Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про оспорювання батьківства і виключення відомостей про батька з актового запису про народження. В позовній заяві вказав, що з 2001 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який рішенням Чортківського районного суду від 06 вересня 2012 року було розірвано. У шлюбі, 11 жовтня 2005 року, у подружжя народився син [PERSON]. З 2012 року [PERSON] сплачує аліменти в користь [PERSON] на утримання сина. Перебуваючи у шлюбі з відповідачкою, [PERSON] підозрював дружину у подружній зраді. Під час сварок дружина часто казала, що він не являється біологічним батьком, тобто дитина не його. [PERSON] не помічає схожості із сином та його родиною, сумнівається, що він являється батьком дитини, тому змушений звернутися в суд з даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися. 19 лютого 2018 року представник позивача подала заява, в якій просить розгляд справи проводити без їхньої участі, позов підтримують в повному обсязі, просять задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнає, стверджує, що син [PERSON], [INFO], це син позивача [PERSON], що також підтверджується результатами двох генетичних експертиз. Враховуючи заяви [PERSON] та його представника адвоката [PERSON], які позов підтримують, просять задоволити, вислухавши відповідачку [PERSON], яка позов не визнає, вважає його безпідставним, просить в задоволенні відмовити на підставі здобутих в судовому засіданні доказів, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до\~\~ч.1\~ст. 13\~\~ЦПК України\~\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~\~ Згідно\~ст. 12\~\~ЦПК України\~\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2001 року. У шлюбі народилася дитина, син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 162767, виданим повторно 15 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області. Його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON]. Згідно рішення Чортківського районного суду Тернопільської області №1916/2404/2012 від 06 вересня 2012 року, шлюб між сторонами розірвано, сина залишено проживати з матірю. Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області №1916/3078/2012 від 14 листопада 2012 року з [PERSON] в користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач, перебуваючи у шлюбі з відповідачкою сумнівався у своєму батьківстві відносно [PERSON], оскільки вона неодноразово стверджувала, що син не його. Крім того вказує, що син [PERSON] а ні ззовні, а ні характером, повадками не схожий на нього та членів його родини. В ході розгляду справи за клопотаннями позивача призначалося дві експертизи. Згідно висновку експерта №454 від 17 листопада 2016 року Київського міського клінічного бюро судово медичної експертизи молекулярно генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON], [INFO], складає не менш ніж 99,99 % та практично доведено. Достовірність результатів експертизи підтвердила і допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв»язку експерт [PERSON] 29 листопада 2017 року судом була призначена повторна судово генетична експертиза, проведення якої доручено експертам Центру ДНК в м. Львові. Згідно результатів генетичного ДНК дослідження, що було проведено в лабораторії «Genorama LLC (Естонія)» від 08 січня 2018 року, результати тесту ДНК показали, що батьківство [PERSON] відносно [PERSON] не виключено. З ймовірністю 99,998515231% гаданий (передбачуваний) батько, тобто [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до\~статей 122,\~124,\~126\~і\~127\~цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно положень\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно\~ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання та\~ст.. 81 цього Кодексу\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Роз'ясненням пункту 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~вказано, що судам слід ураховувати, що відповідно до\~ст. 136 Сімейного кодексу України\~оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України) - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Однак, кровне споріднення ймовірного батька та дитини доведено висновками двох судово медичних експертиз з ймовірністю біологічного батьківства 99,99 %, що являється належним та допустимим доказом. А отже підстав для виключення запису про батька [PERSON] з актового запису про народження дитини [PERSON] відсутні, тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed