Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що рішенням суду від 05.03.2007 між нею та відповідачем [PERSON] було розірвано шлюб. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], на утримання якого з відповідача були стягнуті аліменти. З 01 вересня 2016 року їх син навчається у Тернопільському національному економічному університеті, на денній формі навчання. Після досягнення повноліття сином відповідач перестав сплачувати аліменти, він знаходиться повністю на утриманні позивачки, її заробітної плати не вистачає на повноцінне утримання дитини, тому змушена звернутись з позовом до суду. В судове засідання позивачка не з'явилась, подала суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в зал судового засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовими повістками, про причини неявки не повідомив. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). З 01 вересня 2016 року [PERSON] навчається у Тернопільському національному економічному університеті, що підтверджується довідкою №441 від 06.12.2016 (а.с.5). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3, від 15.05.2006 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N3, від 15.05.2006 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі вищевказаного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON]про стягнення аліментів на повнолітню дитину підлягають до задоволення, оскільки відповідачем суду не було надано заперечень щодо стягнення аліментів на повнолітнього сина, а тому суд вважає, що з відповідача може бути стягнуто аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання в розмірі ? частини усіх доходів.

Outcome: approved