Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається в тому числі із двох земельних ділянок: для ведення особистого селянського господарства площею 0,046 га; та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, які розташовані в селі Олишва Рівненського району Рівненської області, та які належать спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки [NUMBER] від 20.06.2006р. Позивачка вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, отримати свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки вона не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на земельні ділянки. Правовстановлюючих документів спадкодавець за життя виготовити не встиг. За даних обставин, позивачка змушена звертатися до суду з метою визнання за нею права власності на дві земельні ділянки в порядку спадкування за законом. З зустрічним позовом до суду звернувся [PERSON], [INFO] - син спадкодавця, який на момент смерті останнього не досяг повноліття; крім того звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на 1/2 частину спадщини, що складається із двох вищевказаних земельних ділянок. Позивачка за первісним позовом та її представник згідно поданих заяв, позов підтримали та просять справу розглядати без їх участі. В разі неявки відповідача не заперечують щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідач за первісним позовом не з'явився в судове засідання. Згідно поданої заяви, позов визнає та просить суд справу розглядати без його участі. Позивач за зустрічним позовом згідно поданої заяви, позов підтримав та просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідачів не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін. Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позови підлягають до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається в тому числі із двох земельних ділянок: для ведення особистого селянського господарства площею 0,046 га та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, які розташовані в селі Олишва Рівненського району Рівненської області, та які належать спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки [NUMBER] від 20.06.2006р. Позивачка вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак правовстановлюючих документів спадкодавець за життя виготовити не встиг, що унеможливлює позивачку належним чином оформити спадщину. З матеріалів спадкової справи, витребуваної судом з нотаріальної контори вбачається, що позивачка є не єдиним спадкоємцем після смерті свого чоловіка. Із заявою про прийняття спадщини, крім позивачки, звертався її син - [PERSON], який крім цього на час відкриття спадщини був неповнолітнім. Також, в матеріалах спадкової справи міститься відмова від прийняття спадщини від імені [PERSON], дочки позивача. Однак, така відмова не може бути прийнята судом до уваги. [PERSON], 1993 року народження, на час смерті свого батька [PERSON] - [INFO] року, була неповнолітньою. У відповідності до ч.3 ст.1273 ЦК України, неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Згоди органу опіки та піклування на відмову від прийняття спадщини не було надано. У відповідності до ч.1 ст.224 ЦК України, правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу), є нікчемним. А тому заява про відмову [PERSON] від прийняття спадщини, що не погоджена органом опіки та піклування, є нікчемною. Виходячи з вищеописаних обставин, судом встановлено, що спадкоємцями за законом першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] три особи: позивачка за первісним позовом - його дружина [PERSON], син та позивач за зустрічним позовом [PERSON], та дочка [PERSON], яка з позовом до суду не зверталася. На підтвердження факту належності на праві власності даних земельних ділянок спадкодавцеві вказує договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20.06.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим номером 2033. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1216 Цивільного Кодексу України спадкування є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, що померла до її спадкоємців. Позивач, як спадкоємець, має право на спадкове майно, має обов'язок здійснити дії для державної реєстрації нерухомості, для чого звертається в суд з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа - державного акта на право власності на земельну ділянку. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Позивачці [PERSON] належить 1/2 частина у майні, що є спільною сумісною власністю подружжя, в порядку ст.60 СК України. Позивачці та її двом дітям, як спадкоємцям за законом першої, черги належатиме по 1/6 частині в спадковому майні, з розрахунку 1/2 розділити на 3 = 1/6, де: - 1/2 частина у майні, що є спільною сумісною власністю подружжя, яка належала померлому; - 3 (три) - кількість спадкоємців у спадковому майні після смерті [PERSON] Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України). Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, встановлено: 4.18. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.3.5). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За таких умов первісний позов та зустрічний позов підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial