Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-22 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою де обґрунтовує її підстави тим, що 3 липня 2008 року він уклав з ТОВ «Центрінвестбуд-2000» договори про відступлення права вимоги №В/15-3, №В/20-3, №В/30-3, за якими ТОВ «Центрінвестбуд-2000» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартир №15, №20, №30 в секції №3 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. Також в цей же день, 3 липня 2008 року, [PERSON] уклав з ТОВ «Центрінвестбуд-2000» договори купівлі-продажу майнових прав на квартири №66-4/МП, №72-4/МП, №88-4/МП, №90-4/МП, за якими ТОВ «Центрінвестбуд-2000» відчужив позивачу майнові права на квартири №66, №72, №88, №90 в секції №4 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. 23 липня 2008 року [PERSON] уклав з ТОВ «Престижінвест» договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №41-5/МП, за яким ТОВ «Престижінвест» відчужив позивачу майнові права на квартиру №41 в секції №5 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. В цей же день, 23 липня 2008 року [PERSON] уклав з ТОВ «Роммакс» договір про відступлення права вимоги №В/5-47, за яким ТОВ «Роммакс» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартири №47 в секції №5 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. В листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою де обґрунтовує її підстави тим, що 3 липня 2008 року він уклав з ТОВ «Капіталоінвест» договори про відступлення права вимоги №В/39-3 та №В/26-5, за якими ТОВ «Капіталоінвест» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартири №39 в секції №3 та квартири №26 в секції №5 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. Також 3 липня 2008 року [PERSON] уклав з ТОВ «Центрінвестбуд-2000» договори про відступлення права вимоги №В/42-4 та №В/48-4, за якими ТОВ «Центрінвестбуд-2000» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартири квартири №42 в секції №4, квартири №48 в секції №4 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. 23 липня 2008 року [PERSON] уклав з ТОВ «Капіталоінвест» договір про відступлення права вимоги №В/80-4, за яким ТОВ «Капіталоінвест» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартири №80 в секції №4 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. Також 23 липня 2008 року [PERSON] уклав з ТОВ «Інвестінтер» договори про відступлення права вимоги №В/61-5/МП, №В/69-5/МП, №В/71-5/МП, №В/75-5/МП, №В/85-5/МП, №В/93-5/МП за яким ТОВ «Інвестінтер» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартир №№61, 69, 71, 75, 85, 93 в секції №5 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. 28 липня 2008 року [PERSON] уклав з ТОВ «Інвестінтер» договір про відступлення права вимоги №В/82-5/МП, за яким ТОВ «Інвестінтер» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартири №82 в секції №5 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. В листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою де обґрунтовує її підстави тим, що 3 липня 2008 року він уклав з ТОВ «Центрінвестбуд-2000» договори купівлі-продажу майнових прав на квартири №40-3/МП, №54-4/МП, №60-4/МП, за якими ТОВ «Центрінвестбуд-2000» відчужив позивачу майнові права на квартири №40 в секції №4 та №54, №60 в секції №4 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. Також в цей же день, 3 липня 2008 року [PERSON] уклав з ТОВ «Капіталінвест» договір про відступлення права вимоги №В/56-4, за яким ТОВ «Капіталінвест» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартири №56 в секції №4 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. 23 липня 2008 року [PERSON] уклав з ТОВ «Капіталінвест» договори про відступлення права вимоги №В/13-5, №В/34-5, №В/37-5, №В/45-5, за яким ТОВ «Капіталінвест» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартир №№13, 34, 37, 45 в секції №5 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. Також 23 липня 2008 року [PERSON] уклав з ТОВ «Інвестінтер» договори про відступлення права вимоги №В/64-4, №В/94-4/МП за якими ТОВ «Інвестінтер» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартир №№64, 94 в секції №4 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. На підставі рішення Бориспільської міської ради №8032-67-V від 8 червня 2010 року адреса земельної ділянки, на якій здійснювалось будівництво житлово-офісного комплексу, була змінена з вул. Київський шлях, 97 на вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі. Ці обставини свідчать про те, що [PERSON] набув майнові права на квартири №15, №20, №30 в секції №3, квартири №66, №72, №88, №90 в секції №4, квартири №41, №47 в секції №5. [PERSON] набув майнові права на квартири №39 в секції №3, квартири №42, №48, №80 в секції №4, квартири №26, №61, №69, №71, №75, № 82, № 85, № 93 в секції №5. [PERSON] набув майнові права на квартири №40 в секції №3, квартири №54, №60, №56, №64, № 94, в секції №4, квартири №13, №34, №37, №45 в секції №5, по вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі. ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД» була забудовником цього житлово-офісного комплексу. 9 серпня 2013 року ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД» уклала з ТОВ «Бориспільміськбуд» договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, за яким ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД» відчужила у власність ТОВ «Бориспільміськбуд» незавершений будівництвом житлово-офісний комплекс готовністю 18% по вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі. Крім того, на підставі п.3.3 та п.5.3 цього договору до ТОВ «Бориспільміськбуд» перейшло зобовязання після введення в експлуатацію житлово-офісного комплексу передати у власність позивачів перелічені вище квартири розташовані за адресою: вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі. Однак відповідачі ухиляються від надання позивачам інформації про ступінь готовності будівництва та включення квартир до переліку інвестування. Ця обставина свідчить про те, що вони не визнають за позивачами жодних майнових прав на квартири, як обєкти інвестування, що безпідставно позбавляє позивачів володіти, користуватись та розпоряджатись обєктами інвестицій. З огляду на зазначене позивачі просять суд визнати за ними право володіння користування та розпорядження обєктами інвестицій, а саме квартирами: \~ \~ \~ \~- за [PERSON] кваритирами №15, №20, №30 в секції №3, квартирами №66, №72, №88, №90 в секції №4, квартирами №41, №47 в секції №5 по вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі; \~ \~ \~ \~- за [PERSON] квартирою №39 в секції №3, квартири №42, №48, №80 в секції №4, квартири №26, №61, №69, №71, №75, № 82, № 85, № 93 в секції №5 \~ \~ \~ \~- за [PERSON] квартирою №40 в секції №3, квартири №54, №60, №56, №64, № 94, в секції №4, квартири №13, №34, №37, №45 в секції №5, а також зобов`язати ТОВ «Бориспільміськбуд» та [PERSON] «ФК «Княгиня Ярославна» передати позивачам ці обєкти нерухомого майна та документи, що підтверджують право на набуття квартир у власність. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 12.02.2018 було об`єднано в одне провадження справу № 359/9439/17 за позовом [PERSON] до ТОВ «Бориспільміськбуд», [PERSON] «Фінансова компанія «Княгиня Ярославна», про визнання права володіння, користування, розпорядження обєктами інвестицій (квартирами), зобовязання передати обєкти інвестицій (квартирами) а також зобов`язання передати документи, що підтверджують право на набуття у власність цих об`єктів нерухомого майна з цивільною справою № 359/9411/17 за позовом [PERSON] до ТОВ «Бориспільміськбуд», [PERSON] «Фінансова компанія «Княгиня Ярославна», про визнання права володіння, користування, розпорядження обєктами інвестицій (квартирами), зобовязання передати обєкти інвестицій (квартирами) а також зобов`язання передати документи, що підтверджують право на набуття у власність цих об`єктів нерухомого майна та присвоєно їй № 359/9439/17 Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 6 березня 2018 було об`єднано в одне провадження справу № 359/8536/17 за позовом [PERSON] до ТОВ «Бориспільміськбуд», [PERSON] «Фінансова компанія «Княгиня Ярославна», про визнання права володіння, користування, розпорядження обєктами інвестицій (квартирами), зобовязання передати обєкти інвестицій (квартирами) а також зобов`язання передати документи, що підтверджують право на набуття у власність цих об`єктів нерухомого майна з цивільною справою № 359/9439/17 за позовом [PERSON] [PERSON] до ТОВ «Бориспільміськбуд», [PERSON] «Фінансова компанія «Княгиня Ярославна», про визнання права володіння, користування, розпорядження обєктами інвестицій (квартирами), зобовязання передати обєкти інвестицій (квартирами) а також зобов`язання передати документи, що підтверджують право на набуття у власність цих об`єктів нерухомого майна. 15.03.2018 року представником позивача було подано заяву про часткову зміну предмету позову та доповнення підстаів позову. Зокрема, частину вимоги про визнання за позивачами права володіти, користуватися та розпоряджатися обєктами та результатами інвестицій, а саме вказаними вище квартирами змінено на вимогу поновити за останніми таке право. У судовому засіданні представник позивачів підтримав позов та просив суд задовольнити його із підстав наведених у ньому. Представник ТОВ «Бориспільміськбуд» позов не визнає та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на відсутність доказів на підтвердження того, що ТОВ «Центрінвестбуд-2000», ТОВ «Престижінвест» та ТОВ «Ром-макс», ТОВ «Капіталінвест», ТОВ «Інвестінтер» набули майнові права на квартири та мали право розпоряджатись ними. Крім того, п.3.3 та п.5.3 договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва від 9 серпня 2013 року не передбачають переходу до ТОВ «Бориспільміськбуд» зобовязань за інвестиційними договорами, укладеними ТОВ «Агробудпереробка ЛТД». Зазначає, що позовні вимоги у вигляді визнання за позивачами права володіти, користуватись та розпоряджатись обєктами та результатами інвестицій та зобовязання відповідачів вичинити певні дії, фактично є вимогами про визнання права власності на квартири, і спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України щодо виникнення та існування права власності на нерухоме майно. Тому представник відповідача ТОВ «Бориспільміськбуд» просить суд відмовити у задоволенні позовів. Представник відповідача [PERSON] «ФК «Княгиня Ярославна» також заперечує проти задоволення позову. Представник ТОВ «Інвестінтер» не зявився у судове засідання. Він завчасно у вста-новленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується матеріалами поштової кореспонденції. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позови не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 3 липня 2008 року [PERSON] уклав з ТОВ «Центрінвестбуд-2000» договори про відступлення права вимоги №В/15-3, №В/20-3, №В/30-3, за якими ТОВ «Центрінвестбуд-2000» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартир №15, №20, №30 в секції №3 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. Також в цей же день, 3 липня 2008 року, [PERSON] уклав з ТОВ «Центрінвестбуд-2000» договори купівлі-продажу майнових прав на квартири №66-4/МП, №72-4/МП, №88-4/МП, №90-4/МП, за якими ТОВ «Центрінвестбуд-2000» відчужив позивачу майнові права на квартири №66, №72, №88, №90 в секції №4 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. 23 липня 2008 року [PERSON] уклав з ТОВ «Престижінвест» договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №41-5/МП, за яким ТОВ «Престижінвест» відчужив позивачу майнові права на квартиру №41 в секції №5 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. Також в цей же день, 23 липня 2008 року [PERSON] уклав з ТОВ «Роммакс» договір про відступлення права вимоги №В/5-47, за яким ТОВ «Роммакс» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартири №47 в секції №5 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. Також судом встановлено, 3 липня 2008 року [PERSON] уклав з ТОВ «Капіталоінвест» договори про відступлення права вимоги №В/39-3 та №В/26-5, за якими ТОВ «Капіталоінвест» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартири №39 в секції №3 та квартири №26 в секції №5 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. 3 липня 2008 року [PERSON] уклав з ТОВ «Центрінвестбуд-2000» договори про відступлення права вимоги №В/42-4 та №В/48-4, за якими ТОВ «Центрінвестбуд-2000» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартири №42 в секції №4, квартири №48 в секції №4 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. 23 липня 2008 року [PERSON] уклав з ТОВ «Капіталоінвест» договір про відступлення права вимоги №В/80-4, за яким ТОВ «Капіталоінвест» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартири №80 в секції №4 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. Також 23 липня 2008 року [PERSON] уклав з ТОВ «Інвестінтер» договори про відступлення права вимоги №В/61-5/МП, №В/69-5/МП, №В/71-5/МП, №В/75-5/МП, №В/85-5/МП, №В/93-5/МП за яким ТОВ «Інвестінтер» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартир №№61, 69, 71, 75, 85, 93 в секції №5 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. 28 липня 2008 року [PERSON] уклав з ТОВ «Інвестінтер» договір про відступлення права вимоги №В/82-5/МП, за яким ТОВ «Інвестінтер» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартири №82 в секції №5 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. Судом також встановлено, що 3 липня 2008 року [PERSON]М уклав з ТОВ «Центрінвестбуд-2000» договори купівлі-продажу майнових прав на квартири №40-3/МП, №54-4/МП, №60-4/МП, за якими ТОВ «Центрінвестбуд-2000» відчужив позивачу майнові права на квартири №40 в секції №4 та №54, №60 в секції №4 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. Також в цей же день, 3 липня 2008 року [PERSON] уклав з ТОВ «Капіталінвест» договір про відступлення права вимоги №В/56-4, за яким ТОВ «Капіталінвест» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартири №56 в секції №4 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. 23 липня 2008 року [PERSON] уклав з ТОВ «Капіталінвест» договори про відступлення права вимоги №В/13-5, №В/34-5, №В/37-5, №В/45-5, за яким ТОВ «Капіталінвест» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартир №№13, 34, 37, 45 в секції №5 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. Також 23 липня 2008 року [PERSON] уклав з ТОВ «Інвестінтер» договори про відступлення права вимоги №В/64-4, №В/94-4/МП за якими ТОВ «Інвестінтер» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартир №№64, 94 в секції №4 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. З копії листа в.о. Бориспільського міського голови №12-31-2277 від 10 червня 2015 року вбачається, що на підставі рішення Бориспільської міської ради №8032-67-V від 8 червня 2010 року адреса земельної ділянки, на якій здійснювалось будівництво житлово-офісного комплексу, була змінена з вул. Київський шлях, 97 на вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі. На підставі інвестиційного договору на будівництво житлового будинку №А1 від 4 жовтня 2004 року, додаткової угоди №2 від 9 серпня 2010 року, а також інвестиційного договору на будівництво житлового будинку №3 від 24 червня 2005 року, зобовязання здійснити будівництво житлового будинку по вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі виникло у ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД». 9 серпня 2013 року ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД» уклала з ТОВ «Бориспільміськбуд» договір купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва, за яким ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД» відчужила у власність ТОВ «Бориспільміськбуд» незавершений будівництвом житлово-офісний комплекс готовністю 18% по вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі. В подальшому, ТОВ «Бориспільміськбуд» виступило забудовником обєкту будівництва «Житлово-офісний комплекс» на вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі, відповідно до укладеного між ТОВ «Бориспільміськбуд» (Забудовник) та [PERSON] Фінансова компанія «Княгина Ярославна» (Управитель) Договору №27/2013/ФФБ про організацію спорудження обєкту будівництва від 31 жовтня 2013 року, за умовами якого ТОВ «Бориспільміськбуд», по замовленню [PERSON] Фінансова компанія «Княгина Ярославна», зобовязалося організувати будівництво житлово-офісного комплексу по вул. Київський шлях, 95 у м. Борисполі, своєчасно ввести його в експлуатацію та передати обєкти нвестування Довірителям ФФБ. В свою чергу, [PERSON] Фінансова компанія «Княгиня Ярославна», відповідно до договору № 95- 27/2014 про участь у Фонді фінансування будівництва фінансує будівництво за рахунок отриманих в управління від довірителів коштів. За довірителем закріплюєься обєкт інвестування (квартира) та після введення обєкта будівництва в експлкатацію та здійснення остаточних розрахунків довірителя з управителем довірителю в обмін на свідоцтво про участь у фонді, відповідно до правил фноду та цього договору, надати довідку про право довірителя на набуття у власність закріпленого за ним обєкта інвестуваня. У своїх поясненнях представник позивачів зазначає, що 22.11.2010 між ТОВ Центрінвестбуд-2000, як Первісним Кредитором, ТОВ Бориспільміськбуд, як Новим кредитором та ТОВ Агробудпереробка-ЛТД, як Боржником було укладено договір про відступлення права вимоги № В/А1-Б у відповідності до якого Первісний кредитор передає Новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить Первісному кредитору і стає кредитором за Інвестиційним договором № А1 на будівництво житлового будинку у м. Бориспіль, по вул. Київський шлях № 97 від 04 жовтня 2004 року, укладеним між Первісним кредитором та Боржником (далі Основний договір) в сумі 9 985 136,70 грн. 22.11.2010 року між ТОВ Інвестінтер, як Первісним Кредитором, ТОВ Бориспільміськбуд, як Новим кредитором та ТОВ Агробудпереробка-ЛТД, як Боржником було укладено договір про відступлення права вимоги № В/20-Б у відповідності до якого Первісний кредитор передає Новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить Первісному кредитору і стає кредитором за Інвестиційним договором № 20 на будівництво житлового будинку у м. Бориспіль, по вул. Київський шлях № 97 від 06 червня року, укладеним між Первісним кредитором та Боржником (далі Основний договір) в сумі 8 551 620,00 грн. 27.09.2010 року між ТОВ Престижінвест, як Первісним Кредитором, ТОВ Бориспільміськбуд, як Новим кредитором та ТОВ Агробудпереробка-ЛТД, як Боржником було укладено договір про відступлення права вимоги № В/З-Б у відповідності до якого Первісний кредитор передає Новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить Первісному кредитору і стає кредитором за Інвестиційним договором № 3 на будівництво житлового будинку у м. Бориспіль, по вул. Київський шлях № 97 від 24 червня 2005 року, укладеним між Первісним кредитором та Боржником (далі Основний договір) в сумі 9 240 000,00 грн. Представник позивачів вказує на те, що внаслідок укладення наведених вище договорів порушується право позивача [PERSON] на володіння користування та розпорядження обєктами інвестицій, наведені договори є такими, за наслідками яких було відчужено належне останньому майно, а отже, в даному випадку за аналогією закону підлягають застосування приписи, ст. 387, 388 ЦК України. Такі посилання представника позивачів є безпідставними, оскільки у відповідності до договорів, якими позивач [PERSON] обгрунтовує свої вимоги, він набув прав, саме, на майнові права на квартири. [PERSON] власності на обєкти нерухомості (квартири) останній, на підставі таких договорів, не набув, отже не є власником нерухомого майна в розумінні ЦК України, а тому і приписи ст. ст. 387, 388 ЦК України застосовані бути не можуть, оскільки визначають захист прав власника майна, майна введеного в цивільний оборот. Договір про відступлення права вимоги № В/А1-Б від 22.11.2010, договір про відступлення права вимоги № В/20-Б від 22.11.2010 та договір про відступлення права вимоги № В/З-Б від 27.09.2010 були чинними, та правовідносини по них припинились із визнанням ТОВ Агробудпереробка-ЛТД банкрутом та його