Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

В квітня 2018 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 червня 2013 року він уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 45. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через різне бачення та виконання обовязків подружжя. Під час сумісного проживання в сімї була напружена, психоемоційна обстановка, виникали конфлікти з різних побутових підстав. Вони припинили шлюбно-сімейні відносини, перестали мешкати разом, вести спільне господарство в березні 2016 року. Шлюб існує формально. Сторони мешкають окремо в різних містах країни. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить його інтересам і має істотне значення для нього, тому продовжувати такі шлюбні відносини не бажає. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали заяви, в яких підтримали позовні вимоги, просили справу розглянути за їх відсутності. Відповідачка у судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила справу розглянути за її відсутність. Визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у звязку з чим судом ухвалено рішення про задоволення позову відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та суть спірних правовідносин. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 45. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2016 року у звязку з різним баченням та виконанням обовязків подружжя. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У звязку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, згідно ч.1 ст.142 ЦПК України підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved