Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона на підставі договору міни є власником житлового будинку №32 по вул.Зарічна в м.Маріуполі. У зазначеному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] та її малолітній син [PERSON], які більше року за місцем реєстрації не проживають та не сплачують комунальні послуги, участь в утриманні будинку не приймають. Реєстрація відповідачів не дозволяє оформити субсидію. На підставі викладеного просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком № 32 по вул. Зарічна в м. Маріуполі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові. Відповідач [PERSON], яка також дії в інтересах [PERSON], в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що останні пять років [PERSON] проживає разом із [PERSON] в с.Старий Крим по вул.Комсомольська, 50. [PERSON] доглядає за своєю матірю. Проте зніматися з реєстрації з будинку позивача наміру не має. Представник Органу опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради заперечувала проти позовних вимог в частині малолітнього [PERSON], [INFO], та вказувала на порушення його житлових прав в разі визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком №32 по вул.Зарічна в м.Маріуполі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору обміну від 03 червня 1998 року [PERSON] на праві приватної власності належить жилий будинок з усіма надвірними прибудовами, які розташовані в м. Маріуполі по вул.Зарічна, 32, право власності на яке зареєстровано в Маріупольському БТІ 28.06.1996 року за реєстраційним № 318 від 05.06.1998р., про що зроблено відповідний реєстраційний запис на зворотному боці договору дарування. Відповідно до записів домової книги на домоволодіння №32 по вул.Зарічна в м. Маріуполі в будинку зареєстрованими є відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно довідки з квартального комітету від 23.02.2016 року в будинку також зареєстрований малолітній [PERSON], [INFO], матірю якого є відповідач [PERSON] У відповідності до актів, складених квартальним селища Старий Крим, від 23.02.2016 року у будинку № 32 по вул. Річна в сел. Стариу Крим зареєстровані, але не проживають відповідач [PERSON], [INFO], з 01 вересня 2011 року та [PERSON], [INFO], разом із своїм сином [PERSON], [INFO], - 25 травня 2011 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що є сусідами позивача та проживають з ним поруч по одній вулиці. Останні пять років в будинку №32 по вул.Зарічна в с.Старий Крим проживає лише позивач разом із своїм онуком Романом. Матір позивача [PERSON] останні пять років в зазначеному будинку не проживає. Дочка позивача [PERSON] із своїм малолітнім сином [PERSON] також не проживає в будинку більше ніж останні три роки. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено та не було спростовано відповідачами, що [PERSON], [PERSON], яка також дії в інтересах [PERSON], не проживають за адресою: [INFO] більше одного року без поважних причин, що також підтверджується показами свідків, поясненнями представника [PERSON] та актами квартального селища Старий Крим. За таких обставин справи, суд вважає, що [PERSON], [PERSON], та малолітній [PERSON], підлягають визнанню такими, що втратили право користування жилим будинком № 32 по вул. Зарічна в сел.Старий Крим. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved