Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

В лютому 2020 року представник позивача [PERSON] , в інтересах [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 94 460 грн. В обґрунтування позову вказав, що позивач перебуваючи в трудових відносинах з Криворізьким Центральним гірничо-збагачувальним комбінатом, правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на посаді маркшейдера в кар`єрі, 23.10.1991 року близько о 14 год. 30 хв., з вини Відповідача, знаходячись в лазні маркшейдерського відділу Петрівського рудоуправління, внаслідок нещасного випадку отримала тілесні ушкодження у вигляді «забій обличчя, садна, забиття правого плеча». Послався, що даний нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. У зв`язку з вказаним трудовим каліцтвом позивач 20.08.2009 року вперше пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією де їй встановлено ступінь втрати працездатності - 20 % безстроково, визначено потребу у медичному лікуванні, ВМП. Вказав, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в неможливості повною мірою реалізовувати себе в професійній сфері, внаслідок порушень функції правого плеча, позивач систематично відчуває больові відчуття в правому плечовому суглобі, для підтримання функції організму позивач потребує систематичного лікування та, як наслідок, повинен нераціонально витрачати час та залучати додаткові ресурси для організації свого життя, позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, приділяти належним чином час своїй сім`ї. Зазначені негативні явища явно вказують на зниження якості життя та зменшення благ, які позивач мав до моменту травмування та втрати працездатності. За вказаних обставин, позивач оцінив завдану йому моральну шкоду з огляду на вимоги виваженості, розумності та справедливості, з урахуванням обсягу, характеру та тривалості перенесених страждань, та вважає, що дану шкоду слід відшкодувати за рахунок роботодавця, який не виконав покладений на нього законодавством обов`язок по створенню безпечних умов праці. Розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди позивач оцінює в сумі 94 460 грн. 02 березня 2020 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведений факт завдання йому моральної шкоди саме відповідачем, заявлений розмір моральної шкоди належним чином не обґрунтований та не доведений. Розмір моральної шкоди, про стягнення якого просить позивач не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права. Також зазначив, що позивачем не доведено наявність моральної шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянні заподіювача та вини відповідача в її заподіянні. Вказує, що у настанні нещасного випадку під час якого травмувався відповідач наявна вина самого позивача, що виключає правові підстави для задоволення позову. 02 квітня 2020 року судом постановлена ухвала про призначення розгляду справи на 24 квітня 2020 року в приміщенні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області без повідомлення сторін. Відповідь на відзив позивачем та його представником не надавалась Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивач [PERSON] , [INFO] , станом на 23.10.1991 року перебувала у трудових відносинах з Криворізьким Центральним гірничо-збагачувальним комбінатом, правонаступником якого є відповідач та працювала на посаді маркшейдера в кар`єрі. 23.10.1991 року під час перебування на робочому місці з позивачем стався нещасний випадок, в ході якого позивач отримала тілесні ушкодження у виді «забій обличчя, садна, забиття правого плеча». Відповідно до п.11.2 акту № 33 від 25.10.1991 року «Про нещасний випадок на виробництві» причиною нещасного випадку є експлуатація несправного обладнання, згідно п. 13 вказаного акту особами, які порушили вимоги законодавства в сфері охорони праці є майстер господарської служби - [PERSON] . Висновком МСЕК від 20.08.2009 року позивачу первинно та безстроково встановлено 20% втрати професійної працездатності в зв`язку з трудовим каліцтвом, визначено потребу в медикаментозному лікуванні, ВМП. Відповідно до направлення № 886 від 21.02.2009 року, у позивача спостерігається деформуючий артроз правого плечового суглоба, больовий синдром. З п. 7 виписки з амбулаторної карти хворого наданої Петрівською ЦРЛ Кіровоградської області від 17.12.2015 року на ім`я позивача вбачається, що позивачем отримано 23.10.1991 року травми у виді «забою обличчя, саден, забиття правого плеча», які стали причиною втрати професійної працездатності позивача у 2009 році. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У відповідності зі ст. ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, повною мірою реалізовувати свої наміри в професійній сфері, призводять до відчуття болю та завдають незручностей позивачу у повсякденному житті, призводять до необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Матеріали справи чітко доводять, що зазначені негативні явища мають місце в житті позивача у зв`язку із отриманим трудовим каліцтвом, що призвело до встановлення позивачу 20% втрати професійної працездатності безстроково, зниження функцій правої руки та до постійного відчуття болю, тому суд приходить до висновку про те, що позивачу заподіяна моральна шкода. Суд відхиляє заперечення відповідача про недоведеність факту завдання моральної шкоди, оскільки судом встановлено наявність у позивача втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва, що об`єктивно призвело до моральних страждань. Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача суд також не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обґрунтовані правові підстав для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди роботодавцем своєму працівнику, що втратив працездатність внаслідок трудового каліцтва. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, потребу в забезпеченні лікарськими засобами, виробами медичного призначення, бере до уваги, що позивач є жінкою, нещасний випадок, внаслідок якого вона зазнала тілесних ушкоджень та відчула фізичний біль мав місце у віці позивача - 38 років, у настанні нещасного випадку відсутня вина позивача, причиною нещасного випадку являлась експлуатація несправного обладнання, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 40 000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial