Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Вказував, що 18.07.2014 року між ним та [PERSON] укладено договір добровільного страхування автотранспорту № 046.0648041.011 за яким застраховано транспортний засіб «Fiat», державний № [NUMBER]. Останній в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 25.07.2015 року в м. Києві по вул. Велика Васильківська, отримав механічні пошкодження, в результаті чого його власнику завдано матеріальних збитків. Посилаючись на те, що у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди винний відповідач, а за заявою [PERSON] ним виплачено страхове відшкодування, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 43527,50 грн. та 1 378 грн. судового збору. Позивач свого представника в судове засідання не направив, звернувся до суду із заявою в якій просив розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи, в силу вимог ч. 8 ст. 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, тому суд вирішив провести заочний розгляд справи відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 18.07.2014 року між позивачем та [PERSON] укладено договір добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією наземного транспортного засобу, строком дії від 18.07.2014 року до 18.07.2016 року, за умовами якого застраховано автомобіль Fiat CINQUECENTO, державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 3). 25.07.2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода, місцем вчинення якої є м. Київ, вул. Велика Васильківська, в ході неї зіткнулися автомобіль ВАЗ 2101, державний номерний знак [NUMBER], за кермом якого знаходився [PERSON] та автомобіль Fiat CINQUECENTO, державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 70755399 від 19.10.2015 року. 25.09.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва виніс постанову за якою винним у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспротної пригоди визнано [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 25.07.2015 року, а також із заявою щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування від 03.08.2015 року (а.с. 4-6). За результатами розгляду поданих заяв, позивачем виплачено страхове відшкодування у сумі 43 527,50 грн., що підтверджується копією страхового акту: № 1424.206.15.01.01 від 04.09.2015 року та № 1424.206.15.01.02 від 09.11.2015 року, а також платіжними дорученнями: № 17580 від 18.09.2015 року та № 21173 від 13.11.2015 року. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як встановлено судом, відповідач винний у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої [PERSON] завдано матеріальної шкоди. Остання відшкодована позивачем на підставі договору страхування № 046.0648041.011. Відтак, суд вважає, що до нього перейшло право зворотної вимоги до відповідача у розмірі відшкодованих збитків. Докази, що спростовують вищезазначені обставини у справі відсутні. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, а з відповідача слід стягнути 43 527,50 грн. матеріальної шкоди. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 1 378 грн. сплаченого позивачем судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved