Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

В липні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], про виселення, посилаючись на те, що 20.12.2007 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк», яке надалі було перейменовано у ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредитний №ZPBDGI0000002488, у відповідності до якого відповідач отримала кредит в сумі 75750 грн. строком до 20.12.2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між вказаними особами 20.12.2007 року був укладений іпотечний договір №ZPBDGI0000002488, предметом якого є нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS], що належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 08.10.2010 року було звернено стягнення на вказані предмети іпотеки в рахунок погашення заборгованості по вказаному кредиту. Вказане рішення суду на час звернення до суду з цим позовом не виконано, у спірній квартирі проживає відповідач, а також за вказаною адресою зареєстровано місце постійного проживання її сина. Тому позивач звернувся до суду та просить виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані або проживають в спірній квартирі та зняти з реєстрації місця проживання вказаних осіб у вказаній квартирі, стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Бучакчийський С.В. в судовому засіданні позов підтримав посилаючись на обставини викладені в ньому. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.48). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що дійсно брала зазначений в позові кредит та уклала іпотечний договір. Вказані в договорі гроші брала для іншої людини - [PERSON] В спірній квартирі окрім неї зареєстрований її син - третя особа у справі. На теперішній час [PERSON] погодився погасити суму боргу за кредитним договором. Просить у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України (а.с.42, 46, 50, 58, 62). Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Викладені в позовній заяви факти про наявність зазначених договірних відносин між позивачем та відповідачем [PERSON] повністю підтверджується наданими до суду документами, тому суд вважає їх доведеним (а.с.8-16). Вказані факти також підтверджуються рішенням апеляційного суду Запорізької області від 12.04.2011 року (а.с.22-23), згідно якого рішення Бердянського міськрайонного суду від 08.10.2010 року (а.с.17-21) скасовано в частині задоволення позовних вимог банку про виселення [PERSON] та [PERSON] зі спірної квартири, та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог. Рішення Бердянського міськрайонного суду від 08.10.2010 року (а.с.17-21) в частині звернення стягнення на предмети іпотеки - квартиру [ADDRESS], та належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON], в рахунок погашення заборгованості по кредиту залишено без змін та набрало чинності 12.04.2011 року. Згідно довідки та пояснень відповідача [PERSON], вона та [PERSON] зареєстровані у вказаній квартирі. Згідно листа позивача до відповідачів від 07.05.2013 року, їм запропоновано добровільно звільнити вказану квартиру протягом 30 днів з моменту отримання вимоги про це. Згідно світлокопій повідомлень про вручення поштових відправлень відповідач та третя особа отримали вказаний лист 30.05.2013 року (а.с.24-27). Відповідно до ч.3 ст.109 ЖК УРСР, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку» та п.43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». При таких обставинах, законні підстави для виселення [PERSON] та [PERSON] із предмету іпотеки, на яке звернено стягнення, присутні. Добровільно у встановлений строк вони вказане житлове приміщення не звільнили, тому позовні вимоги в частині їх виселення із спірної квартири підлягають задоволенню. В той же час, відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою… При таких обставинах рішення суду про виселення певних осіб є законною підставою для зняття цих осіб з реєстрації місця проживання, тому додаткового рішення у цій частині не потребує. Крім того, покладання зобов'язання виконати певні дії на особу, що не є відповідачем по справі, і взагалі не залучена до участі у розгляді справи, при відсутності інформації про наявність спору з цього приводу, є неприйнятним. Тому позовні вимоги в частині зняття з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України у вказаній квартирі [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат позивача на сплату судового збору в сумі 114,70 грн., також підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial