Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області (далі Краснокутська РДА) про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в жовтні 1998 року померла його мати [PERSON], яка за життя набула право на земельну частку (пай), однак сертифікат на право на земельну частку (пай) вона не отримала. На момент її смерті разом з нею були зареєстровані позивач, його брат [PERSON], який помер 03.11.2011 року, та батько [PERSON]. В березні 2013 року батько помер. Після його смерті позивач успадкував житловий будинок та земельну ділянку, отримавши на них свідоцтва про право на спадщину в Краснокутській державній нотаріальній конторі. Інших спадкоємців немає, оскільки сестра позивача приймати спадщину не бажає та відмовляється від неї на користь позивача, про що свідчить її нотаріально посвідчена заява. Позивач є спадкоємцем по закону та має намір успадкувати земельну частку (пай) розміром 5,04 умовних кадастрових гектар, розташовану на території Пархомівської сільської ради, що перебуває у колективній власності АТ «Україна», однак відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), згідно відповіді завідувача Краснокутської державної нотаріальної контори, унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину. Прохав визнати за ним право на земельну частку (пай) та поновити строк звернення до суду. У відкритому судовому засіданні представник позивача позов підтримав, прохав задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що згідно відповіді відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 01.03.2016 року, на імя [PERSON] виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 025578, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Україна» Пархомівської сільської ради за № 492 та знаходиться у відділі як не витребуваний. 23 жовтня 1998 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 083877, виданим Пархомівською сільською радою Краснокутського району Харківської області 23 жовтня 1998 року. Згідно довідки Пархомівської сільської ради від 22.10.2015 року, на момент її смерті, разом з нею, по вул.Дзержинського,28 в с.Пархомівка Краснокутського району Харківської області, проживали та були зареєстровані її чоловік, батько позивача, [PERSON], син [PERSON], який відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 330513, виданого Пархомівською сільською радою Краснокутського району Харківської області 04 листопада 2011 року, помер 03 листопада 2011 року. Враховуючи, що спадщина відкрилася в 1998 році, до 01.01.2004 року, під час вирішення питання про прийняття спадщини після смерті [PERSON], слід застосувати чинне на той час законодавство, ЦК Українського РСР (в редакції 1963 року). Згідно ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Оскільки за життя заповіт [PERSON] не складався, то спадкування майна останньої здійснюється за законом. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР позивач та його батько [PERSON] відносяться до першої черги спадкоємців по закону. Як свідчить ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зважаючи на викладене, [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON], зокрема, успадкував право на земельну частку (пай), оскільки на момент її смерті фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, однак юридично її не оформив. Згідно відповіді завідувача Харківського обласного державного нотаріального архіву від 10.05.2016 року, заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців [PERSON] до Краснокутської державної нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. 28 березня 2013 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 393570, виданим Пархомівською сільською радою Краснокутського району Харківської області 28 березня 2013 року. Згідно ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини... У відповідності до вимог ст.ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За життя заповіт [PERSON] не складався. Таким чином, спадкування майна останнього здійснюється за законом. Згідно ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив. Той факт, що позивач являється сином [PERSON] та спадкоємцем першої черги підтверджується матеріалами справи. Інших спадкоємців немає, так як мати позивача та брат [PERSON] померли, про що зазначено вище, а сестра [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася, про що свідчить її заява, посвідчена приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області 23 жовтня 2015 року, зареєстрована в реєстрі за № 2731. Згідно відповіді завідувача Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 20.05.2016 року, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 222/2013. Спадкоємцем за законом на майно спадкодавця є його син [PERSON], який прийняв спадщину протягом шести місяців шляхом подачі заяви. 10.01.2014 року нотаріальною конторою, на імя позивача, були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: вул.Дзержинського,28, с.Пархомівка Краснокутського району Харківської області, та земельну ділянку площею 4,1771 га, що знаходиться на території Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Інших заяв про прийняття спадщини від спадкоємців [PERSON] до нотаріальної контори не надходило. Для успадкування права на земельну частку (пай), що, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР № 025578, належить матері [PERSON] та фактично успадковане, але юридично не оформлене, його батьком, позивач звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори, однак, у звязку з відсутністю у нього правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), оформити спадщину не зміг, оскільки, згідно відповіді державного нотаріуса від 01.03.2016 року, у разі відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно свідоцтво про право на спадщину не видається. Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, оскільки вони законні, обґрунтовані, підтверджені належними доказами, а також не порушують права свободи чи інтереси інших осіб та проти їх задоволення не заперечувала представник відповідача. Крім того, позивач пропустив строк звернення до суду. Розглянувши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про поновлення вказаного строку, оскільки він пропущений з поважних причин.

Outcome: approved