Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

В липні 2020 року орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Миколаївської області в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] звернувся до суду до із позовом до відповідача про позбавлення її батьківських відносно її доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідачка є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] батько дитини [PERSON] помер [INFO] . Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.03.2019 р. відібрано [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Протягом 2019-2020 року мати не усунула причини, які перешкоджали належному вихованню дитини. Представник позивача просила суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася судом повторно через оголошення на офіційному сайті суду. Треті особи надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої у Свідоцтві про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1522, вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 березня 2019 року відібрано неповнолітню [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. Передано неповнолітню [PERSON] ,, [INFO] , Виконавчому комітету Миколаївської міської ради, як органу опіки та піклування для її подальшого влаштування. Стягувати з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти щомісячно, починаючи з 19.10.2018р. до повноліття дитини, у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь установи чи фізичної особи - опікуна(піклувальника) на утриманні якої буде знаходитися дитина. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 704,80грн. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №589 від 14.06.2019 р., надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №591 від 14.06.2019 р., встановлено опіку над малолітньою [PERSON] , [INFO] . Призначено [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] . Згідно інформації КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» від 04.03.2020 р., дитина [PERSON] .. [INFO] проживає в [ADDRESS] під опікою тітки [PERSON] . Батько дитини помер. Мати, [PERSON] , станом здоров`я своєї дитини не цікавиться, жодного разу не з`являлась з донькою на прийом до лікаря, участі у вихованні дитини ніколи не приймає. Дитина на диспансерному огляді не знаходиться, щеплена за віком. Опікун, [PERSON] у разі захворювання дитини звертається за допомогою сімейного лікаря [PERSON] , з якою укладена декларація, і виконує всі рекомендації лікаря. Відповідно до Довідки-характеристики Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області від 08.04.2020 р., за час мешкання за вищевказаною адресою [PERSON] зарекомендувала себе з посереднього боку. [PERSON] громадський порядок не порушує, з громадянами, які ведуть антигромадський спосіб життя не підтримує відносини. Громадський порядок та спокій громадян неодноразово порушувала. У вживанні алкогольних напоїв не помічалась. У відношенні [PERSON] складався протокол про адміністративне правопорушення за ст. 184 КУпАП. До кримінальної відповідальності [PERSON] не притягалась. Згідно соціально-психологічного висновку Миколаївського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 05.06.2020 р., встановлено, що дитина [PERSON] як свою сімю сприймає себе, свою рідну тітку [PERSON] , свого дядька [PERSON] та братика [PERSON] , до якого дуже прив`язана. Відношення [PERSON] до матері, є невизначеним, оскільки тривалий час стосунки з нею відсутні. Дівчина не згадує про матір та не проектує на жінку почуттів доньки. На даний час [PERSON] не має прив`язаності до неї. Відповідно до повідомлення дошкільного навчального закладу №1 комбінованого типу від 03.06.2020 р., з 06.06.2019 р. дитина [PERSON] була зарахована в середню «Б» групу. Документи, необхідні для вступу дитини в ДНЗ були оформлені [PERSON] . Вона сумлінно виконує батьківські обов`язки, постійно присутня на батьківських зборах. Повідомили, що ні працівники закладу, ні батьки групи, де виховується [PERSON] за час перебування дитини в закладі жодного разу не бачили та не чули про [PERSON] . Засвідчили, що [PERSON] не виявила спроби налагодити стосунки з дитиною, не виявляла бажання повернути її до себе на виховання та утримання. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо не виконує свої батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, вважає доведеним той факт, що відповідачка не піклується про свою малолітню доньку, ухиляється від своїх обов`язків по її вихованню, а тому підлягає позбавленню батьківських прав. За такого, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved