Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

В липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив визнати недійсним договір дарування квартири № 2, що на вул. Лесі Українки, 2 в смт Зарічному від 18 червня 2014 року та скасувати державну реєстрації права власності на цю квартиру. На обгрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі довіреності від 30 квітня 2014 року його повірена [PERSON] 18 червня 2014 року подарувала його дружині [PERSON] належну йому квартиру № 2, що на вул. Лесі Українки, 2 в смт Зарічному. Договір дарування вважає недійсним, оскільки він не мав наміру відчужувати належне йому єдине житло. Дарування квартири мало місце під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних для нього умовах. По даний час він продовжує проживати в спірній квартирі, сплачує комунальні платежі, проводить ремонт. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON] предявлений позов підтримали, суду пояснили, що спірну квартиру він успадкував після смерті своєї матері [PERSON], яка померла у 2004 році. Після оформлення спадкових прав на квартиру в вересні 2009 року зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] Рішенням суду у 2016 році шлюб було розірвано. Упродовж шлюбу [PERSON] зловживав спиртними напоями. Маючи спірну квартиру як єдине своє житло, у стані алкогольного спяніння хотів продати стороннім особам. Спірний договір уклав на вкрай невигідних для нього умовах та під впливом тяжкої обставини, а тому просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася без поважних причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.58,76), відзиву на позов не подала. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач [PERSON] не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення учасників справи, які зявилися в судове засідання, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до таких висновків. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 602 від 02 червня 2006 року [PERSON] був власником власності квартири, що за адресою [ADDRESS] (а.с.83). Статтею 717\~ЦК України\~передбачено,\~що за\~договором дарування\~одна сторона\~(дарувальник)\~передає або\~зобовязується передати\~в майбутньому\~другій стороні\~(обдаровуваному)\~безоплатно майно\~(дарунок)\~у власність. Договір, що встановлює обовязок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Судом встановлено, що 30 квітня 2014 року позивач [PERSON] вчинив довіреність на імя [PERSON] для дарування квартири, що за адресою [ADDRESS] для відповідачки [PERSON] Довіреність посвідчено приватним нотаріусом Зарічненського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] 13 квітня 2014 року за № 343 (а.с.79). На підставі цієї довіреності 18 червня 2014 року приватним нотаріусом Зарічненського районного нотаріального округу Рівненської області посвідчено договір дарування, за яким представник дарувальника [PERSON] діючи від імені та в інтересах позивача [PERSON] передала безоплатно у власність відповідачки [PERSON] квартиру за адресою [ADDRESS] (а.с.79-80). Рішенням Зарічненського районного суду рівненської області від 14 квітня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.45). У відповідності до ч. 1 ст. 233 ЦПК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що позивач [PERSON] у 2014 році мав проблеми з алкоголізмом, від чого лікувався медикаментозно. Під час чергових запоїв міг відчужити свою квартиру будь-якій сторонній особі. Щоб унеможливити відчуження квартири стороннім особам він подарував її для своєї дружини [PERSON] У разі відсутності у нього алкоголізму на той час, він би ніколи не подарував своє єдине житло. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що з позивачем [PERSON] вони сусіди. Позивач [PERSON] постійно проживає в спірній квартирі. На даний час, після затоплення цієї квартири, робить у ній ремонт. У 2014 році [PERSON] зловживав спиртними напоями, від чого лікувався. Того року він пропонував їй купити цю квартиру, на що вона не погодилася. Квартиру подарував для своєї колишньої дружини через алкоголізм. Вважає, що за інших умов [PERSON] не подарував би свою квартиру. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що на прохання позивача [PERSON] вона за його дорученням підписала договір дарування його квартири на вул. Лесі Українки 2 в смт Зарічному. Відповідачку [PERSON] вона попередила, щоб вона не залишила позивача без криши над головою, а справа не дійшла до суду. Вважає, що [PERSON] подарував своє житло для відповідачки через алкоголізм, з метою унеможливити її реалізацію стороннім особам. Після оформлення дарування [PERSON] почав ще більше вживати спиртне. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показала, що позивач [PERSON] є доброю людиною. Під час запоїв у 2014 році він міг подарувати будь-яке своє майно у тому числі і квартиру. Така загроза була реальною. Квартиру він подарував для дружини через алкоголізм, що щоб уникнути її відчуження іншим стороннім особам. Матеріалами справи стверджується, що позивач [PERSON] перебуває на Д обліку з 2003 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю у формі активної залежності (а.с.7). З довідки Зарічненської ЦРЛ від 10 травня 2017 року № 362 вбачається, що [PERSON] відвідував поліклініку 28 квітня 2014 року з діагнозом алкогольний абстинент ний синдром. Безсоння (а.с.8). [PERSON] також і в день складання довіреності на розпорядження своєю квартирою 30 квітня 2014 року відвідував поліклініку з цим же діагнозом, що стверджується довідкою Зарічненської ЦРЛ № 471 від 23 серпня 2014 року (а.с.9). З дослідженої судом копії медичної картки позивача, вбачається, що 30 квітня 2014 року. Тобто в день посвідчення довіреності, [PERSON] доставлений на прийом в Зарічненську ЦРЛ особистим транспортом [PERSON] з діагнозом алкогольний абстинентний синдром. Пунктом 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~недійсними» №\~9\~від 06\~листопада 2009\~року визначено, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 223 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сімї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. За змістом статті 233 ЦК України для визнання правочину недійсним необхідно встановити наявність двох підстав: тяжких обставин та вкрай невигідних умов вчинення правочину. Для того щоб правочин було визнано недійсним з підстав, передбачених статтею 233 ЦК України, позивачу у сукупності необхідно довести наявність таких підстав: 1) наявність в особи, що вчиняє правочин, тяжких обставин: хвороба, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини; 2) правочин повинен бути вчинений саме для усунення та/або зменшення тяжких обставин; 3) правочин повинен бути вчинений особою добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки; 4) особа повинна усвідомлювати свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження дарування квартири [PERSON] під впливом тяжкої для нього обставини. До 30 квітня 2014 року, тобто до дати вчинення довіреності на розпорядження квартирою, [PERSON] мав реальну можливість відчужити належну йому квартиру будь-якій іншій сторонній особі. Дарування квартири було вчинено [PERSON] добровільно саме з метою усунення можливості такого відчуження сторонній особі, чим і скористалася відповідачка [PERSON] У протилежному випадку, без наявності у позивача алкогольного абстинентного синдрому, такого правочину він би не вчинив. Позивач [PERSON] постійно проживає у спірній квартирі, як до так і після її дарування. На даний час робить у квартирі ремонт. Вкрай невигідною умовою вчинення цього договору дарування є відсутність жодної плати за реалізовану квартиру № 2 на вул. Лесі Українки 2 в смт Зарічному на користь позивача [PERSON] Зясувавши усі обставини по справі, суд вважає доцільним визнати недійсним договір дарування, укладений 18 червня 2014 року між [PERSON], яка діяла від імені та в інтересах [PERSON], та [PERSON], що посвідчений приватним нотаріусом Зарічненського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 439, задовольнивши тим самим позовні вимоги позивача у цій частині. У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що квартира № 2 на вул. Лесі Українки, 2 в смт Зарічне, Рівненської області зареєстрована за відповідачкою [PERSON], номер запису про право власності 6048981 від 18 червня 2018 року (а.с.82). Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень»\~у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а»\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Оскільки договір дарування від 18 червня 2014 року зареєстрований у нотаріуса за № 439, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності за відповідачкою [PERSON] визнано судом недійсним, а тому вимога про скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису за відповідачкою про державну реєстрацію права власності на квартиру підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають розподілу за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов майнового характеру задоволено повністю, відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 704,80 грн. понесених позивачем і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: approved