Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Військовий прокурор Чернівецького гарнізону звернувся з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснити функції у спірних відносинах Міністерства оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], виконавчого комітету Кам'янець - Подільської міської ради, відділу обліку, розподілу та приватизації житла Кам'янець - Подільської міської ради, третя особа - Кам'янець - Подільський військовий гарнізон, про визнання ордеру на жиле приміщення недійсним, скасування свідоцтва про право власності на житлове приміщення, визнання недійсним договору купівлі-продажу та повернення квартири у власність Міністерства оборони України в особі КЕВ м. Чернівці. Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 23 березня 2012 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 30 липня 2012 року зазначений позов задоволено частково. Визнано недійсним ордер серії КП №001958 від 12.06.2008 року, виданий виконавчим комітетом Кам'янець-Подільської міської ради громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS] житловою площею - 56,1 кв.м.; визнано розпорядження відділу обліку, розподілу та приватизації житла Кам'янець-Подільської міської ради №375 від 12.09.2008 року про приватизацію [PERSON] квартири [ADDRESS], житловою площею-56,1 кв.м незаконним; визнано свідоцтво про право власності на житло, серії САВ №873764, видане відділом обліку, розподілу та приватизації житла Кам'янець-Подільської міської ради на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] недійсним. В решті позовних вимог відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 серпня 2013 року рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 березня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 30 липня 2012 року скасовано, справу передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. З урахуванням викладених обставин, з метою сприяння повному та всебічному з'ясуванню всіх обставин по справі, що мають важливе значення для правильного її вирішення, суд роз'яснив позивачу його право на уточнення позовних вимог з врахуванням заявлених вимог, фактичних обставин по справі та норм права, що підлягали до застосування, відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України. Проте, позовні вимоги уточнені не були. В обґрунтування вимог позивач вказує, що [PERSON] проходив військову службу з 1969 року по 2005 рік, останнім місцем якої було Кам'янець-Подільське вище військове інженерне командне училище де перебував на квартирному обліку. У зв'язку із звільненням в запас 21 грудня 2005 року [PERSON] був зарахований на квартирний облік для поліпшення житлових умов при Кам'янець-Подільському ОМВК Хмельницької області зі зняттям з обліку вищезазначеного місця служби. У 2008 році відповідач використовуючи завідомо підроблений документ довідку Кам'янець-Подільського МБТІ та шляхом обману членів житлової комісії Кам'янець-Подільського ОМВК та посадових осіб КЕВ м. Чернівці, щодо відсутності іншого придатного для проживання житла у місті Кам'янець-Подільському отримав на сім'ю із п'яти чоловік ордер на квартиру [ADDRESS]. Проте, прокурорською перевіркою було встановлено, що дружині відповідача [PERSON] на підставі договору дарування від 21.01.2002 року на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У зв'язку з чим [PERSON] та члени його сім'ї поліпшення житлових умов не потребували, квартиру отримали протиправно. Але не дивлячись на це, [PERSON] на підставі розпорядження органу приватизації відділу обліку, розподілу та приватизації житла Кам'янець-Подільської міської ради № 375 від 12.09.2008 року лише на себе приватизував спірну квартиру, а в грудні 2009 року продав її своїй дочці [PERSON], уклавши при цьому договір купівлі-продажу. Крім того, прокурорською перевіркою було встановлено, що у підробленій довідці МБТІ від 03.04.2011 року не було зазначено про те, що [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS], яка в подальшому її відчужила згідно договору купівлі-продажу від 17.05.2007 року. Тобто, [PERSON] набула у власність та відчужила вищевказану квартиру, тому не мала права перебувати на квартирному обліку та отримання житла з членами сім'ї відповідача. Військовий прокурор в судовому засіданні позов підтримав і пояснив, що дійсно [PERSON] та члени його сім'ї не мали права перебувати на обліку для поліпшення житлових умов, так як і дочка відповідача і дружина були забезпечені квартирами. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що факт підробленої довідки МБТІ на яку посилається позивач, спростовується матеріалами кримінальної справи, яку було закрито за відсутністю складу злочину. Крім того, йому не було відомо про те, що дружині належала квартира [ADDRESS], за договором дарування, так як право власності на вказану квартиру вона набула у 2009 році. Відповідач та члени його сім'ї законно перебували на обліку щодо покращення житлових умов, оскільки на момент отримання спірної квартири вони не мали іншого житла. Щодо передачі квартири у приватну чи сумісну власність відносно його членів сім'ї, то дане питання вони вирішили самі, що не відноситься до компетенції військової прокуратури. Відповідне питання може бути предметом іншої цивільної справи виключно за позовом всіх членів його сім'ї, так як відповідне питання стосується виключно їх прав на набуття права власності на квартиру. Тому, приватизація спірної квартири, також є законною. Щодо договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладеного між ним та [PERSON] в грудні 2009 року, то визнати його недійсним не має підстав, так як обману під час його укладання не було. Крім того вищевказана квартира надавалась йому за умови здачі житла за попереднім місцем проживання, що було здійснено у порядку передбаченому законодавством, а тому вимога позивача про повернення спірної квартири у власність держави, без вирішення питання повернення йому попереднього майна, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Відповідач [PERSON] та його представник у позові просять відмовити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. В позові військовому прокурору Чернівецького гарнізону просять відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представники виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради та відділу обліку, розподілу та приватизації житла Кам'янець - Подільської міської ради в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи Кам'янець-Подільського військового гарнізону в судове засідання не з'явився, подав до суду заяви про розгляд справи без його участі. У попередніх засіданнях з позовом військового прокурора погодився, так як [PERSON] та члени його сім'ї не мали правових підстав для перебування на обліку для поліпшення житлових умов та отримання спірної квартири, оскільки повністю були забезпечені житлом. Заслухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Встановлено, що [PERSON] проходив військову службу з 1969 року по 2005 рік, останнім місцем якої було Кам'янець-Подільське вище військове інженерне командне училище де перебував на квартирному обліку. Згідно договору дарування, посвідченого Державним нотаріусом Кам'янець-Подільської державної нотаріальної контори 21 січня 2002 року, реєстр за № 3-166 [PERSON] подарувала [PERSON] трикімнатну квартиру за [ADDRESS], житловою площею 42,8 кв.м. 21 грудня 2005 року [PERSON] був зарахований на квартирний облік для поліпшення житлових умов при Кам'янець-Подільському ОМВК Хмельницької області. Відповідно до довідки Кам'янець-Подільського БТІ від 18.10.2005 року сім'ї [PERSON], яка складалася з [PERSON], дружини - [PERSON], сина - [PERSON], дочки - [PERSON], зятя - [PERSON], належала на праві спільної сумісної власності двокімнатна квартира за [ADDRESS] в рівних частках кожному по 1/5 частині, житловою площею -26,5 кв.м. В березні 2008 року дана квартира була здана КЕВ м. Чернівці. В червні 2008 року [PERSON] отримав на сім'ю із п'яти чоловік в тому числі і на нього, чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 56,10 кв.м, що підтверджується ордером на жиле приміщення серія КП 001958 виданого на підставі рішення виконавчого комітету № 871 від 08.05.2008 року. Згідно рішення Кам'янець-Подільського міськвиконкому від 10 травня 2007 року за №889 на [PERSON] відповідно до договору про дольову участь оформлено право власності на квартиру [ADDRESS], житловою площею 46,3 кв.м. 14 числа того ж місяця їй видано свідоцтво про право власності на вказану квартиру, а 17.05.2007 року вона її продала. В березні 2008 року квартира [ADDRESS] де проживав відповідач була здана КЕВ м. Чернівці. В червні 2008 року [PERSON] отримав на сім'ю із п'яти чоловік в тому числі і на нього, чотирьохкімнатну квартиру за [ADDRESS], житловою площею 56,10 кв.м., що підтверджується ордером на жиле приміщення серія КП 001958 виданого на підставі рішення виконавчого комітету № 871 від 08.05.2008 року. Відповідно до домової книги, [PERSON] померла [INFO] і в квартирі за [ADDRESS] з 05.09.2008 року зареєстрована [PERSON] Відповідно до розпорядження органу приватизації № 375 від 12.09.2008 року вищевказану квартиру [PERSON] приватизував на себе. Отримав свідоцтво про право власності на житло яке видано відділом обліку, розподілу та приватизації житла Кам'янець-Подільської міської ради від 12 вересня 2008 року. 11 грудня 2009 року відповідач [PERSON] продав спірну квартиру своїй дочці [PERSON], за 150 700 грн. про, що свідчить договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Кам'янець-Подільської державної нотаріальної контори, реєстр за №3-185. Оскільки [PERSON] набула право власності на квартиру за [ADDRESS], житловою площею - 46,3 кв.м та продала її 17.05.2007 року, остання повинна була бути знята з квартирного обліку, відповідно до ст.35 ЖК України, як така, яка штучно погіршила свої житлові умови, а такі особи не беруться на облік, потребуючих поліпшення житлових умов протягом п'яти років з моменту погіршення житлових умов. Згідно ст.40 ЖК України громадяни знімаються з квартирного обліку у випадку подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік. А тому ордер на квартиру за [ADDRESS] серії КП №001958 від 12.06.2008 року виданий на сім'ю [PERSON] слід визнати недійсним на підставі ст.59 ЖК України у зв'язку з поданням громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов. Відповідно, розпорядження відділу обліку, розподілу та приватизації житла Кам'янець-Подільської міської ради за №375 від 12.09.2008 року про передачу квартири за [ADDRESS] у власність [PERSON] є незаконним, а свідоцтво про право власності, яке видано на його ім'я відповідно органом приватизації на вказану квартиру 12.09.2008 року недійсним. Щодо позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідченого 11.12.2009 року державним нотаріусом Кам'янець-Подільської Державної нотаріальної контори, реєстр №3-185 недійсним, то вони не можуть бути задоволені. Позивач посилається як на підставу визнання вказаного договору купівлі-продажу недійсним - вчинення його внаслідок обману. Відповідно до ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або вона замовчує їх існування. Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі ст.230 ЦК може бути визнаний судом недійсним тоді, коли сторона, яка діяла під впливом обману, довела наявність умислу з боку іншої сторони, істотність значення обставин,щодо яких її введено в оману, і сам факт обману. Сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Судом не встановлено факту обману з боку сторін укладеного правочину договору купівлі-продажу, а тому з цих підстав визнати його недійсним суд не може. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержала, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені інші особливі умови їх застосування або особливі наслідки окремих видів недійсних правочинів. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в ч. ч. 2, 3 п. 10 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року №9, норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужено третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не наведено доказів того, кого слід зобов'язати, яким чином, та яким саме способом передати спірну квартиру у власність держави Міністерства оборони в особі КЕВ м.Чернівці, не уточнено правову підставу заявлених позовних вимог, а тому в задоволенні цих вимог слід відмовити.

Outcome: partial