Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування Дніпровської РДА у м. Києві, Служба у справах дітей та сім'ї Васильківської РДА в Київській області про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та визначення місця проживання дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] має статус одинокої матері двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], самоусунулася від їх виховання та піклування, веде антисоціальний спосіб життя, постійно перебуває в стані алкогольного сп'яніння, не працює, соціальні кошти, призначені на утримання малолітніх дітей, витрачає лише на власні потреби, не відвідує дітей ні в дитячому садочку, ні вдома у позивача. З лютого 2016 року на підставі наданої відповідачем письмової згоди відповідача, позивач опікується, виховує, доглядає та утримує малолітніх дітей, допомагає їй в цьому матір біологічного батька дітей [PERSON] Небажання відповідача приймати участь у вихованні своїх дітей призвело до того, що діти не знають свою рідну матір, а вважають позивача своєю матір'ю. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та призначити позивача їх опікуном. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, процесуальним правом надати відзив по суті предмету спору не скористалася. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім'ї Васильківської РДА в Київській області в судовому засіданні позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] підтримала, в частині призначення [PERSON] опікуном малолітніх дітей та визначення їх місця проживання разом з позивачем просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської РДА у м. Києві в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу у відсутність представника, позов підтримує. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 27 лютого 2018 року, в судовому засіданні постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. 280, 281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народилася [INFO], [PERSON] народилася [INFO], батьками дітей записані - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8, 9). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до положень ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст. 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. [PERSON] власноруч склала заяву, з якої вбачається, що вона не заперечує проти того, щоб її діти [PERSON] та [PERSON] проживали разом з бабусею біологічного батька дітей [PERSON] та родичкою біологічного батька [PERSON] за місцем її фактичного проживання, діти нею утримуються з її дозволу (а.с. 10). Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч. 5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв'язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Згідно висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії № 10 від 16 серпня 2017 року) № 7328/41/3/103 від 22 серпня 2017 року, встановлено, що одинока мати [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, не створює належних умов для проживання та розвитку малолітніх дітей, не займається їх вихованням, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний стан, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, надала письмову згоду на проживання малолітніх дітей разом з біологічною бабусею [PERSON] та родичкою біологічного батька дітей [PERSON] за місцем їх фактичного проживання. Приймаючи викладене, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської РДА у м. Києві, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у зв'язку з тим, що вона ухилилася від виховання та утримання дітей (а.с. 38-39). Як роз'яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними справі доказами, [PERSON] відвідує ДНЗ «Вербиченька» з 28 листопада 2016 року (а.с. 17), відносно [PERSON] був складений адміністративний протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП за невиконання батьківських обов'язків по відношенню до своїх малолітніх дітей та проведено з нею профілактичну бесіду виховного характеру (а.с. 22), з 01 липня 2017 року виплата державної допомоги [PERSON] при народженні дитини припинено (а.с. 31), [PERSON] працює на посаді літературного редактора ТОВ «Видавничий дім Український медіа Холдінг» з 01 жовтня 2016 року (а.с. 64). За правилами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт ухилення [PERSON] від виховання своїх дітей не спростований відповідачем, яка не скористалася процесуальним правом подати відзив (заперечення проти позову) та докази на спростування заявлених позовних вимог, а тому суд позбавлений врахувати інші докази ніж ті, які наявні в матеріалах справи. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За нормами ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч. 3 ст. 63 ЦК України, фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Оскільки позивачем не дотримано процедури звернення до органу опіки та піклування з відповідною заявою про призначення опікуна та відсутнє подання органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуна малолітнім дітям, що є обов'язковою вимогою відповідно до положень ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про призначення [PERSON] опікуном малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Що стосується позовної вимоги про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з позивачем, суд приходить до висновку, що в задоволенні вказаної позовної вимоги слід відмовити виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За нормами ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В судовому засідання встановлено, що позивач [PERSON] не є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а тому підстави для звернення до суду з даною позовною вимогою у неї відсутні. Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування Дніпровської РДА у м. Києві, Служба у справах дітей та сім'ї Васильківської РДА в Київській області про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та визначення місця проживання дітей підлягає частковому задоволенню, [PERSON] слід позбавити батьківських праві відносно малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в решті позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: partial