Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

В листопаді 2016 року Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказував, що згідно особового рахунку № 7098-8 [PERSON] за період з 01.10.2010 року по 01.09.2016 рік має заборгованість за опалення та підігрів води в розмірі 3796,69 грн. Посилаючись на порушення відповідачем зобовязань по сплаті коштів за отримані ним послуги, позивач просив стягнути з нього на свою користь 3 796,69 грн. за опалення та підігрів води, а також 1 378 грн. судового збору. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні надала письмові заперечення проти позову, а також в поясненнях по суті позову заявила клопотання про застосування строку позовної давності, зазначивши, що договір з позивачем не підписувала, оскільки її не влаштовують його послуги. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. В комунальному підприємстві Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» відкрито особовий рахунок № 7098-8 за адресою: [ADDRESS]. 17.10.2014 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області задоволено заяву [PERSON] та скасовано судовий наказ Білоцерківського міськрайонного суду у справі № 357/10298/14-ц від 11.08.2014 року. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно вимог Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про місцеві державні адміністрації» регулювання цін і тарифів за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг з урахуванням їхньої якості, режиму надання належить до повноважень місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, які мають право ухвалювати рішення про запровадження тарифів на послуги теплопостачання. Стаття 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 61 ЦПК України). В позовній заяві позивач вказує про наявність заборгованості за період з 01.10.2010 року по 01.09.2016 року в розмірі 3 796,69 грн. Разом з цим, з наданих в судовому засіданні пояснень представника позивача, а також з розрахункового листа абонента вбачається, що до загальної суми боргу була також врахована заборгованість, яка виникла в період до 01.10.2010 року, що є безпідставним та таким, що виходить за межі заявлених позовних вимог. Відповідачем в судовому засіданні заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Таким чином, оскільки судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.01.2016 року у справі № 6-931цс15, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України). Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем позов підлягає задоволенню частково та з відповідача слід стягнути заборгованість за опалення та підігрів води за період з 17.10.2011 року по 01.09.2016 року. Як вбачається з наявного в матеріалах розрахункового листа абонента відповідачу були нараховані послуги з опалення та підігріву води за цей період в розмірі 10 360,04 грн., тобто 598,44 грн. з 17 жовтня по грудень 2011 року, 1 812,80 грн. за 2012 рік, 1 855,48 грн. за 2013 рік, 1 750,71 грн. за 2014 рік, 2 681,22 грн. за 2015 рік, а також з січня по 01.09.2016 року в розмірі 1 661,39 грн. Разом з цим з розрахунку також вбачається, що відповідачем за вказаний період було сплачено за надані послуги з опалення та підігріву води суму в розмірі 10 097,35 грн., тобто 3100 грн. за 2012 рік, 500 грн. за 2013 рік, 900 грн. за 2014 рік, 3 999,05 грн. за 2015 рік, а також з січня по 01.09.2016 року в розмірі 1 598,30 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути різницю вказаних сум, тобто заборгованість в розмірі 262 грн. 69 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. По даній справі позивачем пред'явлено майнові вимоги на загальну суму 3 796,69 грн. та сплачено судовий збір в розмірі 1 378 грн. Таким чином, оскільки за результатами розгляду справи вимоги про стягнення боргу вирішено задовольнити частково на суму 262,69 грн., що становить 6,92% від заявленої вимоги, тому згідно приписів ст. 88 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 95,36 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial