Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоди в користуванні власністю, а саме частиною квартири [ADDRESS] та вселити її в дану квартиру, мотивуючи свої вимоги з урахуванням пояснень в судовому засіданні наступним. Так, позивач зазначає, що їй на праві власності належить 30/100 частин вищезазначеної квартири на підставі рішення суду. Позивач стверджує, що проживала в даній квартирі разом із своїм колишнім чоловіком, проте незадовго до його смерті виїхала до своєї доньки, оскільки колишній чоловік почав зловживати алкогольними напоями. Після смерті колишнього чоловіка, зазначає, що відповідач, яка є донькою померлого колишнього чоловіка, замінила замки на вхідних дверях вищезазначеної квартири, чим фактично створила перешкоди в користуванні даною квартирою. Позивач продовжує, що вона навіть не мала змоги забрати з квартири свої особисті речі, не те що проживати там. Припускає, що така поведінка з боку відповідача може бути пов'язана існуванням складних та навіть напружених відносин між сторонами. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача 5000,00 грн. моральної шкоди, обґрунтовуючи таку вимогу своїм віком, зокрема, тим, що позивач є пенсіонеркою та постійно хвилюється через відносини між сторонами. Представники позивача також підтримали позов з підстав, викладених вище. Відповідач та представник відповідача пояснили наступне. Так, вони визнали, що між сторонами дійсно існують напружені стосунки. В той же час, відповідач категорично заперечувала ту обставину, що позивач весь час проживала за місцем реєстрації, вона пояснила, що позивач розлучилася із батьком ще в 1998 році, з того часу батько зловживає спиртними напоями, і останні роки перед смертю батька позивач переїхала проживати до своєї доньки. Саме дізнавшись про смерть колишнього чоловіка (батька відповідача) позивач дійсно почала висувати вимоги до відповідача щодо надання ключів від вхідних дверей даної квартири. Також відповідач визнала, що один із замків вона дійсно замінила, оскільки він прийшов у несправність, також визнала ту обставину, що через складні відносини між сторонами ключі від вхідних дверей вона позивачу не надавала і виключно в своїй присутності дозволила забрати особисті речі. На сьогоднішній день просить позивача прийняти ключ, як вона стверджує, від вхідних дверей квартири та не проти того, щоб позивач в квартирі проживала, фактично визнає позовні вимоги в цій частині. Щодо стягнення моральної шкоди, то відповідач категорично заперечувала, зауважила, що правових підстав для задоволення цієї вимоги немає, крім того, сам факт заподіяння моральної шкоди позивачу не доведений. Заслухавши сторони та їх представників та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України) Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власниками квартири [ADDRESS] є позивач, якій належить 30/100 часток, і відповідач, якій належить 70/100 часток (а.с.54) Згідно довідки про реєстрацію осіб в даній квартирі зареєстрованим значиться позивач (а.с.5), такі ж самі відомості містяться в паспорті позивача (а.с.4 на звороті) Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Так, обидві сторони визнають існування складних взаємовідносин між сторонами з приводу даної квартири. Також відповідач визнала, що позивач не мала доступу до своєї квартири через заміну замків на вхідних дверях, також визнала ту обставину, що не надавала доступу до квартири позивача деякий час, а забрати речі дала виключно в її присутності. Крім того, суд приймає до увагу і ту обставину, що саме за клопотанням, ініційованим відповідачем, судом двічі оголошувалася перерва в судовому засіданні для врегулювання справи мирним шляхом, що саме відповідач виступала ініціатором таких переговорів, також суд враховує під час прийняття рішення бажання відповідача передати в даному судовому засіданні ключ позивачу від вхідних дверей вищезазначеної квартири. В той же час, заслуговують на увагу і побоювання позивача з урахуванням її віку та терміну існування таких складних відносин між сторонами, що будь-яких доказів того, що це ключі саме від вхідних дверей вищезазначеної квартири у відповідача немає. Відтак, суд погоджується із доводами позивача, що саме ухваленням судового рішення права позивача можуть бути захищені в частині вільного доступу та користування належною їй на праві власності частиною квартири. Так, у відповідності з вимогами ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Факт наявності перешкод в користуванні даною квартирою позивачем з боку відповідача підтверджується і неодноразовими зверненнями до управління поліції (а.с.51-53), де рекомендували позивачу вирішувати дане питання в порядку цивільного судочинства. Напружені стосунки між сторонами самі сторони під час розгляду справи не заперечували, проте будь-якими доказами підтвердити заподіяння позивачу моральної шкоди ні позивач, ні її представники не спромоглися. Крім того, останні не навели суду правову норму, яка допускає стягнення за такими правовідносинами суми моральної шкоди. Встановивши вищевказані фактичні обставини справи, проаналізувавши норми права, які регулюють виниклі спірні правовідносини сторін, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог позивача про усунення перешкод в користуванні власністю та вселення в спірну квартиру позивача. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути і судові витрати за дві, а не за три вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: partial