Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з 15 жовтня 2003 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від сумісного проживання дітей не має. Сімейне життя не склалося через несприйняття способу життя один одного, різні характери сторін та погляди на життя, внаслідок чого між сторонами виникали сварки та скандали. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, окремо проживають з вересня 2016 року. Спільне життя та збереження сімї неможливе, суперечить його інтересам, тому просить задовольнити його вимоги. Представник позивача направив до суду заяву, якою підтвердив намір розірвати шлюб за обставин, викладених в позовній заяві, просив розглянути справу без їх участі, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачка, яка у встановленому порядку повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причини неявки суду невідомі, відзив на позов не подала. Ухвалою Старосинявського районного суду від 12 вересня 2018 року постановлено розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони 15 жовтня 2003 року зареєстрували шлюб у Хмельницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 1806, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії 1-БВ № 166079, виданого Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області повторно 29 червня 2017 року. Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально. Причинами розпаду сімї стало несприйняття способу життя один одного, різні характери сторін та погляди на життя, відсутність між ними взаєморозуміння. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. На час розгляду справи про розірвання шлюбу майновий спір між сторонами відсутній. За змістом ст. 51 Конституції України, ст. 24, ч. ч. 3, 4 ст. 56\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, внаслідок чого склались неприязні відносини, подружні стосунки вони не підтримують, жити однією сімєю не бажають, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим та буде суперечити їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved