Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

В листопаді 2013 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], зобов'язати Відділення паспортної реєстраційної і міграційної роботи Красногвардійського РВ УМВС України в Дніпропетровській області зняти відповідача [PERSON] з реєстрації з належної їм приватної житлової квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивачі вказали на те, що їм належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Відповідач - [PERSON] не проживає з ними однією сім'єю та фактично проживає в іншому місті. Вже понад два роки, як він у даній квартирі не з'являється. Позивачам невідомо за якою адресою проживає відповідач. По телефону та за допомогою Інтернету вони не спілкуються, листи один одному не пишуть. Відповідач не з'являється у їхній квартирі та не приймає участь в її утриманні. Комунальні служби, що надають послуги по утриманню квартири [ADDRESS], в своїх розрахунках (квитанціях) враховують і відповідача, та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів, які позивачі мають сплатити таким службам за надані їм послуги. Позивачі не бажають оплачувати комунальні платежі за відповідача, оскільки він не проживає в квартирі. В їхній сім'ї скрутне матеріальне становище, тому вони, як можуть намагаються зберегти та заощадити грошові кошти, а наявність реєстрації відповідача в даній квартирі, змушує їх сплачувати за нього в той час коли він не користується та не проживає в квартирі вже понад два роки. Пізніше позивачі уточнили свої позовні вимоги та просили зобов'язати Красногвардійський районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS]. Ухвалою суду до участі у справу був залучений Красногвардійський РВ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, у якості третьої особи. В судовому засіданні позивачі підтримали свої уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилалися на обставини викладені в позовній заяві, при цьому не заперечували проти ухвалення судом заочного рішення по справі у зв'язку з неодноразовою неявкою відповідача в судові засідання без поважних причин. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Представник Красногвардійського РВ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути дану справу без участі представника третьої особи та прийняти законне рішення згідно чинного законодавства. Зі згоди позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS], а саме [PERSON] належить 2/3 частини вказаної квартири на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 5483 (а.с.13), а [PERSON] належить 1/4 частина вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.12.1996 року Виробничим об'єднанням Південний машинобудівний завод за розпорядженням № 2196-96 (а.с.8) та 1/12 частина вказаної квартири належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.08.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3-2630 (а.с.10). Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстровано за позивачами в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради (а.с.11-15). В належній [PERSON] та [PERSON] квартирі [ADDRESS] зареєстровані вони самі, а також [PERSON], що підтверджується відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 27.11.2013 року (а.с.22). Проте, [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації. Вищевказані обставини підтвердили опитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є сусідами за місцем реєстрації позивачів та відповідача, які пояснили, що відповідач в спірній квартирі не проживає вже більше п'яти років та його особисті речі в спірній квартирі відсутні. Таким чином, з огляду на вищевказане, суд вважає необхідним задовольнити позов та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], зобов'язати Красногвардійський районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved