Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

В листопаді 2017 року до суду звернулась [PERSON] (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просила суд стягнути із [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості частки у праві спільної сумісної власності в розмірі Ѕ частки транспортного засобу Ford Transit Connect державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску, № кузова [NUMBER] , в сумі 81\~000 грн., обґрунтовуючи підставність позову тим, що в період перебування у шлюбі вони із відповідачем придбали вищевказаний транспортний засіб, який був зареєстрований на ім`я [PERSON] , отож він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. 27.09.2017 їх шлюб було припинено шляхом розірвання, однак у добровільному порядку провести розподіл вказаного майна вони не спромоглись, як і визначити приблизну його дійсну вартість, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. 31.01.2018 розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Відповідач надав до суду відзив, в якому позовні вимоги визнав частково, вказуючи, що згоден сплатити 45 000 грн, вказуючи на тривалий час експлуатації транспортного засобу. Ухвалою суду від 28.02.2018 у справі було призначено судово-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на вирішення експерта поставлено питання: яка ринкова вартість автомобіля FORD Transit Connect д/н [NUMBER] (2008 року випуску), № кузова [NUMBER] ? Провадження на час проведення експертизи було зупинено. 19.09.2018 ухвалою суду у справі було призначено повторну судово-товарознавчу експертизу для визначення вартості спірного майна, а провадження у справі зупинено. 18.12.2018 ухвалою суду провадження у справі поновлено, у зв`язку із надходженням Висновку судового експерта від 05.12.2018 за №5440/18-21. Ухвалою суду від 18.01.2019 згідно розпорядження керівника апарату Липовецького районного суду від 17.01.2019 дана справа була передана на розгляд судді Кривенко Д.Т. та призначена до розгляду у порядку загального позовного провадження. Відзив відповідача було подано в межах визначеного судом строку, відповідно до якого просив суд в задоволенні позову відмовити, аргументуючи свою позицію тим, що дійсно під час шлюбу вони придбали транспортний засіб Ford Transit Connect державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску, № кузова [NUMBER] , який був зареєстрований на його ім`я, утім ними було також придбано інше рухоме майно у вигляді меблів, побутової техніки, проведено капітальний ремонт будівлі, що розташована в с. Лопушне Кременецького району Тернопільської області, де вони із позивачем та дітьми спільно проживали, проведено роботи по підведенню газопостачання до будинку. В червні 2015 року їх сім`я розпалась, тому за усною добровільною домовленістю вони узгодили, що майно, що придбано до будинку залишається позивачеві, а транспортний засіб йому, отож підстав для розподілу транспортного засобу судом не має. Крім цього, відповідач просив суд відмовити позивачеві у стягненні судових витрат, оскільки позивачем не було надано повного та детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених витрат необхідних для надання правової допомоги у справі. 22.04.2019\~позивач до\~початку розгляду\~справи по\~суті надала\~до суду\~заяву про\~збільшення розміру\~позовних вимог,\~за наслідками\~розгляду якої\~винесено ухвалу\~суду від\~13.05.2019,\~якою було\~прийнято до\~розгляду позовні вимоги про присудження до стягнення із відповідача на користь позивача розміру грошової компенсації вартості частки в спільному майні подружжя в сумі 48 130, 00 грн., а позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної компенсації за користування спільним майном в сумі 36\~000 грн. та відшкодування заподіяної шкоди, а саме: вартості відновлювального ремонту транспортного засобу в сумі 51\~092 грн., - залишено без розгляду. 13.05.2019 було закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, утім надали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд в задоволенні позову відмовити, зіславшись на обставини наведені ними у заяві по суті. Зважаючи на те, що участь позивача та його представника в судовому засіданні не була визнана обов`язковою, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні, за їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, встановив, що з 22.09.2006\~сторони спору\~перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 27.09.2017. Вказане рішення суду набрало законної сили 07.10.2017. Як убачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] (а.с.48), транспортний засіб Ford Transit Connect, державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску, № кузова [NUMBER] , об`єм двигуна - 1753, колір синій, переобладнаний пасажир 4 місця для сидіння, зареєстровано на ім`я [PERSON] , дата реєстрації 27.09.2012. Встановлені судом обставини свідчать про те, що вищевказане рухоме майно було придбано сторонами у шлюбі, отож воно є об`єктом права спільної сумісної власності сторін як подружжя. Вказані обставини\~ визнавались\~сторонами спору,\~про що\~ними зазначалось\~у заявах\~по суті\~справи,\~отож такі\~обставини не підлягають доказуванню, оскільки у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ст.82 ЦПК України). Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить суд стягнути із [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості Ѕ частки транспортного засобу Ford Transit Connect державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску, № кузова [NUMBER] , в сумі 48 130, 00 грн. Відповідно до ст. 60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 Сімейного кодексу України). У судовому засіданні відповідач не заперечуючи факт належності їм із позивачем спірного транспортного засобу на праві спільної сумісної власності, оскільки він був придбаний у період шлюбу, вказав, що вони добровільно із позивачем дійшли згоди щодо поділу спільно нажитого ними майна, у тому числі і транспортного засобу, вказуючи, що було враховано інтереси їх спільних із позивачем дітей, тому він отримав лише спірний транспортний засіб, решта майна залишено було позивачеві. Відповідач зазначив, що факт добровільного поділу спільного майна визнавався позивачем шляхом зазначення нею про це у позові про розірвання шлюбу та ним у заяві, що подана в рамках цієї справи про розгляд справи у його відсутність, за наслідками розгляду якого 27.09.2017 було ухвалено рішення Кременецьким районним судом Тернопільської області про розірвання їх шлюбу. Статтею 7 СК України визначено загальні засади регулювання сімейних відносин, де у ч. 2 цієї статті виокремлено можливість врегулювати їх за домовленістю (договором) між учасниками. За правилами ст.9 СК України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Право подружжя на укладення договорів між собою щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначено ст.64 СК України. У ст. 3, 6, 203, 626, 627 ЦК визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів, зокрема вільне волевиявлення учасника правочину та дотримання певної форми. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 ст.628 ЦК передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення між ними із позивачем договору щодо майна, яке є предметом спору та об`єктом права спільної сумісної власності їх як подружжя, оскільки вимоги про поділ спільного майна подружжя не були предметом розгляду судом при вирішенні вимог про розірвання шлюбу, в яких сторони надавали заяви по суті спору. Згідно висновку судового експерта від 05.12.2018 вартість автомобіля FORD Transit Connect державний номерний знак [NUMBER] (2008 року випуску), № кузова [NUMBER] становить 96\~260, 45 гривень. Сторони спору погодились із визначеною експертом вартістю майна, оскільки не надали жодних заперечень стосовно висновку. Зважаючи на те, що належність майна до спільної сумісної власності сторін як подружжя сторонами визнавалась, за загальними правилами діючого законодавства частки сторін в майні, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є рівними, спірне майно зареєстроване на відповідача та перебуває в його користуванні, що ним не заперечувалось, а позивач виявила згоду на отримання грошової компенсації спірного майна, суд вважає, що позов про присудження грошової компенсації вартості Ѕ частки транспортного засобу в сумі 48\~130, 22 грн., що є об`єктом спільної сумісної власності слід задовольнити, оскільки наявність порушених прав позивача доведена, отож вони підлягають захисту у спосіб, що нею обраний. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі суд керується Главою 8 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивач просила суд здійснити розподіл судових витрат, утім на їх підтвердження надано було фотокопії доказів до позову, які не усі є читабельними, а також відсутні докази здійснення позивачем витрат на правову допомогу згідно з умовами договору про надання правничої допомоги (детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених витрат необхідних для надання правової допомоги у цій справі), тому суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на інший день та час.

Outcome: approved