overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В заяві він вказав, що 25 лютого 1946 сім'я [PERSON] була переселена з с. Креців Перемишлянського повіту Республіки Польща у с. Залісся Чортківського району Тернопільської області. Під час переселення жодних документів окрім евакуаційного листа не видавалося. Серед членів її родини був переселеним також її внук [PERSON] [INFO]. [PERSON] є батьком заявника. Встановлення даного факту необхідно позивачу для отримання довгострокової Шенгенської візи в консульстві Республіки Польща. Заявник [PERSON] заяву підтримує з огляду на зміст в ній викладеного. Представник заінтересованої особи: Генерального Консульства Республіки Польща в Луцьку в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] [INFO] є батьком [PERSON]. Вислухавши пояснення заявника, покази свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно Евакуаційного листа від 25 листопада 1946 року виданого [PERSON] жительці с. Креців Перемишлянського повіту Республіки Польща її сім'ю у складі доньок [PERSON], [PERSON], сина [PERSON] [INFO] та внука [PERSON] [INFO]. [PERSON] помер [INFO] в м. Чорткові Тернопільської області. [PERSON] народився [INFO] в с. Коцюбинчики Чортківського району Тернопільської області. Батьки: [PERSON], [PERSON]. Співставлення показів свідків та документів вказує на те, що переселений з території Республіки Польща [PERSON] [INFO] є батьком [PERSON]. Враховуючи наведене, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки встановити даний факт в іншому порядку неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 22 вересня 2001 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, за № 413. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачкою припинені з червня 2013 року, та відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживають разом із відповідачем по справі. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. В судове засідання позивач не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їхніх дітей. В порядку ст.. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 25 грудня 2012 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за № 611. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилася, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їхніх дітей. В порядку ст. 88 ЦПК України суд не стягує з відповідача судові витрати, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 27 жовтня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління юстиції м. Миколаєва за № 507. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна та виховання дітей відсутній. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їхніх дітей. В порядку ст. 88 ЦПК України суд не стягує з відповідача судові витрати, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що дочка проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні, а відповідач не приймає участі в утриманні дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] була відсутня, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні був відсутній. 18 травня 2015 року на адресу суду з відділу з питань правової допомоги виконання Конвенцій і угод, представництва в судах інтересів держави про виконання доручення про проведення окремих процесуальних дій надійшли матеріали, щодо повернення доручення. Згідно протоколу судового засідання, відповідач [PERSON].в судовому засіданні був відсутній, про час слухання справи був повідомлений належно, про що в матеріалах справи мається поштове повідомлення. За таких підстав, суд вважає можливим справу розглянути у відсутності сторін, на підставі наявних письмових доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2008 року. Від подружнього життя мають одну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Відповідач зобов'язаний і має можливість утримувати дочку. Сама позивачка не в змозі повністю забезпечити матеріальні потреби дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та сторін, обставини даної справи і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В зв'язку із задоволенням позовних вимог з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з останньої на свою користь 1500 гривень шкоди заподіяної злочином. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 20 травня 2014 року вироком Старокостянтинівського районного суду відповідачку [PERSON] засуджено за ч. 1 ст.185 КК України за крадіжку належного [PERSON] мобільного телефону марки «Самсунг» із стартовим пакетом, карткою памяті, коштами на рахунку, чохлом та іншим, всього на суму 861 грн. Вказує, що відповідачкою на даний час кошти не відшкодовано. Позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з»явилась, надіслала письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка, незважаючи на те, що була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомила. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Старокостянтинівського районного суду 20 травня 2014 року, який набрав законної сили, відповідачку [PERSON] визнано винною та засуджено за ч. 1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. Згідно вироку суду [PERSON] 17 листопада 2013 року близько 09 години 40 хвилин, перебуваючи в дитячому відділенні Старокостянтинівської ЦРЛ таємно викрала з ліжка [PERSON] її мобільний телефон марки «Самсунг» зі стартовим пакетом оператора мобільного звязку «Київстар», картою памяті, коштами на рахунку та чохлом на загальну суму 861 грн. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 і пунктом 2 частини 2 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] була спичинена матеріальна шкода на суму 850 грн., а також спричинені моральні страждання внаслідок крадіжки її майна. Враховуючи вимоги розумності та справедливості суд вважає, що розмір даного відшкодування слід визначити в сумі 639 грн. При розподілі судових витрат, суд виходить з положень ст.88 ЦПК України та стягує з [PERSON] на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору, оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 12 жовтня 2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від спільного проживання мають одну дитину; доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя між ними склалося не вдало, подружні стосунки з відповідачем не підтримують, в сім'ї немає взаєморозуміння, а тому подальше збереження сім'ї вважає не можливим. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, примирення між ними не можливе, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області. Оскільки між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, тривалий час подружніх стосунків вони не підтримують, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя є неможливим. При цьому суд також враховує, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та їхній дитині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-15 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 17 вересня 1994 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від спільного проживання мають одну дитину; сина - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя між ними склалося не вдало, подружні стосунки з відповідачем не підтримують, в сім'ї немає взаєморозуміння, а тому подальше збереження сім'ї вважає не можливим. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, примирення між ними не можливе, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 вересня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видано Стецьківською сільською радою народних депутатів Старокостянтинівського районну Хмельницької області. Оскільки між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, тривалий час подружніх стосунків вони не підтримують, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя є неможливим. При цьому суд також враховує, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та їхній дитині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-15 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 29 жовтня 2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від спільного проживання мають одну дитину; сина - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя між ними склалося не вдало, подружні стосунки з відповідачем не підтримують, в сім'ї немає взаєморозуміння, а тому подальше збереження сім'ї вважає не можливим. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, примирення між ними не можливе, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видано Великочернятинською сільською радою Старокостянтинівського районну Хмельницької області. Оскільки між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, тривалий час подружніх стосунків вони не підтримують, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя є неможливим. При цьому суд також враховує, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та їхній дитині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімейне життя не склалося, шлюбні відносини між подружжям припинені, на даний час сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач подала суду заяву, в якій свої вимоги підтримала, просила справу слухати у її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Враховуючи те, що відповідач, будучи належно повідомленим про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин та заперечень проти позову не подав, суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи вимоги ст. 224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо. На підставі ст. ст. 104, 105 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімейне життя не склалося, шлюбні відносини між подружжям припинені. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач подала суду заяву, в якій свої вимоги підтримала та просила справу слухати у її відсутності. Відповідач подав суду заяву, в якій позов визнав та просив справу слухати у його відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо. На підставі ст. ст. 104, 105 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, вказавши, що діти утримуються виключно нею, оскільки відповідач, який є батьком дітей, ігнорує свої батьківські обов'язки, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 120 гривень у відшкодування витрат на оплату юридичної допомоги. В судове засідання позивач не з'явилась, надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у його відсутності, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить законодавству, не порушує чиїх-небудь прав та інтересів і відповідає інтересам дітей.

Outcome: approved