Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що після розірвання між ними відносин, їхня спільна донька - [PERSON], [INFO], залишилась жити з нею. Позивачка вважає, що в інтересах дитини проживати з нею, так як вона на даний час працює на посаді касира торговельного залу до Аптеки №44 в ТОВ «Фармадрайв», з 01.09.2017р., має час займатися вихованням своєї доньки, займатися з нею вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про неї. Також має стабільний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В той час, як відповідач не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання доньки, мешкає у зйомній квартирі, яка не облаштована у повному обсязі всім необхідним для розвитку дитини, та не може забезпечувати умови для нормального розвитку доньки. Як зазначила позивачка, зі сторони гр.[PERSON] неодноразово вчинялось та вчиняються психологічні насилля над донькою [PERSON], а саме в її присутності погрожував, принижував її (позивачку), ображав брудною лайкою, з приводу чого вона неодноразово зверталась до Подільського ВП ГУНП в Одеській області. За твердженням позивачки, вона проживає у комфортабельній трьохкімнатній квартирі, на першому поверсі п'ятиповерхового будинку, з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. В цій квартирі також обладнана кімната для дитини, щоб донька могла мати здоровий сон, навчатися, гратися. На переконання позивачки, проживання доньки разом з нею відповідає її інтересам, оскільки вона має можливість забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не взмозі. Спиртними напоями, як вказала позивачка, вона не зловживає, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до доньки. Відповідач, на її думку, не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров'я дитини умов проживання. /ар.сп. 28 / Відповідач, не визнаючи позовні вимоги в повному обсязі, пред'явив зустрічний позов, про визначення місця проживання малолітньої дитини, посилаючись на те, що сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах в період 2009-2016р.р., від яких мають дочку [PERSON], [INFO], яка в даний час проживає з позивачкою. Хоча зустрічний позов поданий з порушенням строків, однак прийнятий судом до спільного розгляду з первісним позовом, виходячи з поважності причин, пов'язаних з хворобою відповідача та тривалістю отримання всіх необхідних документів. /ар.сп. 58-59, 71-72, 103-180 / За твердженням відповідача, в період спільного проживання, позивачка перешкоджала йому в спілкуванні та побаченнях з дитиною, в зв'язку з чим він був вимушений звернутися до Котовського міськрайонного суду з позовом про визнання батьківства, який був задоволений рішенням суду від 09.12.2016р. Проте, як вказав відповідач, позивачка обманним шляхом, спровокувавши скандали, створила відносно нього в очах малолітньої дочки [PERSON] образ поганого батька, а в даний час чинить на неї моральний тиск, щоб вона не спілкувалась з ним та бажає, щоб дочка проживала з нею. Неповнолітня дочка [PERSON], як вважає відповідач, потребує батьківської присутності, і він може надати їй нормальні умови для проживання, оскільки стан здоров'я у нього задовільний, на обліку у лікарів нарколога, психіатра він не перебуває, відповідно до акта обстеження умов сім'ї [PERSON] від 10.04.2018р., умови проживання задовільні, відповідають санітарно-гігієнічним нормам, в квартирі прибрано, затишно, для дитини є окреме ліжко, місце для зберігання власних речей, столик з вмонтованою в нього лампою, а тому, на його думку, ним створені відповідні умови для виховання та розвитку дочки. На переконання відповідача, [PERSON] належним чином не здійснює повноцінний догляд за дочкою, неналежно виконує свої батьківські обов'язки, що, на його погляд, також підтверджується довідкою дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №13 «Вишенька», в зв'язку з чим він неодноразово звертався із заявами до комісії з питань захисту дітей при виконкомі Подільської міської ради, яка рекомендувала йому звернутися до суду з даним позовом. Позивачка, як зазначив відповідач, за місцем своєї роботи неодноразово користувалась кнопкою тривожного виклику, а по прибуттю групи швидкого реагування було встановлено, що всі тривожні виклики були спричинені «сімейними розбірками» між [PERSON] та [PERSON], яка пояснювала, що порушень громадського порядку не було. Також, з висновку інспектора ювенальної превенції видно, що неповнолітня [PERSON], [INFO], перебувала разом матір'ю на її робочому місці, в аптеці, в нічний час, біля 06год. 30хв. 09.05.2018р., що, на думку відповідача, свідчить про безвідповідальне відношення до виховання дитини. [PERSON], за твердженням відповідача, постійно чинить йому перешкоди у вихованні дочки, їх спілкування, постійно вчиняє сварки та скандали, в зв'язку з чим він неодноразово звертався із заявами до відділу поліції. За твердженням відповідача, письмові пояснення [PERSON], бувшого чоловіка [PERSON], щодо характеризування її з негативної сторони і не займання з її боку вихованням дітей належним чином, та [PERSON], колеги по роботі позивачки, стосовно ініціювання останньою всіх сварок і скандалів з ним, пошуку нею сторонніх осіб, для виживання його із м.Подільська, характеру [PERSON], як неврівноваженої людини, що не може належним чином виховувати дочку. На переконання відповідача, дочка [PERSON] повинна проживати з ним, оскільки він належним чином виконує свої батьківські обов'язки, а при визначенні місця проживання дочки також слід врахувати, що позивачка являлася ініціатором припинення фактичних шлюбних відносин, він намагався зберегти сім'ю, але позивачка не погодилася, а перебуваючи в фактичних шлюбних відносинах допускала подружню невірність, ці факти, на думку відповідача, можуть негативно позначитися на психіці малолітньої дитини. /ар.сп. 103-105 / В ході підготовчого провадження, позивачка доповнила свої позовні вимоги та просила також визначити графік спілкування відповідача з їх донькою, а саме: - особисте спілкування кожного 1-го та 15-го числа щомісяця з 16:00год. до 19:00год. (якщо цей день припадає на робочий день, то [PERSON] має право забирати доньку з дитячого садка, попередньо повідомивши про це її матір); - необмежене спілкування з донькою [PERSON], особисто, засобами телефонного зв'язку, але не пізніше 21:00год., що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою. Доповнені позовні вимоги позивачка обгрунтувала тим, що, після розриву їхніх відносин, [PERSON] постійно веде себе агресивно по відношенню до неї, в тому числі в присутності дочки, яка, внаслідок цього, його боїться. За висновком спеціаліста-психолога, як зазначила позивачка, спілкування дитини з відповідачем необхідно обмежити задля поновлення її психологічного стану. Однак, [PERSON], за твердженням позивачки, коли йому заманеться, може забрати дитину без дозволу та попередження про це, а останній такий випадок відбувся 17.06.2018р., і з приводу таких його дій вона неодноразово зверталась до поліції. На переконання позивачки, вона по поведінці дитини бачить, що для неї спілкування з відповідачем - це стрес, тим більше, якщо це відбувається насильно. Також, коли донька чує його ім'я, чи що приїхав якийсь автомобіль, то лякається, перепитує, чи не приїхав відповідач. Тобто стан дитини, на думку позивачки, при згадуванні про відповідача стривожений, тому, на переконання позивачки, спілкування з батьком повинно бути якось врегульоване, щоб дитина була готова до зустрічі з татом і це не викликало у неї страх. /ар.сп. 87-89 / В судовому засіданні, позивачка заперечувала проти зустрічного позову та наполягала на задоволенні своїх позовних вимог, оскільки вона має власне житло, має постійну роботу і постійний заробіток, піклується про дитину, робить все для неї і її майбутнього, а встановлення графіку спілкування батька з дитиною, надасть їй можливість запланувати свій день. Відповідач, за її твердженням, не має постійного місця роботи і власного житла, а тому, на її переконання, не взмозі забезпечити дитину всім необхідним. Відповідач, разом зі своїм представником, в судовому засіданні, проти задоволення первісного позову також заперечували та наполягали на задоволенні зустрічного позову, пояснюючи суду, що позивачка дитиною не займається, все що вона говорить, що зробила для своїх дітей, то це не вона зробила, а вони разом. Все що є в квартирі позивачки, зроблено ним, бо у нього там є дитина. Він з дитиною займається, гуляє, а позивачка, поки її не почали відповідні органи «дьоргати», з дитиною навіть на вулицю не виходила. Так, він самовільним чином забирає доньку з собою, оскільки позивачка йому її так просто не дає, недобра вона мати. Позивачка каже дитині кричати, коли він до неї підходить, але коли він вже бере дитину на руки і питає, чого та кричить, донька відповідає, що так сказала робити мама і тьотя [PERSON] з поліції. На його преконання, він, як нормальний батько, не заслуговує на ті години спілкування зі своєю донькою, які позивачка хоче йому відвести, а тому категорично заперечує проти додаткових позовних вимог. Представник третьої особи - Подільської міської ради в особі Відділу-служби у справах дітей, в судове засідання не з'явився, надіславши, відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, заяву-клопотання про розгляд справи в його відсутності, а тому справа розглянута без його присутності, що відповідає положенням ч.1 ст.223 ЦПК України. /ар.сп. 48, 67 / Всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши всі докази, якими сторони обґрунтовували свої вимоги чи заперечення, та проаналізувавши правові норми, що регулюють вказані правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову, виходячи із наступного: згідно повторного свідоцтва про народження від 20.04.2017р., виданого Подільським міжрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, та паспортів сторін, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] являються батьками малолітньої дитини - їх доньки [PERSON], [INFO]; /ар.сп. 3-4, 6, 29, 90-91, 109-113 / із довідки №5221 від 28.12.2017р., виданої реєстраційним відділом виконавчого комітету Подільської міської ради, видно, що позивачка проживає та зареєстрована в [ADDRESS] (житловою площею 41,9кв.м.), разом з донькою - [PERSON], [INFO], та співласником [PERSON], [INFO]; /ар.сп. 5 / із характеристики №58 від 09.02.2018р. та довідки №17 від 17.01.2018р., виданих ТОВ «Фармдрайв», вбачається, що позивачка з 01.09.2017р. працює у вказаному товаристві, на посаді касира торговельного залу до Аптеки №44, і за місцем роботи характеризується позитивно; /р.сп. 7-8 / відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.01.2011р., виданого виконавчим комітетом Котовської міської ради, та Витягу про державну реєстрацію прав №28653234 від 12.01.2011р., позивачці, разом з [PERSON] та [PERSON], на праві приватної сумісної власності, належить квартира [ADDRESS]; /ар.сп. 15-16 / згідно акту обстеження умов проживання від 03.03.2018р., [ADDRESS], де проживає позивачка, разом з донькою, складається із трьох кімнат, коридору, кухні, ванної кімнати, туалету, балкону і лоджії, загальною площею 66,1кв.м. Умови проживання задовільні, санітарно-гігієнічні умови відповідають нормі. Дитина має окрему кімнату, одяг та взуття по сезону, іграшки, велосипед, самокат; /ар.сп. 17-18 / у висновках практичного психолога [PERSON], після спілкування з [PERSON], [INFO], на прохання її матері, тобто позивачки, окрім інформації про конфлікти між батьками дитини, також зазначено «зі слів дівчинки, вона боїться, що прийде батько і забере її від матері»; /ар.сп. 19-20, 55 / із ухвали Котовського міськрайсуду Одеської області від 27.11.2017р. видно, що в 2017 році на розгляді зазначеного суду перебувало кримінальне провадження №12017160180001371 від 25.09.2017р., про обвинувачення відповідача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме в завданні умисних легких тілесних ушкоджень позивачці; /ар.сп. 50 / із листів та висновків Подільського відділу поліції ГУНП в Одеській області, заяв відповідача та талонів-повідомлень вбачається, що позивачка неодноразово повідомляла до віддділу поліції про неправомірні дії відповідача, а останній звертався із заявами на її неправомірні дії, однак в результаті перевірки ознак кримінальних чи адміністративних правопорушень не виявлялось; /ар.сп.51-53, 83-84, 92-93, 95, 97, 137-139, 142-164, 166, 169-170 / в довідці ТОВ «СРІБНА БРАМА» зазначено, що 28.10.2017р., 27.01.2018р., 08.04.2018р., 14.04.2018р. та 20.04.2018р. із ТОВ «ФАРМДРАЙВ» були виклики швидкого реагування кнопкою тривожного виклику, а по прибуттю групи швидкого реагування з'ясувалось, що всі вони були спричинені сімейними розбірками минулого чоловіка фармацевта; /ар.сп. 54, 130 / із висновку органу опіки та піклування Подільської міської ради від 25.06.2018р. №1632 вбачається, що з 2009 року по 2016 рік сторони у справі проживали у цивільному шлюбі, від якого 03.05.2014р. у них народилась донька - [PERSON]. В 2016 році стосунки між [PERSON] та [PERSON] погіршились і вони стали проживати окремо, а малолітня [PERSON] залишилась проживати з матір'ю. 18.05.2017р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] дійшли спільної згоди та мали намір проживати та виховувати свою доньку разом, а тому комісією було рекомендовано у подальшому знаходити спільну мову та йти на компроміс у питанні щодо виховання спільної дитини. [PERSON] до органу опіки та піклування не було надано копії документів про наявність у нього житла в м.Подільську, де [PERSON] проживає, копії договору найма (оренди) житла та в с.Чорна Окнянського району, де зареєстрований, а також копій довідок про доходи, з місця роботи. Орган опіки та піклування, вивчивши всі наявні матеріли та пославшись на Принцип 6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ст.ст.39, 45 ЦПК України, ст.ст.19, 161 Сімейного кодексу України, п.72 постанови Кабінету Міністрів України №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування пов'язанні із захистом прав дитини», дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матір'ю та відсутність правових підстав для розлучення дитини зі своєю матір'ю, тому вважає, що задоволення позову гр.[PERSON], щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з нею, є можливим та відповідатиме інтересам дитини; /ар.сп. 81-82, 190-193 / згідно листа Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби від 05.06.2018р. та розрахунку заборгованості по аліметам станом на 01.06.2018р., сума заборгованості відповідача, на користь позивачки, для утримання доньки [PERSON], [INFO], склала 20 389грн. 94коп.; /ар.сп. 85 / із листа Окнянського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області від 22.06.2018р. та акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 12.06.2018р. видно, що відповідач звертався до підрозділу поліції з метою встановлення факту проживання його доньки [PERSON] не з матір'ю, а з іншими особами. В результаті перевірки встановлено, що дійсно, на період літніх канікул мати привозить доньку до бабусі [PERSON], [ADDRESS], на тимчасове проживання, де створенні чудові умови для проживання, Водночас, надані відповідачем документи, щодо роботи бабусі [PERSON] у ВП «Подільська станція екстренної (швидкої) медичної допомоги» на посаді медичної сестри-диспетчера, не можуть спростувати зазначені висновки, про що також викладено у листі Відділу-служби у справах дітей Подільської міської ради №300 від 21.06.2018р.; /ар.сп. 94, 96, 165, 172-179, 210 / відповідно до витягів з протоколів засідань комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Подільської міської ради, на засіданнях вказаної комісії багаторазово розглядались заяви сторін, щодо виховання їхньої малолітньої доньки [PERSON], [INFO], визначення місця її проживання та захисту її прав, за результатами яких надавались відповідні рекомендації: встановити батьківство; находити спільну мову у вирішенні питання виховання їх спільної дитини; налагодити відносини між собою та намагатись відповідально ставитись до виконання своїх батьківських обов'язків; звернутись до суду з позовом про визначення місця проживання дитини; /ар.сп. 98-101, 131-136, 167-168, 201-205, 224-228 / згідно довідок Окнянської центральної районної лікарні від 25.04.2018р., відповідач на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває; /ар.сп. 114 / в характеристиці Чорнянського сільського голови, Красноокнянського району Одеської області, зазначено, що за період проживання в с.Чорна відповідач зарекомендував себе з позитивної сторони, по характеру трудолюбивий, врівноважений, відповідальний. Має широке коло друзів, спиртними напоями не зловживає, скарги та нарікань від місцевих жителів та сусідів на нього не надходило; /ар.сп. 115 / рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2016р., по справі №505/2741/16-ц, відповідача визнано батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]; /ар.сп. 116-118 / протягом 2016-2017р.