Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

в обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона в 2011 році виїхала на сезонні роботи до [PERSON], де працювала протягом трьох років у весняно-літні сезони на туристичній базі «Лагуна», що у місті Дарлувко. 04.04.2011 року на цій туристичній базі вона познайомилася з відповідачем. З того часу між ними зав'язалися дружні відносини, які через невеликий проміжок часу переросли у інтимні стосунки. Сторони спілкувалися, багато часу проводили разом протягом перебування позивача у [PERSON], оскільки відповідач також час від часу у вказаний період працевлаштовувався на вказану туристичну базу. Позивачу було відомо про те, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак, вони не приховували своїх відносин від співробітників позивача. Дружині відповідача не було відомо про вказані стосунки сторін. Про факт підтримання сторонами тісних відносин свідчить і те, що позивачу відомо про організацію життя відповідача, його інтереси, зайнятість. Зокрема, відповідач є пенсіонером по вислузі років, раніше працював на морській митниці. На початку весни 2013 року позивач знову приїхала до [PERSON], що стверджується відповідним штампом у її паспорті, та у червні 2013 року завагітніла від відповідача, про що відразу ж його повідомила. На здивування позивача, відповідач віднісся до почутого байдуже. її дуже обурила така його поведінка, однак, вони не припинили спілкуватися. У вересні 2013 року позивач повернулася на Україну, а 22.03.2014 року народила їхню спільну з відповідачем дочку [PERSON]. Оскільки у шлюбі позивач на той час не перебувала, а відповідач заяву про те, що є батьком цієї дитини, до відповідного органу не подавав, то прізвище та громадянство дитини записано за прізвищем та громадянством позивача, а імя та по батькові вказаної дитини - з її слів. На підставі наведеного позивач просить визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання 20.09.2016 року не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 20.09.2016 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує і просить справу розглядати в її відсутності. Відповідач в жодне із судових засідань не зявився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином в процесі виконання судових доручень про вручення відповідачу документів на підставі Договору між Україною і [PERSON] про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах та Угодою між Міністерством юстиції України та Міністерством юстиції [PERSON] про застосування двомовних бланків клопотань про надання правової допомоги у цивільних справах (а.с. 31-33, 82- 88, 127-133). 30.04.2015 року до Коломийського міськрайонного суду надійшла відповідь від суду [PERSON] на судове доручення про вручення судових документів відповідачу [PERSON] (а.с. 36-61). 08.05.2015 року уповноважений представник відповідача - юридичний радник [PERSON] надіслав до суду відповідь відповідача на позовну заяву, згідно з якою він заперечує твердження позивача, викладені в позовній заяві, просить позов відхилити та присудити з позивача в його користь кошти процесуальної субституції відповідно до законних норм (а.с. 64-69). Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, в судове засідання не зявились та не заявили про свою участь в даній справі. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно з даними свідоцтва про народження, виданого 02.04.2014 року виконавчим комітетом Ліснослобідської сільської ради Коломийському району Івано-Франківській області, [PERSON] народилася 22.03.2014 року. Батьками вказаної дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Довідкою № 966, виданою 17.11.2014 року вказаною сільською радою, стверджується, що вказана дитина входить до складу сімї позивача (а.с.6). Фототаблицями , долученими до матеріалів справи, стверджуються факти близького знайомства сторін та їхніх зустрічей (а.с. 7). Згідно зі статтею 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини чи за рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 126 цього Кодексу походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Стаття 128 Сімейного кодексу України закріплює положення, відповідно до яких за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно зі статтею 134 вказаного Кодексу на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно зі статтею 135 цього Кодексу при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року, зазначено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01.01.2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема частини 2 статті 128 Сімейного кодексу України на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 10.07.2015 року в даній справі призначено експертизу методом ДНК аналізу. Виконання вказаної експертизи доручено експертам відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (а.с. 74-76). Згідно із підтвердженням про вручення від 26.01.2016 року відповідно до правових положень, документи зазначені в клопотанні про вручення документів (вищевказаної ухвали) на підставі вищевказаного договору між Україною і [PERSON], вручено відповідачу 18.12.2015 року (а.с.98-102, 104). Згідно із листом відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №11/171 від 03.02.2016 року проведення експертизи методом ДНК-аналізу неможливо, тому що 29.01.2016 року [PERSON] на відбір зразів крові не з'явився. У звязку з тим, що термін проведення експертизи регламентується Інструкцією проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом №6 Міністерства охорони здоров'я України від 17.01.1995 року, експертиза залишилася без виконання (а.с. 106). Відповідно до правил, передбачених частиною 1 статті 146 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Отже , суд визнає факт, для з'ясування якого була призначена дана експертиза, і на підставі наведеного приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність достатньо зібраних та досліджених в судових засіданнях доказів, які підтверджують факт походження дитини сторін від відповідача. Тому слід визнати батьківство останнього щодо вказаної дитини та внести в звязку з цим відповідні зміни до актового запису про її народження. На підставі наведеного та статей 125, 126, 128, 134 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved