Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

В квітні 2020 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 5\~000 грн., щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Посилається на те, що з відповідачем має сина, який проживає з нею, матеріальної допомоги на утримання дитини батько не надає. Дитина страждає на ранній аутизм, ускладнений розгальмованістю, перебуває на обліку в КНП «Херсонський міський психіатричний центр» ХМР. Зазначає, що відповідач офіційно не працевлаштований, але особа працездатна, стан здоров`я і матеріальне становище якого дають можливість сплачувати таку суму аліментів. Крім того, у відповідача у власності знаходиться нерухомість. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.05.2020 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Зазначила, що син є інвалідом з дитинства, потребує проходження постійних медичних обстежень та лікування, це потребує значних грошових коштів, які відповідач не надає, хоча і має можливість. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвала про заочний розгляд справи постановлена без виходу до нарадчої кімнати та занесена в протокол судового засідання. Повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступне. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні 02.04.2014 року. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до ч.2 ст.182 СК України. Також у ст. 182 ч. 2 СК України зазначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З довідки Органу самоорганізації населення №24 Корабельного виконкому районної у місті ради від 16.04.2020 року вбачається, що дитина зареєстрована за адресою реєстрації позивача: [ADDRESS] . Таким чином встановлено, що дитина проживає разом із позивачем. Відповідно до медичного висновку №104/292 від 16.08.2018 року [PERSON] , [INFO] є дитиною-інвалідом, страждає на ранній дитячий аутизм, ускладнений розгальмованістю. Згідно довідки КНП «Херсонський міський психіатричний центр» ХМР, №871/6 від 24.04.2020 року, [PERSON] є інвалідом дитинства, потребує постійного прийняття амбулаторного піклування, занять з логопедом-дифектологом. Згоди щодо утримання дитини між батьками не досягнуто. За ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності доходів відповідача, які б давали можливість стягнути з нього на утримання дитини аліменти в розмірі 5000 грн. 00 коп. щомісячно позивачем не надано. Враховуючи вік дитини, беручи до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у мінімально рекомендованому розмірі, а саме: в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року становить 2218 гривень. Таким чином підлягає стягненню з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 2218 грн. 00 коп. щомісячно з індексацією, відповідно до вимог закону. Відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи дату подання позову, аліменти підлягають стягненню з 28.04.2020 року. Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 141 ЦПК України та з урахуванням положень закону України «Про судовий збір». Так, відповідно до ст. 5 ч. 1 п. 3 закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору у справі про стягнення аліментів, тому під час подання позову судовий збір не сплачувався. Враховуючи наведене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 840 грн. 80коп.

Outcome: partial