р. відповідач неодноразово звертався до підрозділу поліції із заявами щодо неправомірних дій позивачки, як відносно їх доньки-«маніпулює дитиною, в якої вже психоголічний стрес від цього, проява агресивної поведінки, істеричного крику», так і за місцем її роботи-«йому відомі непоодинокі випадки, коли [PERSON] таємно забирала з кухні дитячого садочка продукти харчування»; /ар.сп. 119-120 / із листа дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №13 «ВИШЕНЬКА» від 06.06.2018р. видно, що дитини [PERSON], [INFO], відвідує садок з 19.01.2017р. (з січня по травень 2018р. була відсутня 23 дні із-за хвороби та сімейних обставин), а з 01.06.2018р, за заявою матері, відбула на оздоровлення; /ар.сп. 121-122 / із письмового пояснення [PERSON] (колишнього чоловіка позивачки) від 20.09.2016р. та листа Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області від 14.05.2014р., на його ім'я, вбачається, що позивачка допускала неправомірні дії відносно своїх дітей, за що в травні 2014 року була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому, на даний час, відповідно до ст.39 КУпАП, вважається такою, що не була піддана аідміністративному стягненню; /ар.сп. 123-124 / в письмовому поясненні [PERSON] від 20.09.2016р. йдеться про неправомірне вимагання спонсорської допомоги з батьків дітей, працівниками дитячого садка №2 м.Подільська Одеської області, де на той час також працювала позивачка; /ар.сп. 125 / із ухвали Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25.11.2016р., по справі №505/4184/16-к, видно, що 23.09.2016р. до чергової частини Подільського ВП ГУНП в Одеській області надішла заява гр.[PERSON], тобто позивачки, про те, що [PERSON], тобто відповідач, за місцем свого мешкання зберігає вогнепальну зброю, в зв'язку з чим було надано дозвіл на проведення обшуку території домоволодіння за місцем його проживання; /ар.сп. 127 / згідно акту обстеження умов проживання від 10.04.2018р., кв.№43 в буд.№528 по вул.Армійській м.Подільська, де проживав, на той час, відповідач, житло складається із одної кімнати, туалету, ванної кімнати, кухні, балкону і коридору та ніш для консервації. Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Для дитини є окреме ліжко, місце для зберігання власних речей, столик з вмонтованою в нього лампою; /ар.сп. 140-141 / листом від 21.06.2018р. №299, на ім'я відповідача, однак за адресою: [ADDRESS], Відділ-служба у справах дітей Подільської міської ради повідомила про розгляд його заяви від 19.06.2018р., та довела до відома, щодо проведення неодноразових роз'яснювальних бесід з позивачкою, стосовно батьківських прав та обов'язків відповідача по відношенню до малолітньої [PERSON] ВССД також нагадала відповідачеві про дачу йому неодноразових роз'яснень, стосовно можливості встановлення порядку його участі у вихованні доньки [PERSON], у разі, якщо мати дитини чинитиме йому перешкоди у вихованні дитини; /ар.сп. 180 / Відділ-служба у справах дітей Подільської міської ради, листом від 04.07.2018р. №334, на виконання ухвали суду від 25.06.2018р., повідомив суд про те, що відповідач звертався до зазначеного відділу-служби з приводу безвідповідального (на його думку) ставлення до виконання батьківських обов'язків гр.[PERSON], відносно їхньої спільної доньки [PERSON], які були розглянуті на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Подільської міської ради. На всі звернення [PERSON], йому були надані письмові відповіді, з додатками у вигляді витягів з протоколів засідань комісії, а тому, на переконання відділу-служби, необхідності у надані йому аналогічних документів немає; /ар.сп. 196, 219 / листом від 05.04.2018р. №175, Відділ-служба у справах дітей, на заяви Відповідача від 16.02.2018р. та від 12.03.2018р., щодо визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON], повідомив про призупинення їх розгляду, в зв'язку з розглядом Красноокнянським районним судом даної справи; /ар.сп. 197, 220 / в листі від 10.05.2018р. №237, на заяву Відповідача від 24.04.2018р., Відділ-служба у справах дітей надав інформацію про розгляд його заяв з питань захисту прав малолітньої [PERSON], починаючи з 21.06.2016р.; /ар.сп. 198, 221 / Відділ-служба у справах дітей Подільської міської ради, листами від 21.05.2018р. №247 та від 04.06.2018р. №265, на усне звернення та заяву Відповідача від 11.05.2018р., повідомив його про надану відповідь на заяву від 24.04.2018р. (за вих.