Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

В лютому 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 24 липня 2015 року між ним та відповідачкою було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої банк надав останній кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту у розмірі 29 010,37 грн. на строк до 31 липня 2018 року, а відповідачка зобов'язалася щомісячно частинами повертати отриманий кредит, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 18 % річних від суми залишку заборгованості та комісію за обслуговування кредиту. В разі порушення умов договору позичальник зобов'язалася сплатити неустойку (штраф) в розмірі 2 131,12 грн., а також на вимогу кредитора достроково повернути кредитні кошти. Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів, комісії виконувала не належним чином в зв'язку з чим станом на 08 грудня 2016 року виникла заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 44 162,85 грн., в тому числі: - заборгованість по кредиту - 26 810,82 грн.; - заборгованість по процентам - 5 851,75 грн.; - заборгованість по комісії в розмірі 10 269,16 грн.; - нарахованого штрафу в розмірі 1 231,12 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте в позові просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача згідно позову проти цього не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 24 липня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав у письмовій формі з [PERSON] кредитний договір б/н в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, Умов і Правил надання банківських послуг, банківських тарифів, діє з моменту його укладення до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Відповідно до договору банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту у розмірі 29 010,37 грн. на строк до 31 липня 2018 року, а відповідачка зобов'язалася щомісячно частинами повертати отриманий кредит, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 18 % річних від суми залишку заборгованості та комісію за обслуговування кредиту. В разі порушення умов договору позичальник зобов'язалася сплатити неустойку (штраф) в розмірі 2 131,12 грн., а також на вимогу кредитора достроково повернути кредитні кошти. З кредитного договору вбачається, що [PERSON] зобов'язалася самостійно ознайомлюватися зі змінами в умовах обслуговування кредиту та банківських тарифах та в разі незгоди з такими змінами вимагати розірвання договору, попередньо та в повному обсязі сплативши наявну заборгованість. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушила умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним та комісії. В зв'язку з цим станом на 08 грудня 2016 року виникла заборгованість по кредитному договору, зокрема: - заборгованість по кредиту - 26 810,82 грн.; - заборгованість по процентам - 5 851,75 грн.; - заборгованість по комісії в розмірі 10 269,16 грн.; - нарахованого штрафу в розмірі 1 231,12 грн., що підтверджується розрахунком боргу. В зв'язку з встановленим та на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України вказана заборгованість підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 1 600 грн. судового збору.

Outcome: approved