Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

В лютому 2015 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (Позивач) до [PERSON] (Відповідач) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому Позивач просив стягнути з Відповідача заборгованість за комунальні послуги за період з 01.06.2009р.-01.12.2013р. в загальній сумі 33 794,81 грн., що складається з: - 30 909,21 грн. - суми основного боргу, - 1 142,98 грн. - суми інфляційних втрат, - 1 742,61 грн. - суми 3% річних та судовий збір у розмірі 337,94 грн. Вказаний позов, як вбачається з відмітки канцелярії суду, надійшов безпосередньо до суду 23.02.2015р., тобто саме ця дата є даною звернення позивача з позовом до суду. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що Відповідач є власником квартири [NUMBER] у буд. [ADDRESS] та не сплачує в повному обсязі плату за комунальні послуги за користування зазначеною квартирою. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/500/14-ц від 21.01.2014р. суддею Малинникова О.Ф. було відмовлено у прийнятті заяви КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, а тому у Позивача наявне право звернення до суду у позовному провадженні (а.с.6). На підтвердження наявної заборгованості Відповідача за житлово-комунальні послуги Позивачем до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за період з 01.06.2009р. по 01.12.2013р. (а.с.5). Крім того, на підтвердження наявності у позивача права вимоги до відповідача 19.03.2015р. до суду надійшло клопотання представника позивача, яким до матеріалів справи долучено копії договорів, статуту Позивача, виписки з ЄДРПОУ, рішення Київської міської ради щодо комунальних підприємств з управління житлового господарства м. Києва та ін.(а.с. 14-27). Відповідач проти позову заперечив та надав суду письмові заперечення проти позову (а.с.31-34), в яких зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він є виконавцем або виробником житлово-комунальних послуг, зокрема щодо квартири або будинку, в якому зареєстрований відповідач; відсутній договір про надання житлово-комунальних послуг, укладений між позивачем та відповідачем; позивачем не надано доказів, які би підтверджували надання ним житлово-комунальних послуг відповідачу та споживання відповідачем таких послуг; відсутні докази, що підтверджували б обсяг наданих позивачем та спожитих відповідачем житлово-комунальних послуг та їх вартість. Окрім того, відповідач зазначив, що належна йому квартира з січня 2010 року пошкоджена та законсервована через її залиття з вини житлово-експлуатаційної організації, що встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.07.2013р. та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.01.2014р., і з цієї причини квартира Відповідача непридатна до проживання ще з 2010 року, тому останній не може користуватися та споживати житлово-комунальні послуги, про надання яких стверджує позивач. Водночас, відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.13). При цьому будучи присутньою у засіданні 07.05.2015р., представник Позивача позовні вимоги підтримала і просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні 06.04.2015р. та 07.05.2015р. проти позову заперечив з підстав, вказаних у письмових запереченнях та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник Відповідача пояснив суду, що через залиття належної відповідачу квартири з початку 2010 року до даного часу, та в зв'язку з невідшкодуванням завданої відповідачу шкоди, в результаті чого він не може здійснити капітальний ремонт квартири та привести її до стану придатного до проживання, ані відповідач, ані будь-які інші особи в квартирі станом на час розгляду справи не проживають, жодними житлово-комунальними послугами не користуються і ці послуги фактично не надаються. У судове засідання 11.08.2015р. сторони, будучи належним чином повідомленими, до суду не з'явились, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати розгляд справи за відсутності осіб, які не з'явились, на підставі наявних доказів. Розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки форми № 3 КП «Керуюча дирекція Шевченківського району» дільниця по санаторно-технічному обслуговуванню «Золотоустівська» № 218 від 26.02.2014р. власником квартири [NUMBER] в буд. [ADDRESS] є [PERSON], яка зареєстрований за вказаною адресою з 2007 року (а.с.4). Згідно із розрахунком заборгованості, доданим Позивачем до позовної заяви, розмір заборгованості Відповідача за житлово-комунальні послуги станом на 01.12.2013р. року становить 33 794,81 грн., що складається з: - 30 909,21 грн. - суми основного боргу, - 1 142,98 грн. - суми інфляційних втрат, - 1 742,61 грн. - суми 3% річних (а.с. 5). З вказаного розрахунку вбачається, що заборгованість Відповідача сформувалась за період з червня 2009 року по грудень 2013 року. Відповідно до Інформації щодо розрахунків за житлово-комунальні послуги кв. [NUMBER] по [ADDRESS], заборгованість Відповідача станом на 01.01.2014р. становить 32 304,27 грн. (а.с.96-97). Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 року № 24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради (а.с.27), зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 року. Згідно договору доручення на надання послуг з обліку, нарахування, збору платежів власників, наймачів та орендарів № 1 від 01 лютого 2012 року, укладеного між Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» Шевченківської районної ради у м. Києві (Довіритель) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради (Повірений), Довіритель доручає, а Повірений приймає на себе зобов'язання вчинити за рахунок на користь Довірителя наступні дії, зокрема, укладати з власниками та наймачами жилих приміщень договори на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (п.п.2.1.1.1.), здійснювати облік. Нарахування, збір платежів власників та наймачів жилих приміщень за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (п.2.1.1.2.), здійснювати облік та збір, у тому числі у судовому порядку, заборгованість споживачів за послуги Довірителя (п.2.1.1.4. Договору доручення) тощо (а.с.21-23). Відповідно до Статуту Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», затвердженого Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.04.2012р. №610 із змінами, зареєстрованими Шевченківською районною в м.Києві державною адміністрацією 27.06.2012р. № 10741080022016771 (а.с.14-18), Основними напрямками діяльності КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» є: 2.2.1. забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених Підприємством з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених Підприємством безпосередньо зі споживачами послуг; 2.2.2. здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень; 2.2.3. забезпечення збору платежів від споживача зазначених послуг на користь виробників послуг; 2.2.4. надання платних послуг в галузі житлово-комунального господарства населенню та підприємствам, організаціям, установам тощо. Таким чином, Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» на виконання умов Договору доручення № 1 від 01 лютого 2012 року, як повірений діє від власного імені, але в інтересах КП «Керуюча Дирекція», а тому може виступати Позивачем в суді по справам по стягненню заборгованостей за житлово-комунальні послуги зі споживачів таких послуг (власників жилих приміщень) у відповідності до Статуту Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району». Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15.07.2013р. у справі № 2-9779/11 за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора «Золоустівська» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної залиттям квартири (а.с.73-80), залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.01.2014р. (а.с.81-84), встановлено, що у січні 2010 року на горищі будинку [ADDRESS] в зв'язку з неналежним виконанням КП «Житлово-експлуатаційна контора «Золоустівська» своїх обов'язків, сталося протікання труби централізованого опалення, внаслідок чого сталося залиття належних Позивачеві квартир [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER], в результаті чого останньому було завдано шкоди в розмірі 329 417,98 грн., що також підтверджується Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 23.05.2013р. № 6269/12/4397/4398/13-43, складеного експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за цивільно-правовою угодою [PERSON] (а.с.52-72). Згідно акту від 01 березня 2010 року, складеного представником КП «ЖЕК «Золотоустівська» майстром рем.дільниці [PERSON] та відповідачем, квартири [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] по [ADDRESS] з 01 березня 2010 року були законсервовані, комунікації в квартирах знеструмлені, водо - та теплопостачання вимкнене, станом на дату консервації в квартирах ніхто не проживає, житлово-комунальними послугами не користується (а.с.98). Як стверджував у засіданні представник Відповідача вказані приміщення і на час розгляду даної справи не розконсервовані, приміщення не відремонтовані, оскільки кошти за рішенням суду не виплачені. Судом встановлено, що в 2014 року Відповідач звертався до Позивача з листами від 31.01.2014р. та від 28.04.2014р., в яких просив вирішити питання перерахунку вартості житлово-комунальних послуг по квартирах [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] в буд. [ADDRESS] з 2010 року, які були безпідставно нараховані Відповідачу та продовжують нараховуватись за відсутності для цього законних підстав (а.с.85-86). Окрім того, в липні 2015 року Відповідач неодноразово звертався до Позивача з листами від 09.07.2015р. (а.с.114) та від 21.07.2015р. (а.с.116), в яких просив з'явитись повноважного представника КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» 21.07.2015р. та 29.07.2015р. відповідно для проведення спільного обстеження кв. [NUMBER] в буд. [ADDRESS] на предмет визначення можливості проживання в цій квартирі та користування житлово-комунальними послугами після залиття, що сталося у 2010 році з вини обслуговуючої організації. Отримання вказаних листів уповноваженою особою Позивача підтверджується зворотними повідомлення Укрпошти про вручення поштового відправлення (а.с.115, 117). Разом з тим, Позивач залишив вказані листи [PERSON] без уваги та без задоволення. Актом від 29 липня 2015 року, складеного комісією у складі представників власника квартир [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та третьої особи [PERSON], встановлено, що внаслідок залиття квартир [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] по [ADDRESS], належних відповідачу, а ні відповідач, а ні будь-які інші особи у вказаних квартирах з початку 2010 року і до даного часу не проживають, житлово-комунальними послугами не користуються. Квартири з початку 2010 року по даний час законсервовані до проведення відновлювальних ремонтних робіт. Стан квартир з початку 2010 року по даний час не дозволяє проживати у них. Будь-які санітарні та гігієнічні умови для проживання у вказаних квартирах внаслідок їх залиття з вини КП «ЖЕК «Золотоустівська» взагалі відсутні. Квартири [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] по [ADDRESS] є законсервованими, комунікації в квартирах знеструмлені, водо - та теплопостачання вимкнене. Житлово-комунальні послуги щодо вказаних квартир не надаються (а.с.119), що також підтверджується довідкою, складеною 04.06.2015р. [PERSON] власником нежитлового приміщення по [ADDRESS] (а.с.120). Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Стаття 68 ЖК Української РСР визначає обов'язок наймача та членів його сім'ї своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, а також солідарну відповідальність за зобов'язаннями, що виникають під час користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Відтак, вони не можуть застосовуватись при вирішенні питання про стягнення заборгованості за комунальні послуги, які надані власникам квартир приватного житлового фонду. У відповідності до частини першої статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до положень ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. Відповідно до п. п. 4, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572, власник житла та наймач квартири зобов'язаний за рахунок власних коштів оплачувати всі витрати, пов'язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території. Власники та наймачі квартир зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Таким чином, законодавством покладено обов'язок своєчасно вносити квартирну плату саме на наймачів та власників. Разом з тим, судом встановлено, що з 01 березня 2010 року по 29 липня 2015 року внаслідок залиття з вини Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора «Золоустівська» Шевченківського району квартира [NUMBER] в буд. [ADDRESS] законсервована, комунікації в квартирі знеструмлені, водо- і теплопостачання вимкнене, та житлово-комунальними послугами ніхто не користується, а відтак Позивач з 01.03.2010р. по 29.07.2015р. не має змоги проживати у вказаній квартирі та користуватись житлово-комунальними послугами, зокрема в зв'язку з тим, що відшкодування шкоди Відповідачу для відновлення технічного стану квартири [NUMBER] в буд. [ADDRESS] винною особою станом на момент розгляду справи не відбулось, про що вказано стороною відповідача. Отже, суд дійшов висновку, що Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження того, що Відповідач у відповідний період проживав у зазначеній квартирі та користувався комунальними послугами, внаслідок несплати за які в останнього утворилась заборгованість перед Позивачем, а відтак позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.03.2010р. по 01.12.2013р. не підлягають задоволенню. Як зазначалось вище, згідно розрахунку Позивача вбачається, що заборгованість Відповідача сформувалась за період з 01.06.2009 року по 01.12.2013 року. Так, станом на 01.03.2010р. за Відповідачем рахувалась заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 1 199,94 грн. Разом з тим, у відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно правової позиції висвітленій в Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014р. у справі № 6-14цс14 відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, Верховний Суд України прийшов до висновку, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна давність щодо стягнення з Відповідача заборгованості по сплаті комунальних послуг, нарахування і сплата яких відбувається щомісяця, повинна обчислюватися з моменту настання строку сплати кожного платежу окремо. З огляду на викладене суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, тому вважає за можливе застосувати позовну давність до вимог позивача щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.06.2009р. по 01.03.2010р. Так, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності з урахуванням дати звернення Позивача з позовом до суду - 23.02.2015р.(відмітка канцелярію суду про дату надходження позову) та недоведеності Позивачем факту користування Відповідачем комунальними послугами у період з 01.03.2010р по 01.12.2013р., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 1, 13, 16, 19, 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, та

Outcome: dismissed