№237 від 10.05.2018р.), та надав витяги з протоколів засідань комісії з питань захисту прав дитини, на яких розглядались його звернення; /ар.сп. 199-205, 222-223 / листом від 21.06.2018р. №299, Відділ-служба у справах дітей, на заяву Відповідача від 19.06.2018р., повідомив його щодо проведених роз'яснювальних бесід з Позивачкою, стосовно його батьківських прав та обов'язків по відношенню до малолітньої [PERSON], а листом від 21.06.2018р. №300 поінформував про взяття до відома та використання в роботі висновку від 10.05.2018р. інспектора ЮП СП Подільського ВП ГУНП в Одеській області майора поліції [PERSON] та акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за адресою: [ADDRESS], складений 12.06.2018р. депутатом Окнянської селищної ради [PERSON]; /ар.сп. 206-207, 229-230 / із листа Окнянського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області від 25.06.2018р. №46.2/1-3818, на ім'я Позивачки, та долученого повідомлення із ЄО №1219 від 18.06.2018р. 18:28:05 видно, що 18.06.2018 о 18:21 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 17.06.2018р. о 20:00 за адресою: [ADDRESS], колишній співмешканець забрав дитиниу на годину, у матері заявниці за вказаною адресою, та не віддає; /ар.сп. 208-209 / ч.1 ст.3 та ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991р., зобов'язують державні чи приватні установи, суди, в усіх діях щодо дітей, першочергову увагу приділяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а розлучення дитини з батьками, всупереч їх бажанню, допускати за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; у принципі 6 Конвенції про права дитини, як зазначено в постанові Верховного Суду України від 14.12.2016р. у справі №6-2445цс16, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченності; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, були розлучена зі своєю матір'ю; ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру; третім Принципом «Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок» проголошено, що держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві; ст.52 Конституції України визначено, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним; ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; згідно ч.ч.1-3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; ч.2 ст.160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; відповідно до ч.ч.1, 2 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом, а під час його вирішення беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення; ч.ч.2, 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків, а батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей, і предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; згідно ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку, а діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Таким чином, на переконання суду, первісний позов, в частині визначення місця проживання дитини з матір'ю, підлягає задоволенню, оскільки виняткових обставин, в ході розгляду справи, зокрема жорстокого поводження матері з дитиною та відсутності належного піклування про дитину з її боку, не встановлено, а тому таке рішення буде відповідати інтересам дитини. Водночас, в задоволенні первісного позову, в частині визначення графіку спілкування відповідача зі своєю донькою, слід відмовити, виходячи з того, що особисте спілкування батька зі своєю малолітньою дитиною лише два рази, по три години, на місяць, аж ніяк не відповідатиме рівності прав та обов'язків обох батьків, щодо участі у вихованні дитини та повноцінному піклуванні про неї. Натомість, в задоволенні зустрічного позову, про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком, суд, не дивлячись на намагання відповідача приймати активну участь у вихованні дитини та проведенні з нею багато часу відпочинку і дозвілля, змушений відмовити, оскільки відсутність у відповідача постійного житла (власного чи найманого), та постійного місця роботи, не може гарантувати повноцінне забезпечення малолітньої дитини всім необхідним, для її повного та гармонійного розвитку, а також з урахуванням того, що відповідач, проживанням дитини біля нього, можливо бажає уникнути стягнення значної суми заборгованості по аліментам, яка утворилась, на користь позивачки, оскільки протягом всього часу розгляду даної справи (більше п'яти місяців з моменту подачі позову) він не вживав жодних заходів щодо хоча б часткового погашення вказаної заборгованості. Фрагмент медичної картки, в якій зазначено, що «після стресової ситуації появились страхи, поганий сон», наказ Головного управління ДФС в Одеській області від 17.05.2017р. №1503 про перевірку відповідача, як фізичної особи-платника податків, розписку-зобов'язання позивачки, без дати, стосовно виправлення свої поведінки відносно відповідача, та письмове пояснення [PERSON], щодо відвідування позивачкою ворожки, для з'ясування перспектив відносин з відповідачем, суд, у відповідності до ст.ст.77, 78 ЦПК України, не бере до уваги, як неналежні та недопустимі докази, виходячи з того у «фрагменті» відсутні дані про особу, «наказ» не має обгрунтувань, які саме обставини в даній справі він доводить, а зміст «розписки-зобов'язання» та «пояснення» містять в собі абстрактну та містичну інформації, яка не може вважатись доказом як така. /ар.сп. 56, 126, 128-129 / Два СD-диска, на яких зафіксовані численні відео та фотозображення малолітньої [PERSON], разом з її батьком (відповідачем), як в домашніх умовах, так і в місцях відпочинку та розваг, із яких видно, що спілкування дитини зі своїм батьком викликає позитивні емоції в обох, а відтак сприяє нормальному розвитку дитини, та лист Відділу-служби у справах дітей від 23.07.2018р. №347/1, на заяву Відповідача від 17.07.2018р. і клопотання адвоката [PERSON], за вхід. від 19.07.2018р., про неможливість врахування висновку практичного психолога [PERSON] від 17.07.2018р., із-за неподання до суду до закриття підготовчого провадження у справі, разом із зазначеним висновком практичного психолога, суд, на підставі ст.ст.83 ч.8, 189 ч.1 п.3, ч.2 ЦПК України, залишає поза увагою, як докази, що подані за межами строків підготовчого провадження. /ар.сп. 211, 243-245 / Суд цілком погоджується з позицією представника відповідача, який, пославшись на рішення Європейського суду з прав людини від 11.07.2017р в справі «М.С. проти України» та справу «Цаунеггер проти Німечини», а також на не підтримання в них презумпції на користь матері ні практикою на рівні ООН, ані судовою практикою ЄСПЛ у 21 столітті, вважає, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини, оскільки суд дійшов вказаного висновку по даній справі не на підставі зазначеного принципу, а лише після з'ясування всіх обставин справи та дослідження всіх доказів по ній. Однак, суд відхиляє твердження представника відповідача, щодо неповноти висновку органу опіки та піклування, із-за його прийняття у відсутності сторін у справі та не врахування документів, які були додані відповідачем до свого зустрічного позову, оскільки зазначений орган, в особі Відділу-служби у справах дітей, тривалий час займався вирішенням спору, який виник між сторонами після припинення їх спільного проживання, а відтак в повній мірі володів всіма матеріалами та документами, для прийняття цілком обгрунтованого висновку. На переконання суду, саме таке рішення буде відповідати ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо справедливого розгляду справи, та ч.1 ст.3 і ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини, оскільки тривале з'ясування особистих стосунків між сторонами, після припинення спільного проживання, вкрай негативно впливає на нормальний розвиток та психологічний стан дитини. Крім того, згідно ч.1 ст.141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже, сплачена сума судового збору, в частині визначення місця проживання дитини, підлягає стягненню зі сторони відповідача, на користь позивачки. /ар.сп. 1 / На підставі ст.ст.3 ч.1, 9 ч.1 та принципу 6 Конвенції про права дитини, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, третього Принципу «Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок», ст.52 Конституції України, ст.ст.141 ч.1, 150 ч.ч.1-3, 160 ч.2, 161 ч.ч.1, 2 Сімейного кодексу України, ст.ст.11 ч.ч.2, 3, 18 ч.ч.1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», та

Outcome: partial