ліквідацією. Такі договори є договорами про відступлення права вимоги виключно на грошові зобовязання і такі угоди укладались в межах процедури банкрутства ТОВ Агробудпереробка-ЛТД де предметом розгляду є виключно грошові вимоги кредиторів, та не стосуються відступлення вимог на майнові права на квартири та або вимог на права власності на квартири. [PERSON] в межах судових чи позасудових процедур не заявляв будь-які грошові вимоги до ТОВ Агробудпереробка-ЛТД та до третіх осіб, з якими укладав договори, на підставі яких обгрунтовує свої вимоги, а отже, посилання останнього на ту обставину, що договір про відступлення права вимоги № В/А1-Б від 22.11.2010, договір про відступлення права вимоги № В/20-Б від 22.11.2010 та договір про відступлення права вимоги № В/З-Б від 27.09.2010, порушує його права і є такими, за наслідками яких було відчужено належне йому майно є безпідставними, а тому і приписи ст. 387, 388 не можуть бути застосовані до даних правовідносин. Також в обгрунтування вимог [PERSON] представник останнього заначив, що внаслідок укладення в період з 03 липня 2008 року по 28 липня 2008 року договорів купівлі-продажу майнових прав на квартири та договорів про відступлення права вимоги за інвестиційними договорами укладеними між ТОВ «Капіталінвест», ТОВ «Центрінвестбуд-2000», ТОВ «Інвестінтер» та [PERSON], останній набув право власності на інвестиції на загальну суму 5 890\~500 грн. 00 коп., які належали попереднім кредиторам ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД» і став сторною (інвестором). Після виконання договорів укладених між ТОВ «Капіталінвест», ТОВ «Центрінвестбуд-2000», ТОВ «Інвестінтер» та [PERSON], останній не надавав жодній особі право на продаж або відчуження в будь-який інший спосіб належних йому прав на інвестиції за вищевказаними інвестиційними договорами і зокрема прав вимоги до ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД» на загальну суму 5 890 500 гривень 00 копійок, згідно вищевказаних інвестиційних договорів, а тому набуття відповідачем ТОВ «Бориспільміськбуд» прав вимоги до ТОВ «Агробудпереребка - ЛТД» на загальну суму 5 890 500 гривень 00 копійок, відбулося поза волею [PERSON], який був їх власником. Відступлення прав вимоги було здійснено особами, які не були власниками таких прав та не були уповноважені на це позивачем. Позовні вимоги [PERSON] представник останнього обґрунтовує тим, що внаслідок укладення в період з 03 липня 2008 року по 23 липня 2008 року договорів купівлі-продажу майнових прав на квартири та договорів про відступлення права вимоги за інвестиційними договорами укладеними між ТОВ «Капіталінвест», ТОВ «Центрінвестбуд-2000», ТОВ «Інвестінтер» та [PERSON], останній набув право власності на інвестиції на загальну суму 5 474 000 гривень 00 копійок, які належали попереднім кредиторам ТОВ «Агробудпереребка -ЛТД» і став стороною (інвестором). Після виконання договорів укладених між ТОВ «Капіталінвест», ТОВ «Центрінвестбуд-2000», ТОВ «Інвестінтер» та [PERSON], останній не надавав жодній особі право на продаж або відчуження в будь-який інший спосіб належних йому прав на інвестиції і зокрема прав вимоги до ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД» на загальну суму 5 474 000 гривень 00 копійок, згідно вищевказаних інвестиційних договорів, а отже, набуття ТОВ «Бориспільміськбуд» прав вимоги до ТОВ «Агробудпереребка - ЛТД» на загальну суму 5 474 000 гривень 00 копійок, відбулося поза волею [PERSON], який був їх власником. Відступлення прав вимоги було здійснено особами, які не були власниками таких прав та не були уповноважені на це позивачем. На підставі наведених обставин, із посиланням на приписи ст. ст. 317, 321, 328, 331, 392 ЦПК України, положення Закону України Про Інвестиційну діяльність, Закону України Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю позивачі обгрунтовують наявність підстав для задоволення позову. Посилаючись на зазначені вище договори [PERSON] та [PERSON] зазначають, що ними виконано умови таких договорів у повному обсязі з огляду на що, у них виникло право (володіння користування та розпорядження) тобто власності на визначені в таких договорах обєкти нерухомості (результати інвестицій), яке невизнається та порушується з боку відповідачів. Такі доводи представника позивача суд вважає необгрунованими, оскільки позивачі визначаючи позовні вимоги у вигляді визнання чи поновлення за ними права володіти користуватись та розпоряджатись обєктами та результатами інвестицій та зобовязання відповідачів вичинити певні дії, фактично просять визнати за собою право власності на квартири, оскільки в даному випадку під обєктами та результатами інвестицій позивачі визначають квартири перелічені у прохальній частині позову. [PERSON] володіння, користуватування та розпорядження є трьома виключними складовими права власності, а отже вимога про визнання за позивачами права володіти, користуватись та розпоряджатись, є тотожною вимозі про визнання права власності. Отже до спірних правовідносин застосовуються саме норми ЦК України, які регулюють відносини у сфері виникнення та існування права власності на нерухоме майно. Згідно із умовами наведених вище договорів, за наслідками їх підписання, позивачі отримали саме майнові права на квартири, а не права володіння користування та розпорядження обєктами інвестицій. Наведене ще раз свідчить про ту обставину, що позивачі мають право на отримання результатів інвестування саме в тому вигляді в якому такі результати інвестування визначені у відповідних договорах, а саме у вигляді майнових прав, та можуть вимагати передачі таких прав виключно у тих осіб з якими перебувають у відповідних договірних відносинах. