Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

В лютому 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, в обґрунтування якого вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. За рішенням суду шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, дитина проживає разом з матірю, відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. У звязку з цим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000грн. щомісячно, а також стягнути заборгованість по аліментам за минулий період починаючи з 12 липня 2012 року. В судовому засіданні позивач позові підтримала, просила задоволити повному обсязі, надала суду пояснення в яких вказала, що після розірвання шлюбу, за аліментами до відповідача не зверталась, проте і відповідач будучи батьком допомоги добровільно не надає, також пояснила суду щодо дитина важко хворіла, в лікуванні відповідач допомоги не надавав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, надала суду пояснення в яких вказала, що відповідач працює та отримує заробітну плату, а отже просить визначити розмір аліментів в частці від заробітку, проти стягнення аліментів за минулий час заперечує, оскільки позивач не зверталась за аліментами. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23 листопада 2012р. шлюб [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Також встановлено, що донька проживає з матірю і знаходиться на утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачем не надано доказів вжиття заходів одержання аліментів від відповідача, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно зі ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоровя дитини, відповідача, який працездатним та працює, на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, яким він зобовязаний надавати матеріальну допомогу, не має. В звязку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на одну дитину щомісячно у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня предявлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути у доход державного бюджету судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved