Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову представник позивача [PERSON] вказав, що в період з 09 травня 2020 року по 16 серпня 2020 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] у борг грошові кошти в загальній сумі 113000,00 грн. На підтвердження цього відповідачем [PERSON] була видана позивачу письмова розписка, в якій він зобов`язався повернути борг в строк до 15 вересня 2020 року. Але до теперішнього часу [PERSON] свого обов`язку не виконав та грошові кошти не повернув. З огляду на поведінку відповідача, який уникає будь-яких зустрічей з позивачем, останній змушений був звернутися до суду. Ухвалою від 03 березня 2021 року було відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач [PERSON] копії ухвали про відкриття провадження в справі та позовної заяви з усіма доданими до неї документами отримав поштою 10 березня 2021 року. У визначений судом 15-денний строк відповідач [PERSON] відзив не подав. Судове засідання, яке відбулось 27 квітня 2021 року, позивач [PERSON] просив проводити за його відсутності, але за участю його представника. Присутній представник позивача [PERSON] заявив про підтримання позовних вимог та просив розглянути справи за відсутності відповідача у заочному порядку та за наявними в ній матеріалами. Відповідач [PERSON] у належний спосіб був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився та про причини неявки не повідомив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Враховуючи неподання відповідачем відзиву, суд розглядає справу за відсутністю відповідача та за наявними в ній доказами в заочному судовому засіданні, на що представник позивача висловив свою згоду. У вступному слові представник позивача [PERSON] проголосив стислий зміст позовної заяви та окремо наголосив на тих обставинах, що позивачем [PERSON] з метою захисту власних інтересів були понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 30386,50 грн. На підтвердження таких витрат позивач [PERSON] подав звіт про виконані роботи за договором про надання правничої допомоги від 23 жовтня 2020 року, платіжний документ про перерахування грошових коштів в сумі 30000,00 грн. та клопотання про стягнення таких витрат. В зв`язку з неможливістю завершення розгляду справи по суті, в судовому розгляді було оголошено перерву до 11 травня 2021 року. В судове засідання, яке відбулось 11 травня 2021 року, з`явився особисто позивач [PERSON] та пояснив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також на вимогу суду пред`явив для огляду оригінал розписки, виданої йому [PERSON] 16 серпня 2020 року. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмової формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15. Як вбачається із матеріалів справи, 16 серпня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 113000,00 грн., яку зобов`язався повернути в строк до 15 вересня 2020 року. Той факт, що між сторонами був укладений договір позики підтверджується розпискою від 16 серпня 2020 року, написаною власноручно відповідачем та засвідченою його підписом. За таких умов, сторони визначили зобов`язання, яке підлягає виконанню та строк його виконання, 15 вересня 2020 року. У відповідності з правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-63 цс13 (постанова від 18 березня 2013 року), яка є обов`язковою для всіх судів України, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Аналізуючи текст розписки, складеної власноруч [PERSON] , суд приходить до висновку, що відповідач, розуміючи той факт, що [PERSON] передав грошові кошти в загальній сумі 113000,00 грн. в його володіння, підтвердив їх отримання в борг та взяв на себе обов`язок повернути ці грошові кошти позивачу в повному обсязі. Це, в свою чергу, прямо вказує на виникнення у [PERSON] боргового зобов`язання по відношенню до [PERSON] . Але, до теперішнього часу відповідач [PERSON] не повернув позивачу борг, тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 113000,00 грн. підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги, суд повинен вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат між сторонами. Так, до позовної заяви була додана квитанція № 0.0.1960951769.1 від 29 грудня 2020 року про оплату [PERSON] судового збору в розмірі 1130,00 грн., що відповідає 1% розміру задоволеної позовної вимоги. Тому такі витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. Крім цього, до позовної заяви була додана ще одна квитанція за № 0.0.1960951434.1 від 29 грудня 2020 року про оплату [PERSON] судового збору за подання до суду позову. Але цей судовий збір був сплачений позивачем помилково, бо він перевищує розмір, встановлений ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тому цю суму судового збору слід повернути позивачу. Окрім судового збору, до судових витрат законом віднесені витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. В матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги, укладений 23 жовтня 2020 року між Адвокатським об`єднанням «Печерське об`єднання адвокатів» та [PERSON] . Предметом цього договору є надання Адвокатським об`єднанням клієнту [PERSON] правової допомоги у цивільній справі про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики. За доручення Адвокатського об`єднання безпосереднє виконання умов цього договору доручено адвокату Зімарєву В.М. На підтвердження витрат, пов`язані з правничою допомогою адвоката, позивачем [PERSON] подано суду звіт про виконані роботи за договором про надання правничої допомоги від 23 жовтня 2020 року, вартість яких склала 30386,50 грн., та платіжний документ дублікат квитанції № 0.0.1969777489.1 від 10 січня 2021 року про перерахування грошових коштів в сумі 30000,00 грн. на рахунок Адвокатського об`єднання «Печерське об`єднання адвокатів», призначення платежу «За надання правової допомоги за договором від 23 жовтня 2020 року». Але в задоволенні клопотання позивача про стягнення цих витрат на його користь з відповідача суд вважає за необхідне відмовити з огляду на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 134 ЦПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Так, подаючи до суду 25 лютого 2021 року поштою позовну заяву після виправлення недоліків, представник позивача попередньо заявив, що орієнтовний розмір судових витрат, які понесені позивачем, складають лише 1130,00 грн. судового збору за подання позову з вимогою майнового характеру. Хоча на той час позивач вже сплатив за надану адвокатом правничу допомогу 30000,00 грн., і представнику позивача було про це достеменно відомо. Отже, очевидно, що заявлена до відшкодування сума витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, була заздалегідь відома як позивачу, так і його представнику, але про такі понесені витрати або про очікування таких витрат попередній розрахунок суду не був поданий. Під час дослідження судом поданих позивачем документів про понесені витрати представник позивача [PERSON] не зміг пояснити, чому в тексті позовної заяви взагалі не були відображені відомості про очікування позивача щодо ймовірної оплати витрат на правничу допомогу, а тим більше про мінімальну вартість послуг адвоката, які надані чи будуть надані в майбутньому з огляду на підстави і предмет позову. Разом з цим, суд вважає за необхідне звернути увагу на певні недоліки документів, поданих на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу - це відсутність у договорі чіткого визначення розміру гонорару адвоката (погодинна оплата або вартість конкретного виду роботи чи послуги), а також включення до звіту переліку послуг, наданих адвокатом до дати укладення відповідного договору.

Outcome: partial