Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив змінити розмір стягнення аліментів, присуджених за рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18.11.2015 року, та стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18.112015 року з нього стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 08.10.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на те, що його матеріальне становище змінилось у звязку з тим, що отримує дохід в розмірі 1500 грн., а тому не може в повному обсязі виконувати рішення суду та сплачувати аліменти в розмірі 1000,00 грн., вважає доцільним змінити розмір стягнення аліментів на 1/4 частини заробітку від його доходу. Позивач у судове засідання не з'явилася, надіслала письмові заперечення, в якій позов не визнала та вважає його безпідставним, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка потребує постійного догляду, піклування, значних матеріальних витрат на годування, утримання, а подана позивачем довідка про заробіток, не може бути підставою для зменшення розмірі аліментів. Розгляд справи просила проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Розглянувши подані документи і матеріали, суд приходить до висновку, що позов непідлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18.11.2015 року з [PERSON], на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 08.10.2015 р. до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві позивач зазначив, що працевлаштувався в ТОВ «Українська варенична» та отримує дохід у вигляді заробітної плати в розмірі 1500 грн. На підтвердження подав довідки з місця роботи з яких убачається, що він дійсно працює в ТОВ «Українська варенична» на посаді бармена ( а.с.4). Зазначені відомості за клопотанням відповідачки перевірені судом і згідно довідки про доходи, [PERSON] з лютого 2016 року працює в ТОВ «Українська варенична» на посаді бармена, загальна сума доходу за період з лютого 2016 по травень 2016 року становить 4415,83 грн. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Таким чином, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку наступних обставин: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із сторін. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, сам факт отримання позивачем низького доходу не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки при цьому необхідно враховувати всі обставини, які вказують наявність чи відсутність підстав передбачених ст. 192 СК України. Позивач є молодою, працездатною людиною, доказів того, що він не може достатньо працювати за станом здоров»я або з інших поважних причин суду позивачем не надавалось, а тому суд підстав для зменшення розміру аліментів (ст. 192 СК України) на даний час не вбачає, а їх зменшення призведе до порушення положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»

Outcome: dismissed