Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

В листопаді 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належать земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] . Коли звернулася до землевпорядної організації за виготовленням технічної документації, отримала відмову з тих причин, що земельні ділянки [PERSON] накладаються на її земельні ділянки. Вжиті заходи досудового врегулювання позитивного результату не дали, позивач вважає, що дані обставини порушують її права, а тому необхідно привести у відповідність правовстановлюючі документи. Тому, посилаючись на ст. 152 ЗК України, ст.ст. 319, 321 ЦК України, просить позов задовольнити, та усунути перешкоди в користуванні її земельними ділянками шляхом скасування державних актів відповідача на земельні ділянки та стягнути судові витрати по справі. У відзиві на позов відповідач вважає позов безпідставним та необґрунтованим, оскільки позивачем вже зареєстровано право власності на належні їй земельні ділянки , а технічна документація та встановлення меж земельних ділянок в натурі проводиться перед реєстрацією права власності в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, позивач здійснила незаконне будівництва гаража на земельній ділянці відповідача, про факт накладення земельних ділянок може свідчити експертиза, однак сторона позивача не заявила клопотання про її проведення, стороною позивача не доведено належними доказами обставини, зазначені в позові. Тому вважає в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали з підстав, викладених у позові, викладене підтвердили. Відповідач та його представник в судовому засіданні підтримали поданий відзив на позов, просять в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін та представників, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Встановлено, що рішенням Липківської сільської ради Гощанського району від 13.11.2014 року № 256 затверджено технічну документацію [PERSON] щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер 5621284400:05:001:0041, площею 0,1549 га [ADDRESS] , та передано у приватну власність дану земельну ділянку. Рішенням Липківської сільської ради Гощанського району від 13.11.2014 року № 255 затверджено технічну документацію [PERSON] щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер 5621284400:05:001:0040, площею 0,25 га [ADDRESS] , та передано у приватну власність дану земельну ділянку. Відомості про оскарження даних рішень сільської ради або порушення порядку виготовлення технічної документації по даних земельних ділянках сторонами суду не надано. Встановлено, що на даний час позивачу на праві власності належать земельні ділянки з кадастровим номером 5621284400:05:001:0041 площею 0,1549 га, з кадастровим номером 5621284400:05:001:0040 площею 0,25 га, на підставі договору купівлі продажу № 497 від 12.06.2019, № 496 від 12.06.2019, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 170215927, № 170211072. Згідно відповіді від 12.08.2019 ТОВ «Земля-Плюс», на адресу позивача, встановлення меж ділянки в натурі неможливо в зв`язку з тим, що при проведенні робіт було встановлено факт накладання земельної ділянки на земельну ділянку, що перебуває в приватній власності [PERSON] . Запропоновано привести документи у відповідність до фактичного використання земельних ділянок тра звернутися до кадастрового реєстратора по місцю знаходження земельних ділянок для внесення виправлених відомостей до НКС. Згідно відповіді Управління ДАБІ у Рівненській області на адресу відповідача, проведення перевірки під час виконання будівельних робіт за адресою: [ADDRESS] , не відбулося оскільки суб`єкт містобудування або представник були відсутні, управління листом від 28.02.2020 звернулося до ГУНП в Рівненській області для забезпечення присутності [PERSON] під час проведення позапланової перевірки. Інших доказів на підтвердження обставин сторони не надали, клопотань про витребування доказів, призначення експертиз тощо, не заявляли. Відповідно до ст. 152 ЗК України - способи захисту прав на земельні ділянки: 1. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. 2. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 3. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. \~ \~ \~ \~Тобто ст. 152 ЗК України не містить такого способу захисту права на земельні ділянки, як усунення перешкод в користуванні земельними ділянками шляхом скасування державних актів на земельні ділянки. Тому суд вважає, що позивач, навіть в разі можливого порушення її прав як власника земельних ділянок, обрала неналежний спосіб захисту своїх прав. Відповідно до ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не приймає відповідь від 12.08.2019 ТОВ «Земля-Плюс» на адресу позивача, як належний та допустимий доказ на підтвердження факту накладення земельних ділянок сторін, оскільки на даній відповіді відсутній вихідний номер, а також не вказано ініціали [PERSON] , тому неможливо встановити, чи йдеться мова саме про відповідача по справі у даній відповіді. Інших доказів на підтвердження того, що існує накладення земельних ділянок сторін, стороною позивача не надано, клопотань щодо витребування технічної документації по земельних ділянках сторін, проведення експертиз тощо сторона позивача не заявляла. Також стороною позивача не надано жодного доказу того, що відповідач [PERSON] зареєстрував належні йому земельні ділянки в порушення вимог чинного законодавства України. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed