Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

В квітні 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Бутко О.О. звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», в рахунок компенсації відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві в сумі 454 000 грн., без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. В обґрунтування вимог послався на наступні обставини. Так, [INFO] о 10 годин 30 хвилин, на території залізничного цеху №2 Управління залізничного транспорту Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» під час виконання трудових обов`язків шляхового майстра загинув батько Позивача - [PERSON] . Причиною смерті стало наїзд на нього вагону вантажного поїзду належного підприємству. Внаслідок смерті батька позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у наступному: позивач втратив рідну людину, яку дуже любив. Смерть батька призвела до того, що позивача тривалий час перебував в напруженому психічному стані, думки про смерті батька не залишають його навіть до теперішнього часу. Відчуття того, що Позивач ніколи не побачить свого батька, постійно пригнічує його, що негативно позначається на психічному стані. Ухвалою суду від 27 квітня 2021 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, з призначенням дати та часу розгляду справи. 21 травня 2021 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника відповідача ПАТ «КЗРК». В яких представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог. На думку відповідача, факт спричинення моральної шкоди є недоведеним. Суд, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданого Саксаганським відділом РАГСу м.Кривого Рогу від 15 лютого 1979 року. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 25 лютого 2005 року, актовий запис №420, [PERSON] помер [INFO] у віці 52 роки. Позивач загинув під час виконання своїх трудових обов`язків, внаслідок нещасного випадку [INFO] близько 10 годині 30 хвилин. Згідно акту форми Н-1, про нещасний випадок №1 від [INFO], нещасний випадок стався за наступних обставин: о 07 год. 30 хв. 24.02.2005 року шляховий майстер залізничного цеху №2 УЗТ ВАТ «Кривбасзалізрудком» [PERSON] видав письмовий наряд бригаді монтерів колії на збірку рельсових ланцюгів. О 08 год. 00 хв. монтери колії розпочали виконання наряду. По показанням начальника служби колії [PERSON] він дав розпорядження [PERSON] оглянути залізничну колію №4 для підготовки її до капітального ремонту. Приблизно о 10 год. 00 хв. машиніст екскаватора [PERSON] прямував від слюсарної майстерні цеха до екскаватора ЕКГ-5А № 11320, який знаходиться на рудному складі, біля залізничної колії №5 та бачив як [PERSON] прямував вздовж залізничної колії №5. Працівники охорони «Суха Балка» [PERSON] та [PERSON] зустріли в районі залізничної колії чоловіка, який йшов похитуючись. Водночас, машиніст екскаватора ЗЦ № 2 УЗТ [PERSON] додатково повідомив, що бачив як майстера шляхового [PERSON] зупинили охоронці ВАТ «Суха Балка», після цього він пішов у напрямку 4-ї колії, під галерею між 1-м та 2 м пілонами руди, де знаходилися 10 вагонів завантажених рудою, зважені нічною зміною. О 10 год. 10 хв. чергова станції «Центральна» [PERSON] дала розпорядження по радіозв`язку складачу поїздів [PERSON] про підготовку до відправлення на станцію «Рокувата-Промислова» 10-ти завантажених рудою вагонів. О 10 год. 25 хв. машиніст [PERSON] доповів про готовність до відправки та по дозволяючому показнику світлофора вони рушили на станцію «Рокувата-Промислова». Пізніше, вагар [PERSON] отримала інформацію, що на колії знаходиться травмована людина. Узвязку з цим, остання дала наказ вантажникам повідомити по телефону чергову станції, щоб зупинили поїзд. По радіозв`язку чергова станції «Центральна» [PERSON] дала наказ машиністу тепловоза на зупинку поїзда. На залізничній колії № 4, на рейкі ближній до рудного складу, на відстані біля 2-х метрів від дозувальної площадки було виявлено тіло [PERSON] без ознак життя. Підприємством ВАТ «КЗРК» було складено акт №1 від 18.03.2005 року про нещасний випадок, не пов`язаний з виробництвом (за формою НПВ). Згідно висновку комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, обстеживши місце нещасного випадку, вивчивши технічну документацію, отримавши письмові пояснення та опитавши осіб, ознайомившись з висновками експертно-технічної комісії та судово-медичної експертизи, дійшла до висновку, що нещасний випадок з [PERSON] стався в зв`язку з порушенням з його боку затвердженого маршруту пересування робітників по території станції «Центральна»; пересування по території станції у стані алкогольного сп`яніння. Осіб, дії або бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку, комісією не встановлено (згідно акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався [INFO]). У відповідності до ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини - є головним обов`язком держави. Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Посилання представника відповідача, що [PERSON] порушив вимоги законодавства про охорону праці, а також положення «Загальної інструкції з охорони праці №1 для робітників і службовців УЗТ» щодо заборони вживання алкогольних напоїв на робочому місці є необґрунтованим, тому що, що відповідач не забезпечив безпечних умов праці, відповідно до вимог ст.13 Закону України «Про охорону праці», а тому є особою, яка несе відповідальність за відшкодування шкоди позивачу, який втратив свого батька. Відповідно до ст.264 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Внаслідок смерті на виробництві [PERSON] позивачу, сину загиблого, завдана моральна шкода, яка полягає в наступному: внаслідок смерті батька позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з його смертю. Він не побачив свого батька, повністю позбавлена батьківського спілкування, турботи та любові рідного батька. Таким чином, факт моральних страждань у зв`язку зі смертю батька, навряд чи потрібно доводити за допомогою якихось спеціальних засобів доказування. Доведення наявності цих страждань, саме по собі, полягає у засадничих поняттях людяності та розумінні основ людського життя, яке державою Україна визнається найвищою соціальною цінністю. Слід зазначити, що в даному випадку, при наявності всіх об`єктивних умов виписаних в цивільному законі, які є критеріями наявності існування та виникнення обов`язку відшкодування моральної шкоди, підставою виникнення моральної шкоди слугувала подія, яка має незворотний характер - смерть батька, причому в самому початку життя позивача. Ця подія є та буде залишатися надалі джерелом душевних страждань, які будуть супроводжувати позивача на протязі всього життя. Тому, саме поняття відшкодування моральної шкоди тут навряд чи доречно, оскільки відшкодувати її не вдається за можливе з огляду на тяжкість втрати та її безповоротність. Мова може йти тільки но про якусь компенсацію цих моральних страждань. Саме з такої позиції суд виходить при визначенні розміру цієї компенсації. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню в якості компенсації моральної шкоди, суд виходить з наведеного вище. Беруться, крім іншого, до уваги конкретні обставини справи, та як вже було зазначено істотність вимушених змін у подальшому житті позивача, особливо тяжких наслідків, що наступили в силу таких змін у житті позивача. Враховуючи наведену вище аргументацію, приймаючи до відома принципи розумності і справедливості, обставини справи (відносно того, що у справі зафіксовано факти, які знижують міру відповідальності відповідача - порушення [PERSON] маршруту пересування, наявність алкоголю в организмі на момент смерті - хоча й не нівелюють останню), суд вважає, що належною компенсацією спричиненої [PERSON] моральної шкоди буде сума у розмірі, що відповідає значенню близько 55 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу (станом на 01.01.2021 року), що складатиме 124 тисячі 850 гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб. Ця сума відшкодування є тією мірою матеріальної компенсації, в даному випадку, яка відповідає обствинам справи з урахуванням всіх критеріїв, які потрібно врахувати при прийнятті цього рішення: моральні страждання, які зазнав та продовжуватиме зазнавати позивач впродовж життя у зв`язку із позбавленням його можливості мати батька, висновки Акту спеціального розслідування нещасного випадку щодо наявності, крім іншого, вини загиблого у нещасному випадку. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача стосовно розміру суми компенсації моральної шкоди. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1248 грн. 50 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial