Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

В.о. прокурора Тлумацького району Івано-Франківської області [PERSON] звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі Фінансового управління Тлумацької районної державної адміністрації до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину з тих підстав, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у кримінальному провадженні № 12014090240000295 від 13.12.2014 р. [PERSON], [INFO], жителя [INFO] визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 187 КК України та засуджено до 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна. За вказаним вироком суду [PERSON] визнаний винуватим та засуджений за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу (розбої), поєднаного із проникненням у житло, що заподіяло потерпілому легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров'я. Потерпілим від вказаного злочину є житель [INFO] [PERSON], який внаслідок нападу (розбої) поєднаного із проникненням у житло, отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово - медичної експертизи № 110 від 13.06.2015р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров'я. Потерпілого [PERSON] направили на стаціонарне лікування до Тлумацької центральної районної лікарні, де останній пролікувався 12 днів. Згідно довідки головного лікаря Тлумацької ЦРЛ № 513 від 02.07.2015р. [PERSON], знаходився на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділі з 13.12.2014р. по 24.12.2014р., історія хвороби № 6665, що склало 12 ліжко-днів. Вартість всього лікування [PERSON] становить 8890,45 грн. Просив позов задовольнити, стягнути з [PERSON] вказану суму коштів на користь фінансового управління Тлумацької РДА, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Від прокурора прокуратури Тлумацького району [PERSON] надійшла заява, в якій він вказав, що позов підтримує, з підстав наведених в позовній заяві. Просив позов задовольнити та проводити розгляд справи без його участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, оскільки він відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Івано-Франківською установою виконання покарань направлено до суду пояснення засудженого [PERSON], в яких він вказав, що позов не визнає та заперечує щодо його задоволення. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав: Судом встановлено, що вироком Івано-Франківського міського суду від 05.08.2015 року у кримінальному провадженні № 12014090240000295 від 13.12.2014 р. [PERSON], визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 187 КК України та засуджено до 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна. В результаті злочинних дій, [PERSON] спричинив потерпілому [PERSON], легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров'я у вигляді різаних ран в ділянках голови, шиї та лівої китиці, що підтверджується висновком експерта №110 від 14.05.2015р. (а.с.6-7, 10-11). Згідно довідки головного лікаря Тлумацької ЦРЛ № 513 від 02.07.2015р. [PERSON], знаходився на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділі з 13.12.2014р. по 24.12.2014р., історія хвороби № 6665, що склало 12 ліжко-днів і вартість його лікування складає 8890, 45 грн. (а.с.8). Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній, господарській або адміністративній справі, яка набрала законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року (далі - Постанова), питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України 545 від 16.07.1993 року (далі - Порядок). Зокрема, як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно вищезазначеної Постанови в разі коли при постановленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом закладу охорони здоров'я, органу Мінфіну або прокуратури. Відповідно до ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності або власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до підпункту а) пункту 3 частини 1 статті 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на первинну медико-санітарну, амбулаторно- поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, пологові будинки, станції швидкої та невідкладної медичної допомоги, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки). Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України бюджетна система України це сукупність державного бюджету та місцевих бюджетів, побудована з урахуванням економічних відносин, державного і адміністративно-територіальних устроїв і врегульована нормами права. Тлумацька центральна районна лікарня фінансується з місцевого бюджету, розпорядником коштів якого є фінансове управління Тлумацької районної державної адміністрації. У зв'язку з цим, кошти на відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину згідно вимог статті 1206 Цивільного кодексу Україну мають бути стягнуті до місцевого бюджету. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі ст.1206 ЦК України, ст. 2, 89 БК України, п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, «Порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України 545 від 16.07.1993 року,

Outcome: approved