Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

В липні 2021 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Тимошенка В.А. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 18.08.2018 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів, різних поглядів на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння. Протягом останнього року вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюб існує формально, оскільки подружні відносини припинились з 2019 року, з цього часу сторони не проживають разом. Спільне господарство не ведеться. Спір про поділ спільного майна подружжя відсутній. Розірвання шлюбу в адміністративному порядку неможливо у зв`язку з ухиленням відповідача від відвідування органу ДРАЦС. Продовжувати шлюбні відносини у позивача немає бажання, примирення з відповідачем вважає неможливим. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище [PERSON] . Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 18.08.2018 між нею та [PERSON] , зареєстрований Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис №46. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 22.09.2021 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження на 22.10.2021. 22.10.2021 розгляд справи було відкладено на 22.11.2021 у зв`язку з неявкою позивача у судове засідання. Позивач та її представник до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив суд справу розглянути без його участі, позов визнав та не заперечує проти його задоволення. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 18.08.2018 Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, позивач та відповідач з 18.08.2018 перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що складено актовий запис №46, дошлюбне прізвище позивача - [PERSON] . Відповідно до ст.\~ст. 110-112 Сімейного кодексу України\~\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. З позовної заяви вбачається, що від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають, між ними зникло почуття любові та поваги один до одного, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Спір про поділ спільного майна подружжя відсутній. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 4\~ст.\~206\~ЦПК України та визнання відповідачем позову, наявні законні підстави для його задоволення. Суд зазначає, що вимога позивача вирішити питання щодо залишення їй прізвища, набутого у шлюбі, не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до\~ст. 113 СК України\~після розірвання шлюбу позивач не позбавлена права іменуватися своїм прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище, спір про це право між сторонами відсутній, а тому в цій частині судом не розглядається. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору, у розмірі 454,00 грн. Решту сплаченого судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved