Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив постановити рішення, яким визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням: квартирою [ADDRESS] , що є підставою для зняття з реєстрації за вищевказаною адресою. Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.39-40). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими відправленнями, що повернулися до суду за закінченням терміну зберігання (а.с.26-29,37-38), відзив на позовну заяву відповідачі не подали, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 12 листопада 2019 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Ворховецькою В.Е. та зареєстрованого в реєстрі за №708, [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с.14-15). Після придбання квартири, [PERSON] встановивив, що в квартирі були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №2245 від 25 травня 2020 року (а.с.41), в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , однак з 2015 року по теперішній час в квартирі не проживають. [PERSON] та [PERSON] в спірній квартирі не проживають, особистих речей в квартирі не мають, відповідачі не сплачують комунальні послуги, не приймають участі в поточних косметичних ремонтах квартири, грошові кошти на утримання квартири не надають. Реєстрація відповідачів [PERSON] та [PERSON] у квартирі порушує права власника будинку [PERSON] на розпорядження житлом, яке перебуває виключно у його власності. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Тобто, для зняття з реєстрації місця проживання достатньо рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі без поважної причини з 2015 року, у позивача виникли перешкоди в користуванні своїм майном, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням: квартирою [ADDRESS] , що є підставою для зняття з реєстрації за вищевказаною адресою. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] повинно бути стягнено сплачений позивачем судовий збір в сумі 768,40 грн., тобто з кожного по 384,20 грн.

Outcome: approved