Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 26.05.2017 р. о 16.00 год. [PERSON] , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2101, державний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснив наїзд на велосипед «Малютка», який належить позивачці. Постановою Ширяївського районного суду Одеської області від 22.06.2017р. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.130 ч.1, 124, 122-4 КУпАП. При дорожньо-транспортній пригоді її велосипед отримав механічні пошкодження, внаслідок чого він прийшов в непридатний стан. Розмір матеріальної шкоди спричинений [PERSON] внаслідок ДТП становить 1300,00грн. Тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 1300,00грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди, та сплачений нею судовий збір в сумі 640,00грн. Позивач в судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила розглядати справу у її відсутність. Також зазначила, що у разі відсутності відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.05.2017 р. о 16.00 год. [PERSON] , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2101, державний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснив наїзд на велосипед «Малютка», який належить позивачці. Постановою Ширяївського районного суду Одеської області від 22.06.2017р. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.ст.130 ч.1, 124, 122-4 КУпАП, та з урахуванням ст.36 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200,00грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Постанова суду набрала чинності 11.07.2017 р. Виходячи з положень ч.6 ст.82 ЦПК України, яка передбачає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили є підставою звільнення від доказування, суд вважає встановленим, що шкоду майну позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 26.05.2017 року завдано з вини відповідача [PERSON] Велосипеду позивача «Малютка» були спричинені механічні пошкодження, внаслідок чого його експлуатація неможлива, та величина матеріальної шкоди спричиненої позивачу внаслідок ДТП становить 1300,00грн. Частиною 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON] суд вважає за необхідне суму спричиненої матеріальної шкоди у зв`язку з пошкодженням велосипеда позивача стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 1300,00грн. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути понесені позивачем судові витрати в сумі 640,00грн.

Outcome: approved