Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

В листопаді 2018 року заявники звернулись до суду із заявою про розірвання шлюбу, в обґрунтування якої посилалися на те, що 26 вересня 2012 року між ними зареєстровано шлюб в Відділі державної реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції у Луганській області, про що видано свідоцтво про шлюб [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Заявники вказують, що спільне життя та сумісне проживання як подружжя припинено з червня 2018 року, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю, крім того зазначали, що відповідно до укладеного між ними договору досягнуто згоди про утримання, виховання та місця проживання спільної дитини, а саме: малолітній син [PERSON] залишається проживати з матір»ю, при цьому батько має право бачитись з ним в порядку, передбаченому зазначеним договором, будь-які спори щодо поділу майна відсутні, а тому подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважають неможливим, тому сторони звернулись до суду зі спільною заявою та просять суд укладений між ними шлюб розірвати. Заявники [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просять їх задовольнити, посилаючись на обставини справи, викладені в заяві. Заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 вересня 2012 року між сторонами зареєстровано шлюб в Відділі державної реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції у Луганській області, про що зроблено актовий запис №225, свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с.3 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4 - копія свідоцтва про народження). Згідно з письмовим договором між батьками про визначення місця проживання дитини, здійснення батьківських прав та виконання обов»язків тим з них, хто проживає окремо від дитини та сплату аліментів на дитину, посвідченого 19.10.2018 приватним нотаріусом КМНО Бородіною О.В., між заявниками досягнуто згоди про утримання, виховання та місце проживання спільної дитини. (а.с. 5-8). Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з'ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з'ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Враховуючи матеріали справи, з огляду на спільну заяву, договір, підписаний сторонами, обставин, викладених в заяві, про те, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися з червня 2018 року, спільне господарство вони не ведуть, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між заявниками існує формально і може бути розірваним. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 109 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved