Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

В липні 2015 року надійшла заява [PERSON], заінтересована особа Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація, в особі органу опіки та піклування про визнання недієздатним та встановлення опіки щодо [PERSON], [INFO]. Заявник зазначив, що його батько [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], страждає на розлади психічного здоров'я. Він перебуває на обліку у Київському міському психоневрологічному диспансері. Він практично втратив пам'ять, навички самообслуговування, потребує постійного догляду. На даний момент він проживає з ним за місцем реєстрації. Через свій стан здоров'я не може розуміти значення своїх дій, керувати ними, потребує постійного догляду і опіки. Тому заявник просив: 1. Визнати [PERSON], [INFO], недієздатним. 2. У разі визнання [PERSON] недієздатним встановити над ним опіку та запропонувати ШРДА внести до суду подання про призначення опікуна. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Будь-яких заяв не надав. Представник заінтересованої особи Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Через загальну канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що заяву [PERSON] та подання Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації підтримує. Відповідно до положень частини 4 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає цю справу в порядку окремого провадження. Та розгляд справи проводиться судом у складі одного судді і двох народних засідателів. Суд, вивчивши заяву заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, оглянувши медичну книжку історії хвороби [PERSON] та висновок судово-психіатричного експерта, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами його сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання. Згідно зі ст. 236 ЦПК України заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у т.ч. неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі, - за місцезнаходженням цього закладу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою [ADDRESS], у дво кімнатній квартирі, площею 19,4 кв. м. на восьмому поверсі дев'яти поверхового будинку, відповідно до довідки Форми №3, від 15 липня 2015 року (а.с. 13) та проживає з сином [PERSON], що зареєстрований та є співвласником квартири за адресою [ADDRESS]. Відповідно до довідки Форми №3, від 15 липня 2015 року в вищезазначеній квартирі проживають ще [PERSON] - власник особового рахунку, [PERSON] - дочка співвласник, [PERSON] - онука, [PERSON] - онука, [PERSON] - онука (а.с. 14). Відповідно до положень частини 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 серпня 1983 року, батьком [PERSON] зазначено [PERSON] (а.с.9). Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 23 жовтня 2015 року була призначена судово-психіатрична експертиза відносно [PERSON]. Відповідно до висновку акта судово-психіатричного експерта № 6 від 05 січня 2016 року судово-психіатричної експертизи Київського міського центру судово-психіатричної експертизи [PERSON], [INFO], на даний час страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді Слабоумства посттравматичного ґенезу (F 02.8). [PERSON] за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За таких обставин суд, на підставі ст. 39 ЦК України, дійшов висновку, що [PERSON] може бути визнаний недієздатним оскільки він внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З огляду на ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до подання заінтересованої особи Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, від 07.04.2016 року за № 109/03/35-2889 в своєму висновку орган опіки та піклування в особі Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації підтримує заяву [PERSON], [INFO], паспорт серія [NUMBER], що проживає за адресою: [ADDRESS], про призначення його опікуном над батьком [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою [ADDRESS], у одно кімнатній квартирі, площею 19, 4 кв. м. на восьмому поверсі дев'яти поверхового будинку. Відповідно до положень частини 1 ст. 60 та ст. 63 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною, опікуном може бути фізична особа з повною цивільною дієздатністю, зокрема переважно опікун призначається з осіб, які перебувають з підопічним у сімейних відносинах. За таких обставин суд дійшов висновку, що має бути встановлена опіка щодо [PERSON] та може бути призначений опікуном його син [PERSON], відповідно до ст.ст. 63, 64 ЦК України, оскільки немає перешкод встановлених положеннями названих статей для призначення [PERSON], опікуном [PERSON]. На підставі вище викладеного: ст. ст. 39, 40, 58, 59, 60, 64 ЦК України та

Outcome: approved