмірі (пункт 1.1 кредитного договору). Згідно умов пункту 1.1 Договору поруки поручитель [PERSON] зобовязалася перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником [PERSON] зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбаченому кредитним договором. Отримавши грошові кошти відповідно до умов кредитного договору, відповідач позичальник [PERSON] скористався ними. Разом з цим, він не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с.4-5,24-26). Станом на 01 листопада 2015 року відповідач [PERSON] має заборгованість перед позивачем за кредитним договором в розмірі 188\~224 грн. 63 коп., з яких: 133\~166 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 24\~527 грн. 46 коп. заборгованість за відсотками, 10\~177 грн. 67 коп. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 7\~279 грн. 85 коп. пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 7\~516 грн. 26 коп. інфляційні витрати за кредитом, 5\~557 грн. 39 коп. інфляційні витрати за відсотками. Відповідно до статей 553,554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку і відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В такому разі боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. Строк виконання основного зобов'язання визначено кредитним договором до 24 грудня 2018 року. Оскільки вказаний строк ще не настав, то позивач не пропустив визначений частиною четвертою статті 559 ЦК України строку пред'явлення вимоги до поручителя. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк», суд виходить з того, що оскільки зобов'язання за договором про надання кредиту та договором поруки відповідачами не виконані, тому з них підлягає стягненню в солідарному порядку сума заборгованості в розмірі 188\~224 грн. 63 коп.. При цьому судом враховано, що банк не змінив строк виконання зобов'язання, а дострокове повернення кредиту банком застосовано як санкцію за порушення виконання зобов'язання. Указаний розмір пені не перевищує розміру збитків кредитора унаслідок невиконання зобов'язання боржником, а тому підстави для застосування до спірних правовідносин частини третьої статті 551 ЦК України відсутні. Оскільки позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволені, суд в порядку статті 88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача понесених останнім судових витрат в сумі 3\~453 грн. 37 коп., де 2\~823 грн. 37 коп. сума сплаченого судового збору за подання позову до суду, 630 грн. 00 коп. сума витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача (а.с.1,53). Зазначена сума судових витрат підлягає до стягнення з відповідачів у рівних частках з кожного, оскільки солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. На підставі викладеного,

Outcome: approved