Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~в Острозький районний суд Рівненської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - факту родинних відносин та визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини звернулась [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначає, що [INFO] померла її троюрідна тітка по материнській лінії [PERSON] та вона є єдиною спадкоємицею за законом після її смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається із земельних ділянок загальною площею 4,83 га, що розташовані на території Сіянцівської сільської ради Рівненського району Рівненської області. Вказує, що у померлої [PERSON] близьких родичів не було, оскільки вона не мала дітей. Посилається на те, що після звернення до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Бернацької І.М. з приводу можливості видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у такій видачі їй було відмовлено, оскільки нею не було надано нотаріусу документів, які б підтверджували їх родинний зв`язок із спадкодавцем. Вказує, що від встановлення факту, що має юридичне значення факту родинних відносин, залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, так як у неї виникне можливість звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, та можливість підтвердження свого походження, а отже і родинних відносин. За наведених обставин, просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була її троюрідною тіткою. Також зазначила, що звернувшись до приватного нотаріуса з метою оформлення спадкового майна, вона дізналася, що пропустила шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті тітки. Посилаючись на те те, що строк на прийняття спадщини нею було пропущено у зв`язку з поважними, об`єктивними життєвими обставинами, зокрема в зв`язку з перебуванням на лікуванні протягом тривалого часу, просить визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини спадкодавця [PERSON] терміном в три місяці. Ухвалою суду від 13.09.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 02.11.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 20.10.2021 на адресу суду надійшла заява представника відповідача Острозької міської ради, в якій зазначено що Острозька міська рада не володіє будь-якими доказами чи спростуваннями на предмет позовних вимог, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Розгляд справи просить проводити у відсутності представника міської ради. Суд, розглянувши справу відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України за правилами загального позовного провадження, перевіривши фактичні\~обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заяву в повному об`ємі, просять суд встановити факт родинних відносин та визначити позивачу додатковий строку, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначили, що встановлення того факту, що [PERSON] \~була троюрідною\~тіткою позивача має для позивача юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення її спадкових прав, як спадкоємця за законом на спадкове майно, та у зв`язку з тим, що в позасудовому порядку у вирішенні вказаного питання їй було відмовлено, просять задовольнити заяву. Позивач [PERSON] \~додатково пояснила,\~що вона,\~як єдиний\~спадкоємець за\~законом,\~має право\~на спадкове\~майно [PERSON] ,\~проте не\~може оформити\~право власності\~в порядку\~спадкування,\~так як\~з поважних\~причин пропустила\~строк на\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини.\~Позивач мотивує\~поважність пропуску\~строку для\~подачі заяви\~про прийняття\~спадщини тим,\~що до\~теперішнього часу\~родинні відносини\~між нею\~та спадкодавицею\~не були\~встановлені,\~окрім того\~в період\~визначений для\~прийняття спадщини\~вона перебувала\~на лікуванні. Зазначила, що інші спадкоємці відсутні, заповіту [PERSON] не склала. Вказує, що [PERSON] проживала одна та вона здійснила її поховання. Суд, вислухавши позивача, представника позивача та свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. До зазначеного висновку суд дійшов на підставі аналізу показів свідків та письмових доказів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що була знайома з [PERSON] , яка померла у 1999 році. Їй достовірно відомо, що [PERSON] проживала одна, дітей у неї не було. Зазначила, що [PERSON] була троюрідною тіткою та хрещеною матір`ю [PERSON] . Вказала, що поховання [PERSON] здійснила [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що була знайома з [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] неодноразово привозила [PERSON] до себе та особисто казала для [PERSON] , що [PERSON] є її троюрідною племінницею. Вказує, що [PERSON] здійснила поховання [PERSON] та отримувала допомогу на її поховання. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено такі обставини. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . (а.с.8) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з її права власності на земельну ділянку загальною площею 4,38 га, що розташована на території Сіянцівської сільської ради Рівненської області, про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-РВ №018357. (а.с.9) Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 31.03.2021 встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. (а.с.11) Відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12) Згідно з свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] встановлено, що 23.05.1963 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . (а.с.13) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] . (а.с.14) Відповідно до довідки Острозької міської ради №101 від 23.02.2021 вбачається, що [PERSON] була зареєстрована та проживала одна в с.Кураж Острозького району Рівненської області. (а.с.15) Відповідно до довідки Острозької міської ради №178 від 25.03.2021 вбачається, що поховання [PERSON] здійснила [PERSON] (а.с.16) \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки №124 від 26.05.2021 встановлено, що [PERSON] перебувала на лікуванні у лікаря терапевта з 10.09.1999 по 29.09.1999. (а.с.17) Відповідно до повідомлення Острозького відділу ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області від 18.11.2021 вбачається, що надати підтвердження родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] не представляється за можливе. (а.с.67-68) Водночас після звернення позивача до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Бернацької І.М. з приводу можливості видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , нею було отримано повідомлення №59/01-16 від 31.03.2021, згідно якого було зазначено, що оскільки заявником не було надано нотаріусу документів, які б підтверджували її родинний зв`язок із спадкодавцем, а також нею було пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, рекомендовано їй звернутися до суду. (а.с.10) Таким чином, в позасудовому порядку підтвердити родинні відносини позивача із померлою [PERSON] немає можливості. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. У відповідності до ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ч.ч.1,\~2\~ст.\~1258\~ЦК України,\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. На час розгляду справи відомості про інших спадкоємців в матеріалах справи відсутні. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). З матеріалів справи вбачається, що на спадкове майно спадкодавця [PERSON] , претендує [PERSON] , як спадкоємець за законом. Відповідно до\~п.п.4.2\~п.4\~глави 10\~розділу II\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затвердженого Наказом\~Міністерства юстиції\~України 22.02.2012\~№196/5,\~та зареєстрованого\~в Міністерстві\~юстиції України\~22.02.2012\~за №282/20595,\~доказом родинних\~та інших\~відносин спадкоємців\~зі спадкодавцем\~є:\~свідоцтва органів\~реєстрації актів\~цивільного стану,\~повний витяг\~з реєстру\~актів цивільного\~стану громадян\~щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Відповідно до п.п.4.12, 4.2 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Відповідно до\~пп.4.18\~п.4\~глави 10\~розділу II\~Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, від встановлення факту родинних відносин позивача зі спадкодавцем залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі - встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому засіданні доведено, що встановлення факту родинних відносин має для позивача юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, так як у неї виникне можливість підтвердження свого походження, а отже і родинних відносин. Вищезазначені докази повністю узгоджуються з заявою [PERSON] , поясненнями в судовому засіданні, поясненнями свідків і є такими, що дозволяють встановити факт родинних відносин. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким, відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи. Судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотрималася та після відкриття спадщини не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки строк на прийняття спадщини спадкодавця [PERSON] закінчився і до цього часу [PERSON] заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала та не проживала разом зі спадкодавцем на час його смерті, то вона є такою, що пропустила строк на прийняття спадщини. За змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.09.2017 року у справі №6-496цс17, передбачено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Стаття 129\~Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Статтею 2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27.10.1993). Згідно з п. 1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 02.10.18 у справі № 910/18036/17). Частинами 1, 3 ст.\~13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням встановлених судом обставин справи, за відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача, суд вважає поважною причину пропуску [PERSON] шестимісячного строку для прийняття спадщини, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами та беручи до уваги, що пропуск позивачем строку для прийняття спадщини був пов`язаний з об`єктивними труднощами для позивача на вчинення цієї дії, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі ст. 293, 294, 315 ЦПК України,

Outcome: approved