Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

В липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла земельна ділянка площею 0,11 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташована в адміністративних межах Вороньківської сільської ради Бориспільського району в с. Жереб'ятин. Вказана земельна ділянка була отримана [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району №126 від 27 листопада 1997 року. Однак, за час свого життя [PERSON] не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку і виготовити на власне ім'я державний акт на право власності на земельну ділянку. [INFO] померла матір позивача [PERSON] Після смерті матері [PERSON] своєчасно подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Незважаючи на це, отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, розташовану в с. Жереб'ятин Бориспільського району, не зміг у зв'язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Тому [PERSON] просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,11 га з цільовим призначенням для обслуговування житлових будинків та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в адміністративних межах Вороньківської сільської ради Бориспільського району в с. Жереб'ятин, в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В ході підготовчого провадження [PERSON] подав заяву про зміну предмета позову, якою просив визнати за ним право на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю площею 0,11 га, яка розташована в адміністративних межах Вороньківської сільської ради Бориспільського району в [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. У судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, та просив суд їх задовольнити. В.о. сільського голови Вороньківської сільської ради Рожденська Т.І. направила до суду заяву з проханням проводити розгляд справи за відсутності представника сільської ради, та вказала, що проти позову не заперечує. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району №126 від 27 листопада 1997 року вирішено передати у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,11 га для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства (а.с.11-12). [INFO] помер [PERSON] Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім'я, серії [NUMBER] (а.с.10). За правилом, визначеним п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, норми ЦК України застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнавалась належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.549 цього ж Кодексу визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З довідок, виданих КП «ЖЕК-1» вбачається, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлого чоловіка [PERSON] шляхом проживання за однією адресою, а саме: [ADDRESS] (а.с.16,87). З копії матеріалів спадкової справи №16/2004, заведеної Бориспільською міською державною нотаріальною конторою, щодо майна померлого [PERSON], вбачається, що 23 січня 2004 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини (а.с.80). Таким чином, [PERSON] у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] [INFO] [PERSON] також померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на її ім'я, серії [NUMBER] (а.с.15). За час свого життя [PERSON] заповіт не склала, тому після її смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцем першої черги за законом є її син [PERSON], згідно копії свідоцтва про народження позивача (а.с.8). У відповідності до ч.1, ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З копії матеріалів спадкової справи №04/2015, заведеної приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Віценко В.О., вбачається, що [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.36). Таким чином він у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] Незважаючи на це, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,11 га, яка розташується в адміністративних межах Вороньківської сільської ради Бориспільського району в с. Жереб'ятин. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №84/02-31/17-01 від 12 липня 2017 року (а.с.18). Встановлено, що спадкодавцем [PERSON] за час свого життя було розпочато процедуру приватизації вказаної земельної ділянки відповідно до чинного на той час законодавства. Проте, оформити у встановленому законом порядку право власності [PERSON] не встиг. Згідно з положенням ст.1216 та ст.1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.1 ст.116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У відповідності до ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч.3 ст.152 ЗК України. На підставі п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові №61-3567св18 від 07 червня 2018 року, згідно якої набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Враховуючи ту обставину, що [PERSON] не набув права власності на зазначену земельну ділянку, згідно з ст.125 ЗК України. Проте, розпочав процедуру приватизації, про що свідчить, зокрема акт выноса в натуру земельного участка индивидуального застройщика від 24 січня 1989 року (а.с.61). Тому за позивачем належить визнати право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу на землю. На підставі викладеного та

Outcome: approved