Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24.07.2007 р. між сторонами був укладений кредитний договір. Позичальнику були надані грошові кошти на купівлю нерухомості, встановлений термін їх повернення. З метою забезпечення виконання зобов'язань з відповідачем був укладений договір іпотеки. За цим договором забезпечується виконання зобов'язання за кредитним договором від 24.07.2007 року. Зважаючи, що умови договору Відповідач не виконує, позивач просить суд постановити рішення про звернення стягнення на майно відповідача шляхом визнання права власності на це майно. Згідно до поданої заяви, представник позивача позов підтримав, просить справу розглядати без його участі. У разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи та постановлення рішення. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання. Про час слухання справи сторона була повідомлена належним чином. Від відповідача не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості постановлення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 24 липня 2007р. між Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк») та [PERSON] було укладеного кредитний договір № 191-07 (надалі по тексту іменується - «Кредитний Договір»). Банк видав позичальнику кредит в сумі 69 700,00 (шістдесят дев'ять тисяч сімсот) євро на купівлю нерухомості терміном до 23 липня 2027 року. Кредит видавався позичальнику в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Позичальника № 2620801005261 у РФ ВАТ «Кредобанк». 06.10.2010 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» відповідно до чинного законодавства України був укладений договір відступлення права вимоги. Згідно даного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 191-07 від 24 липня 2007 р., що був укладений між ВАТ «Кредобанк» та відповідачем. Відповідно до договору відступлення права вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло прав кредитора до [PERSON]. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ст.ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи те, що боржник не виконував взяті на себе зобов'язання в частині сплати коштів за кредитним договором, ТОВ «Кредекс Фінанс» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON]. 02 червня 2011 року Рівненський міський суд Рівненської області ухвалив рішення, яким задовольнив позовні вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» та стягнув з [PERSON] на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» суму заборгованості в розмірі 528 642 (п'ятсот двадцять вісім тисяч шістсот сорок дві) гривні 33 копійки. 20.12.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Матвійчуком І.О. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Заборгованість за Кредитним договором не погашена. Сума заборгованості за кредитним договором згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02.06.2011 р. по справі № 2-3257/11 становить 528 642 (п'ятсот двадцять вісім тисяч шістсот сорок дві) гривні 33 копійки. Сума пені становить 140778,18 грн., на підтвердження чого був наданий розрахунок. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» п.18 передбачено, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд мас виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Відповідно до листа Верховного суду України № 62-97 від 03.04.1997 р. «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» розрахунки суми боргу з урахуванням індексу інфляції проводиться множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості. ИИс = (ИИ1:100) х (ИИ2:100) х (ИИЗ:100) х .... (ИИ2:100), де ИИ-1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ИИ-2 - індекс інфляції за другий місяць прострочення, ИИ2 - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Згідно листа Верховного суду України № 62-97 від 03.04.1997 р. індекси інфляції розраховуються Міністерством статистики України починаючи з серпня 1991 року щомісячно та публікуються в пресі, зокрема в газеті «Урядовий кур'єр» в період з 5 по 10 число наступного за звітнім місяця. Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції додається, і інфляційне збільшення суми боргу складає: -3171.85 грн. Розрахунок 3% річних вираховується за загальноприйнятим порядком розрахунку відсотків. Розрахунок 3% річних вираховується за формулою: СхЗхД :365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Розрахунок 3-х відсотків річних згідно ст. 625 ЦК України становить 41625, 25 грн. Таким чином, сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 3-х відсотків річних та пені за Кредитним договором № 191-07 від 24 липня 2007 року, складає: 528 642,33 грн. - 3 171,85 грн. + 41 625,15 грн. + 140 778,18 грн. = 707 873,81 грн. Тобто сума, яка підлягає стягненню станом на 03.02.2014 року становить 707 873 (сімсот сім тисяч вісімсот сімдесят три) гривні 81 копійка. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Неналежне проведене виконання не припиняє зобов'язання, а лише тягне за собою покладення на боржника нових обов'язків, які становлять міри цивільно-правової відповідальності (відшкодування збитків, стягнення неустойки тощо). Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав, що підтверджується копією меморіального ордеру № 232550 від 25 липня 2007 р. Відповідач в свою чергу зобов'язання не виконав. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 24 липня 2007 року між ВАТ «Кредобанк» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) було укладеного іпотечний договір № 191-07/1, (надалі по тексту іменується - «Іпотечний договір»), який був посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 5540. 26 квітня 2012 року було укладено Договір про відступлення права за Іпотечним договором між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: - земельна ділянка (цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: № 56 246 820 00 01 002 0068, що стане власністю Іпотекодавця після отримання останнім Державного акту на право приватної власності на землю та його державної реєстрації, на підставі договору купівлі-продажу від 24 липня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] 24.07.2007р., зареєстрованого в реєстрі за №5536; - незавершений будівництвом житловий будинок (готовність 89%), площею забудови 71,9 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 24 липня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] 24.07.2007р., зареєстрованого в реєстрі за № 5535. Реєстраційний номер незавершеного будівництвом житлового будинку в Реєстрі прав власності на нерухоме майно - 17326621. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. З врахуванням положень ст. З ЦПК та п.5.3 іпотечного договору, позивач (іпотекодержатель) з метою захисту своїх законних прав та інтересів звертається до суду про звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна, що перебуває в іпотеці шляхом визнання права власності на нього. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, враховуючи положення ст.ст. 512, 514, 516, 526, 527, 530, 599, 625 ЦК України, ст. 12, 33, 37 Закону України «Про іпотеку», суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Задоволення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved