Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON], згідно з яким, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 04.07.2018 року, просить суд: визнати дійсним Договір №22/06/2016 оренди автомобіля від 22.06.2016 року, укладений між [PERSON], як стороною «Орендодавець», та [PERSON], як стороною «Орендар»; стягнути з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] заборгованість за Договором №22/06/2016 оренди автомобіля від 22.06.2016 року та завдану майнову шкоду: 639 384,35 грн., з яких: 268 485,00 грн. - заборгованість за неповернення авто після розірвання договору оренди; 2280,00 грн. - сплачені позивачем послуги арешт майданчика; 5 100,00 грн. - сплачені позивачем послуги евакуатора з м.Хмельницького до м.Києва; 2 000,00 грн. - переїзд, супровід, авто, бензин/газ; 1200,00 грн. - експертна оцінка пошкоджень авто; 200,00 грн. - мийка авто для виявлення пошкоджень; 83 818,00 грн. - матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля згідно Звіту №165/16 від 20.12.2016 року експертної оцінки пошкоджень авто; чек про купівлю деталей, вентилятор пічки від 29.12.2016 року на суму 3200,00 грн.; чек про купівлю деталей для двигуна від 04.04.2017 року на суму 11 670,00 грн.; чек про купівлю деталей для двигуна від 27.12.2016 року на суму 12 670,00 грн.; чеки про витрати на пальне згідно згідно квитанції фіскального чеку від 23.11.2016 року на газ в сумі 259,62 грн.; квитанції фіскального чеку від 23.11.2016 року на газ в сумі 431,96 грн.; та квитанції фіскального чеку від 23.11.2016 року на газ на суму 380,18 грн. (поїздка евакуатором за авто та транспортування авто з Хмельницького до Києва); 247 389,75 грн. - загальна сума упущеної вигоди/ Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 22.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір №22/06/16 оренди автомобіля марки «Suzuki», модель «Grand Vitara», 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], за умовами якого автомобіль надається орендодавцю строком на 60 місяців за ціною оренди 126,00 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день здійснення оплати на тиждень та 6 570,00 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день здійснення оплати - на рік. Однак, незважаючи на те, що позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме - згідно з Актом прийому-передачі автомобіля від 22.06.2016 року та Розписки про отримання авто передав відповідачу транспортний засіб у відмінному стані без пошкоджень, останній в період з 29.06.2016 року по 03.08.2016 року сплачував обумовлені в договорі орендні платежі з постійними затримками, а починаючи з 10.08.2016 року - взагалі припинив здійснювати будь-які платежі. Більш того, відповідач, всупереч умов п.10.2 Договору та вимоги-претензії позивача, ухилився від виконання свого зобов'язання щодо нотаріального посвідчення договору оренди. При цьому, оскільки 11.08.2016 року відповідач повідомив про відсутність в нього автомобіля, позивач вимушений був звернутися до правоохоронних органів з відповідною заявою про скоєння злочину та розшук автомобіля, який в свою чергу, 23.11.2016 року було передано йому, як власнику, із території майданчику для тимчасового зберігання затриманих транспортних засобів ДП «Інформ Ресурси» в м.Хмельницький по вул. Коцюбинського, 33, в незадовільному стані, без можливості його використання та транспортування. Вказані обставини змусили позивача нести додаткові витрати на дорогу із м.Хмельницького до м.Києва, витрачати свої кошти на залучення евакуатора для переміщення автомобіля, а також експерта для проведення експертизи щодо визначення вартості завданого матеріального збитку. Крім того, через неповернення автомобіля в обумовлені строки, а в подальшому - через непридатність останнього для використання, позивач, як підприємець, не отримав ті доходи, які були ним заплановані внаслідок досягнення домовленості про надання авто в оренду іншій особі - [PERSON] Таким чином, з урахуванням викладеного, а також посилаючись на положення ст.ст. 16, 22. 220, 799, 1168 ЦК України та умови Договору оренди, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою від 31.01.2018 року було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого провадження. Ухвалою від 03.04.2018 року підготовче засідання було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. В свою чергу, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін, а також те, що позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 22.06.2016 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір №22/06/16 оренди автомобіля марки «Suzuki», модель «Grand Vitara», 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], за умовами якого автомобіль надається орендодавцю строком на 60 місяців за ціною оренди 126,00 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день здійснення оплати на тиждень та 6 570,00 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день здійснення оплати - на рік. При цьому, в п.10.2 Договору сторонами погоджено, що орендар приймає на себе зобов'язання на протязі 5 днів після підписання договору подати документи для його нотаріального посвідчення. Зобов'язання щодо підготовки всіх необхідних документів та оплати за нотаріальне посвідчення договору покладені на орендаря. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, договір оренди від 22.06.2016 року не був нотаріально посвідчений внаслідок ухилення відповідача від виконання своїх зобов'язань, передбачених вищенаведеними умовами Договору. Вказані обставини підтверджуються, в тому числі, й наявною в матеріалах справах копією вимоги претензії позивача від 22.08.2016 року, яка була отримана відповідачем 25.08.2016 року, про необхідність сплати боргу та виконання обов'язку щодо подання документів для нотаріального посвідчення договору. В свою чергу, відповідно до ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається в письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Частиною 1 ст. 220 ЦК України встановлено, що в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте, у відповідності до ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Так, згідно з Актом прийому-передачі автомобіля від 22.06.2016 року та Розписки про отримання авто від 22.06.2016 року позивач передав відповідачу транспортний засіб у відмінному стані без пошкоджень, а останній, в свою чергу, в період з 29.06.2016 року по 03.08.2016 року частково сплачував обумовлені в договорі орендні платежі. Тобто, враховуючи наведене, а також зважаючи на вищевстановлені обставини справи, можна дійти висновку, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, відбулося часткове виконання договору, а відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання дійсним договору оренди є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, як вже зазначалося вище, сторонами в договорі було обумовлено, що ціну оренду в розмірі 126,00 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день здійснення оплати на тиждень та 6 570,00 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день здійснення оплати - на рік. Крім того, як передбачено п.п. 1.3, 1.4 Договору загальна орендна вартість автомобіля за 60 місяців складає 32 868,00 доларів США. Розрахунок здійснюється орендарем відповідно до офіційного курсу долара США до гривні за даними НБУ на день оплати щотижневого платежу (кожної середи до 12 год.). Проте, як встановлено судом, відповідач свої зобов'язання за договором виконував неналежним чином, а саме: в період з 29.06.2016 року по 03.08.2016 року сплачував обумовлені в договорі орендні платежі з затримками, а починаючи з 10.08.2016 року - взагалі припинив здійснювати будь-які платежі. 11.08.2016 року позивачем було вручено відповідачу повідомлення про розірвання договору оренди автомобіля на підставі п.п. 7.1.3, п.п. 7.3, п.п. 5.1 п.(2) Договору з вимогою негайно повернути його автомобіль як законного власнику. Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії цього повідомлення, відповідач погодився з розірванням договору та зобов'язався повернути автомобіль позивачу. Проте, будь-яких доказів того, що автомобіль було повернуто позивачу відразу після отримання вказаного повідомлення, матеріали справи не містять. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, 11.08.2018 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір №11/08/08/16 про наміри, за умовами якого орендодавець зобов'язався надати орендарю в оренду автомобіль марки «Suzuki», модель «Grand Vitara», 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Також, в судовому засіданні встановлено, що 18.08.2016 року та 24.08.2016 року за заявою позивача було порушено два кримінальних провадження за ч.3 ст. 289 КК України та ч.3 ст. 190 КК України - незаконне заволодіння транспортних засобом та шахрайством. 23.11.2016 року позивачу, як власнику, було передано автомобіль з території майданчику для тимчасового зберігання затриманих транспортних засобів ДП «Інформ Ресурси» в м.Хмельницькому по вул. Коцюбинського, 33. При цьому, згідно зі звітом №165/16 оцінки матеріального збитку після пошкодження майна, складеного 20.12.2016 року ФОП «[PERSON].», матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки «Suzuki», модель «Grand Vitara», 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], внаслідок його пошкодження, складає 83 818,00 грн. Будь-яких доказів, які б підтверджували те, що відповідачем було сплачено позивачу заборгованість за договором оренди, матеріали справи не містять. В свою чергу, згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 612, 624 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки встановлені договором або законом. Якщо за прострочення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, які завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками,зокрема є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому, як передбачено п.п. 5.2, п.п. 6.5, п.п. 8.3, п.п. 8.4, п.п. 8.7 Договору, у випадку порушення строків виконання орендарем зобов'язань по договору без попередньої домовленості, орендодавець має право нарахувати, а орендар зобов'язується сплатити пеню у розмірі 150,00 грн. за кожен день прострочення. У випадку повернення автомобіля раніше вказаного в договорі строку викупу - оплата за автомобіль нараховується згідно ціни прокату: 1-7 діб - 50 у.о., 8-14 діб - 45 у.о., 15-30 діб - 30 у.о., від 31 до 153 доби - 25 у.о. Орендар несе повну матеріальну відповідальність за збереження орендованого автомобіля і у разі пошкодження чи втрати авто зобов'язаний відшкодувати завдану шкоду чи надати рівноцінний автомобіль на протязі 5 днів після його пошкодження чи втрати. У випадку затримання відшкодування шкоди чи наданні рівноцінного авто в установлені строки орендар сплачує пеню 1% від вартості завданих пошкоджень чи оціночної вартості авто за кожний день прострочення. у разі припинення виконання умов договору оренди орендар зобов'язаний негайно повернути автомобіль у стані, в якому він був одержани й. Якщо орендар не виконує обов'язку щодо повернення автомобіля протягом 3 (трьох) днів з моменту вимоги, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування автомобілем за час прострочення. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, а також зважаючи на те, що обставини щодо невиконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд, перевіривши у судовому засіданні правильність розрахунків, наведених позивачем у позовній заяві та в заяві про уточнення позовних вимог, а також докази, надані позивачем на підтвердження розрахунків, приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь завдану майнову шкоду у розмірі 639 384,35 грн., з яких: 268 485,00 грн. - заборгованість за неповернення авто після розірвання договору оренди; 2280,00 грн. - сплачені позивачем послуги арешт майданчика; 5 100,00 грн. - сплачені позивачем послуги евакуатора з м.Хмельницького до м.Києва; 2 000,00 грн. - переїзд, супровід, авто, бензин/газ; 1200,00 грн. - експертна оцінка пошкоджень авто; 200,00 грн. - мийка авто для виявлення пошкоджень; 83 818,00 грн. - матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля згідно Звіту №165/16 від 20.12.2016 року експертної оцінки пошкоджень авто; 3200,00 грн. кошти, сплачені за купівлю деталей для авто: 11 670,00 грн. - грошові кошти, сплачені за купівлю деталей для двигуна; 12 670,00 грн. - грошові кошти, сплачені за купівлю деталей для двигуна; 259,62 грн. - витрати на пальне; 431,96 грн. - витрати на газ; 380,18 грн. - витрати на газ (поїздка евакуатором за авто та транспортування авто з Хмельницького до Києва); 247 389,75 грн. - загальна сума упущеної вигоди, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також, в порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 6 987,14 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved