Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

В квітні 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з 09 січня 2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від сумісного проживання мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося у зв`язку з різними характерами та поглядами на життя, втратою взаєморозуміння. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, з листопада 2018 року проживають окремо. Спільне життя та збереження сім`ї неможливе, суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей, тому просить задовольнити її вимоги. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач також подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони 09 січня 2007 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Новосинявської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області, актовий запис № 1, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого (повторно) 30 листопада 2018 року Старосинявським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Від спільного сумісного проживання мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Новосинявською сільською радою Старосинявського району Хмельницької області 10 квітня 2007 року), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Новосинявської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області 16 лютого 2011 року). Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально. Причинами розпаду сім`ї стало несприйняття способу життя один одного, різні характери сторін та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, проживають окремо, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. На час розгляду справи про розірвання шлюбу майновий спір між сторонами відсутній. Після розірвання шлюбу неповнолітні діти залишаться проживати разом із позивачкою. За змістом ст. 51 Конституції України, ст. 24, ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ч. 2 ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, внаслідок чого склались неприязні відносини, подружні стосунки вони не підтримують, жити однією сім`єю не бажають, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим та буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 141 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved