Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки заробітної плати(доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та утримання дружини, яка доглядає дитину до досягнення нею трирічного віку, в розмірі 1/4 частки від заробітної плати(доходу) відповідача щомісячно. Вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 2015 року, шлюб зареєстровано у виконавчому комітеті Тополівської сільської ради Теплицького району. В шлюбі 01 липня 2015 року народилась донька [PERSON], батьком якої записано відповідача. Дитина проживає разом з нею, а відповідач, проживаючи окремо, добровільно на утримання доньки коштів не надає. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги, пояснила, що з грудня 2015 року відповідач допомоги на утримання дитини не надає, тому вона змушена була влаштуватись на роботу на пошту з неповною зайнятістю, де отримує заробітну плату 630 грн.. Відповідач [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення аліментів на малолітню дитину визнав, щодо виплати аліментів на утримання позивача заперечує. Пояснив, що він також має на утриманні сина [PERSON], який народився 13 липня 2016 року, тому не має можливості сплачувати аліменти на колишню дружину. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що в справі міститься відповідне свідоцтво. В шлюбі 01 липня 2015 року народилась донька [PERSON], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач. Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років, який визначено Законом України „Про Державний бюджет України на 2016 рік», з 01 травня 2016 року становить 1 228 грн.. Відповідно до ст.182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов в частині вимог про стягнення аліментів на малолітню дитину підлягає задоволенню, і , враховуючи те, що позивач працює з неповною зайнятістю, а відповідач в цій частині вимоги визнає, має постійний дохід, на його утриманні ще малолітня дитина, яка народилась в 2016 році, визначає розмір аліментів в розмірі 1/4 частки його заробітку(доходу), але не менше мінімального розміру аліментів. - 2 - Щодо вимог позивача про стягнення коштів на своє утримання в розмірі 1/4 частки заробітку(доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, суд виходить з того, що позивач працює з неповною зайнятістю, доглядає малолітню дитину, а відповідач має постійне місце роботи, його середньомісячний дохід становить більше 2\~000 грн., що підтверджується довідкою за №39, виданою за місцем його роботи в ПрАТ «Гайсинське СТП «Агромаш», також на його утриманні знаходиться малолітній син [PERSON] [PERSON], [INFO], тому суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає дитина. На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог в частині утримання дружини і визначає розмір такого утримання в сумі 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial