Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

В липня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що причиною звернення до суду стало те, що відповідач в добровільному порядку допомоги на її утримання не надає. Зазначила, що змушена доглядати за сином до досягнення ним 3 (трьохрічного) віку, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. На даний час, заробітної плати не отримує, а отримую лише державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення сином трирічного віку в розмірі 860 гривень. Вказує, що в зв`язку з декретною відпусткою вона позбавлена можливості самостійно заробляти собі та своїй дитині на проживання. Також стверджує, що відповідач з сім`єю не проживає, будь-яких коштів на утримання дитини не надає. Враховуючи наведене, просить в порядку ст. 84 Сімейного кодексу України стягувати з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частки всіх його доходів, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення сином трьох років. Ухвалою суду від 04.07.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Кожен з них окремо подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в яких позивачка позов підтримала, а відповідач такий визнав. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з відсутністю сторін. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Нетішинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 04.08.2018 року [PERSON] та [PERSON] 04.08.2018 року зареєстрували шлюб, про що було зроблено актовий запис №111. У період шлюбу у сторін по справі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 28.02.2019 року Нетішинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Таким чином, спірні правовідносини з приводу утримання дружини чоловіком, який є батьком дитини, до досягнення останньою трьох років, що виникли між сторонами по справі, регулюються спеціальними нормами права, які містяться в главі 9 Сімейного кодексу України (далі СК України). У відповідності до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, що визначено ч. 4 ст. 84 СК України. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 80 СК України). Згідно ч.2 ст.77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Положеннями ч.3 ст.77 СК України визначено, що аліменти сплачуються щомісячно. Згідно статті 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин факту проживання сина з позивачкою, суд вважає, що остання набула права на утримання аліментів від відповідача, який є батьком дитини, до досягнення сином трьох років. При цьому, судом враховуються аргументи позивачки, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо можливості відповідача надавати матеріальну допомогу, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів та не заперечувались відповідачем. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивачки підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому у відповідності до вимог ч.6 ст.141 та ч.1 ст. 142 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача 384 гривні 20 копійок судового збору.

Outcome: approved