Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

В листопаді 2013 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у 2004 році вона познайомилась та з вересня 2004 року почала спільно проживати як чоловік та жінка з [PERSON] На той час [PERSON] перебував у іншому шлюбі, який було розірвано у вересні 2005 року, вона (позивачка) в іншому шлюбі не перебувала, так як шлюб розірвала 19 серпня 1992 року. Від спільного проживання у них народилася спільна дитина [PERSON], [INFO]. З вересня 2004 року [PERSON] та [PERSON] проживали у квартирі знайомого в [ADDRESS] а після народження дочки, з січня 2006 року, вони поселились у будинку матері [PERSON] в [ADDRESS] Через те, що позивачка працювала у Бабинецькій школі, їй надали в смт.Бабинці Бородянського району службове житло, в якому вона з [PERSON] та дочкою з листопада 2010 року поселилась та проживає по даний час. Рішенням 10 сесії 5-го скликання від 06 березня 2007 року [PERSON] було надано дозвіл на будівництво будинку в [ADDRESS] а 07 квітня 2008 року він отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га за тією ж адресою. Після отримання дозволу, позивачка з померлим за спільні кошти розпочали будівництво житлового будинку на зазначеній земельній ділянці. Оскільки коштів не вистачало, то [PERSON] 22 березня 2010 року змушена була продати власну квартиру в [ADDRESS] та вкласти гроші на будівництво спільного будинку. [INFO] року [PERSON] помер і після його смерті спадщину прийняли їх дочка [PERSON] та відповідачі по справі - мати померлого та його дочка від першого шлюбу. На час смерті [PERSON] будівництво будинку не було завершене та він не був зданий в експлуатацію. За час спільного проживання вони збудували коробку в два поверхи, накрили дах, поставили вікна та вхідні двері, вартість незавершеного будівництва становить 146 200 грн. Вважала, що має право на ? частину спільно нажитого з померлим майна, а саме будівельних матеріалів, використаних для будівництва вказаного будинку, та коштів, сплачених на газифікацію і проведення електрики до даного будинку. Тому просила встановити факт її перебування у фактичних сімейних відносинах з [PERSON] без реєстрації шлюбу з вересня 2005 року по [INFO] року та визнати за нею (позивачкою) право на ? частину будівельних матеріалів, використаних для будівництва будинку [ADDRESS] вартістю 73 100 грн., і гроші в сумі 5362,50 грн., сплачені як пайові внески у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали і викладене підтвердили. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що спірний будинок будувався тільки за її та її сина - [PERSON] кошти, позивачка проживала з [PERSON] в [ADDRESS] лише два роки до її переїзду в [ADDRESS], син так і залишився проживати в її (відповідачки) будинку. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов також не визнали, вважали, що позивачка не має права на частину будівельних матеріалів, так як не вкладала коштів на їх придбання, будинок будувався за рахунок померлого [PERSON] та допомагала його мати, спільно з померлим позивачка проживала лише два роки в [ADDRESS]. Микулицька сільська рада свого представника в судове засідання не направила, просила справу розглядати без його участі. Вислухавши пояснення позивачки та її представника [PERSON], відповідачки [PERSON], представника відповідачки [PERSON], покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] проживала спільно з [PERSON] однією сім'єю як чоловік та дружина з вересня 2004 року - в с.Берестянка Бородянського району Київської області, а з січня 2006 року до листопада 2010 року - в [ADDRESS] вели спільне господарство, [INFO] року у них народилась спільна дитина - дочка [PERSON] що підтверджується матеріалами справи (а.с.8,23,59,61-63) та показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] При цьому суд вважає, що відповідачі та свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], помиляються щодо часу проживання позивачки з [PERSON] в будинку відповідачки, стверджуючи про їх спільне проживання там не більше двох років, оскільки одночасно вони підтверджують вселення їх в будинок на початку 2006 року та переїзд позивачки в [ADDRESS] після надання їй квартири, що відбулось згідно довідки Бабинецької селищної ради (а.с.23) саме в листопаді 2013 року. Рішенням Микулицької сільської ради від 6 березня 2007 року [PERSON] було надано дозвіл на будівництво будинку в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,15 га, 14 травня 2007 року йому було видане свідоцтво на забудову даної ділянки, а 7 квітня 2008 року, на підставі рішення Микулицької сільської ради від 1 серпня 2007 року він отримав Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку (а.с.12,14-18). Як вбачається з показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та що визнається сторонами, на вказаній земельній ділянці [PERSON], починаючи з 2008 року, розпочав будівництво жилого будинку, яке до цього часу не завершене, збудована коробка будинку, накрито дах, вставлені вікна та вхідні двері. Згідно експертного висновку від 25 жовтня 2013 року вартість даного незавершеного будівництвом будинку становить 146 200 грн. (а.с.19). [INFO] року [PERSON] помер (а.с.11). Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1,2 ст. 74 СК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено договором між ними. На майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 та 3 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Зважаючи на вищевикладене, оскільки судом встановлено, що позивачка певний період спільно проживала з померлим [PERSON], вони в той час були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, то суд визнає за необхідне, задовольняючи в цій частині позов, встановити факт проживання [PERSON] разом з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 27 вересня 2005 року, тобто, з часу розірвання [PERSON] шлюбу (а.с.10) по листопад 2010 року. Посилання позивачки на те, що вона проживала з [PERSON] однією сім'єю в [ADDRESS] з листопада 2010 року по день його смерті не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні та суперечить зібраним по справі доказам, зокрема, довідці Микулицької сільської ради від 27 червня 2013 року, згідно якої померлий постійно проживав до дня смерті разом зі своєю матір'ю в [ADDRESS] (а.с.59). Згідно копії виписки із медичної карти [PERSON] від 23 грудня 2013 року місцем його проживання теж зазначено [ADDRESS] (а.с.64). Свідки [PERSON] і [PERSON], які є сусідами відповідачки [PERSON], також підтвердили, що позивачка сама з дитиною переїхала проживати в [ADDRESS], а [PERSON] залишився проживати у матері, там же, на подвір'ї будинковолодіння щоденно працював, ремонтуючи автомобілі. Свідки [PERSON], [PERSON] і [PERSON] лише показали, що іноді бачили [PERSON] в [ADDRESS], коли він приїзжав до позивачки або коли привозив дитину в дитячий садок, що не може бути підтвердженням їх спільного проживання однією сім'єю. При цьому суд не приймає до уваги акт від 18 липня 2013 року, складений з участю депутата Микулицької сільської ради, про спільне проживання позивачки [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю з 2004 року до дня його смерті, оскільки, як показали в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON], які підписали даний акт, сам акт був складений працівниками сільської ради на прохання та зі слів позивачки без перевірки відповідності дійсним обставинам зазначених в ньому відомостей. Також суд не приймає до уваги довідку Бабинецької селищної ради від 11 вересня 2013 року про проживання позивачки разом з [PERSON] з листопада 2010 року до дня його смерті, так як вона суперечить іншим доказам по справі, зокрема, довідці Микулицької сільської ради від 27 червня 2013 року про постійне проживання [PERSON] в цей час в [ADDRESS], що підтвердили також і свідки [PERSON] і [PERSON] В обґрунтування своїх вимог щодо визнання права на частину будівельних матеріалів позивачка посилається на те, що будівництво будинку на виділеній [PERSON] земельній ділянці вони з ним проводили спільно, проживаючи однією сім'єю з 2008 року по день його смерті, в дане будівництво вона вклала власні кошти, отримані від продажу її квартири. Однак, судом встановлено спільне проживання позивачки з [PERSON] однією сім'єю лише по листопад 2010 року і суду не надано жодних доказів придбання позивачкою з померлим в цей період будівельних матеріалів та використання їх для будівництва вказаного будинку. Не надано доказів і вкладення позивачкою власних коштів у будівництво. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне в цій частині в позові відмовити. Не підлягають до задоволення і вимоги позивачки про визнання її права на грошові кошти в сумі 5362,5 грн., оскільки суду надані докази лише про сплату [PERSON] 1000 грн. за проект газифікації (а.с.25), що ніяк не є пайовим внеском, а розрахунок обсягу пайової участі (а.с.24), на який посилається позивачка не свідчить про перерахування вказаних в ньому коштів.

Outcome: partial