Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 09 березня 2013 року, від якого вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між ними не склалися. Вважає, що збереження сімї та подальше спільне проживання однією сімєю неможливе. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріальної допомоги сімї не надає, участі у вихованні дитини не приймає, внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати неповнолітню дитину, а тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення (а.с.18), а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 09 березня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.8). Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Подружжя припинили сімейно-шлюбні відносини, сімя їх розпалася. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного сімейного бюджету не мають. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивачки про розірвання шлюбу обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сімя сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Також в судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, інших утриманців не має, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24 листопада 2016 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 640 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів.

Outcome: approved