Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

В липні 2014 року до суду звернулась позивач з позовом про визнання не підлягаючим виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] за реєстровим номером 2163, про реалізацію іпотечного майна за договором іпотеки від 19.04.2006 року щодо квартири [ADDRESS]. В обґрунтуванні своїх вимог зазначила, що між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», 19.04.2006 року було укладено кредитний договір, та в цей же день між позивачкою та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір іпотеки для забезпечення обов'язків [PERSON] перед банком. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] що належить [PERSON] 27.06.2014 року поштою позивач отримала копію постанови державного виконавця з якої дізналась що виконавче провадження про звернення стягнення на її квартиру відкрито за виконавчим написом приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] вчиненим за письмовою заявою ПАТ «Укрсоцбанк» для задоволення вимог останнього станом на 19.07ю2014 року в сумі 178488.34 грн. Зазначила що з виконавчим написом нотаріуса категорично не згодна оскільки нотаріус, не переконався належним чином в безспірності заборгованості, а отже і не мав права вчиняти виконавчий напис. Вважає, що оскільки [PERSON] без відома позивача, укладала Додаткову угоду до кредитного договору, яким було збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами, а також, заборгованість за кредитним договором [PERSON] складає 159139.93 грн. а вимоги банку пропонується задовольнити в сумі 175488.34 грн., все це не дає підстави ввжати безспірною заборгованість, а отже і вчиняти виконавчий напис. Також зазначила про оскільки сума заборгованості розрахована за період з 11.05.2006 року по 19.02.2014 рік до зазначених правовідносин повинна застосовуватись позовна давнина на що не звернув увагу приватний нотаріус [PERSON] Прохає визнати виконавчий напис таким що не підлягає виконанню. В судовому засіданні позивачка та представник позивача позов підтримали посилаючись на підстави в ньому викладені. Приватний нотаріус [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник ВДВС Ленінського району Харківського МУЮ до судового засідання з'явився при розгляді справи покладався на розсуд суду. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судові засідання 22.08.14 року, 03.10.14 року з'явився, позов не визнав. Подав письмові заперечення в яких зазначив що представником ПАТ «Укрсоцбанк» в повній мірі було доведено приватному нотаріусу [PERSON] наявність безспірної заборгованості [PERSON] та її майнового поручителя іпотекодавця [PERSON] перед банком за кредитним договором. В судове засідання на 20.10.14 року не з'явився. Про час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. 3-я особа [PERSON] до судового засідання не з'явилась, про час розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню за наступним: матеріалами справи підтверджено що між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» з квітня 2006 року існували кредитні правовідносини, на забезпечення яких, договором № 805/18/26/6-639 від 19.04.2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], в іпотеку, передано квартира [ADDRESS]. Залогова сума 151500 грн. ( с.с. 27-36). 18.06.2014 року приватний нотаріус ХМНО [PERSON] вчинив виконавчий напис про звернення стягнення на двокімнатну квартиру [ADDRESS] з метою задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» станом на 19.02.2014 року які складали 175488.34 грн. посилаючись на вимоги ст. ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» згідно до яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку (с.с. 112). Відповідно до вимог ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З наданих сторонами суду письмових доказів вбачається що 31.07.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду про внесення змін в кредитний договір № 805/18/26/6-639 від 19.04.2006 року згідно до якої було збільшено відсоткова ставка з 18 до 21% річних. Про зазначену додаткові угоду майновий поручитель [PERSON] повідомлена не була і відповідних змін до іпотечного договору внесено не було (с.с. 79). Письмовими доказами підтверджено що саме збільшення відсоткової ставки потягло збільшення суми боргу визначеної в виконавчому напису на відміну від суми вказаної в вимогах від 20.02.2014 року (с.с. 136-138). Суд погоджується з твердженнями позивача про відсутність безспірної заборгованості за спірними правовідносинами, оскільки це підтверджується розбіжністю суми заборгованості вказаної в вимозі від 20.02.14 року, отриманої [PERSON] де зазначена сума боргу у 159139.93 грн. та сумою вказаною в виконавчому напису де сума боргу зазначена як 175488.34 грн. Таким чином, нотаріус не мав підстав для вчинення виконавчого напису оскільки існувала суперечка щодо суми заборгованості. Згідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, зокрема зміст правочину не може суперечити ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Заперечення представника ПАТ «Укрсоцбанк» не спростовують позовних вимог оскільки не ґрунтуються на положеннях ст. ст.87,88 Закону України «Про нотаріат». На підставі викладеного та

Outcome: approved