Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

В обгрунтування позовних вимог позивач [PERSON] поклакається на те, що з березня 2018 року з відповідачкою [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . З червня 2019 року разом не проживають. Після припинення стосунків, відповідачка переїхала до Рівенської області, де наразі проживає. Дитина проживає разом із матір`ю. Не дивлячись на розірвання стосунків з відповідачем, він бажає приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Він щомісячно перераховує кошти на утримання дитини, а також надсилає продукти, речі та засоби гігієни для дитини. Не дивлячись на всі намагання бачитися з дочкою, відповідачкою створюються штучні перешкоди у спілкуванні з дитиною. Просить визначити наступні способи його участі у вихованні дочки: [PERSON] , [INFO] : систематичні побачення в присутності матері, в тому числі з можливістю відвідування з дитиною місць та закладів, приналежних до об`єктів громадського дозвілля, першу та третю суботу кожного місяця з 11-00 години до 20-00 години; спільний відпочинок з дитиною в літній період тривалістю до 14 календарних днів; побачення з дочкою у день її народження та у святкові дні. Зобов`язати матір дитини [PERSON] повідомляти позивача про суттєві зміни у фізичному та психологічному стані здоров`я дитини, усі питання щодо розвитку, піклування та виховання дитини узгоджувати з позивачем, у випадку захворювання дитини або потреби в будь-яких речах чи продуктах харчування - інформувати позивача. Ухвалою судді від 10 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 16 березня 2021 року замінено неналежну третю особу - Орган опіки та піклування Дубенської міської ради на належну - Орган опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації та залучено до участі у справі. Ухвалою суду від 24 червня 2021 року замінено неналежну третю особу - Орган опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації на належну - Службу у справах дітей Семидубської сільської ради та залучено до участі у справі. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечує проти того, щоб батько доньки [PERSON] брав участь у її вихованні, проте зазначила, що дитина ще маленька, тому віддавати її на кілька днів вона не згідна. Батько дитини [PERSON] є ненадійною людиною, коли вона з ним жила він зловживав спиртним, не працював, були випадки, що вигонив її вагітну з дому. Через безгрошів`я та постійні конфлікти, вона змушена була забрати дитину та переїхати на попереднє місце проживання в с. Злинець Дубенського району. Під час телефонних розмов він погрожує їй та її чоловікові фізичною розправою. Вона боїться за безпеку дитини під час зустрічей з батьком. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Семидубської сільської ради Білецький С.М. у судовому засіданні підтримав наданий ними письмовий висновок щодо участі позивача у вихованні доньки, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правовідносини між сторонами врегульовані\~Сімейним Кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір`ю малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 9 січня 2020 року, актовий запис № 182 (а.с. 7). Як свідчить довідки №76 та №77 видані Семидубською сільською радою Дубенського району Рівненської області 19.02.2021, [PERSON] зареєстрована і фактично проживає в [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] , чоловіком [PERSON] , його батьками та братом. Разом з ними проживає без реєстрації донька [PERSON] , [INFO] . (а.с. 30, 31). Згідно наданих позивачем чеків ПриватБанку, експрес-накладних Нової Пошти, товарних чеків, вбачається, що [PERSON] здійснює грошові перекази на утримання дитини (поповнення карти/рахунку; переказ особистих засобів; переказ на карту ПриватБанку), надсилає посилки з продуктами, іграшками (а.с. 43-60). Як зазначено у письмовому висновку служби у справах дітей Семидубської сільської ради №01-27/39 від 08.11.2021, відповідно до акту обстеження умов проживання, малолітня [PERSON] забезпечена усім необхідним для гідного проживання та виховання в сім`ї своєї матері. Дитина не перебуває на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах. За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3 років. У службі у справах дітей з [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ), а також неодноразово з обома батьками дитини по телефону відбувались розмови щодо вирішення ними проблеми відвідування батьком своєї дочки без залучення суду, органу опіки та піклування Семидубської сільської ради. Батьки дитини не змогли самостійно дійти згоди у вирішенні даного питання. Питання про участь [PERSON] у вихованні доньки, [PERSON] , було винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Семидубської сільської ради. Служба у справах дітей вважає, що [PERSON] належно бере участь у вихованні своєї дочки [PERSON] (а.с. 73). Згідно ч.5 ст.19\~СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок органу опіки та піклування ВМР має рекомендаційний характер для суду і не є обов`язковими та повинен оцінюватись судом за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України Відповідно до встановлених фактів та обставин судом вбачається, що сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способу участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття спільного рішення. Згідно ст.141СК України\~мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, відповідно дост.157 СК України, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до\~ст.159 СК України\~якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Таким чином, законодавство України закріпило право одного з батьків, хто проживає окремо від дитини, на спілкування з нею та право брати участь у її вихованні. Законодавством також встановлений обов`язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина не чинити перешкоди у здійсненні батьком прав щодо виховання сина та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення у судовому порядку. Відповідно до положень ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Преамбулою ст.ст.5,9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Із системного тлумачення ч.1ст.3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст.141,\~159 СК України\~випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини у зазначеній категорії спорів, зокрема рішення Європейського Суду від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції» визначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до\~\~\~ст. 263\~\~ЦПК\~\~України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~ Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Навпаки, спілкування доньки з батьком буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Обставини, які б свідчили про негативну поведінку позивача, про що зазначила відповідачка у своїх поясненнях, не були підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Натомість позивач надає кошти на утримання доньки, передає подарунки для дитини. З огляду на викладене, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, батько дитини має бажання приймати участь у її вихованні, а спілкування між позивачем та дитиною не перешкоджає її нормальному розвитку, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з дитиною, суд, з урахуванням інтересів дитини, її малолітнього віку, стану здоров`я, поведінки батьків, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial