Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 6 серпня 2012 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Рахнівсько-Лісовій сільській раді Шаргородського району Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 08. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя. За час перебування в шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння і сварки, вони часто не знаходили спільної мови та не розуміли один одного. Одруження виявилось не вдалим, в результаті чого сумісне життя і збереження сім'ї стало неможливим. Сім'я існує лише формально. Оскільки подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу є не можливим та суперечить інтересам [PERSON], тому вона вирішила звернутися до суду з даним позовом та просить розірвати її шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в поному обсязі. На примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у його відсутність на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.08.2012 року, виданого Рахнівсько-Лісовою сільською радою Шаргородського району Вінницької області, судом встановлено, що 06.08.2012 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 08. Після одруження [PERSON] прийняла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 6). Встановлено судом і те, що сім'я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач не зазначила, на яку прізвищі бажає залишитись, то суд залишає за нею шлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., що підтверджені документально (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved