Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

В липні 2014 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений 02 березня 2010 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що він з 26 серпня 1994 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Відповідач є сином його дружини [PERSON]. В період спільного проживання вони з дружиною приватизували квартиру [ADDRESS] та отримали свідоцтво про право власності на житло на цю квартиру. Його дружина 12 грудня 2013 року померла. Вона залишила заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] 02 березня 2010 року. Про наявність заповіту позивачу стало відомо вже після смерті дружини. Він подав заяву про прийняття спадщини після смерті своєї дружини, оскільки має право на обов'язкову частку у спадщині. Але він вважає, що заповіт є недійсним, оскільки державний нотаріус [PERSON], яка посвідчила заповіт, є рідною сестрою по батькові відповідача [PERSON]. Тому, нотаріус [PERSON] не мала права посвідчувати заповіт на користь свого брата. При таких обставинах є законні підстави для визнання заповіту недійсним. Ухвалою суду до участі у дану справу була залучена державний нотаріус Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] в якості третьої особи. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та просив відмовити йому в повному обсязі. При цьому, вказав, що він не є рідним братом нотаріуса, який посвідчив спірний заповіт. Представник Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без участі представника державної нотаріальної контори, у звязку із виробничою завантаженістю. Державний нотаріус Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що 12 грудня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-КИ № 543663, виданим 12.12.2013 року відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 8535 від 12.12.2013 року (а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], померлої 12 грудня 2013 року, була заведена спадкова справа за № 906/2013, копія якої знаходиться в матеріалах даної справи (а.с.28-43). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ще за життя, а саме 02 березня 2010 року [PERSON], яка померла 12 грудня 2013 року, склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2-425, яким заповіла все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось на день її смерті - [PERSON] (а.с.41). Позивач вважає вищевказаний заповіт недійсним, оскільки державний нотаріус [PERSON], яка посвідчила заповіт, є рідною сестрою по батькові відповідача [PERSON]. Згідно приписів ст. 9 Закону України «Про нотаріат», нотаріус та посадова особа органу місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, не вправі вчиняти нотаріальні дії на своє ім'я і від свого імені, на ім'я і від імені свого чоловіка чи своєї дружини, його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер), а також на ім'я і від імені працівників даної нотаріальної контори, працівників, що перебувають у трудових відносинах з приватним нотаріусом, або працівників даного виконавчого комітету. Посадові особи органів місцевого самоврядування не вправі вчиняти нотаріальні дії також на ім'я і від імені даного виконавчого комітету. У зазначених випадках нотаріальні дії вчиняються в будь-якій іншій державній нотаріальній конторі, у приватного нотаріуса чи у виконавчому комітеті іншої сільської, селищної, міської Ради народних депутатів. Посадові особи, перелічені у статті 40 цього Закону, не вправі посвідчувати заповіти та доручення на своє ім'я і від свого імені, на ім'я і від імені свого чоловіка або своєї дружини, його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер). Нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням встановлених цією статтею правил, є недійсними. Разом з тим, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, з свідоцтва про народження [PERSON] [PERSON] IV-УР № 1227154, виданого 14.06.1962 року Красногвардійським районним ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис № 1224, вбачається, що батьком останнього є [PERSON] (а.с.84). Проте, батьком державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] є [PERSON], що підтверджується: свідоцтвом про народження Серії І-КИ № 548325, виданим повторно 28.04.2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 992 від 14.05.1959 року (а.с.87); та наданою Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції копією запису акту про народження № 992 від 14.05.1959 року (а.с.93). Таким чином, твердження позивача про те, що [PERSON] та державний нотаріус [PERSON], яка посвідчила заповіт, є рідними братом та сестрою по батькові, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом встановлено, що батьками вказаних осіб є різні люди. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог. Крім того, оскільки позивачу відмовлено в задоволенні його позовних вимог, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, задоволенню також не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed