Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

В лютому 2013 року позивачка звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя, який в вересні 2015 року уточнила та просила визнати за нею, [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Дзержинського, 18, з відповідними господарчими та побутовими спорудами та будівлями, набутого під час шлюбу із [PERSON]; визнати за нею, [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0602 га, що розташована за адресою: Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Дзержинського, 18, набутої під час шлюбу із [PERSON] В обґрунтування позову позивачка вказала, що 19 червня 2013 року шлюб між нею та [PERSON] відповідно до рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області розірвано. 26 червня 2014 року [PERSON] помер. За час шлюбу з [PERSON], за спільні кошти подружжя, ними було придбано житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0602 га, за адресою: Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Дзержинського, 18. Право власності на спірне майно зареєстровано на [PERSON] Вона за часи життя [PERSON] зверталась до останнього з пропозицією у позасудовому порядку поділити житловий будинок та земельну ділянку, але [PERSON] під різними приводами ухилився від мирного врегулювання даного спору, й тим самим не визнав спільного сумісного права її, [PERSON] на 1/2 частину придбаного в шлюбі майна. Тому позивачка вимушена звернутися з позовом до суду за захистом прав та охоронюваних законом інтересів. Адвокат позивачки за договором про надання правової допомоги [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її адвокат за договором про надання правової допомоги [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти поділу майна подружжя, однак заперечували проти стягнення судових витрат. Окрім цього, просили повернути грошові кошти у сумі 103287,00 грн., які знаходяться на депозитному рахунку Територіального управління державної судової адміністрації\~України в Дніпропетровській області на р/р 37312022006709, код отримувача 26239738, банк ГУДКСУ в Дніпропетровській області МФО 805012, внесені [PERSON] на забезпечення його позову 08 травня 2013 року. Представник відповідача [PERSON] опіки та піклування Дніпропетровської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей, який діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] у судове засідання не зявився. Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. [PERSON] із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлено, що в період з 07 серпня 1999 року позивачка та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі (том №1 а.с.8), який рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2013 року було розірвано (том №1 а.с.144). Від сімейно-шлюбних відносин у подружжя народився син [PERSON], [INFO] (том №1 а.с.141). За спільні кошти подружжям було придбане майно: домоволодіння № 18, що розташоване по вул. Дзержинського в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 148,1 кв.м., житловою площею 57,1 кв.м., допоміжною площею 91,0 кв.м., а також господарських будівель та споруд: прибудови літ. «а» площею 12,6 кв.м., тераси літ. «а2» площею 11,6 кв.м., цок.поверх літ. «ЦП» площею 49,6 кв.м., сараю літ. «Б» площею 11,2 кв.м., літнього душу літ. «В» площею 1,8 кв.м., вбиральні літ. «Г» площею 1 кв.м., колонки літ. «К» площею 6,0 кв.м., ями зливної літ. «Зя» площею 1 кв.м., І замощення площею 84 кв.м., воріт № 1 площею 6,0 кв.м., хвіртки № 2 площею 1,5 кв.м., огорожі № 3 площею 17 кв.м., огорожі № 4 площею 79,3 кв.м., стінки підпір № 5 площею 10 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 26 грудня 2011 року укладеним між [PERSON] та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 2658 (том №1 а.с.9); та земельну ділянку загальною площею 0,0602 га, кадастровий номер 1221411000:02:011:0139, що передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та розташована по вул. Дзержинського, 18 в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 26 грудня 2011 року укладеним між [PERSON] та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 2661 (том №1 а.с.11). [PERSON] з Державного реєстру правочинів від 26 грудня 2011 року (том №1 а.с.10) та [PERSON] про державну реєстрацію прав КП Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» від 08 лютого 2012 року (том №1 а.с.12) право власності на житловий будинок та земельну ділянку в цілому зареєстровано за [PERSON] 26 червня 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 566772 від 01 липня 2014 року виданим Виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (том №1 а.с.211). Відповідно до спадкової справи № 337/2014, спадкоємцями всіх прав та обовязків померлого [PERSON] є його мати [PERSON] та його рідний син [PERSON], [INFO], дружина померлого [PERSON] відмовилася від своєї частки у спадщині на користь матері померлого. Ще за часи життя [PERSON], позивачка звернулась до останнього з пропозицією у позасудовому порядку поділити житловий будинок та земельну ділянку, але [PERSON] ухилився від мирного врегулювання даного спору,що вимусило позивачку звернутись до суду позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). [PERSON] ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. [PERSON] ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що також передбачено ст. 372 ЦК України, згідно якої у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання) майна за час шлюбу, крім випадків встановлених законом або договором. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23, 24 своєї Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. З огляду на вищевикладене, аналізуючи вказані норми закону, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального, сімейного законодавства і всебічно перевіривши обставини справи , суд вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, та дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, шляхом визнання за нею, [PERSON] права власності на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0602 га, що розташовані за адресою: Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Дзержинського, 18, набутого під час шлюбу з [PERSON]. У судовому засіданні встановлено, що 08 травня 2013 року [PERSON] звертався до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в забезпечення якого, відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України, 08 травня 2013 року [PERSON] вніс на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації\~України в Дніпропетровській області на р/р 37312022006709 (код отримувача 26239738, банк ГУДКСУ в Дніпропетровській області МФО 805012) грошові кошти у розмірі 103287 грн. Оскільки, справу щодо позовних вимог про поділ майна подружжя розглянуто з ухваленням рішення, відпала необхідність знаходження вказаної суми на депозитному рахунку суду. Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що грошові кошти внесені на депозитний рахунок, підлягають поверненню в дольовому співвідношенні у відповідності до часток у порядку спадкування 2/3 частини (68 858 грн.) на користь [PERSON] та 1/3 частини (34 429 грн.) на користь [PERSON]. [PERSON] ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. [PERSON] ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 1000,87 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved