Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів КСП «Світанок» від 29 лютого 2000 року, щодо сертифікату на імя [PERSON], та засідання реорганізаційної комісії СТОВ «Носелівське» від 29 лютого 2000 року про визнання сертифікату недійсним, такими, що не відповідають вимогам закону. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що після смерті її матері, [PERSON], 02 травня 2013 року відкрилась спадщина за заповітом на належне останній майно, включаючи і право на земельну частку (пай) на території [PERSON] сільської ради, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №002304, виданого 29 липня 1996 року. [PERSON], як спадкоємець померлої, 03.03.2016 року отримала у Борзнянській держнотконторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у власності колективно-дольового сільськогосподарського підприємства «Світанок» Борзнянського району Чернігівської області, розміром 2,9 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частини в натурі (на місцевості), що належала померлій на підставі вищезазначеного сертифікату. Під час оформлення технічної документації на землю позивач отримала від Борзнянської РДА відповідь, що під час уточнення номеру паю від [PERSON] сільської ради було отримано лист про те, що сертифікат на земельну частку (пай) був виданий громадянці [PERSON] неправомірно. Листом від 16.11.2016 р. №645 [PERSON] сільська рада повідомляла, що номер земельної частки (паю) [PERSON] не був присвоєний, оскільки під час проведення розпаювання землі між співробітниками КСП «Світанок» громадянка [PERSON] права на земельну частку (пай) не мала, оскільки на той час, коли створювалось КСП «Світанок», вона не була членом колгоспу, а працювала техпрацівницею сільського Будинку культури та відносилася до працівників соціальної сфери. Тому, отриманий нею сертифікат на земельну частку (пай) був виданий неправомірно, й рішенням загальних зборів КСП «Світанок» від 29 лютого 2000 року її сертифікат було визнано недійсним. Крім того, у довідці з архівного відділу зазначено, що в архівному фонді СТОВ «Носелівське» с. Носелівка Борзнянського району Чернігівської області, в протоколі №3 засідання реорганізаційної комісії СТОВ «Носелівське» від 29 лютого 2000 року, є список громадян на отримання земельних сертифікатів. В даному списку [PERSON] числиться як особа, якій анульовано земельний сертифікат, так як був виданий помилково у 1995 році тому, що станом на 09 червня 1995 року вона не працювала і не являлася членом товариства КДСТ «Світанок». Позивач переконана, що її мати [PERSON] на момент паювання рахувалася членом сільськогосподарського підприємства, який мав назву КСП «Світанок», а після реорганізації - СТОВ «Носелівське», і що правонаступники відсутні. На даний час такі юридичні особи, як КСП «Світанок», що реорганізувалося в СТОВ «Носелівське», взагалі юридично та практично припинили свою діяльність з 2005 року. Позивач вважає, що її право на земельну частку (пай) порушено, виходячи з положень ст.ст.140-148,152 ЗК України. Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 07 серпня 2017 року у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Не погоджуючись з даним рішенням [PERSON] звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що [PERSON] ніколи не писала заяви про вихід із членства КСП та не була виключена з колгоспників, що підтверджується випискою з трудової книжки колгоспника. Крім того, зазначає, що питання позбавлення права на землю повинно вирішуватись в судовому порядку, однак питання про визнання недійсним сертифікату на право на земельну частку (пай) в судовому порядку не досліджувалося, бо орган виконавчої влади та орган місцевого самоврядування не зверталися до суду із позовом даного змісту. Таким чином, апелянт вважає, що на даний момент діє в реальності її право на земельну частку (пай). Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність рішення суду, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відмовляючи у задоволенні позову [PERSON] суд першої інстанції виходив з того, що мати позивача [PERSON] на час розпаювання земель колективної власності колишнього КСП «Світанок» працювала на посаді технічного працівника сільського клубу та відносилась до працівників соціальної сфери і була помилково внесена до списку осіб, задіяних у сільськогосподарському виробництві які мають право на отримання земельних сертифікатів. Кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), приймається за списком, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю, який, у разі потреби, уточнюється і підписується головами відповідної Ради і підприємства, а оформлення сертифікатів на право на земельну частку (пай) здійснюється комісіями, утвореними у підприємствах, землі яких розпайовуються. Проте, погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права. Судом встановлено, що [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом отримала у спадщину після померлої матері [PERSON] право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувають в власності колективно-дольовому сільськогосподарському підприємстві «Світанок» Борзнянського району Чернігівської області, розміром 2,9 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частини в натурі (на місцевості) що належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №002304, виданого 29 липня 1996 року на підставі рішення Борзнянської районної державної адміністрації від 24 липня 1996 року №194, зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 29 липня 1996 року №303. Вартість майна 31432 грн. (а.с.8). З самого сертифікату на право на земельну частку (пай) вбачається, що [PERSON], яка проживає в [INFO] отримала сертифікат на підставі рішення Борзнянської районної державної адміністрації від 24 липня 1996 року №198 в тому, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КДСП «Світанок» розміром 2,9 га (а.с.9-10). В довідці [PERSON] сільської ради від 16 листопада 2016 року №645 вказано, що номер земельної частки (паю) громадянці [PERSON] не був присвоєний. Внаслідок розпаювання КСП «Світанок» [PERSON] права на земельну частку (пай) не має, бо на той час вона не була членом колгоспу, а працювала техпрацівницею сільського Будинку культури та відносилася до працівників соціальної сфери. Отже, отриманий нею сертифікат на земельну частку (пай) був вданий не правомірно, а рішенням загальних зборів КСП «Світанок» від 29 лютого 2000 року її сертифікат було визнано недійсним (а.с.11). На цій же підставі Борзнянською районною державною адміністрацією було відмовлено [PERSON] у виготовленні технічної документації (а.с.12). В архівній довідці Борзнянської районної державної адміністрації від 22 лютого 2017 року значиться, що в архівному фонді СТОВ «Носелівське» с.Носелівка Борзнянського району Чернігівської області в протоколі №3 засідання реорганізаційної комісії СТОВ «Носелівське» від 29 лютого 2000 року є список громадян на отримання земельних сертифікатів. В даному списку [PERSON] числиться як особа, якій анульовано земельний сертифікат, так як був виданий помилково у 1995 році, тому що станом на 09.06.1995 року «так в документі» вона не працювала і не являлась членом товариства КДСТ «Світанок» (а.с.13). Копіями відомостей на виплату заробітної плати підтверджується, що [PERSON] працювала прибиральницею (а.с.24, 25, 26). З копії протоколу №3 засідання реорганізаційної комісії СТОВ «Носелівське» від 29 січня 2000 року вбачається, що на даному засіданні заслуховувалось питання про перегляд списків людей, яким було видано сертифікати на земельні частки (пай) та анулювання сертифікатів тим, хто не був членами колгоспу, в тому числі й [PERSON] (а.с.27-30). Згідно копії рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради народних депутатів від 30 червня 1987 року [PERSON] звільнена від виконання обовязків техпрацівниці [PERSON] сільського Будинку культури на підставі поданої заяви з 30 червня 1987 року (а.с.38). Разом з тим, з архівної довідки [PERSON] сільської ради Борзнянського району від 31 липня 2017 року вбачається, що у справах з особового складу колгоспу імені Ленінського комсомолу є відомості про кількість вироблених трудоднів, трудову участь у колгоспному виробництві [PERSON] з 01 січня 1945 року по 31 грудня 1988 року. Підстава: особові рахунки з оплати праці колгоспників колгоспу імені Ленінського Комсомолу за 1945-1988 роки (а.с.44). На даний час виконком [PERSON] сільської ради є державним розпорядником архівних документів ліквідованого колгоспу ім.Ленінського комсомолу, КДТ «Світанок» та СТОВ «Носелівське» (а.с.45). Згідно довідки від 31 липня 2017 року колгосп імені Ленінського комсомолу реорганізовано в КДТ «Світанок» згідно протоколу №2 від 10 червня 1992 року, а КДТ «Світанок» реорганізовано у СТОВ «Носелівське» 07 березня 2000 року і зареєстровано Борзнянською РДА, наказ №04061866100010068 (а.с.46). Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року №666/94 було передбачено, що кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Механізм реалізації даного положення був передбачений іншим Указом Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95. Так, до колишніх членів КСП було віднесено: постійних працівників КСП, які в ньому працювали; пенсіонерів, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами, незалежно від місця їхнього проживання; військовослужбовців строкової служби, якщо вони не вийшли з КСП; осіб, направлених на навчання, якщо вони залишилися членами КСП; жінок, які перебували у відпустці через вагітність та пологи або у відпустці для догляду за дитиною віком до 3 років; членів КСП, що обіймали виборні посади в органах державної влади або місцевого самоврядування, якщо збереження за ними членства було передбачено в статуті КСП. Достовірно встановлено, що [PERSON] приймала трудову участь у колгоспному виробництві колгоспу імені Ленінського комсомолу. Дана обставина встановлена й матеріалами дослідженої апеляційним судом в судовому засіданні пенсійної справи №107053 одержувача пенсії по старості [PERSON] Вона не писала заяву про вихід із членства КСП та відсутнє будь-яке рішення з приводу виключення [PERSON] із членства КСП. На а.с.17 пенсійної справи №107053 [PERSON] міститься виписка з протоколу №4 засідання правління колгоспу ім.Ленінського комсомолу від 09.03.1983 року, згідно якої [PERSON], за її заявою, правлінням колгоспу направлена працювати в сільський будинок культури за станом здоровя техпрацівницею. На а.с. 19 пенсійної справи міститься довідка, видана виконкомом [PERSON] сільради №31 від 09.02.1983 р. в тому, що [PERSON] та її чоловік [PERSON] є колгоспниками. Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7, вбачається, що вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених ст.ст.140-149 ЗК України. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. У разі пред'явлення до органу виконавчої влади або місцевого самоврядування позову про незаконність припинення права землекористування через відсутність судового рішення про вилучення земельної ділянки відповідач вправі пред'явити зустрічний позов про таке вилучення, а суд має розглянути його разом із первинним позовом. При вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 р. №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до пункту 5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Крім того, відповідно до положень ст.118 Конституції України, рішення голів місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції та законам України, іншим актам законодавства України, можуть бути відповідно до закону скасовані Президентом України, або головою місцевої державної адміністрації вищого рівня. Ні СТОВ «Носелівське» ні КСП «Світанок» не уповноважені правом скасування рішень місцевих державних адміністрацій. За змістом п.6 ч.3 ст.295, ч.2 ст.303 та п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку. Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги [PERSON], що питання про визнання недійсним сертифікату на право на земельну частку (пай) в судовому порядку не досліджувалося, бо орган виконавчої влади та орган місцевого самоврядування не зверталися до суду із позовом даного змісту, а отже на даний момент є чинним право [PERSON] на земельну частку (пай), вказаний сертифікат від 29 липня 1996 року, свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03 березня 2006 року, рішення Борзнянської районної державної адміністрації від 24 липня 1996 року, діють по сьогодні та ніколи не визнавалися недійсними. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд не в повній мірі зясував обставини справи та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову з порушенням норм матеріального та процесуального права. На підставі ст.88 ЦПК України з [PERSON] сільської ради Борзнянського району Чернігівської області та Борзнянської районної державної адміністрації на користь [PERSON] по 672 грн. з кожного, у відшкодування судового збору сплаченого позивачем при поданні позовної заяви та апеляційної скарги.

Outcome: approved