Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними рішеннями та бездіяльністю Новосанжарського РВ УМВС України в Полтавській області при перевірці матеріалів розслідування кримінальної справи щодо [PERSON] за ст. 382 КК України за невиконання судового рішення, ухваленого на її користь. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, в ньому наведених. Представник відповідача - управління Державної казначейської служби України у Новосанжарському районі Полтавської області, в судовому засіданні проти позову заперечувала, зокрема з тих підстав, що з їхньої сторони не порушено жодних прав та охоронюваних законом інтересів позивачки, а якщо така шкода їй і завдана, то відповідальність за неї повинна нести особа, яка завдала шкоду, а не держава. Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби у Полтавській області будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, надали заперечення в якому просили в позовних вимогах відмовити, справу розглянути у відсутність представника (а.с. 150-152). Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився, будучи належним чином увідомленим про час і місце розгляду справи. Представник відповідача Новосанжарського РВ УМВС України в Полтавській області прохає розглядати справу за його відсутності, в письмових запереченнях проти позову від 12.06.2014 року №4164 зокрема посилається на безпідставність позову, що це не передбачено діючим законодавством, зокрема ст. 1176 ЦК України та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду» ( а.с. 44-48). Прокурор вважає, що законних підстав для задоволення позову немає. Суд , вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши доводи позовної заяви та надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Пленум Верховного Суду України в п.п.3,5,9 постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності ( в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної шкоди(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як слідує з матеріалів справи з 11 січня 2013 року у провадженні слідчого Новосанжарського РВ УМВС України в Полтавській області перебуває кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України ( умисне невиконання вироку, рішення , ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню) стосовно [PERSON] Слідчим виносилися незаконні постанови про закриття вищезазначеного кримінального провадження, які скасовувалися прокурором та ухвалами слідчого судді від 9 вересня 2013 року, 28 листопада 2013 року, 16 грудня 2013 року, допускались порушення при розгляді її клопотань. Судом встановлено, що 30.10.2013 року матеріалами досудового розслідування передані слідчому Новосанжарського РВ Лобач І.О., який 26.12.2013 року виніс постанову про закриття кримінального провадження, яку [PERSON] оскаржила. 06.02.2014 року старшим прокурором прокуратури Новосанжарського району постанова слідчого РВ скасована, як незаконна (а.с. 23). Виходячи з наведеного, суд вважає, що внаслідок таких дій з боку РВ, заяви і клопотання позивача тривалий час не перевіряються та не виноситься обґрунтоване рішення по їх розгляду. Відтак [PERSON] такими діями спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях з приводу своєчасного та об'єктивного розгляду її клопотань. Внаслідок цього , порушені її нормальні життєві зв'язки, та стосунки з оточуючими людьми. Визначаючи розмір у 1218 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд виходить із розміру мінімальної заробітної плати та із засад розумності, виваженості та справедливості. Клопотання позивача про визнання незаконними постанов слідчого від 30.07.2013 року , 26.12.2013 року, 13.05.2014 року та про визнання бездіяльності слідчого, допущену в ході досудового розслідування як доповнення до позовних вимог ( а.с. 179) не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, тому суд його відхиляє, та зазначає, що воно не впливає на вирішення даного спору.

Outcome: partial