Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

В квітні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Щербаков Ігор Миколайович в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса від 08.11.2017 № 18899, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», код ЄДРПОУ 14360570, з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , не сплачену в строк за Кредитним договором №б/н від 10.09.2015 року заборгованість у розмірі 218 938,88 гривень. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач співпрацював із відповідачем, ще з 2013 року, відкривши рахунки у відділенні Приватбанку за адресою: м. Київ, проспект Г.Сталінграду, буд.Ю - а . Восени 2016 року, позивач відкрив депозитний рахунок у валюті, який складав близько 12 000,00 дол. США, термін на 1 міс. Через місяць позивач дізнався, що в нього був відритий депозитний рахунок на 3 місяці. Враховуючи, що між позивачем та працівниками банку були довірливі відносини, оскільки позивач обслуговувався як VІР-клієнт, позивач не вимагав від банку, документи, які б підтверджували факт внесення коштів на його рахунок та будь-які інші умови депозиту, проте через 3 місяці гроші позивачу знову не повернули, оскільки на той час змінювався власник банку, та будь-які валютні кошти клієнтам не видавалися, через що депозитні кошти автоматично пролонгували ще на 3 місяці. Оскільки позивачу терміново потрібні були кошти, для лікування його дружини, яка знаходилася в пологовому будинку, він вимушений був знімати депозитні кошти через банкомат в кінці 2016 на початку 2017 роки, що співпадає із розрахунками, які були надані відповідачем приватному нотаріусу, де дата заборгованості позивача перед відповідачем (Банком) зазначена 19 грудня 2016 року. Тільки після отримання від приватного нотаріусу копії документів на підставі яких був вчинений виконавчий напис №18899 від 08.11.2017 року, позивач дізнався, що кошти, які були зняти позивачем як депозитні, відповідач вважає отримані позивачем як овердрафт, посилаючись на Анкету-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яку позивач підписав ще у вересні 2015 ропі, і це не зважаючи на те, що відповідно до офіційного сайту відповідача, редакція Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» змінювалася одинадцять разів. Позивач також зазначає, що сума 50 000.00 грн, яка вказана у розділі в Анкети- заяви була проставлена не позивачем, а працівниками відповідача, про що йому також стало відомо після отримання вказаної Анкети від приватного нотаріуса.Таким чином, позивач взагалі не погоджується із заборгованістю перед відповідачем, а тому сума яка зазначена не відповідачем не має ознаки безспірності. За таких обставин позивач вважає, що в порушення вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.2012, - приватному нотаріусу відповідачем (Банком) надано не оригінал кредитного договору, а лише одну із його складових частин, з якої неможливо встановити на яких умовах видано кредит, який розмір та вид процентів передбачено за користування кредитом, який порядок погашення заборгованості за кредитом та процентами, яким чином та за що нараховуються комісія, пеня та штрафи, з якого дня у Банку виникає право на примусове стягнення боргу у випадку не виконання позичальником своїх зобов`язань. Відсутність у приватного нотаріуса оригіналу кредитного договору при вчиненні виконавчого напису свідчить про не підтвердження безспірності вимог Банку, а отже неможливість вчинення виконавчого напису. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 20.04.2018 р. провадження у справі відкрито та визначено подальший розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін cторони до суду не подавали. Відповідачу було направлено ухвалу суду та встановлено строки для подання відзиву на позов. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у позові з огляду на те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав всі необхідні документи, а саме: кредитний договір №5АМОМ03000245230713 від 10.09.2015 р., котрий складається з анкети - заяви позичальника від 10.09.2015 р. для вчинення виконавчого напису, та Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів, котрі наявні у вільному доступі на веб-сайті відповідача; засвідчений банком розрахунку про заборгованість, в котрому в повній мірі відображені всі операції позивача, щодо отримання кредиту та погашення заборгованості, копію письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику, оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, а тому підстав вважати незаконність дій нотаріуса немає, тим більше неподання документів, що не підтверджують безспірність вимог до позивача. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судом встановлено, що 10.09.2015 року [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 9-звор. сторона, 10). В анкеті-заяві міститься інформація про те, що відповідач ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та погодився з ними. Також відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 50000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування Згідно з ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відтак, суд вважає, що між сторонами правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився, про що розписався у заяві-анкеті. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України. Судом також встановлено, що [PERSON] представником банку Балашовим О.В. було направлено письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 06.08.2014 р. (а.с. 14). З огляду на кредитний договір від 10.09.2015 р. та дану вимогу, судом встановлено невідповідність змісту письмової вимоги, оскільки в ній зазначений інший кредитний договір (укладений 06.08.2014 р.), а отже даний доказ не є належним підтвердженням надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. 08.11.2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецьом Р.О. було вчинено виконавчий напис на підставі заяви представника ПАТ КБ «ПриватБанк» від 23.10.2017 року, (а.с. 8, 9-звор. сторона). Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 18899. На примусове виконання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса, 13.02.2018 року Святошинським РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження (а.с. 16-звор. сторона-17). 13.02.2018 року Святошинським РУЮ у м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника (а.с. 18) та постанову про арешт коштів боржника (а.с. 19-звор. сторона-20). Відповідно до положень ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених Законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому, безспірною є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що відповідно виключає можливість судового спору між сторонами з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Так, у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року № 2 «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні», зазначається, що виконавчий напис на договорі іпотеки/застави може бути вчинений лише у випадку, коли вимоги кредитора є безспірними і з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору минуло не більше трьох років (строк позовної давності). При цьому сам факт подання нотаріусу заперечень боржника чи іпотеко/заставодавця щодо зобов`язання, забезпеченого іпотекою/заставою, а також наявність судової справи про стягнення кредитної заборгованості свідчить про наявність спору між кредитором/заставодержателем і заставодавцем. У зв`язку з цим вчинення нотаріусом виконавчого напису може слугувати підставою для його оскарження. Виходячи із положень ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю або в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. п. 3.1., З.2., 3.5. пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ №296/5 від 22.02.2012. зареєстрованого в МЮУ 22.02.2012 за №282/20595, - нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 для одержання виконавчого напису при стягненні заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Для вчинення відповідної дії, нотаріусу були подані наступні документи: кредитний договір (копія), засвідчена виписка з особового рахунку боржника (копія), вимога про усунення порушень за кредитним договором (копія), розрахунковий документ про оплату послуг поштового зв`язку (копія), опис вкладення в цінний лист (копія), довіреність представника ПАТ КБ «ПриватБанк» (копія), паспорт представника ПАТ КБ «ПриватБанк» (копія) (а.с.9). Відповідно до Постанови Кабінету від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса. Так, згідно ч. 1-1 розділу 1 «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» вказаного переліку (в редакції від 12 червня 2015 року), для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Згідно заяви Банку від 23.10.2017 б/н поданої приватному нотаріусу про вчинення виконавчого напису додатком до неї має бути саме оригінал кредитного договору, а не його копія. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. Однак, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу не перевірив безспірність вимог банку та чи мало місце часткове погашення боргу позичальником, чим порушив ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат». За таких обставин суд вважає, що в порушення вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.2012, - приватному нотаріусу відповідачем (Банком) надано не оригінал кредитного договору, а лише одну із його складових частин, з якої неможливо встановити на яких умовах видано кредит, який розмір та вид процентів передбачено за користування кредитом, який порядок погашення заборгованості за кредитом та процентами, яким чином та за що нараховуються комісія, пеня та штрафи, з якого дня у Банку виникає право на примусове стягнення боргу у випадку не виконання позичальником своїх зобов`язань. Відсутність у приватного нотаріуса оригіналу кредитного договору при вчиненні виконавчого напису свідчить про не підтвердження безспірності вимог Банку, а отже неможливість вчинення виконавчого напису. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на вищевикладене, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 18899 від 08.11.2017 року. На виконання вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved