Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбі. Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14 листопада 2012 року шлюб розірвано. Під час шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], за рішенням суду якого залишено проживати з позивачкою. Відповідач по справі належним чином не виконує своїх батьківських обов'язків, а саме: не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, не бере участі у його вихованні, не дбає про духовний розвиток, чим порушує вимоги ст. ст. 150, 155, 180 Сімейного кодексу України. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Відповідно до вимог чинного сімейного законодавства батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні їх від цього обов'язку, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Між [PERSON] та [PERSON] не досягнуто домовленості з приводу утримання малолітнього сина, а відповідач не виконує свого обов»язку щодо утримання дитини, що змушує позивачку звернутись за захистом до суду. Посилається на те, що відповідач фізично здоровий, має можливість виконувати будь - яку роботу, тому і має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 800 гривень щомісячно. В судове засідання позивачка не з'явилась, згідно поданої позовної заяви просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав частково, згідний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень. Суд, заслухавши відповідача, ознайомившись з матеріалами справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14 листопада 2012 року шлюб розірвано (а.с.5). Під час шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого сторони по справі зазначені батьками (а.с.4). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, та роз'яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, згідно вимог ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України, матеріальне становище платника аліментів, що відповідач перебуває в працездатному віці, і може працювати, фізично здоровий, не обтяжений турботами щодо, утримання інших дітей або непрацездатних батьків і являючись батьком [PERSON] зобов'язаний утримувати його до повноліття. Зважаючи на те, що позовна заява не містить доказів про можливість відповідачем сплачувати аліменти в розмірі 800 гривень, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають до стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) гривень.

Outcome: approved