Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що він є власником 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул. Лісова, 9 в с. Гнідин Бориспільського району Київської області. Крім цього, [PERSON] є також власником 1/3 частини земельної ділянки, на якій розташований вказаний житловий будинок. Дана частина земельної ділянки перебуває у спільній частковій власності. На даний час позивач не може в повному обсязі користуватися своєю частиною земельної ділянки так як вона не виділена в натурі у звязку з цим між ним та [PERSON] виникають непорозуміння та суперечки з приводу порядку користування земельною ділянкою. Зважаючи на те, що в користуванні [PERSON] перебуває земельна ділянка №2 відповідно до кадастрового плану з межами по точках 8, 9, 10, 3е, 3д, 3в, 3б, 3а, 3є загальною площею 0,0737 га. Тому [PERSON] просить виділити йому у власність вказану частину земельної ділянки згідно кадастрового плану під №2, яка розташована по вул. Лісова, 9 у с. Гнідин Бориспільського району Київської області. В ході розгляду цивільної справи [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог, якою просив: припинити спільну сумісну власність на житловий будинок та земельні ділянку, а також виділити йому у власність відокремлену частину житлового будинку, який розташовується в с. Гнідин по вул. Лісова, 9, яка складається, згідно технічного паспорту з житлової кімнати «1-3» площею 8,0 кв.м., житлової кімнати «2-1» площею 16,9 кв.м., веранди «2-1» площею 8,2 кв.м., сараю-гаражу літ. «Б», погребу літ. «Д». Виділити у власність [PERSON] частину земельної ділянки відповідно до кадастрового плану під №2 з межами по точках 8, 9, 10, 3е, 3д, 3г, 3в, 3б, 3а, 3є загальною площею 0,0737 га, яка розташовується в с. Гнідин по вул. Лісова, 9. У судовому засіданні [PERSON] підтримав предявлений позов з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, та просив задовольнити позов. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого вказав на те, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2016 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділення в натурі частки із спільної часткової власності та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про виділення в натурі 1/3 частки будинку та 1/3 частки земельної ділянки із спільної часткової власності, в задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено у повному обсязі. При цьому, рішенням суду було встановлено, що поділ житлового будинку з урахуванням його фізичного зносу є технічно неможливим. На даний час [PERSON] разом з родиною проживає у житловому будинку за адресою: Бориспільський район, с. Гнідин, вул. Лісова, 9, іншого житла для проживання родина не має. Тому на переконання відповідача заявлені позовні вимоги суперечать вимогам чинного законодавства та порушують його права та у звязку з цим не підлягають задоволенню. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що у задоволенні предявленого позову належить відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 2/3 частки житлового будинку №9 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гнідин, вул. Лісова, що підтверджується копією договору дарування від 04 березня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.5-6) та копією договору дарування 1/3 частки житлового будинку від 27 січня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] (а.с.7). В свою чергу, [PERSON] є співвласником іншої 1/3 частини вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Вказана обставина підтверджується копією рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2016 року, тому, за правилами ч.4 ст.82 ЦПК України, додатковому доказуванню не підлягає (а.с.106-111). Відповідно до ч.1 ст.367\~ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Судом встановлено, що між співвласниками не досягнуто згоди щодо порядку володіння, користування та розпорядження житловим будинком з відповідними господарськими будівлями та спорудами. У відповідності\~до ч.1\~та ч.2\~ст.364\~ЦК України\~співвласник має\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. З розяснень Пленуму Верховного Суду України в п.7 постанови №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» встановлено,\~що в спорах\~про поділ\~будинку в\~натурі учасникам\~спільної часткової\~власності на\~будинок може\~бути виділено\~відокремлену частину\~будинку,\~яка відповідає\~розміру їх\~часток у\~праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст.119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Відповідно до п.п.2.2 та 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року №55, поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об'єкту поштової адреси. Поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами. Згідно з ст.152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується. Умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень визначені Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, та Державними будівельними нормами України В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2016 року, яке набрало законної сили, оскільки сторонами не оскаржувалось, у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділення в натурі частки із спільної часткової власності та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про виділення в натурі 1/3 частки будинку та 1/3 частки земельної ділянки із спільної часткової власності встановлені наступні обставини: - житловий будинок по вул. Лісова, 9 в с. Гнідин Бориспільського району має ветхий стан та фізичний знос його конструктивних елементів становить 73%. Тому згідно нормативних документів в галузі будівництва поділ даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами є неможливим; - фактично спірним домоволодінням користується [PERSON] та проживає в ньому разом з родиною. З огляду на вказані обставини, поділ спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами є технічно неможливим, оскільки стан зношеності його конструктивних елементів не дозволяє здійснити його перебудову та переобладнання таким чином, щоб кожному з співвласників була виділена ізольована частина будинку, яка б відповідала його розміру частки у праві спільної часткової власності. Тому у задоволенні позову [PERSON] про припинення права спільної часткової власності на житловий будинок та виділення йому у власність окремих кімнат, згідно технічного паспорта, та надвірних будівель та споруд, належить відмовити. За змістом ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Тому, суд не бере до уваги звіт про оцінку майна житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: Бориспільський район, с. Гнідин, вул. Лісова, буд.9, складений субєктом оціночної діяльності [PERSON], від 09 серпня 2018 рок (а.с.62-82). Оскільки даний звіт вказує лише на вартість спірного житлового будинку, а також на вартість часток кожного з співвласників. Разом з цим, позивачем не заявлялись вимоги про припинення частки [PERSON] у спільному майні шляхом сплати грошової компенсації вартості цієї частки. З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 травня 2014 року вбачається, що [PERSON] є власником 1/3 частки земельної ділянки площею 0,2243 га з кадастровим номером 3220882601:01:002:0053, яка розташовується в Бориспільському районі, с. Гнідин, вул. Лісова, 9 (а.с.8). Згідно з положенням ч.1 та ч.3 ст.88 ЗК України володіння,\~користування та\~розпорядження земельною\~ділянкою,\~що перебуває\~у спільній\~частковій власності,\~здійснюються за\~згодою всіх\~співвласників згідно\~з договором,\~а у\~разі недосягнення\~згоди -\~у судовому\~порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. За правилом ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В свою чергу, вказівка позивача на план поділу земельної ділянки, складений інженером-землевпорядником [PERSON] (а.с.11,42) не є належним доказом на підставі якого суд вправі вирішити спір щодо виділу в натурі позивачу його частки у спірній земельній ділянці. Оскільки, вказаний план поділу жодним чином не враховує розташування на земельній ділянці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також можливість [PERSON] та [PERSON] в подальшому повноцінно користуватися обєктами нерухомого майна, які розташовані на земельній ділянці, у разі поділу земельної ділянки, згідно з запропонованим позивачем варіантом. Зокрема, згідно роз'яснень, викладених в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 25 грудня 1996 року №13, при встановленні порядку використання земельної ділянки й розпорядження нею громадянами, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди належать на праві спільної часткової власності, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком та здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. У разі неможливості перенесення співвласником на надану в його користування ділянку господарських будівель і насаджень суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. Зважаючи на викладене, суд вважає, що відсутні підстави для виділення [PERSON] частини земельної ділянки відповідно до варіанту №2 плану поділу земельної ділянки, складеного інженером-землевпорядником [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції від 13 лютого 2018 року та від 16 листопада 2019 року (а.с.1,56) вбачається, що при предявленні позову [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 2665 гривень 99 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні предявленого позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed