Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, мотивуючи позовні вимоги тим, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], який в даний час повнолітній. 15.04.2016 року син сторін [PERSON] змінив прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені. [PERSON] є студентом факультету інформаційних технологій та комп'ютерної інженерії, денного навчання, 1-го курсу, Вінницького національного технічного університету. Згідно договору №0417136 від 25.08.2017 про навчання у Вінницькому національному технічному університеті за освітньо-професійною програмою «Бакалавр» загальна вартість освітньої послуги за весь термін навчання становить 39 800 грн. З метою виконання умов вищевказаного договору та забезпечення можливості здобуття сином вищої освіти позивачем було здійснено часткову оплату за навчання в сумі 4975 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.828602086.1 від 16.08.2017. Проте розмір доходів позивача не дозволяє в повному обсязі здійснити оплату за навчання сина, тому вона зверталась до відповідача про спільну участь у вказаних додаткових витратах, однак відповідач ігнорує і всіляко намагається ухилитись від свого обов'язку, у зв'язку з чим позивачка змушена звернутись до суду з позовом про стягнення половини суми вказаних витрат в сумі 2487,50 грн. (4975 грн. / 50% = 2487,50 грн.). Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пославшись на обставини викладені в позовній заяві та відповіді на відзив (а.с.73-74). Просили суд стягнути з відповідача на користь позивача половину сплачених коштів за навчання сина [PERSON] в сумі 2487,50 грн. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в позові відмовити, посилаючись на обставини, викладені у наданому суду відзиві та запереченнях на відповідь на відзив (а.с. 23-27, 89-91). Також зазначив, що позивачка від відповідача отримала у березні-квітні 2018 року аліменти у розмірі 14480,00 грн. Суду наголосив, що договір про навчання укладено 25.08.2017 року, а сума 4975 грн. згідно квитанції сплачена 16.08.2017 року, тобто до укладення договору і до то ж не позивачкою [PERSON], а сином [PERSON] Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180,183,185,193,198,199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов'язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розміру часті одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], де батьком зазначено відповідача [PERSON] та свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 15.04.2016 року (а.с. 5, 7). Отже, станом на день звернення позивачки [PERSON] з даним позовом до суду, син сторін [PERSON] був повнолітній. Син сторін [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON], що стверджується довідкою про склад сім'ї №1026 від 21.03.2018 року, виданою МКП ЖЕК №12 (а.с. 11). [PERSON] є студентом 1-го курсу факультету інформаційних технологій та комп'ютерної інженерії Вінницького національного технічного університету денної форми навчання (а.с.8). Згідно договору №0417136 від 25.08.2017 року, укладеного між Вінницьким національним технічним університетом та [PERSON], який діє за згодою законного представника [PERSON], про навчання у Вінницькому національному технічному університеті за освітньо-професійною програмою «Бакалавр» загальна вартість освітньої послуги за весь термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року становить 39800,00 грн. (а.с.9). З квитанції №0.0.828602086.1 від 16.08.2017 року встановлено, що оплату за навчання в сумі 4975 грн. здійснив [PERSON] (а.с.10). Відповідач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.30). Від даного шлюбу відповідач має двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, де батьком зазначено відповідача [PERSON] (а.с.31,32). З пояснень сторін та матеріалів справи суд встановив, що на виконанні в Замостянському ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області перебуває виконавчий лист №2-708/08, виданий 15.09.2015 року Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 300,00 щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму починаючи з 07.12.2007 року і до досягнення повноліття (а.с. 78). Також судом встановлено, що в квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини і 11.04.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області відкрито провадження у справі за цим позовом (а.с. 48-50). Станом на 12.02.2018 року заборгованість відповідача [PERSON] по аліментах складала 14473,30 грн. (а.с. 93-94). Згідно довідки №198 від 15.05.2018 року відповідач [PERSON] з 23.01.2016 року працює електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування ПАТ «Вінницька кондитерська фабрика» і його дохід за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року склав 94764, 64 грн. (а.с.92). З відомостей Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів суд встановив, що відповідач [PERSON] за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року отримав дохід в загальній сумі 213 900,20 грн. (а.с.88). Огрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказувала, що в серпні 2017 року вона понесла додаткові витрати на сина [PERSON], який на той час був неповнолітній, по оплаті за навчання сина у Вінницькому національному технічному університеті в сумі 4975 грн., тому половину цих витрат повинен їй сплати відповідач [PERSON] Проаналізувавши встановлені судом фактичні обставини справи та надані сторонами докази, зазначені вище норми права, а також враховуючи передбачений ст. 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства,суд прийшов до висновку, що позивач [PERSON] не довела суду заявлені позовні вимоги. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд вважає, що позивач не довела суду, що вона понесла додаткові витрати на неповнолітню дитину, а саме по оплаті за навчання сина [PERSON] в сумі 4975 грн., адже з квитанції №0.0.828602086.1 від 16.08.2017 року встановлено, що оплату за навчання в сумі 4975 грн. здійснив [PERSON], а не його мати [PERSON] (доказів протилежного суду не надано). При цьому суд враховує, що позивач [PERSON] ні в підготовчому судовому засіданні, ні в судовому засіданні до початку розгляду справи по суті не заявляла клопотання про залучення до участі в справі третьою особою повнолітнього сина [PERSON] За таких обставин суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed