Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом та обґрунтовував його тим, що він був власником земельної ділянки площею 0,0400 га з кадастровим номером 3220 882600:04:002:1120 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташованої на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. 19 серпня 2014 року приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] посвідчив довіреність, зареєстровану в реєстрі за №441. Цією довіреністю [PERSON] уповноважив [PERSON] продати його земельну ділянку. 5 вересня 2014 року [PERSON], діючи від імені позивача, уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №5107. За цим договором [PERSON] відчужив у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0400 га з кадастровим номером [NUMBER]: 04:002:1120 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. Однак [PERSON] не під-писував та не видавав довіреність. Він не уповноважував [PERSON] продавати його земельну ділянку. Ці обставини свідчать про те, що земельна ділянка була відчужена поза волевиявлення позивача. Тому [PERSON] просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений 5 вересня 2014 року приватним нотаріусом Київ-ського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №5107; витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку площею 0,0400 га з кадастровим номером 3220882600:04:002:1120 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. В ході розгляду цивільної справи представник позивача [PERSON] подав заяву про часткову зміну предмета позову (а.с.127-130 т.1): просить визнати недійсною довіре-ність, посвідчену 19 серпня 2014 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріаль-ного округу Волинської області [PERSON] та зареєстровану в реєстрі за №441; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений 5 вересня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстро-ваний в реєстрі за №5107; а також витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку площею 0,0400 га з кадастровим номером 3220882600:04:002:1120 з цільо-вим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтриму-ють позов та просять суд задовольнити його. [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що справжнім власником земельної ділянки є [PERSON], а не позивач. Крім того, [PERSON] особисто передав довіреність. Ця об-ставина свідчить про те, що підпис в довіреності належить позивачу. Тому [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. [PERSON] та її представник [PERSON] не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що в матеріалах цивільної справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що підпис в оспорюваній довіреності належить іншій особі, а не [PERSON] Крім того, на придбаній земельній ділянці [PERSON] побудувала садовий будинок. Ця обставина унеможливлює ви-требування земельної ділянки з її володіння. Тому [PERSON] та її представник [PERSON] просять суд відмовити у задоволенні позову. Приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] не зявились. Вони неодноразово надсилали заяви про розгляд цивільної справи в їх відсут-ності. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з та-ких підстав. Встановлено, що [PERSON] був власником земельної ділянки площею 0,0400 га з кадастровим номером 3220882600:04:002:1120 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташованої на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно №20904306 від 24 квітня 2014 року (а.с.27 т.1) та копією витягу з Державного реєстру речо-вих прав на нерухоме майно №20904431 від 24 квітня 2014 року (а.с.28 т.1). 19 серпня 2014 року приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] посвідчив довіреність, зареєстровану в реєстрі за №441 (а.с.13-14 т.1). Цією довіреністю [PERSON] уповноважив [PERSON] продати його земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами пер-шою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є матірю позивача. 19 серпня 2014 року приблизно об 11 12 годині 00 хвилин [PERSON] зустрі-лась з сином поряд зі станцією метро «Либідська» в м. Києві. В той день відзначалось релі-гійне свято «Яблучний спас». Тому вона запросила [PERSON] в гості. В той же день піс-ля 18 години 00 хвилин позивач забігав до [PERSON] в гості. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що в період часу з березня до жовтня листопада 2014 року він орендував приміщення для надання послуг з мийки автомобілів. Позивач працював у нього на посаді адміністратора. 19 серпня 2014 року [PERSON] неодноразово бачив [PERSON] на робочому місці. Крім того, в листі обліку помитих автомобілів за 19 серпня 2014 року міститься імя «Єгор». В той день він отримав грошові кошти в розмірі 100 гривень. Ці обставини свідчать про те, що в той день позивач був на робочому місці. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що в серпні 2014 року він працював на мийці автомобілів, де познайомився з [PERSON] Позивач працював на посаді адміністратора. 19 серпня 2014 року [PERSON] виконував будівельні роботи в приміщенні мийки та неодноразово бачив [PERSON] на робочому місці. Викладені показання свідків підтверджують те, що 19 серпня 2014 року позивач не перебував в м. Луцьку та не міг підписати оспорювану довіреність. Крім того, з копій висновку експерта №402/тдд від 9 липня 2015 року (а.с.15-24, 163-167 т.1) вбачається, що рукописний текст та підпис від імені [PERSON] в довіреності виконано не позивачем, а іншою особою. Аналіз цих обставин свідчить про те, що довіреність, якою [PERSON] був уповно-важений на продаж спірної земельної ділянки, не відповідає волевиявленню [PERSON] та суперечить ч.3 ст.203 ЦК України. З огляду на це суд вважає, що довіреність, посвідчену 19 серпня 2014 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] та зареєстровану в реєстрі за №441, належить визнати недійсною. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він памятає, як [PERSON] зявився до нотаріальної контори та підписав довіреності, якими він уповноваж-жив [PERSON] продати його земельні ділянки. День, місяць та рік, коли відбулась ця подія, [PERSON] не запамятав. Однак він стверджує, що підписи в довіреностях були здійснені саме [PERSON], а не іншою особою. Крім того, в матеріалах цивільної справи міститься копія аркушу з Реєстру для реєстра-ції нотаріальних дій (а.с.192 т.1), на якому міститься підпис [PERSON] як особи, яка звернулась за нотаріальним посвідченням довіреностей. Однак достовірність наведених доказів спростовується показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також копією висновку експерта №402/тдд від 9 липня 2015 року. Ці докази перебувають в логічній послідовності та підтверджують одне одного. Крім того, допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він взагалі не памятає події, які відбувались 19 серпня 2014 року. Ця обставина свідчить про те, що показання цього свідка є неналежним доказом в розумінні ч.1 ст.58 ЦПК України. Встановлено, що 5 вересня 2014 року [PERSON], діючи від імені позивача, уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №5107 (а.с.5-8, 79-71 т.1). За цим договором [PERSON], діючи від імені [PERSON], від-чужив у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0400 га з кадастровим номером 3220882600:04:002:1120 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, роз-ташовану на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Ко-дексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Встановлено, що у звязку з недійсністю довіреності [PERSON] не мав права укла-дати договір купівлі-продажу. Відчуження ним земельної ділянки відбулось всупереч воле-виявлення та розсуду позивача. Ці обставини свідчать про те, що оспорюваний договір су-перечить ч.1 ст.319 ЦК України. З огляду на це суд вважає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений 5 вересня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за №5107, належить визнати недійсним. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (ство-рення майна), прийняття його до експлуатації та державної реєстрації права власності на не-рухоме майно. Згідно з ч.1 ст.377 цього ж Кодексу до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. З копії повідомлення про початок виконання будівельних робіт №КС 062150440536 від 13 лютого 2015 року (а.с.13-14 т.2) вбачається, що в лютому 2015 року на придбаній земель-ній ділянці [PERSON] розпочала будівництво садового будинку. 2 квітня 2015 року вона подала декларацію про готовність цього обєкта нерухомого майна до експлуатації №КС 142150920 654 (а.с.15-16 т.2). 15 жовтня 2015 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на садовий будинок по вул. Трактородетальній, 1-Б в урочищі «Млиново» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. Ця обставина підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №45782405 від 16 жовтня 2015 року (а.с.95-96 т.1). 16 жовтня 2015 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на нерухоме май-но №45782226 (а.с.94 т.1). З огляду на це суд вважає, що разом з садовим будинком до [PERSON] перейшло право власності також на земельну ділянку площею 0,0400 га з кадастровим номером [NUMBER]: 04:002:1120 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. Відповідно до ч.1 ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Встановлено, що [PERSON] у встановленому порядку набула право власності на земельну ділянку. Отримане нею свідоцтво про право власності на садовий будинок не визнано не-дійсним. З огляду на це суд вважає, що підстави для витребування земельної ділянки з володіння [PERSON] відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] належить відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позов-них вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що [PERSON] сплатив судовий збір в загальному розмірі 1094 гри-вень 80 копійок (300 + 243,60 + 551,20) за предявлення двох вимог немайнового характеру, а також вимоги про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, що є вимогою майнового характеру. Ця обставина підтверджується квитанціями (а.с.33-34, 130 т.1). Предявлений позов задоволений лише в частині двох вимог немайнового характеру, предявлених до [PERSON] З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 794 гривень 80 копійок (243,60 + 551,20).

Outcome: partial