Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

в обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що їй на праві власності належить квартира №1, що знаходиться за адресою: м. Коломия, площа Ринок, 13, Івано-Франківської області. З 01.02.2015 року відповідач (колишній зять позивача) фактично не проживає в даній квартирі, не бере участі у витратах по її утриманню, не сплачує комунальних послуг. У вказаній квартирі відсутні будь-які речі відповідача. Запропонувати останньому в добровільному порядку зняти з реєстрації своє місце проживання позивач не має можливості. Через реєстрацію місця проживання відповідача в даній квартирі позивач позбавлена можливості отримати субсидію, економлячи на комунальних послугах, та скористатися іншими пільгами. Тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеною квартирою. Також позивач просить присудити з відповідача на її користь понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 04.04.2017 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності та згідна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був двічі повідомленим належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання у спірній квартирі. Надіслані на вказану адресу судові виклики в судові засідання 20.03. та 04.04.2017 року відповідачу не вручено в звязку із закінченням терміну зберігання вказаної кореспонденції (а.с. 23, 28). Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування, посвідченого 06.12.2011 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі №3845, та даних витягу про державну реєстрацію прав № 32381973, виданого 08.12.2011 року ОКП «Коломийське МБТІ», позивач вказана власником вищевказаної квартири (а.с.5, 6, 13). Довідкою №1730, виданою 08.12.2016 року сектором видачі довідок відділу управління комунальним майном Коломийської міської ради, стверджується, що місце проживання відповідача зареєстроване в зазначеному будинку (а.с. 12). Будинковою книгою для прописки громадян №2757, що проживають в спірній квартирі, стверджується, що в зазначеній квартирі зареєстроване місце проживання відповідача (а.с.7-9). Актом, виданим 03.02.2017 року депутатом Коломийської міської ради [PERSON], стверджується що відповідач фактично з 01.01.2015 року не проживає в спірній квартирі (а.с.14). Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання. Ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Згідно з вимогами ч.1 ст.6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням, оскільки він протягом тривалого часу, а саме з початку 2015 року там не проживає. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В звязку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 640 грн., що стверджується відповідною квитанцією (а.с.1). На підставі наведеного, ст.ст. 317, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст.71, 72, 163 ЖК України, ст.6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні та,

Outcome: approved