Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

В липні 2014 року позивач ПАТ КБ «Експобанк» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом мотивуючи його тим, що 06.12.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Комерційний банк «Експобанк» було укладено Договір кредиту і забезпечення № 242/АК-2007, згідно з пунктами 1.1. та 1.2. якого, відповідач отримує кредит у сумі 31 000,00 дол. США і сплачує проценти за користування кредитом у розміром 12 % річних. Відповідно до пункту 1.1. Договору кредиту позивачем було видано відповідачу грошові кошти в розмірі 31 000,00 дол. США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 11 від 06.12.2007. В свою чергу, відповідач зобов'язався сплачувати позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 12,00 % річних, сплачувати щомісяця комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2 % від залишку заборгованості за кредитом, а також повертати позивачу кредит на умовах, що передбачені Договору кредиту. Пункт 1.3. Договору кредиту передбачає, що позичальник повертає банку кредит і проценти за користування на умовах, що передбачені цим договором. 05.11.2009 сторонами було укладено Угоду до Договору кредиту, відповідно до якої позичальнику було реструктуризовано заборгованість, переведено валюту кредит у гривню, встановлено проценту ставку на рівні 14,4 % та затверджено новий графік погашення кредиту. Згідно пункту 4.1. Договору кредиту його сторони повинні належним чином виконувати свої обв'язки за цим договором. Але відповідачем порушені пункти 1.1., 3.5., 4.5.1. договору кредиту, а саме не повертається кредит у строки/терміни, передбачені Договором кредиту; не сплачуються проценти за користування кредитом у строки/терміни, передбачені Договором кредиту; не сплачується комісія за кредитне обслуговування у строки/терміни, передбачені Договором кредиту. Відповідно до п. 3.8. кредитного договору встановлюється наступна черговість виконання позичальником грошових зобов'язань якщо позичальник своєчасно не повернув кредит, то у першу чергу сплачуються штраф, пеня, прострочена заборгованість за процентами, строкова заборгованість. Внаслідок невиконання відповідачем умов договору кредиту, станом на 29.05.2014, у відповідача перед позивачем, виникла заборгованість, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 199 760,58 грн.; пені за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості - 487 275,42 грн.; пені за несвоєчасну сплату комісії за кредитне обслуговування - 15 065,70 грн. Таким чином загальна заборгованості відповідача за Договором кредит становить 702 101,69 грн. Тому позивач стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» заборгованість за договором кредиту в розмірі 702 101,69 грн. і судовий збір 3654,00 грн. Представник позивача направив до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вивомги підтримав. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив у вимогах позову відмовити та застосувати строки позовної давності. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається з матеріалів справи, 06.12.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Комерційний банк «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» було укладено Договір кредиту і забезпечення № 242/АК-2007, згідно з пунктами 1.1. та 1.2. якого, відповідач отримує кредит у сумі 31 000,00 дол. США і сплачує проценти за користування кредитом у розміром 12 % річних. Відповідно до пункту 1.1. Договору кредиту позивачем було видано відповідачу грошові кошти в розмірі 31 000,00 дол. США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 11 від 06.12.2007. В свою чергу, відповідач зобов'язався сплачувати позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 12,00 % річних, сплачувати щомісяця комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2 % від залишку заборгованості за кредитом, а також повертати позивачу кредит на умовах, що передбачені Договору кредиту. Пункт 1.3. Договору кредиту передбачає, що позичальник повертає банку кредит і проценти за користування на умовах, що передбачені цим договором. Згідно п. 1.5. договору кредит надається на купівлю автомобіля. Відповідно до п. 2.2. Договору для забезпечення своїх зобов'язань за цим договором позичальник передає банку у заставу автомобіль марки Nissan Micra 2007 р.в., д.н.з. [NUMBER]. 05.11.2009 сторонами було укладено Угоду до Договору кредиту, відповідно до якої позичальнику було реструктуризовано заборгованість, переведено валюту кредит у гривню, встановлено проценту ставку на рівні 14,4 % та затверджено новий графік погашення кредиту. Відповідно до п. 3.8. кредитного договору встановлюється наступна черговість виконання позичальником грошових зобов'язань якщо позичальник своєчасно не повернув кредит, то у першу чергу сплачуються штраф, пеня, прострочена заборгованість за процентами, строкова заборгованість. Згідно пункту 4.1. Договору кредиту його сторони повинні належним чином виконувати свої обв'язки за цим договором. Але відповідачем порушені пункти 1.1., 3.5., 4.5.1. договору кредиту, а саме не повертається кредит у строки/терміни, передбачені Договором кредиту; не сплачуються проценти за користування кредитом у строки/терміни, передбачені Договором кредиту; не сплачується комісія за кредитне обслуговування у строки/терміни, передбачені Договором кредиту. Згідно розрахунків наданих позивачем, внаслідок невиконання відповідачем умов договору кредиту, станом на 29.05.2014, у відповідача перед позивачем, виникла заборгованість, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 199 760,58 грн.; пені за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості - 487 275,42 грн.; пені за несвоєчасну сплату комісії за кредитне обслуговування - 15 065,70 грн. Відповілачем шляхом реалізації заставного автомобіля булла сплачено позивачу суму по кредиту в розмірі 63 600,00 грн., що підтверджується виписками по особовому рахунку відповідача [PERSON], однак в повному обсязі заборгованість відповідачем не погашена. Згідно п. 5.12. договору за рахунок предмету застави банк має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, розмір яких визначається на момент фактичного задоволення, включаючи основну суму боргу, проценти, неустойку, витрати на утримання і збереження предмету застави, а також витрати на пред'явлення вимоги та/або звернення стягнення на предмет застави. У разі, якщо грошових коштів, отриманих від реалізації Предмет застави недостатньо, Банк вправі у першу чергу отримати повне задоволення своїх вимог за рахунок іншого майна позичальника. Суд, приходить до висновку що, відповідач [PERSON] не виконує передбачених кредитним договором обов'язків по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, має прострочену заборгованість, що у свою чергу порушує права ПАТ «КБ «Експобанк», і які підлягають до захисту, шляхом стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка складається з суми простроченої заборгованості та пені за несвоєчасну сплату комісії за кредитне обслуговування, що в загальному розмірі становить 214 826,28 грн. Однак, суд не може погодитись з позовними вимогами в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості в сумі 487 275,42 грн., оскільки дана сума значно перевищує саму заборгованість по кредиту, тим самим значно перевищує розмір збитків, і є неспівмірною із розміром основного боргу. Стаття 549 ЦК України визначає що, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Отже, суд, знаходить за доцільне зменшити розмір неустойки у вигляді пені до 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень). Що стосується посилань представника відповідача на застосування строків позовної давності до вимог позову, то суду вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до п. 1.3. договору кредиту і забезпечення позичальник повертає банку кредит у строки/терміни, що визначені прогнозним графіком (Додаток № 1 до цього Договору), але не пізніше 05 грудня 2014 року. Згідно п. 7.1. договору, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Цей договір діє до закінчення строку користування кредитом та належного виконання сторонами цього Договору. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позивачем не пропущений строк позовної давності, оскільки договором встановлено строк виконання зобов'язання по даному договору до 05 грудня 2014 року, і даний договір діє до закінчення строку користування кредитом та належного виконання сторонами цього Договору. Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 256, 257, 261, 525, 526, 530, 549, 589, 625, 1054 ЦК України, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та

Outcome: partial