Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до дочірнього підприємства «Крижопільводоканал» комунального підприємства «Вінницяоблводоканал» про визнання деяких частин правочину недійсними та визнання дій відповідача по припиненню водопостачання до належного йому домоволодіння [ADDRESS] незаконною. В обґрунтування позову зазначав, що в належному йому домоволодінні [ADDRESS] 01 жовтня 2013 року відповідачем було припинено водопостачання, мотивуючи заборгованістю по оплаті послуг водопостачання. Припинення водопостачання до його домоволодіння суперечить Закону України «Про питну воду та питне водопостачання». Законом України «Про житлово-комунальні послуги, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України не передбачено право виробника на припинення водопостачання в разі наявності заборгованості. Крім того, він не згоден із твердженням відповідача про наявність заборгованості, по наданим розрахункам він вчасно оплатив послуги і у відповідача не було підстав припиняти водопостачання до його домоволодіння. Також, укладений 28 березня 2013 року між ним та відповідачем договір № 88-95 про надання послуг з водопостачання не відповідає Типовому договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення і включення відповідачем до нього пунктів про припинення та відключення водопостачання в односторонньому порядку, в тому числі і як міру відповідальності споживача за несвоєчасну оплату послуг не передбачено діючим законодавством. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в частині визнання недійсним п. 6.2.6 та п. 9.1 Договору № 88-95 від 28 червня 2013 року про надання послуг з водопостачання укладеного між сторонами та визнання дій відповідача по припиненню водопостачання до його домоволодіння незаконними з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з тих підстав, що договір укладено з позивачем згідно діючого законодавства і відповідно до укладеного договору при виявлені порушень в господарстві позивача було припинено водопостачання. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір № 88-95 від 28 червня 2013 року про надання послуг з водопостачання та водовідведення. 01.10.2013 року відповідачем здійснено припинення водопостачання абоненту [PERSON] Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до статей цього Закону комунальні послуги-результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору, зокрема, з власником будинків, що перебувають у приватній власності. Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, з наступними змінами, вказані послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Судом встановлено, що діючим законодавством, зокрема Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України не передбачено право виробника на припинення водопостачання у випадку несплати боргу. Споживач несе відповідальність за несвоєчасне внесення ним платежів за надані послуги виключно шляхом сплати пені. Наявність прав у підприємства, що здійснює водопостачання припиняти подачу води населенню жодним нормативно-правовим актом не передбачено. Разом з тим, відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Утім, усі умови - істотні, звичайні і випадкові після укладання договору стають однаково обов'язковими для сторін і в сукупності утворюють зміст договору. Згідно ст. 20 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» істотними умовами договору про надання послуг з питного водопостачання є: режим надання послуг; обсяги питного водопостачання за нормативами питного водопостачання; порядок надання послуг з водовідведення; розмір та порядок оплати послуг централізованого водопостачання і водовідведення; права та обов'язки сторін договору; відповідальність сторін договору. У договорі про надання послуг з питного водопостачання повинні бути зроблені посилання на нормативні документи, на підставі яких здійснюватиметься питне водопостачання. За згодою сторін договору про надання послуг з питного водопостачання у ньому можуть бути зазначені інші умови. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Із договору № 88-95 від 28.06.2013 року про надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення видно, що договір підписаний виконавцем та споживачем і зазначені у договорі умови були прийняті сторонами договору. Враховуючи викладене, суд вважає, що немає підстав визнавати недійсними п. 6.2.6 та п. 9.1 договору № 88-95 від 28 червня 2013 року. Відповідно до п. 4.1 укладеного договору, розрахунковий період оплати послуг - один місяць, термін внесення платежів з 1 по 10 число кожного місяця за попередній. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона щомісячно позивачу надає рахунок на сплату за водокористування. Із наданих суду квитанцій видно, що позивач щомісячно сплачує за водопостачання у терміни зазначені умовами договору: 27.08.2013 року сплачено 108 гривень, 12.09.2013 року - 54 гривні, 02.10.2013 року - 621 гривня і заборгованості за послуги немає. Цей факт підтвердила в судовому засіданні представник відповідача і не надала суду доказів правомірності дій щодо припинення споживачу [PERSON] водопостачання, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо визнання дій по припиненню водопостачання до домоволодіння позивача незаконними підлягають до задоволення.

Outcome: partial