Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

В лютому 2014 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, пені та неустойки за прострочення виплати страхового відшкодування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в результаті ДТП, що відбулася 14.09.2013 року було пошкоджено автомобіль позивача «Тойота Ленд Крузер», державний номерний знак [NUMBER]. Винуватець ДТП -[PERSON], який керував транспортним засобом, що належить [PERSON], свою вину в ДТП визнав. На місці ДТП було заповнено відповідну форму повідомлення (Європротоколу) і було домовлено звернутись до страхової компанії винуватця ДТП. Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Еталон». Водій, який керував автомобілем позивача на момент ДТП [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Еталон» з заявою про виплату страхового відшкодування. Однак 31.10.2013р. відповідач повідомив, що не має наміру виплачувати страхове відшкодування, оскільки винуватець ДТП із заявою про страхове відшкодування не звертався. Вважає, що відповідач порушує його права на отримання страхового відшкодування. Просив стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Еталон» страхове відшкодування в розмірі 11222,81 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 527,63 грн., неустойку в розмірі 121,76 грн. та судові витрати В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПрАТ «СК «Еталон» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі 10067,91 грн. та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 387,27 грн., а тому відсутні підстави для повторного стягнення цієї суми в судовому порядку. До участі у справі за клопотанням позивача було залучено третю особу без самостійних вимог - Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що за заявою позивача була перевірка діяльності відповідача ПрАТ «СК «Еталон», в ході якої було виявлено порушення при виплаті страхового відшкодування. Однак дані порушення відповідачем були усунуті і позивачу було виплачено страхове відшкодування та нарахована пеня за прострочення виплати страхового відшкодування. Вважає, що підстав для повторного стягнення страхового відшкодування та пені з відповідача немає. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача Нагорного О.О., дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що 14 вересня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу бортовий КАМАЗ 5320, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить [PERSON], та автомобілем «Тойота Ленд Крузер», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який на праві власності належить позивачу [PERSON] Вказана ДТП сталася з вини водія автомобіля КАМАЗ 5320, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) (а.с. 6) Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] на момент її настання була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» та підтверджується Договором АВ/2543322 (а.с.11). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування, одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю,здоров'ю, майну третьої особи. 17.09.2013р. ПрАТ «СК «Еталон» отримало заяву [PERSON] про страхове відшкодування (а.с. 44). Листом № 0/041498 від 31.10.2013р. відповідач ПрАТ «СК «Еталон» відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки власник транспортного засобу КАМАЗ 53208, державний реєстраційний номер [NUMBER], не підтверджував факт настання випадку. На дії відповідача щодо відмови у виплаті страхового відшкодування позивач звернувся у листопаді 2013 року із скаргою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. 13.03.2014р. Нацкомфінпослуг винесено розпорядження № 707 про застосування заходу впливу та приписано ПрАТ «СК «Еталон» усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про порушення з наданням підтверджуючих документів до 04.04.2014р. Судом встановлено, що на виконання розпорядження № 707 Нацкомфінпослуг 03.04.2014р. відповідачем було перераховано на СТО за ремонт транспортного засобу, який належить позивачу [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 10067,91 грн. та на рахунок [PERSON] пеню за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 387,27 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 03.04.2014р. (а.с 56-58). Суд не приймає до уваги посилання представника позивача щодо зменшення суми страхової виплати з 11222,81 грн. до 10067,91 грн., оскільки як вбачається з наявної в матеріалах справи калькуляції, при розрахунку суми страхового відшкодування був невірно застосований коефіцієнт зносу транспортного засобу, у зв'язку з чим було завищено суму страхового відшкодування. За таких обставин, оскільки відповідачем було добровільно усунуто порушення прав позивача та виплачено страхове відшкодування в розмірі 10067,91 грн. і пеню за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 387,27 грн., суд приходить до висновку що вимоги позивача в цій частині до задоволення не підлягають, оскільки порушені права позивача відновлені відповідачем добровільно. Стосовно стягнення з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» на користь позивача неустойки відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 121,60 грн. слід зазначити таке. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник зобов'язаний на вимогу кредитора також оплатити три проценти річних від простроченої суми. Згідно положень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.3.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», положення ст. 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку, що вимога позивача в частині про стягнення з відповідача неустойки в порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 121,76 грн. не грунтуються на вимогах закону, а тому не підлягає до задоволення. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed