Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що вони є співвласниками на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] . Крім них співвласником даної квартири є їх син [PERSON] . У вказаній квартирі проживають тільки вони, утримують її в належному стані, проводять ремонти як самої квартири, так і спільної сходинкової клітини, доглядають прибудинкову територію тощо. Відповідач по справі в 2006 році пішов служити до лав Української армії. Його було відправлено для несення військової служби в м. Керч Автономної Республіки Крим. Коли Російська Федерація анексувала АРК в 2014 році, в нього забрали паспорт громадянина України та видали взамін паспорт громадянина Російської Федерації. 15 серпня 2015 року він одружився з громадянкою РФ [PERSON] .. з якою зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . [ADDRESS] . Таким чином, відповідач по справі вже понад 12 років не проживає в [ADDRESS] . вже як 4 роки отримав громадянство іншої держави, він має свою сім`ю. Про свій намір знятись із реєстрації в м. Дубно, та й взагалі продати свою частку у власності вищеназваної квартири, свідчать довіреності, видані останнім на ім`я [PERSON] на вчинення останньою усіх необхідних дій щодо зняття з місця реєстрації та укладення договору купівлі-продажу (копії додаємо). Проте зняти з реєстрації місця проживання сина по довіреності їм не вдалось, оскільки він не являється на сьогодні громадянином України, а тому пред`явити відповідним органам реєстрації його паспорт громадянина України, вони не змогли, та й не зможуть. Зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] їм необхідно для того, щоб виготовити житлову субсидію на користування комунальними послугами, вони пенсіонери з мінімальним розміром пенсії, і не можуть собі дозволити наразі сплачувати такі величезні суми комунальних послуг по тарифах обслуговуючих підприємств. Згідно акту про не проживання №106 від 16.08.2018, виданого КП ЦЖЕО «Житловик», [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2006 року. Таким чином, він втратив право на користування квартирою, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. Просять визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Справа розглядається у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, про що повідомлені належним чином усі учасники. Представником позивачів адвокатом Іваницькою Н.О. подано до суду клопотання про розгляд справи без її участі та участі позивачів, позовні вимоги підтримують (а.с. 50). Відповідач відзив на позову заяву не подав, заяв та клопотань від нього не надходило. Ухвалу про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження, якою визначено строк подачі відзиву на позовну заяву та копію позовної заяви з додатками, направлено відповідачу за зазначеною у позовній заяві адресою, проте до суду повернувся конверт із зазначенням листоноші «за даною адресою не проживає» (а.с. 33, 38, 52). Відповідно до ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких умов, суд вирішує позов по суті на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Матеріали справи свідчать про те, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Дубенською міською радою Рівненської області 24.09.2003 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до договору дарування частини квартири посвідченого 28.03.2019 державним нотаріусом Першої Дубенської державної нотаріальної контори Рівненської області Тимощук Л.Л. та зареєстрованого за № [ADDRESS] , [PERSON] передав 1/3 частку квартири [ADDRESS] [PERSON] . Про це ж свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 161416959 (а.с. 48, 49). [PERSON] видано паспорт громадянина Російської Федерації, згідно відмітки у якому, він зареєстрований в м. Севастополь (а.с. 7). У будинковій книзі на квартиру [ADDRESS] [PERSON] значиться зареєстрованим (а.с. 10-11). Згідно акту про не проживання [NUMBER] від 16.08.2018, виданого КП ЦЖЕО «Житловик», [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2006 року (а.с. 14). Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. У статті 317 ЦК України зазначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Згідно зі ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі. Непорушність права власності задекларована також статтею 321 Цивільного кодексу України. Суд враховує, що квартира [ADDRESS] належить позивачам на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дубенською міською радою Рівненської області 24.09.2003 та договору дарування частини квартири посвідченого державним нотаріусом Першої Дубенської державної нотаріальної контори Рівненської області Тимощук Л.Л. 28.03.2019, відповідач [PERSON] не проживає у зазначеній квартирі з 2006 року, а тому має бути визнаний таким, що втратив право на користування житлом позивача.

Outcome: approved