Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

В липні 2018 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики в розмірі 457200,00 грн. та 3% річних від суми боргу у розмірі 23626,70 грн., а всього стягнути 480826,70 грн.. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до розписки від 31.01.2011 року, позивач надав в борг відповідачу грошові кошти в розмірі 20 000,00 дол.США. Позивач зазначив, що кошти відповідачем на день подання позовної заяви не повернені та відповідач ухиляється від повернення боргу. Посилаючись на те, що позивач свої зобов`язання за розпискою виконав належним чином, надавши кошти у відповідній сумі, а відповідач суму боргу за розпискою у встановлений строк не повернув. Провадження у справі відкрито ухвалою від 24.12.2018 р. (після усунення позивачем недоліків позовної заяви) з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 07.08.2019 р. була задоволена заява представника позивача на накладено арешт в межах суми боргу в розмірі 480 826,0 грн. на все майно, що належить відповідачу [PERSON] . До початку судового засідання представником позивача було подано заяву, в якій останній просив розглянути справу за його відсутності, позов просив задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розписки від 31.01.2011 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 20 000,00 дол. США, взяті в борг до серпня 2011 року. В 2014 році позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про стягнення з нього суми боргу за розпискою (справа № 369/2875/14-ц). Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12.05.2016 року (головуючий - суддя Богінкевич С.М.) закрито провадження у справі із затвердженням мирової угоди на таких умовах: 1) Відповідач - [PERSON] визнає позовні вимоги позивача - [PERSON] та зобов`язується сплатити на його користь грошову суму у розмірі 537 115 00 ( п`ятсот тридцять сім тисяч сто п`ятнадцять) гривень; 2) Строк повернення грошових коштів. за домовленістю обох сторін встановлюється : - До 31.03.2017 року - 134 300 гривень; - До 30.09.2017 року - 134 300 гривень; - До 31.03.2018 року - 134 300 гривень; - До 30.09.2018 року - 134 215 гривень; 3) У підтвердження реальності дійсних намірів сплатити боргову суму ( за розпискою). 18.04.2017 р. відповідач на виконання своїх зобов`язань шляхом перерахування коштів через «Приватбанк» сплатив позивачу суму в розмірі 65 000,0 грн., що підтверджено наданою квитанцією. Відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та не повернув суму заборгованості за розпискою, що і стало підставою для звернення з даним позовом. Згідно зі ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. ст. 1046,1047 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики представником позивача наданий оригінал боргового документу - розписки від 31.01.2011 р., яка знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно зі ст.. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. За розрахунками позивача, які були визначені з врахуванням кількості прострочених днів та курсу долара США - до національної валюти - гривні, з урахуванням ухвали суду від 12.05.2016 р. (про стягнення в гривнях) з відповідача необхідно стягнути борг в розмірі 457200,00 грн. за розпискою від 31.01.2011 року. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ураховуючи те, що відповідач прострочив повернення боргу, то він повинен сплатити позивачу 3 % річних від простроченої суми. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу та 3 % річних у розмірі 23626,70 грн. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики в розмірі 480 826,7 грн. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позов є обґрунтованим, його вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору за подачу позову у розмірі 4810,0 грн. та за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 384,2 грн., а загалом - 5 194,2 грн. На підставі викладеного, ст.ст.15, 16, 526, 527, 530, 533, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved