overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1500,00 грн. на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], 18.10.2012року народження. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з 27.04.2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 22.12.2014 року. В період сумісного проживання у них народився син [PERSON], який на даний час проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ніякої допомоги на утримання сина не надає, її коштів на утримання дитини не вистачає, оскільки дитина потребує постійного лікування в звязку з інвалідністю, тому вона вимушена звернутись до суду. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1500,00 грн. на утримання сина, просив розглядати справу за його відсутностю, про що подав заяву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що в перід сумісного проживання позивача та відповідача 18 жовтня 2012 року у них народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1433. Батьком дитини є [PERSON], матірю дитини є [PERSON]. Дитина проживає з матірю, яка не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матірю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, має дохід, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1000,00 грн. від його заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір 640,00 гривень. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з 2011 року і 2012 року вона спільно проживала з відповідачем по справі. За час спільного життя у них народився син - [PERSON], який на даний час проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач про сина не піклується, матеріальної допомоги на її утримання не надає, при цьому вона не має можливості самостійно утримувати дитину, тому вимушена звернутись до суду. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі ? частки від його доходу на утримання сина, просив розглядати справу за його відсутності, про що подав заяву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що в перід сумісного проживання позивача та відповідача [INFO] року у них народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 266. Батьком дитини є - [PERSON], матір'ю дитини є - [PERSON]. Дитина проживає з матір'ю, яка не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, має дохід, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 551,20 гривень. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулася до суду, з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07.12.2010р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красноокнянського районного управління юстиції Одеської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №55, посилаючись на те, що від даного шлюбу вони мають четверо малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO]. народження, дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] народження, та дочку [PERSON], [INFO], яка від іншого чоловіка, але записана на прізвище відповідача, які перебувають на її утриманні. За твердженням позивачки, спільне життя між нею та відповідачем [PERSON] не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Відповідач, як вказує позивачка, влаштовував постійні скандали в тому числі в присутності сторонніх людей і дітей, що ображало честь і гідність позивачки. При цьому також, як стверджує позивачка, відповідач кожного дня споживав алкогольні напої не брав участі в житті сім'ї та не бажав влаштовуватись на роботу. Спільне господарство не ведеться, діти знаходяться на утриманні позивачки, спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя немає. Збереження шлюбу, на думку позивачки, є неможливим оскільки це суперечить їх інтересам, та на даний час позивачка проживає із іншим чоловіком, з яким має дочку [PERSON] [INFO]. Сторони в судове засідання не з'явились, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. В наданих заявах-клопотаннях позивачка наполягала на своїх вимогах щодо розірвання шлюбу та просила залишити їй прізвище набуте після реєстрації шлюбу «[PERSON]», а відповідач проти задоволення позову не заперечував, а тому рішення у справі прийняте відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. /ар.сп. 19, 21 / Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті немайнові та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112, 113 Сімейного кодексу України. На підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулася до суду, з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12.09.2008р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красноокнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №32, посилаючись на те, що від даного шлюбу вони мають трьох малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають біля неї та перебувають на її утриманні. За твердженням позивачки, спільне життя між нею та відповідачем не склалося, через його схильність до алкоголю та брехні. Шлюбні відносини між ними припинені з 14.04.2017р., спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна, що є їхньою спільною сумісною власністю немає. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу, на переконання позивачки, є неможливим, оскільки це суперечить їх інтересам. Сторони в судове засідання не з'явились, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. В наданих заявах-клопотаннях позивачка наполягала на своїх вимогах щодо розірвання шлюбу та просила залишити їй прізвище набуте після реєстрації шлюбу «[PERSON]», а відповідач проти задоволення позову не заперечував, а тому рішення у справі прийняте відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. /ар.сп. 24, 27 / Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті немайнові та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112, 113 Сімейного кодексу України. На підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулася до суду, з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.08.1999р. Чорнянською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, актовий запис за №4, посилаючись на те, що від даного шлюбу вони мають двоє синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею, та перебувають на її утриманні. За твердженням позивачки, спільне життя між нею та відповідачем не склалося, у зв'язку із непорозуміннями та суперечками. Відповідач, як стверджує позивачка, зловживає спиртними напоями та не приділяє ніякої уваги родині, внаслідок чого проживання стало нестерпним, численні спроби досягнути порозуміння та зберегти сім'ю були марними. Шлюбні відносини між ними припинені близько року, спору щодо місця проживання дітей та їх утримання нема. На переконання позивачки, відносини між ними зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах та поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя з відповідачем і відновлення шлюбних стосунків стало неможливим, у зв'язку із чим позивачка просила суд не надавати строку для примирення. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, заяву-клопотання про наполягання на своїх вимогах, розгляді справи в її відсутності, та просила залишити її прізвище «[PERSON]», а відповідач проти задоволення позову не заперечував, однак в частині залишення прізвища позивачці «[PERSON]», висловиви свою незгоду, тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. /ар.сп. 24 / Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті немайнові та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112, 113 Сімейного кодексу України. При вирішенні питання, щодо прізвища позивачки після розірвання шлюбу, суд погоджується з позицією сторони позивача, про залишення їй прізвища «[PERSON]», виходячи з того, що, відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, вибір прізвища тим з подружжя, який змінив його під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, є правом позивачки, і згода на це іншої сторони законодавцем не передбачена. На підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулася до суду, з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30.06.2007р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Красноокнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №16, посилаючись на те, що від даного шлюбу вони мають дитину - доньку [PERSON] [INFO]. За твердженням позивачки, спільне життя між нею та відповідачем [PERSON] не склалося, неповага до неї і образи негативно впливали на виховання дитини, а непорозуміння між ними та постійні сварки призвели до негативного ставлення один до одного. Шлюбні відносини, як зазначила позивачка, між ними припинені з жовтня 2015 року, і з того часу вони проживають окремо, а тому просила термін на примирення не надавати. Сторони в судове засідання не з'явились, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання та телефонограму про розгляд справи у їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. В наданій заяві-клопотанні позивачка наполягала на своїх вимогах щодо розірвання шлюбу, а відповідач повідомив телефонограмою, що проти задоволення позову не заперечує, а тому рішення у справі прийняте відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. /ар.сп. 2, 20 / Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті немайнові та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112, 113 Сімейного кодексу України. На підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з 2014 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився без поважних для суду причин. Суд зі згоди представника позивачки ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 травня 2005 року. Шлюб перший, від шлюбу мають одну дитину [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивачка не бажає збереження сімї та наполягає на розірвання шлюбу, під час наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім'я розпалася та з жовтня 2016 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 грудня 2009 року. Шлюб перший, від шлюбу мають одну дитину - [PERSON], [INFO]. На даний час сторони фактично припинили подружні відносини, не бажають зберегти сім'ю та наполягають на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з січня 2017 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 березня 2016 року. Шлюб перший, від спільного проживання мають одну дитину [PERSON], [INFO]. На даний час сторони фактично припинили подружні відносини, не бажають зберегти сімю та наполягають на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та на даний час сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати та присвоїти їй дошлюбне прізвище. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити заявлені вимоги. Відповідач позов не визнав та пояснив, що хоче зберегти сімю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 1997 року. Шлюб перший, сторони мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивачка не бажає збереження сімї та наполягає на розірвання шлюбу, примиритися із відповідачем не бажає, під час наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб має бути розірваний. В той же час, доводи відповідача про неможливість розірвання шлюбу між сторонами, оскільки він сподівається на примирення з позивачкою, суд вважає безпідставними, так як позивачка не бажає примиритися та наполягає на розірвання даного шлюбу, сторони фактично не підтримують подружніх відносин на даний час та ними протягом наданого терміну не вживались жодних заходів щодо примирення. Статтею\~113 СК України\~визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. З огляду на те, що в судовому засіданні позивачка заявила про зміну свого прізвища на дошлюбне у рішенні суду має бути зазначено про вибір позивачкою прізвища після розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 112-114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім'я розпалася та сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги. Додатково пояснила, що під час наданого судом строку на примирення відносини між сторонами погіршились та відповідач побив її, у зв'язку із чим, вона звернулась із заявою в поліцію. Відповідач позов не визнав та пояснив, що бажає зберегти сім'ю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2004 року. Шлюб для обох перший, від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей. На даний час сторони фактично припинили подружні відносини, позивачка не бажає зберегти сім'ю та наполягає на розірвання шлюбу, під час наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб має бути розірваний. В той же час, доводи відповідача про неможливість розірвання шлюбу між сторонами, оскільки він сподівається на примирення з позивачкою, суд вважає безпідставними, так як позивачка не бажає примиритися та наполягає на розірвання даного шлюбу, сторони фактично не підтримують подружніх відносин на даний час та ними протягом наданого терміну не вживались жодних заходів щодо примирення. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved