Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

В лютому 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Рантье» м. Київ, звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 49435,63 грн. В обґрунтування позову вказує, що згідно договору № L01.188.31759 від 25 вересня 2014 року [PERSON] отримала кредит у Публічному акціонерному товаристві «Ідея Банк». Згідно договору відповідачка отримала кредит в розмірі 40086 грн. із сплатою 3% річних. Відповідачка належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на дату відступлення права вимоги 31 грудня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 49435,63 грн., з яких: 36724,17 грн. - заборгованість за кредитом, 2890,1 грн. - заборгованість за простроченим боргом; 9723,68 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 97,68 грн. - строкові відсотки. 31 грудня 2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» укладено договір факторингу № 31/12-2, згідно якого позивач набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Станом на 11 лютого 2016 року заборгованість за кредитним договором становить 49435,63 грн., з яких: 39614,3 грн. - заборгованість за кредитом, 9821,36 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, однак направив до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі в порядку заочного розгляду. Відповідачка, яка про час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду невідомі. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з'явилися, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 06 квітня 2016 року суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріли справи, суд дійшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що 25 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір № L01.188.31759 та отримано кредит у сумі 40086, грн. із сплатою 3 відсотків річних строком на 96 місяців. 31 грудня 2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» укладено договір факторингу № 31/12-2, згідно якого позивач набув право грошової вимоги за вищевказани кредитним договором. Відповідачка належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на дату відступлення права вимоги 31 грудня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 49435,63 грн., з яких: 36724,17 грн. - заборгованість за кредитом, 2890,1 грн. - заборгованість за простроченим боргом; 9723,68 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 97,68 грн. - строкові відсотки. Станом на 11 лютого 2016 року заборгованість за кредитним договором становить 49435,63 грн., з яких: 39614,3 грн. - заборгованість за кредитом, 9821,36 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. Стосовно заявленого представником позивача розрахунку кредитної заборгованості, суд виходить з положень ч. 3 ст. 61 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України про те, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому суд визнає наявною кредитну заборгованість в частині пред'явленого розміру в сумі 49435,63 грн., яка неспростована відповідачем належними та допустимими доказами. Ці обставини підтверджуються: кредитним договором L01.188.31759 від 25 вересня 2014 року; договором факторингу № 31/12-2 від 31 грудня 2015 року; розрахунком заборгованості; повідомленням боржниці про необхідність погашення заборгованості. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу положень ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 даного Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. За обставинами справи, суд приходить до висновку, що відповідачка не виконала у визначені кредитним договором строки взяті на себе зобов'язання з повернення грошових коштів позивачу, який відповідно до умов кредитного договору вправі стягнути неповернутий кредит, проценти, комісію за порушення умов погашення кредиту, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати слід розподілити відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved