Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17.04.2013 р. позивач сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON], [INFO],в розмірі по 500 грн.,щомісячно,до досягнення дитиною повноліття. На даний час шлюб між сторонами розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16.07.2013 року. Покликаючись на незадовільний майновий стан, а також на ту обставину, що за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19.12.2011 р. позивач сплачує аліменти у розмірі по 400 грн., щомісячно, на утримання двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу ([PERSON] та [PERSON], [INFO] р.н.), останній просить суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, що ним сплачуються на утримання доньки [PERSON] ([INFO] р.н.), з суми 500 грн. до суми 250 грн., щомісячно, розділивши вказані витрати з відповідачкою. Позивач не з'явився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі за участю представника. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та пояснила про обставини, описані вище. Вважає свій позов обґрунтованим та доводить його тим, що загальний економічний стан в державі погіршився, її довіритель не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. на утримання доньки [PERSON] ([INFO] р.н.). Відповідачка не з'явилася в судове засідання. Згідно до поданих заперечень на позовну заяву, позов не визнає, вважаючи його недоведеним, просить справу розглядати без її участі. В судовому засіданні представник відповідачки позов не визнав, вважає його необґрунтованим. Просить суд відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17.04.2013 р. позивач сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі по 500 грн. щомісячно. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як на підставу своїх вимог і заперечень позивач зазначає, що сплачує аліменти у більшому розмірі, ніж визначений рішенням суду на утримання двох неповнолітніх дітей ([PERSON] та [PERSON], [INFO] р.н.) від першого шлюбу, зважаючи на погіршення майнового стану їхньої матері (та колишньої дружини) позивача. А також мотивує необхідність зменшення розміру аліментів тим, що відповідачка є неофіційно працевлаштованою, отримує дохід. На підтвердження факту працевлаштування позивач забезпечив явку в судове засідання свідків [PERSON], [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили ту обставину, що відповідачка працює продавцем на ринку «Моріон» в м. Рівне. Проте свідкам не відомо про розмір заробітної плати, яку вона отримує. У відповідності до ч. ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, в даному випадку належним доказом підтвердження працевлаштування відповідачки має бути письмовий доказ (трудовий договір, контракт), а не показання свідків. Законодавець визначає умови, за яких розмір аліментів, визначений судовим рішенням, суд може змінити: Однак, в судове засідання не були надані належні і допустимі докази того, що відповідач: Отже, суд позбавлений можливості задоволити заявлений позов у зв'язку з його безпідставністю та недоведеністю. За таких умов в його задоволенні слід відмовити. Погіршення загального економічного стану в країні не є підставою для задоволення позову, оскільки ця обставина не передбачена як одна з умов застосування положень статті 192 СК України. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України, і в даному випадку вони покладаються на позивача.

Outcome: dismissed