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч.1 ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Згідно з ч.1 ст. 520 ЦК України боржник у зобовязанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Як вбачається зі змісту п.3.3 та п.5.3 договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 9 серпня 2013 року, укладеного між ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД» та ТОВ «Бориспільміськбуд», останній прийняв на себе обовязки, повязані з будівництвом. Однак ці пункти договору не є правочином щодо заміни боржника у зобовязанні та не підтверджують перехід до ТОВ «Бориспільміськбуд» зобовязань за інвестиційними договорами, укладеними ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД». Наведене підтверджується в тому числі і тією обставиною, що перед укладенням наведеного вище договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва не потребувалась та не отримувалась згода інвесторів відповідного будівництва на вчинення цього правочину, що мало б обов`язковий характер у разі якoщ б договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва вважався правочином щодо заміни боржника у зобовязанні. Позивачами та їх представником до матеріалів справи не надано жодного іншого доказу на підтвердження того, що ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД» уклав з ТОВ «Бориспільміськбуд» або [PERSON] «ФК «Княгиня Ярославна» договір про переведення на них зобов`язань за раніше укладеними інвестиційними договорами. З огляду на це суд вважає, що у відповідачів не виникло зобов`язання по передачі у власність: - [PERSON] кваритир №15, №20, №30 в секції №3, квартир №66, №72, №88, №90 в секції №4, квартир №41, №47 в секції №5 по вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі; - [PERSON] квартири №39 в секції №3, квартир №42, №48, №80 в секції №4, квартир №26, №61, №69, №71, №75, № 82, № 85, № 93 в секції №5 по вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі; - [PERSON] квартири №40 в секції №3, квартир №54, №60, №56, №64, № 94, в секції №4, квартир №13, №34, №37, №45 в секції №5 по вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі; а також документів, що підтверджують право на набуття у власність позивачів цих об`єктів нерухомого майна. Крім того, згідно з ч.1 ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобовязання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобовязаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю. З витягу з ЄДРПОУ вбачається, що ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД» була ліквідована. Ця обставина свідчить про те, що зобовязання по передачі цим господарським товариством у власність позивачам наведених вище квартир та документів, що підтверджують право на набуття в його власність цих об`єктів нерухомого майна, припинилось. Як вже\~було зазначено\~вище,\~позивачі формулюючи вимоги позову у вигляді визнання за ними права володіння, користування та розпорядження обєктами та результатами інвестицій, фактично просять визнати за собою право власності на відповідні квартири, зазначені у позові, оскільки під обєктами та результатами інвестицій позивачі розуміють квартири перелічені у прохальній частині позову в той час як право володіння, користуватування та розпорядження є троьма виключними скаладовими права власності. Таким чином, вимога про визнання за позивачами права володіти, користуватись та розпоряджатись, є вимогою про визнання права власності. Отже до спірних правовідносин необхідно застосовувати саме норми ЦК України, які регулюють відносини у сфері виникнення та існування права власності на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1.\~ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи у який передбачений законом спосіб позивачем набуто право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Статтями 181 та 182\~ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухомості) належать об'єкти, що розташовані на земельній ділянці, а право власності та інші речові права на нерухомі речі, зокрема їх виникнення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з ч.1 ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Судом встановлено, що предметом наведених вище, договорів купівлі продажу майнових прав та відступлення права вимоги є виключно майнові права на квартири а не самі квартири. Враховуючи наведене судом встановлено, що під майновими правами, зазначеними в наведених вище договорах про відступлення права вимоги та договорах купівлі-продажу майнових прав на квартири, розуміється право [PERSON], [PERSON], [PERSON] вимагати передачі квартир та документів, необхідних для реєстрації за ними права власності на ці обєкти нерухомого майна. За своїм змістом такі права є суто зобовязальними, а не речовими. Чинним законодавством не передбачено поновлення чи визнання права власності або права володіння користування та розпорядження на зобовязальні права. Ця обставина свідчить про те, що позивачі обрали неправильний та неефективний спосіб захисту свого права. З огляду на це суд вважає, що підстави для поновлення чи визнання права володіння, розпорядження та користування: - за [PERSON] кваритирами №15, №20, №30 в секції №3, квартирами №66, №72, №88, №90 в секції №4, квартирами №41, №47 в секції №5 по вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі; - за [PERSON] квартирою №39 в секції №3, квартири №42, №48, №80 в секції №4, квартири №26, №61, №69, №71, №75, № 82, № 85, № 93 в секції №5 - за [PERSON] квартирою №40 в секції №3, квартири №54, №60, №56, №64, № 94, в секції №4, квартири №13, №34, №37, №45 в секції №5, - відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має на-стати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч.1 ст. 620 ЦК України у разі невиконання боржником обовязку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов`язання. Як вбачається з наведених вище договорів про відступлення права вимоги та договорів купівлі-продажу майнових прав на квартири, право позивачів вимагати передачі квартир та документів, необхідних для реєстрації за ним права власності на ці об`єкти нерухомого майна, повинно було виникнути лише у відношенні третіх осіб, а не відповідачів, та після введення в експлуатацію житлового будинку по вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі. Однак в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що цей житловий будинок був введений в експлуатацію. Ця обставина свідчить про те, що у позивачів не виникло жодного права вимагати від ТОВ «Бориспільміськбуд» та [PERSON] «ФК «Княгиня Ярославна» передачі квартир та документів, що підтверджують право на набуття у власність цих обєктів нерухомого майна. Крім того, представник позивачів стверджує, що правову позицію ТОВ «Бориспільміськбуд», щодо відсутності жодних зобовязань перед позивачами, які в обєкті будівництва, розташованому за адресою Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 95, мало перед ними ТОВ «Агробудпереробка», так як товариство не стало стороною таких договорів замість ТОВ «Агробудперебка-ЛТД», а укладення договору купівлі-продажу від 9 серпня 2013 року також не створило у ТОВ «Бориспільмісьбуд» жодних зобовязань перед позивачами, як інвесторами в вищевказаному обєкті будівництва, спроствує рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2016 року в справі №359/1119/16-п провадження №2/359/881/2016, що набуло законної сили 25.03.2016 року. Вказаним рішенням задоволені позовні вимоги фізичної особи-спадкоємця до ТОВ «Бориспільміськбуд» про визнання майнових прав на обєкти інвестування, розташовані в житловому комплексі за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 95. Підставою для задоволення позовних вимог було те, що померла, згідно умов відповідного договору інвестування укладеного з замовником (забудовником) ТОВ «Агробудперобка-ЛТД», здійснила 100% інвестування в обєкті будівництва розташованому за адресою Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 97 (в подальшому була присвоєна поштова адреса Київськй шлях, 95) і таким чином набула право володіти користуватися і розпоряджатися обєктами інвестицій. Відповідач під час вирішення даного спору позов визнав. Тому, посилаючись на п.5 ст.82 ЦПК України, представник позивачів вважає встановленою ту обставину, що відповідно до договору купівлі-продажу від 09 серпня 2013 року укладеному між ГОВ «Агробудпереробка» та ТОВ «Бориспільміськбуд», останнє набуло/прийняло на себе всі обовязки ТОВ «Агробудпереробка» в обєкті будівництва, що розташоване за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 95, і зокрема такі, як виступати замовником будівництва, здійснювати будівництво Обєкту будівництва, визнавати права інвесторів на обєкт і результати інвестицій та надати інвесторам всі необхідні документи для офоормлення права власності на Обєкт інвестування за умови виконання інвестиційних зобовязань. Даючи правову оцінку обставинам, виходячи із рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2016 у справі №359/1119/16-п провадження №2/359/881/2016, суд не вбачає підстав для застосування останнього при вирішенні даного спору. Так, обставини встановлені в рішенні суду від 14.03.2016 року стосуються конкретного випадку, а саме спадкових правовідносин. Спадкоємиця звернулася до суду про визнання майнових прав на обєкти інвестування в порядку спадкування. Спадкодавицею було укладено інвестиційний договір (про інвестування у будівництво) із забудовником ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД» та на виконання умов договору здійснено 100% інвестування загальної площі обєкту інвестування. Тобто, сторонами у даному правочині були безпоседеньо забудовник ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД» та інвестор спадкодавиця. Тому, виходячи із наведених правовідносин, у ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД», а в подальшому і у ТОВ «Бориспільміськбуд» виникли законодавчо правові обовязки перед спадкодавицею, у звязку з чим відповідачем ТОВ «Бориспільміськбуд» було визнано позовні вимоги спадкоємця щодо визнання за нею манових прав на обєкти інвестування. Вказане рішення в апеляційному порядку не переглядалося, оскільки відповідачем не оскаржувалось. У відповідності ж до договорів, якими позивачі обгрунтовують виникнення у них матеріального права вимоги на майно, такі обовязки, ТОВ «Бориспільміськбуд» на себе не приймало. ТОВ Бориспільміськбуд не було вчинено будь-яких дій стосовно укладення з позивачами наведених вище правочинів, будь-які зобовязання по зазначених правочинах відповідач на себе не приймав, а отже у ТОВ Бориспільміськбуд не виникло перед позивачами будь-яких прав і обовязків стосовно передачі останнім майнових прав на спірні квартири та самі спірні квартири. Також слід зауважити, що на теперішній час замовником будівництва житлового комплексу за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 95, - є ТОВ Бориспільміськбуд. [PERSON] власності на будівельний обєкт незавершеного будівництва - житловий комплекс за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 95, належить ТОВ Бориспільміськбуд на підставі договору купівлі-продажу обєкту незавершеного будівництва укладеного між ТОВ Агробудпереробка ЛТД (Продавець) та ТОВ Бориспільміськбуд (Покупець) посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] 09.08.2013 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1992. Отже, з 2013 року і по теперішній час, ТОВ Бориспільміськбуд є власником відповідного будівельного обєкту та замовником будівництва і протягом наведеного часу позивачі будь-яким чином не зверталися до ТОВ Бориспільміськбуд. При цьому суд звертає увагу на те, що при укладенні догворів уступки вимоги позивачам було відомо, що ТОВ «Агробудпереробка ЛТД» перебувало в стані ліквідації, а будівництво обєкту нерухомості багатоквартирного будинку з офісними приміщеннями по зазначеному адресу, - було зупиненим. В той же час, позивачі самостійно спалтили відповідні суми коштів до товариств первісних інвесторів будівництва, які вподальшому також були припинені чи ліквідовані, окрім ТОВ «Інвестінтер», що станом на момент розгляду спарви в суді, перебувало в стані ліквідації. З цього приводу, відсутні будь-які документи, з яких би вбачалось, що позивачами було проінвестовано частину відповідного будівництва і такі інвестиції у вигляді грошових коштів було спрямовано і витрачено саме на будівництво нерухомого майна право власності (володіння користування та розпорядження) на яке і вимагають визнати за собою позивачі. При цьому відповідні договори про відступлення права вимоги, що укладались позивачами з певірсними інвесторами, укладались без участі, як ТОВ «Агробудпереробка ЛТД», його повноважних осіб, як ліквідаторів, чи ТОВ «Бориспільміськбуд», що в 2013 році придбало указаний обєкт незавершеного будівництва для подальшої забудови. Суду такж не надано доказів тому, що станом на момент укладення відповідної угоди ТОВ «Бориспільміськбуд» було відомо про існування таких договорів про відступлення прав вимоги, що укладались з первісними інвесторами та позивачами до 2010 року. Також слід зауважити, що згідно з ч.1 ст.609 ЦК України зобовязання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобовязання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобовязаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД» була ліквідована. Ця обставина свідчить про те, що зобовязання по передачі цим господарським товариством у власність позивачам наведених вище квартир та документів, що підтверджують право на набуття в їх власність цих обєктів нерухомого майна, припинилось. До того ж, позивачами не представлено будь-яких доказів на підтвердження виникнення взаємовідносин безпосередньо між ними та ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД», а також не представлено доказів на підтвердження того, що ТОВ Агробудпереробка-ЛТД уклало з ТОВ Бориспільміськбуд або [PERSON] ФК «Княгиня Ярославна договір про переведення на них зобовязань за раніше укладеними інвестиційними договорами. З огляду на викладене, а також вищенаведених норм матеріального права та враховуючи вимоги ст.13 ЦПК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні заявлених позивачами позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] сплатили судовий збір в розмірі 8000 гривень кожен, що підтверджується відповідними квитанціями. Однак у задоволенні предявлених ними позовних заяв відмовлено в повному обсязі. З огляду на зазначене суд не вбачає підстав для відшкодування позивачам витрат на оплату судового збору.

Outcome: dismissed