overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, оскільки відповідач зловживав спиртними напоями, веде себе агресивно, застосовує фізичну силу, обзиває образливими словами. В зв'язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з вищенаведених підстав. Суду пояснила, що зберігати шлюб з відповідачем не бажає. Відповідач в судовому засіданні, суду пояснив, що шлюб розривати не бажає, однак позивач не бажає примирятися, всі спроби до примирення марні. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.01.2014 року сторонам надавався строк на примирення три місяці - станом на день розгляду справи сторони не примирились, позивач наголошує на розірванні шлюбу. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 03.11.2006 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1651, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3). Від вказаного шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5). Суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивач не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та просила суд розірвати шлюб, що укладено між сторонами 04 червня 2010 року. В обґрунтування позову позивач вказала, що вони з відповідачем уклали шлюб, що зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що було вчинено актовий запис №304. Позивач пояснила, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю що призвело до нерозуміння одне одного та постійних сварок. З огляду на вище викладене позивач просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, позивач надав заяву про слухання справи за його відсутності. В поданій заяві позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечує. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд в порядку статті 169 ЦПК України за згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали та проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 04 червня 2010 року серії [NUMBER], що зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що було вчинено актовий запис №304. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Суд враховує, що позивач з відповідачем подружні стосунки не підтримує, і підтримувати їх в подальшому наміру не має, примиритися не бажає, в зв'язку з чим сім'ю зберегти немає можливості, суд за вимогою позивача розриває шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та просила суд розірвати шлюб, що укладено між сторонами 11 червня 1999 року. В обґрунтування позову позивач вказала, що вони з відповідачем уклали шлюб, що зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану у м. Миколаєві , про що було вчинено актовий запис №138. Позивач пояснила, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю що призвело до нерозуміння одне одного та постійних сварок. З огляду на вище викладене позивач просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, позивач надав заяву про слухання справи за його відсутності. В поданій заяві позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечує. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд в порядку статті 169 ЦПК України за згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали та проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 11 червня 1999 року серії [NUMBER], що зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану у м. Миколаєві, актовий запис №138. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Суд враховує, що позивач з відповідачем подружні стосунки не підтримує, і підтримувати їх в подальшому наміру не має, примиритися не бажає, в зв'язку з чим сім'ю зберегти немає можливості, суд за вимогою позивача розриває шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в позові зазначає, що 06.07.2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що Копиченецькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області було зроблено актовий запис № 24. Фактично спільно однією сімєю вони не мешкали, оскільки відповідач засуджений у 2009 році за ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі, знаходиться у ВТК № 8 в с. Озерне Веселівського району. Від шлюбу дітей не мають. Позивач втратила до відповідача почуття любові. Посилаючись на те, що подальше збереження сім'ї не можливе, просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем. Позивач надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, який належним чином повідомлявся в судове засідання не з'явився, заперечень не надав, внаслідок чого суд на підставі ст. 224-226 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідача, та ухвалює заочне рішення. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи 06.07.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюбу, про що надано копію свідоцтва про шлюб. Судом встановлено, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони спільного господарства не ведуть, примирення не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовну заяву тим, що 07.09.2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 2108. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки кожен з подружжя має протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, внаслідок чого постійно виникають сварки, він не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Подружні відносини припинені. Шлюб існує формально, тому позивач дійшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені вище, просила позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, хоча про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Матеріалами справи встановлено, що 07.09.2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 2108 (а. с. 4). З пояснень позивача суд встановив, сімейне життя у сторін не склалось, оскільки кожен з подружжя має протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, внаслідок чого постійно виникають сварки, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виниклі правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 СК України. З урахуванням обставин справи, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і зберегти її неможливо, тому шлюб між [PERSON] і [PERSON] слід розірвати. За клопотанням позивача судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем в зв'язку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сім'ї виникали сварки, непорозуміння. Позивач в судовому засіданні просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Суд дослідив докази, які були надані суду. Суд приходить до наступного: Сторони в 2008 році уклали шлюб, в період шлюбу народилася спільна дитина син [PERSON] [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини припинені в зв'язку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сім'ї виникали сварки, непорозуміння. Спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з Відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем в зв'язку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сім'ї виникали сварки, непорозуміння. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просить позовні вимоги визнати в повному обсязі. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд дослідив докази, які були надані суду. Суд приходить до наступного: Сторони в 2009 році уклали шлюб, в період шлюбу народився син [PERSON] [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини припинені з жовтня 2012 року, в зв'язку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сім'ї виникали сварки, непорозуміння. Спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з Відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій, просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму передбаченого на дитину відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 27 січня 2007 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем по даній справі. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву в котрій просила суд, слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву в котрій просив суд, слухати справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази по справі знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до положення ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на її утримання не надає.Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦІ ІК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

В листопаді 2013 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ житлового будинку з надвірними будівлями і земельної ділянки в натурі з виділенням частки. В грудні 2014 року позивачка уточнила позовні вимоги. Відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України у зв»язку зі складністю справи суд вважає можливим оголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

В листопаді 2013 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання , зазначаючи в позовній заяві, що проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі , який було розірвано . Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Син досяг повноліття , продовжує навчання в Комсомольському політехнічному технікумі на денному відділенні і потребує коштів на утримання. Вона є пенсіонеркою, отримує пенсію в розмірі 1026 грн. і не має змоги надати синові належне матеріальне утримання. Відповідач працює, отримує заробітну плату , має земельну ділянку, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу . Позивачка прохала суд стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу) відповідача. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов не визнав і пояснив суду, що він має заборгованість близько 20 тис. грн. по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Крім того, на його утриманні знаходиться неповнолітній син . Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком повнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с.7). Син проживає з матір»ю - позивачкою [PERSON], що вбачається з довідки ( а.с.4). [PERSON] навчається на 3-ому курсі денного відділення Комсомольського політехнічного технікуму терміном навчання з 01.09.2011 року по 30.06 2015 року (а.с.3). З довідки про розмір пенсії вбачається, що позивачка є пенсіонеркою за вислугою років і отримує пенсію в розмірі 1176 грн. ( а.с.8). Відповідач [PERSON] працює на ВАТ «Полтавський ГКЗ» , отримує середню заробітну плату 6000 грн. ( а.с.20-22). Має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ( а.с.23). Згідно довідки, виданої відділом ДВС Кобеляцького РУЮ, за [PERSON] значиться залишок заборгованості невиплачених аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на загальну суму 20884, 37 грн. ( а.с.18). Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги , батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина суд визначає відповідно до ст.200 СК України . Оскільки повнолітній син відповідача і позивачки навчається і потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу, суд вважає стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання в розмірі 1/6 частини його заробітку ( доходу) щомісячно.. При цьому суд враховує наявність у відповідача на утриманні неповнолітнього сина та можливість надання утримання другим з батьків. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

В листопаді 2013 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 17.10.2008 року шлюб із відповідачем існує формально. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалась, через діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю, відповідач веде аморальний спосіб життя та проживає з іншою жінкою. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд за згоди позивача, вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача, провівши заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2008 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із пояснень позивачки в судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства. Примирення, а також подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу неможливе. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

В листопаді 2013 року позивачка [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб між ними, який зареєстрований 01 червня 2007 року відділом РАЦСу Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 964. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син - [PERSON], який проживає з позивачкою. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через різні погляди на життя, ведення справ сім'ї, відповідач безпідставно ревнує, на підставі чого між ними постійно виникають побутові сварки та скандали. Подружні відносини між ними припинені, кожен живе своїм життям, шлюб існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї стало неможливим суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечує проти задоволення вимог позивача. Згідно ухвали Хмільницького міськрайонного суду від 09.11. 2013 року сторонам у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу надавався строк для примирення на три місяці, однак примирення не наступило. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає можливим позовні вимоги задовольнити, оскільки показами сторін та матеріалами справи доведено, що спільне проживання і збереження сім'ї стало неможливим, шлюбні відносини припинені, шлюб між ними існує формально та суперечить їхнім інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі ст.ст. 110 ч. 1, 112, 114 ч.2, 115 ч.2 СК України та

Outcome: approved