Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог [PERSON] покликається на те, що перебуває у зареєтрованому шлюбі з відповідачем. [INFO] у них народився син - [PERSON] . На даний час вона з чоловіком разом не живе, дитина знаходиться на її повному утриманні. Батько дитини добровільно на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в сумі по 3500, 00 грн щомісячно, стягнути на її користь понесені судові витрати. Ухвалою суду від 18 квітня 2019 року відкрито провадження у справі. 23 травня 2019 року через канцелярію суду позивачка подала заяву, в якій просить зменшити розмір позовних вимог, та стягувати з відповідача щомісячно аліменти в сумі по 2000, 00 грн щомісячно. Розгляд справи просить проводити без її участі. Від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог в частині стягнення аліментів в сумі по 2000, 00 грн. Розгляд справи просив проводити без його участі. Розгляд справи проводиться без участі сторін. За ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини не залежно від того, чи перебувають вони у шлюбі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 05 лютого 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народився син - [PERSON] . На даний час сторони проживають окремо. Син проживає разом з позивачкою, яка повністю його утримує. Добровільно матеріальної допомоги відповідач на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із позовної заяви також вбачається, що відповідач працює на сезонних роботах та має нерегулярний дохід. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Із заяви, поданої [PERSON] 23 травня 2019 року, вбачається що останній визнає позовні вимоги в частині стягнення алменітів на утримання дитини, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У матеріалах справи наявний договір про надання правопої допомоги від 29 березня 2019 рокую, укладний між адвокатом [PERSON] та [PERSON] . Квитанцією серії АЕ №51 012291 від 29.03.2019р., підтверджується проведення оплати позивачем послуг адвоката в сумі 1000, 00 грн. Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову, то витрати пов`язані на професійну правничу допомогу в сумі 1000, 00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved