Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення вартості навчання. Позов мотивовано тим, що між сторонами було укладено угоду про підготовку лікаря. Згідно даної угоди відповідач взяв на себе зобов'язання прибути після закінчення вищого навчального закладу за місцем направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати вартість навчання. В свою чергу позивач згідно укладеної угоди взяв на себе зобов'язання забезпечити відповідну якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою. Взяті на себе зобов'язання позивач виконав належним чином та у строки визначені угодою.26.06.2014 року відповідач успішно закінчив навчання та отримав диплом спеціаліста, тобто отримав за рахунок державного бюджету повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобув кваліфікацію лікаря. Натомість відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання - на роботу за місцем направлення не з'явився та не відпрацював три роки. Просить стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 171782,84грн. в рахунок відшкодування витрат на навчання та понесені судові витрати. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечив щодо його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі угоди про підготовку лікаря №691, укладена між Вінницьким національним медичним університетом ім. М.І. Пирогова та [PERSON], останнього було прийнято до навчального закладу на 1 курс, факультет - медичний №1, спеціальність - лікувальна справа (а.с.5-6). Згідно умов угоди позивач зобов'язується забезпечити якісну теоретичну та практичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця та після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації місцем працевлаштування в державному секторі народного господарства, де він зобов'язаний відпрацювати не менше трьох років. Студент в свою чергу зобов'язується оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою фахівця за напрямом підготовки медицина, лікувальна справа; прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років; у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. Відповідно до копії диплома спеціаліста [PERSON] закінчив у 2014 році Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобув кваліфікацію лікаря (а.с.12). 26.06.2014 року відповідач був ознайомлений з пропозицією щодо працевлаштування в УОЗ Миколаївської ОДА Доманівський РЦПМСД на посаду лікаря загальної практики - сімейний лікар та 19.12.2013 року відповідач погодився з даною пропозицією (а.с.11). Згідно доповідної записки №071 від 05.06.2015 року [PERSON] не виконав своїх зобов'язань, щодо розподілу згідно з наказом «Про затвердження Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» від 25.12.1997 року №367, згідно з яким випускники, які уклали угоду з вищим закладом освіти після зарахування на навчання, зобов'язанні відпрацювати три роки за направленням на роботу (а.с.15). Статтею 52 ч. 2 Закону України «Про освіту» встановлено, що випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом МОЗ України від 25.12.1997 року №367, випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направлені на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов'язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо випускник не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Згідно п. п. 1, 2 Указу Президента України від 23.01.1996 року за №77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» установити, що вищі навчальні заклади України здійснюють підготовку спеціалістів: за рахунок коштів Державного бюджету України, республіканського бюджету АР Крим та місцевих бюджетів - за державним замовленням; за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб - для роботи у недержавному секторі народного господарства; за рахунок власних коштів особи - для роботи у державному і недержавному секторі народного господарства (за бажанням). Установити, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. Відповідно до п. 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого Постановою КМУ №992 від 22.08.1996 року у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, за порушення дисципліни протягом трьох років, випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до листа Миколаївської ОДА УОЗ №9-06/168 від 18.08.2014 року [PERSON] в Доманський РЦ ПМСД не прибув (а.с.16). Згідно довідки Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова №13/1821 від 30.09.2015 року вартість навчання за спеціальністю «Лікувальна справа» ВНМУ ім. М.І. Пирогова за 2008-2014 навчальні роки становить 93050грн. Отримана випускником університету [PERSON] стипендія за 2008-2014 роки становить 15448гривень. Враховуючи викладене, та те, що відповідач не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаною угодою порушив зазначені вище норми законодавства та умови договору, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 108 498 гривень в рахунок відшкодування витрат за навчання. В задоволенні позовних вимог про стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних в розмірі 63284,84грн., суд вважає за необхідне відмовити, оскільки згідно угоди про підготовку лікаря №691 та Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого Постановою КМУ №992 від 22.08.1996 року, відповідач зобов'язаний нести цивільно - правову відповідальність в розмірі вартості навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1084,98 гривень. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 525, 526, 615, 629 ЦК України, ЗУ «Про освіту», Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом МОЗ України від 25.12.1997 року №367, Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого Постановою КМУ №992 від 22.08.1996 року, згідно ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: partial