overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

В липні 2016 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімя розпалася і поновлена бути не може. В судове засідання позивачка не з'явилася, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу у її відсутність, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 30). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подав (а. с. 24, 33). Ухвалою суду від 23 вересня 2016 року відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ч. 1 ЦПК України ухвалено справу розглянути у відсутність відповідача, в порядку її заочного вирішення. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 20 серпня 1994 року, місце реєстрації: Степанівська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 7). Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей (а.с. 8, 9). При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сімя поновлена бути не може. Позивачка не бажає відновити своє дошлюбне прізвище «Рибальченко» після розірвання шлюбу, право на що передбачене ст. 113 СК України (а.с. 3). Стягнути на користь позивачки судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

В липні 2016 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог вказала, що протягом тривалого часу проживала із відповідачем без реєстрації шлюбу. В цей період у сторін народилися діти: [PERSON], 31.10.2007р.н., [PERSON], 07.09.2009р.н., [PERSON], [INFO] Після припинення відносин, відповідач добровільно допомогу на дітей не надає, а тому позивачка просить стягувати з нього аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі по 500грн. на кожну. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у заяві. Відповідач вимоги позову визнав частково і пояснив, що на даний час він не працює, а тому не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 300 грн. на кожну дитину. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Згідно із \~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3\~ст. 181 Сімейного Кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що згідно із свідоцтв про народження [PERSON], 31.10.2007р.н., [PERSON], 07.09.2009р.н., [PERSON], 02.10.2012р.н. відповідач вказаний їх батьком (а.с.2-4). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Новосілецької сільської ради від 27 липня 2016 року, на утриманні [PERSON] знаходяться її діти [PERSON], 31.10.2007р.н., [PERSON], 07.09.2009р.н., [PERSON], 02.10.2012р.н.(а.с.5). При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач має задовільний стан здоров?я, інших утриманців не має, а тому вважає вірним визначити розмір аліментів в твердій грошові сумі в розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину. В силу ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судовий збір в силу ч.3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

В липні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 05 травня 2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач протягом сімейного життя вчиняв скандали, ображав та бив її в присутності дітей, вона 07 липня 2016 року після чергової екзекуції була вимушена втекти з дому разом з дітьми. З цього часу переховується в соціальних службах та у добрих людей. Оскільки їх сімейне життя стає все гірше, вона боїться за своє життя, здоров'я та психіку дітей, категорично проти примирення, просила шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, вважав, що між ним можливе примирення, при цьому підтвердив, що дійсно після останньої сварки, коли він її вдарив, вона з дітьми пішла з дому і протягом майже двох місяців він не знає де вона проживає. Вислухавши пояснення сторін, представника позивачки [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 05 травня 2012 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Немішаївської селищної ради Бородянського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.18). Від цього шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.6-7). Відповідно до ст. 105, 112 сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивачка позов підтримала, на примирення категорично не погодилася, а примушування чоловіка та жінки до шлюбу заборонено, перебування в шлюбі суперечить інтересам позивачки та моральним засадам суспільства, на що вказують обставини за яких сторони припинили сімейне життя та порядок окремого проживання при якому позивачка переховується від відповідача, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 851,20 грн. (551,2 грн. сплачений судовий збір та 300 грн. витрати на правову допомогу).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

В липні 2016 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 18 серпня 2012 року в Виконкомі Оситнязької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, актовий запис № 3 - розірвати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що від шлюбу вони з відповідачем мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами на теперішній час припинені. Причиною розпаду сім'ї є психологічна несумісність між ними, яка негативно вплинула на подружні стосунки та призвела до непорозумінь та втрати моральної рівноваги в сім'ї. До теперішнього часу поліпшення у їх стосунках не відбулося, так як кожен з них продовжує жити окремим життям. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. В судове засідання позивачка не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Вказала, що не підтримує з чоловіком шлюбних відносин з листопада 2012 року. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін та розглянути справу без її участі. Також, зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В судовому засіданні було встановлено, що 18 серпня 2012 року [PERSON] (до шлюбу Тараненко) та [PERSON] уклали шлюб в Виконкомі Оситнязької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, актовий запис № 3. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2012 року, шлюб носить формальний характер. З урахуванням вказаних позивачкою обставин, судом встановлено, що збереження шлюбу між сторонами буде суперечити її (дружини) інтересам, що має істотне значення. В силу ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає необхідним задовольнити даний позов та розірвати шлюб між сторонами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

В липні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила постановити рішення яким, стягнути з аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 3000 грн. щомісячно до їх повноліття. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем припинили сімейні відносини, матеріальну допомогу в добровільному порядку відповідач не надає. Тому вона була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка надала суду заяву в якій просила постановити рішення яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000 грн. на двох дітей, та просила розглядати справу без її участі. Відповідач надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає частково, не заперечував проти стягнення аліментів, але не погодився з їх розміром, просив стягувати аліменти у розмірі 1000 грн. на утримання двох дітей. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] (а.с.10) та [PERSON], [INFO] (а.с.11), які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, проживає окремо від сімї, шлюб між сторонами розірвано за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року (а.с.8). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, офіційно не працює, тому, на підставі викладеного та враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дітей у розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 05 липня 2016 року і до повноліття дітей. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

В липні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 14.06.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 145. Від шлюбу [INFO] народилась донька [PERSON]. Просила розірвати шлюб, оскільки з відповідачем з вересня 2015 року однією сім'єю не проживають у зв'язку із тим, що відповідач не працював, матеріально сім`ю не утримував, зловживав спиртними напоями на ґрунті чого виникали постійні сварки. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій підтримує свої позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності, проти заочного винесення рішення не заперечувала. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище - [PERSON]. За таких обставин суд на підставі ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України провів заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 14 червня 2013 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 145 (а.с. 5), від якого [INFO] народилась донька [PERSON] (а.с. 6). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась та підстав для її збереження немає, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

В липні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 15 квітня 2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 147. Від шлюбу 10 вересня 2000 року народилась донька, [PERSON] Крістіна Володимирівна, 17 квітня 2005 року - син [PERSON] та 16 березня 2009 року - син [PERSON]. Просила розірвати шлюб, оскільки фактично шлюбні відносини між ними припинені у звязку із постійними сварками. В судовому засіданні позивачка зазначила, що з відповідачем однією сімєю не проживають з травня 2016 року у звязку із тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, на ґрунті чого виникали сварки в родині, відповідач неодноразово застосовував до позивачки фізичне насильство, погрожував, сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Крім того, з серпня 2016 року позивачка створила іншу родину. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, вказував що відповідач згоден на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 15 квітня 2000 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 147 (а.с. 10). Від шлюбу 10.09.2000 року народилась донька [PERSON] Крістіна Володимирівна, 17.04.2005 року - син [PERSON] та 16.03.2009 року син [PERSON] (а.с. 7, 8, 9). 29 серпня 2016 року за клопотання представника відповідача сторонам надано строк для примирення, однак зі слів позивачки, відповідач ніяких заходів щодо примирення не вживав, з нею не спілкувався. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась та підстав для її збереження немає, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

В липні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 19.01.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області Україна, актовий запис № 01. Від шлюбу дітей не мають. Просила розірвати шлюб оскільки з відповідачем з липня 2016 року однією сім'єю не проживають у зв'язку із подружньою зрадою. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій підтримує свої позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності, проти заочного винесення рішення не заперечувала. Після розірвання шлюбу бажала змінити прізвище на [PERSON]. За таких обставин суд на підставі ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України провів заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 19 січня 2007 року позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області Україна, актовий запис № 01 (а.с. 4). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась та підстав для її збереження немає, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

В липні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 03 квітня 2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Сім'я розпалась, позовна заява про розірвання шлюбу знаходиться в провадженні Ізюмського міськрайонного суду Харківської області. Оскільки відповідач не надає в повній мірі коштів на утримання дитини, просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, просить суд розстрочити сплату аліментів, оскільки в нього є зобов'язання перед банківськими установами. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 квітня 2009 року, мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою ( а.с.7,8,10). Наявність інших зобов'язань у відповідача по сплаті аліментів не встановлено. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до її повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком підстав, передбачених ст. 184 СК України ( ч. 2 ст. 182 СК України). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Посилання відповідача про те, що в нього є зобов'язання пов'язані з виплатою кредитів, суд не може взяти до уваги, оскільки не звільняють його від обов'язку сплачувати аліменти. Згідно з положеннями ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 13.07.2016 року. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

В липні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 17 липня 2010 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачко. Оскільки відповідач не надає в повній мірі коштів на утримання дитини, просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з часу подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач позов визнав в повному обсязі. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 липня 2010 року, мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою ( а.с.3,4). Наявність інших зобов'язань у відповідача по сплаті аліментів не встановлено. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до її повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком підстав, передбачених ст. 184 СК України ( ч. 2 ст. 182 СК України). Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з положеннями ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 18.07.2016 року. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved