Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який в процесі розгляду справи уточнив, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 грудня 2012 року між ним (позивачем) та ПП «Дентіс» повинен був бути укладений договір оренди належного йому (позивачу) на праві власності нежилого приміщення в [ADDRESS]. Згідно умов даного договору відповідач мав орендувати вказане приміщення строком на чотири роки, сплачувати орендну плату в розмірі 2500 грн. за місяць та надати йому (позивачу) можливість працювати в цьому приміщенні. Він (позивач) підписав зазначений договір, але коли відповідач повернув йому примірник цього договору, то в ньому були зовсім інші умови: відсутні будь-яка орендна плата та умови щодо його роботи в орендованому приміщенні. Крім того, відповідач, отримавши вільний доступ до приміщення, замінив замки на дверях та перешкоджає вільному доступу позивача до даного приміщення. Вважав дії відповідача неправомірними, так як договір оренди між сторонами так і не було укладено, оскільки вони не дійшли згоди щодо всіх істотних його умов, до того ж, акт передачі майна в оренду не складався, приміщення в оренду не передавалось. Тому просив визнати договір оренди приміщення від 17 грудня 2012 року неукладеним, усунути перешкоди в користуванні позивачем нежитловим приміщенням, зобов'язати ПП «Дентіс» звільнити вказане приміщення, стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування завданих йому збитків 34 278 грн., сплачений судовий збір в розмірі 342,78 грн. та 1500 грн. витрат на виготовлення звіту спеціаліста. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав і викладене підтвердив. Відповідач - ПП «Дентіс» свого представника в судове засідання не направив, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи в зв'язку з хворобою представника. Зважаючи на те, що це друга неявка представника відповідача в судове засідання після оголошення в ньому перерви, суду не надано жодних доказів поважності причин неявки представника, суд визнав за можливе провести розгляд справи у відсутності представника відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності, виданого відповідно до рішення виконкому Бородянської селищної ради № 704215 від 21 листопада 2012 року, позивач є власником нежилого приміщення (стоматологічний кабінет) в [ADDRESS] (а.с.11-16,63-66). Згідно копії договору оренди від 17 грудня 2012 року позивач передав вказане приміщення в оренду ПП «Дентіс» строком на чотири роки, безоплатно, в рахунок погашення попередніх витрат орендаря на обладнання приміщення та переоформлення житлового приміщення в нежитлове. Передача приміщення та майна, що орендуються, мало здійснюватись за актом здачі-приймання, підписання якого свідчить про фактичну передачу таких в оренду (а.с.72-75). Відповідно до ст..638 Цивільного Кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 Цивільного кодексу України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин 17 грудня 2012 року, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ст. 793 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 794 Цивільного кодексу України в редакції, яка діяла на час укладення спірного договору, було передбачено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації. Як вбачається з копії оспорюваного договору, підписи сторін маються лише на його останній сторінці, яка містить їх юридичні адреси, інші три сторінки, де зазначені саме умови договору, ними не підписані і в обґрунтування своїх вимог позивач посилається саме на недосягнення згоди щодо істотних умов даного договору, зокрема, щодо орендної плати та надання йому можливості працювати в орендованому приміщенні, та заміну відповідачем перших сторінок договору. Крім того, спірний договір від 17 грудня 2012 року укладався сторонами відносно частини будівлі, терміном на чотири роки і всупереч вимог ст.793 та 794 Цивільного кодексу України не був нотаріально посвідчений та не зареєстрований у встановленому законом порядку. За таких обставин, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору оренди майна, що позивачем заперечується, його нотаріального посвідчення і державної реєстрації, а також фактичної передачі позивачем орендованого приміщення відповідачу, то суд вважає, що даний договір є неукладеним. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.112-118), показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] з грудня 2012 року відповідач займає належне позивачу приміщення стоматологічного кабінету по [ADDRESS], замінив замки на дверях даного приміщення та не допускає туди його власника - позивача по справі [PERSON], будь-яких коштів за користування приміщенням позивачу не сплачує, як і не оплачує комунальні послуги. Відповідно до ст..391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так як судом встановлено, що договір оренди спірного приміщення між сторонами укладено не було, то суд вважає, що відповідач займає це приміщення неправомірно, а тому визнає за необхідне, задовольняючи в цій частині позов, зобов'язати ПП «Дентіс» усунути перешкоди в користуванні [PERSON] належним йому на праві власності нежилим приміщенням (стоматологічним кабінетом) [ADDRESS] та звільнити дане приміщення. Відповідно до ст..22 Цивільного Кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Оскільки, як встановлено судом, ПП «Дентіс» з грудня 2012 року безпідставно користувалось спірним приміщенням, чим порушило право позивача як власника цього приміщення на користування та розпорядження належним йому майном, то суд вважає, що цим [PERSON] було завдано збитків у вигляді упущеної вигоди, тобто, доходів, які б він отримав, здаючи майно в оренду. Відповідно до висновку спеціаліста від 19 лютого 2014 року вартість нанесеного позивачу збитку внаслідок недоотриманих доходів (упущена вигода) за період з 17 грудня 2012 року і на дату оцінки становить 34 000 грн. (а.с.29-88). Враховуючи викладене, суд визнає за необхідне, частково задовольняючи і в цій частині позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування вказаних збитків зазначену суму 34 000 грн. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути на відшкодування його витрат по сплаті судового збору 340 грн. В частині вимог щодо відшкодування позивачу витрат на виготовлення звіту спеціаліста в сумі 1500 грн. суд вважає за необхідне відмовити, оскільки дані витрати не є судовими.

Outcome: partial