Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

В листопаді 2012 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача Артемівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона за письмовим договором купівлі-продажу 09 серпня 2003 року придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Після цієї угоди залишився незареєстрованим металевим гараж який був самовільно побудований продавцем у 1975 році біля будинку. Вважала, що оскільки є власником придбаної квартири, до неї перейшло право володіння цим гаражем, яким вона користується з 2003 року, тому просила суд визнати за нею право власності на цей гараж. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено та за нею визнано право власності на гараж, розташований за адресою: [ADDRESS], момент здійснення угоди за договором купівлі-продажу від 09 березня 2003 року. З таким рішенням не погодився [PERSON], який не є стороною у справі, але вважає, що оскаржуваним рішенням порушені його права, оскільки дозвіл на встановлення спірного гаражу надавався його батьку [PERSON], померлому [INFO], і він, як спадкоємець, бажає оформити свої права на цей гараж. Тому просив рішення суду скасувати на ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Позивачка [PERSON] та представник Артемівської міської ради в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином телефонограмами (а.с. 119, 121), тому суд відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглянув справу без їх участі. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення [PERSON] та його представника [PERSON], які просили скаргу задовольнити, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 331, 344 ЦК України а також з того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує інтереси інших осіб. Проте наведені висновки суду є помилковими з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 09 серпня 2003 року на підставі письмового договору [PERSON] придбала [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 3). Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] зазначала, що разом із правом власності на зазначену квартиру до неї перейшло право користування спірним гаражем. Між тим, з викопіювання з плану міста вбачається, що на дворовій території житлового будинку [ADDRESS] розташований лише один гараж, дозвіл на встановлення якого був наданий [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Артемівської міської ради № 87 від 17 січня 1979 року (а.с. 124, 125). [PERSON] помер [INFO] та його спадкоємцями в рівних долях є сини [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30 липня 2003 року (а.с. 126). З пояснень [PERSON] в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що рішенням суду за позивачкою визнано право власності на гараж, який був встановлений його батьком. Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції оскаржуваним рішенням порушив права та інтереси [PERSON], який не був залучений до участі у справі, і оскільки у суду апеляційної інстанції відсутні передбачені законом можливості усунути зазначені порушення норм процесуального права, ухвалене судом першої інстанції рішення необхідно скасувати та в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed