Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що постановою Стрийського міськрайонного суду від 15.11.2010р. у адміністративній справі №2а-1136/2010 задоволено адміністративний позов Стрийського міжрайонного прокурора, предявлений в інтересах держави в особі Управління Держкомзему у Стрийському районі до [PERSON] сільської ради, з участю третьої особи [PERSON], а саме скасовано рішення сесії [PERSON] сільської ради від 26.09.2007 року №382/1 Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по підготовці до видачі державного акту на право власності на землю гр.[PERSON] та від 23.01.2008 року №529 Про затвердження технічної документації та передачу земельної ділянки площею 0,2500га у власність гр.[PERSON]. У відповідності до ст.254 КАС України постанова Стрийського міськрайонного суду від 15.11.2010 року у адміністративній справі №2а-1136/2010 набрала законної сили, оскільки ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2014 року у справі №25257/11/9104 апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на постанову Стрийського міськрайонного суду від 15.11.2010 року у справі №2а-1136/10 закрито. Оскільки на підставі незаконного рішення сесії [PERSON] сільської ради від 23.01.2008 року №529, яке скасовано постановою Стрийського міськрайонного суду від 15.11.2010 року у адміністративній справі №2а-1136/2010, громадянину [PERSON] 10.07.2008 року [PERSON] сільською радою було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 513654, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010844500114, то даний державний акт на право власності на земельну ділянку підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка поверненню в комунальну власність. Для Стрийського міжрайонного прокурора, який шляхом предявлення адміністративного позову довів протиправність рішення сесії [PERSON] сільської ради від 23.01.2008 року № 529, отже довідався про незаконність державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №513654 від 10.07.2008 року після набрання законної сили постановою Стрийського міськрайонного суду від 15.11.2010 року у адміністративній справі № 2-1136/2010, перебіг трьохрічного строку позовної давності починається з 23.09.2014 року. Враховуючи вищенаведене, причини пропуску трьохрічного строку позовної давності з дня видачі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД 513654 від 10.07.2008 року є поважними і такий строк підлягає відновленню. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позові обставини та просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON], дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з рішення ХІ сесії пятого демократичного скликання №529 від 23.01.2008р. вирішено затвердити технічну документацію по підготовці до видачі державних актів на право власності на землю площею 0,2500 га гр.. [PERSON], передати безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянки площею 0,2500 га., та видати [PERSON] державний акт на право власності на землю. З державного акту на право власності на земельну ділянку від 10.07.2008р. серія ЯД №513654, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2500 га у межах згідно з планом, яка розташована в с. Лисовичі Стрийського району Львівської області і призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15.11.2010р. в справі №2а-1136/2010 ухвалено скасувати рішення сесії [PERSON] сільської ради від 26.09.07р. №382/1 Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по підготовці до видачі державного акту на право власності на землю громадянинові [PERSON] та від 23.01.08р. №529 Про затвердження технічної документації та передачу земельної ділянки площею 0,25 га у власність [PERSON]. Відповідно до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2014р., апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15.11.2010р. у справі №2а-1136/10 закрито. Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.02.2015р., кадастровий номер земельної ділянки в с.Лисовичі Стрийського району Львівської області розміром 0,25 га, яка на праві приватної власності належить [PERSON] 4625384000:01:011:0022. Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч.1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Відповідно до ч.1 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Відповідно до п. г ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. В пункті 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 №7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ звернуто увагу судів на необхідність неухильно додержувати норм Конституції та законів України, прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів про землю та її охорону, захищати права всіх суб'єктів права власності на землю та господарювання на ній при вирішенні земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів. Як вбачається з п. 7 згаданої постанови Пленуму ВСУ, при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Суд вирішує ці питання по суті, якщо це відповідає закону. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що на підставі рішення сесії [PERSON] сільської ради №529 від 23.01.2008р. [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №513654 від 10.07.2008р. Однак, постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15.11.2010р., яка набрала законної сили 23.09.2014р., вказане рішення сесії [PERSON] сільської ради скасовано. Наведені позивачем причини пропущення позовної давності суд визнає поважними, тому, відповідно до вимог ст. 267 ЦК України, порушене право підлягає захисту. Враховуючи, що Державний акт на право власності на земельну серії ЯД №513654 від 10.07.2008р., виданий на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яке у встановленому законом порядку скасовано, тому даний правовий акт індивідуальної дії автоматично втрачає свою дійсність, оскільки відсутня правова підстава його видання. Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги слід задоволити. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved