Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те,що 26 березня 2005року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: дочка Ольга-15.05.2004 року народження та син [PERSON], [INFO]. Подружні відносини склалися погано, причиною тому стало те, що з відповідачкою у них різні погляди на життя, внаслідок чого виникають конфлікти, непорозуміння. Відповідачка витрачає сімейний бюджет не ставлячи його до відома, останнім часом почала брати кредити не відомо на які цілі, а також позичати кошти у сторонніх людей невідомо для чого. Для збереження доброзичливих стосунків в сім»ї він погодився проживати окремо на з»ємній квартирі, однак сварки не припинились, з березня 2014 року вони проживають окремо. Відповідачка робить все можливе щоб позбавити його спілкування з дітьми, а також позбавити впливу на їх виховання. В результаті таких дій діти почали боятися спілкуватися з ним. Він пропонував відповідачці дати йому дітей, щоб під час літніх канікул оздоровити їх на морі, однак відповідачка категорично заперечує, не пояснюючи причину такої поведінки. На даний час банки ставлять питання про повернення відповідачкою отриманих кредитів та про опис належного їй та дітям майна, що ставить під загрозу матеріальне благополуччя дітей та призведе до психологічної травми дітей. Виходячи з такої поведінки відповідачки, її ставлення до виконання своїх батьківських обов»язків виникає питання про необхідність відібрання дітей від відповідачки. З вище викладених підстав просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати та визначити місце проживання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] з ним, [PERSON]. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, просить їх задовольнити, визначити місце проживання неповнолітніх дітей із ним. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково, шлюб між нею та позивачем просить розірвати, оскільки їх подальше спільне проживання не можливе, проте дітей просить залишити проживати з нею, не заперечує проти визначення днів побачення дітей із батьком. Представник органу опіки та піклування [PERSON] вважає, що достатніх підстав для визначення місця проживання дітей із позивачем орган опіки та піклування не находить, про що надано відповідний висновок. Дослідивши матеріали справи, суд визнає необхідним, позов задоволити частково. Судом встановлено, що причини, які спонукали сторони на розірвання шлюбу є обгрунтованими, оскільки між сторонами склалися вкрай негативні стосунки, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони по справі мають кожен свій бюджет, з березня 2014 року позивач проживає окремо, спільного господарства сторони не ведуть, спілкування з дітьми він позбавлений з вини відповідачки, що стверджується рішенням № 40 засідання Комісії з питань захисту прав дитини при Красилівській районній державній адміністрації від 15.10.2014року. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні подальше спільне проживання сторін у шлюбі суперечить інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сім”я розпалась і не може бути збережена, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. У відповідності до вимог ст.150 СК України батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також зобов’язані поважати дитину. Неповнолітня [PERSON], [INFO] та неповнолітній [PERSON] ,[INFO] проживают із матір»ю, яка піклується про них. Доказів того, що відповідачка неналежно виконує свої батьківські обов»язки суду не надано. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON],[PERSON] підтвердили в судовому засіданні позичку у них грошей відповідачкою по справі, яка не повідомляла на які потреби позичає кошти. Позичені кошти замість неї їм повертав позивач на їх вимогу, який не знав про те, що його дружина позичала кошти. Свідок [PERSON] суду пояснила, що їй відомо про те, що відповідачка брала кредити в різних банках, на які потреби їй не відомо,однак відповідачка зазначала в банках її номер телефона для підтвердження її особи, і тепер працівники банків телефонують їй і вимагають повернення отриманих кредитів, погрожуючи при цьому. Допитані в суді свідки [PERSON] і [PERSON] суду пояснили, що відповідачка їх невістка, спочатку вони жили всі разом, а потім в них почали пропадати гроші, які могла взяти тільки відповідачка. Окрім того вони почали мішати невістці, яка влаштовувала сварки, кричала на дітей, не давала дітям спілкуватись із ними і врешті вона із сином перейшла проживати на квартиру, однак з березня 2014р. син повернувся назад, невістка не дає йому спілкуватись із дітьми, а також не пускає дітей до них. Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідачка її дочка, відносини із позивачем у дочки склались погані, вона проживає окремо на квартирі, дітей доглядає належно, вони її слухають. Про те, що дочка брала кредити їй відомо, оскільки два кредити вона брала для неї на своє ім»я, про що позивачу не говорила. В судовому засіданні були також допитані неповнолітні діти [PERSON] і [PERSON] в присутності практикуючого психолога ЗОШ № 1 [PERSON], які суду пояснили, що хочуть проживати із матір»ю та бажають спілкуватись із батьком, який до них приходить, але матір із батьком свариться. У відповідності до вимог ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків. При цьому у відповідності до вимог ст.161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення для справи. В судовому засіданні достовірно встановлено, що в даний час неповнолітні діти проживають спільно з матір»ю, однак батько дітей бажає приймати участь у їх вихованні. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини незалежно від того,чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім»ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов»язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Із досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що позивач має переваги в матеріально-побутовому стані, проте діти виявили бажання проживати із матір»ю. Відповідачка створює перешкоди для належного спілкування батька із своїми дітьми, порушуючи його права, що підтверджується рішенням №40 засідання Комісії з питань захисту прав дитини при Красилівській районній державній адміністрації щодо участі у вихованні дітей та порядку побачення батька, гр.[PERSON], із малолітніми дітьми, [PERSON],15.05.2004року народження та [PERSON],24.07.2005року народження, яким визначено порядок побачення батька з малолітніми дітьми чотири рази на тиждень: у понеділок, середу, п»ятницю з 17.00 год. до 20.00год. та один раз у вихідний день - неділю за попередньою домовленістю батьків дітей. Представник третьої особи - служби у справах дітей Красилівської райдержадміністрації [PERSON] вважає, що враховуючи особисту прихильність дітей, вони повинні бути залишені із матір»ю, що також відповідає висновку органу опіки та піклування Красилівської райдержадміністрації Хмельницької області від 31.07.2014р., проте мати не повинна перешкоджати батькові у спілкуванні з дітьми. Як передбачено ст. 157 СК України той з батьків, з ким проживає дитина , не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Враховуючи невиконання відповідачкою рішення засідання Комісії з питань захисту прав дитини при Красилівській районній державній адміністрації щодо участі у вихованні дітей та порядку побачення батька, гр.[PERSON], із малолітніми дітьми, [PERSON],15.05.2004року народження та [PERSON], суд находить за необхідне зобов»язати відповідачку [PERSON] не перешкоджати позивачу [PERSON] бачитись із неповнолітніми [PERSON] і [PERSON] у дні визначені згідно рішення № 40 засідання Комісії в питань захисту прав дитини при Красилівській районній державній адміністрації від 15.10.2014року.

Outcome: partial