Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

В листопаді 2016 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 30 листопада 2002 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 569 - розірвати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що від шлюбу вони з відповідачем мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами на теперішній час припинені. Причиною розпаду сім'ї є психологічна несумісність між ними, яка негативно вплинула на подружні стосунки та призвела до непорозумінь та втрати моральної рівноваги в сім'ї. До теперішнього часу поліпшення у їх стосунках не відбулося, так як кожен з них продовжує жити окремим життям. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Ухвалою суду до участі у дану справу був залучений [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В судовому засідання позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, вказала, що не підтримує з чоловіком шлюбних відносин з березня 2016 року. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін. Також, повідомила, що вона вагітна від третьої особи по справі - [PERSON], з яким бажає створити сімю. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги позивачки в повному обсязі та не заперечував проти розірвання шлюбу. Вказав, що не підтримує з дружиною шлюбних відносин з березня 2016 року та батьком дитини, якою вона вагітна, він не є. Третя особа в судовому засіданні в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивачки та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, пояснив, що позивачка дійсно вагітна від нього. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В судовому засіданні було встановлено, що 30 листопада 2002 року [PERSON] (до шлюбу Макаренко) та [PERSON] уклали шлюб в відділі реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 569. Від шлюбу вони з відповідачем мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2016 року, шлюб носить формальний характер. З урахуванням вказаних позивачкою обставин, судом встановлено, що збереження шлюбу між сторонами буде суперечити її (дружини) інтересам, що має істотне значення. В силу ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, судом встановлено, що позивачка на теперішній час вагітна, що підтверджується довідкою № 246 від 03.11.2016 року, виданою жіночою консультацією Державного закладу «Спеціалізована багатопрофільна лікарня № 1» (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. В свою чергу, згідно ч. 2 ст. 110 СК України, чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Так, третя особа по справі - [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення, в яких вказав, що позивачка вагітна від нього та виношує його дитину, а він її дуже любить та бажає створити з нею сімю. У звязку з вищевказаним, судом не вбачається підстав для відмови позивачці в задоволенні її позовних вимог. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнає позовні вимоги позивачки, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а для ухвалення рішення про задоволення позову наявні законні підстави, суд вважає заявлені позивачкою позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає необхідним задовольнити даний позов та розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Тому, згідно з ч. 2 ст. 115 СК України, суд вважає необхідним надіслати копію рішення суду про розірвання шлюбу, після набрання ним законної сили, на адресу Красногвардійського районного у місті Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved