Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому зазначив, що 18 червня 2009 році він подарував цілий житловий будинок, який розташований за адресою: м. Миколаїв вулиця Тарле 2\\2, своїй молодшій дочці - [PERSON]. Мотивом укладення даного договору було те, що він чоловік похилого віку, стан здоровя не задовільний, потребує у постійного догляду, матеріальної та моральної підтримки. Однак відповідачка не виконувала умови договору, а тому рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.04.2012 року позов [PERSON] до [PERSON], договір дарування від 18.06.2009 був розірваний. Рішення суду набрало законної сили 30.04.2012 року. 25.03.2014 року позивач звернувся до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради з метою оформлення правових документів на земельну ділянку загальною площею 563 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вулиця Тарле 2\\2. При цьому зверненні [PERSON] дізнався про те, що спірна земельна ділянка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування від 18.06.2009 року та рішення Миколаївської міської ради від 19.04.2012 року за № 16/45. Позивач вважає, що відповідач [PERSON] шляхом омани отримала рішення Миколаївської міської ради щодо надання їй у власність спірної земельної ділянки, оскільки звернулася із заявою в період знаходження цивільної справи за позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору дарування від 18.06.2009 на розгляді в суді. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати рішення Миколаївської міської ради від 19.04.2012 року за № 16/45 щодо надання [PERSON] у власність земельної ділянки, загальною площею 563 кв.м, що знаходиться за адресою: [PERSON], вулиця Тарле 2\\2 - недійсним. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, надали заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, позов підтримають, з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та представник Миколаївської міської ради в судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані по справі письмові докази, прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] належить цілий житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями № 2\\2 розташований на земельній ділянці загальною площею 563 кв.м за адресою: м. Миколаїв, вулиця Тарле на праві особистої власності, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 11.07.2008 року, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно, витяг про реєстрацію № 19508736, виданий МБТІ 11.07.2008 року, номер запису № 9434 в книзі № 63. 18 червня 2009 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір дарування вищезазначеного житлового будинку, який посвідчила приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу - [PERSON] (а.с.15). Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.04.2012 року, винесеним по цивільній справі № 2/1414/93/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору дарування від 18.06.2009 р., позов був задоволений. Рішення набрало законної сили 30.04.2012 року (а.с.9-10). Однак, в період розгляду вказаної цивільної справи, відповідач [PERSON] отримала рішення Миколаївської міської ради від 19.04.2012 року за № 16/45 про надання їй у власність земельної ділянки загальною площею 563 кв.м для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: м. Миколаїв, вулиця Тарле № 2/2 (а.с.8), на підставі договору дарування, який на той час оспорювався у судовому порядку. Згідно ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ст. 152 Земельного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до п.1 ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. За таких обставин, рішення Миколаївської міськради № 16/45 від 19.04.2012 р. суд знаходить таким, що є недійсним та підлягає скасуванню.

Outcome: approved