Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

В листопаді 2013 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 29.12.2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 010/03-11/422, за яким кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 135000,00 доларів США терміном до 28.12.2016 року, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 12% річних та виконати інші зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до п.1.5 даного договору боржник зобов'язався повернути кредитні кошти відповідно до графіку та сплатити відсотки за користування кредитом, пені, штрафів. Зобов'язання перед позивачем по вказаному вище кредитному договору відповідачем [PERSON] не виконано і станом на 26.09.2013 року загальна заборгованість позичальника перед кредитором становить 1 932 516,47 грн. Внаслідок прострочення грошових зобов'язань за кредитним договором кредитор надіслав позичальнику лист-вимогу, відповідно до якого його зобов'язано повернути кредитні кошти, сплатити відсотки та пеню. До теперішнього часу вимога кредитора залишилася без задоволення, тому банк звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. До судового засідання представник позивача не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 53-54, 56-59, 66). За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Відповідно до ст. 10, 11 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ч. 2 ст. 60 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 1.3 Статуту, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником усіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 10). Судом встановлено, що 29.12.2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 010/03-11/422, за яким кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 135 000,00 доларів США терміном до 28.12.2016 року, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 12% річних та виконати інші зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до п. 1.5 даного договору боржник зобов'язався повернути кредитні кошти відповідно до графіку та сплатити відсотки за користування кредитом, пені, штрафів (а.с. 32-37). Отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 135 000,00 доларів США підтверджується валютним меморіальним ордером №TR010/03-11/422 від 26.01.2007 року (а.с.50). Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів (додаток №1 до цього договору), шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на позичковий рахунок, вказаний в частині №1 цього договору. Також, згідно п. 1.5.1.1 вказаного договору нараховані в порядку передбаченому цим договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту в строк передбачений в графіку повернення кредиту та сплати процентів. Відповідач [PERSON] не виконує належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 26.09.2013 року становить 1 932 516,47 грн., з яких: 134 279,33 доларів США, що еквівалентно 1 073 294,68 грн. - заборгованість за кредитом; 105 771,57 доларів США, що еквівалентно 845 432,16 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 13 789,63 грн. - пені (а.с. 4-7, 11-31). В зв'язку з цим на адресу позичальника банком було направлено претензію від 06.11.2013 року щодо усунення порушень за кредитним договором, погашення кредитної заборгованості (а.с.45-48), однак дана вимога залишились без належного реагування та задоволення, тому банк звернувся до суду із вказаним позовом. Суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Забезпечення виконання зобов'язання у вигляді неустойки (пені) регулюється ст. ст. 549-552 ЦК України. Проаналізувавши обставини справи та надані докази, суд вважає, що позов є доведений і підлягає до задоволення, оскільки у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору станом на 26.09.2013 року утворилася заборгованість перед банком, яка становить 1 932 516,47 грн., яка складається з наступного: 134 279,33 доларів США, що еквівалентно 1 073 294,68 грн. - заборгованість за кредитом; 105 771,57 доларів США, що еквівалентно 845 432,16 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 13 789,63 грн. - пені. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3441,00 грн., тому відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved