Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

в квітні 2019 року позивач звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що 31.03.2008 року між АТ «Ощадбанк» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем був укладений договір № 192/477, згідно умов якого відповідач отримав 100 000 гривень строком на 120 місяців із зобов`язанням погасити суму кредиту не пізніше 30 березня 2018 року, а також сплачувати 16,5% річних. Позивачем всі зобов`язання за договором були виконані належним чином, кредит відповідачу на потреби в сумі 100 000 гривень був виданий. Проте відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 30.01.2019 року у нього виникла заборгованість, загальна сума якої становить 150 354,97 гривень, та включає в себе заборгованість за основним боргом 51 834,32 гривні; заборгованість за нарахованими відсотками 34 939,83 гривні; пеню 3 765,29 гривні; інфляційне збільшення заборгованості 50 661,27 гривня; три проценти річних від суми заборгованості 9 154,26 гривень. Враховуючи викладене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 150 354,97 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2255,32 гривень. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 червня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначене судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» в відкрите судове засідання у призначений час 18 вересня 2019 року не з`явився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в відкрите судове засідання у призначений час 18 вересня 2019 року не з`явився без поважних причин, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення інформації про дату, час та місце судового засідання на сторінці Добропільського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб - порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі частини 3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач не з`явився без поважних причин. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що 31 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», що є юридичною особою за законодавством України, в особі керуючого філією-Харцизьке відділення № 5373 ВАТ Ощадбанк, з однієї сторони, та фізичною особою [PERSON] , з другої сторони, було укладено кредитний договір № 192/477. Кредитний договір\~набув чинності\~з моменту\~його підписання\~та діє\~до повного\~виконання сторонами\~взятих на\~себе зобов`язань(а.с.13-15). Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредит надається на 120 місяців з терміном погашення кредиту не пізніше 30 березня 2018 року на поточні потреби позичальника. Згідно п. 1.5 кредитного договору позичальник зобов`язався щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 834,00 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 29 квітня 2008 року та відповідні рахунки позичальника відкриті у філії - Харцизьке відділення 5373 ВАТ «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 30 березня 2018 року. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань по договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в договорі та чинним законодавством України та відшкодовують завдані збитки понад неустойку (пеню, штраф). Проте як вказано позивачем та не спростовано відповідачем, останній належним чином зобов`язання за вказаним договором не виконує, порушив умови договору та норми чинного законодавства, у зв`язку із чим відповідно до наданих позивачем виписок по рахунках виконавця (а.с.28-155) та розрахунку заборгованості (а.с.19-27) відповідач має заборгованість в загальному розмірі 150 354,97 гривні, яка складається із заборгованості за основним боргом 51 834,32 гривні; заборгованості за нарахованими відсотками 34 939,83 гривні; пені 3 765,29 гривні; інфляційного збільшення заборгованості 50 661,27 гривня; трьох процентів річних від суми заборгованості 9 154,26 гривень. Відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено назву Публічного акціонерного товариства на Акціонерне товариство, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року № 568 із внесенням 18 липня 2019 року відповідних змін до установчих документів. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. За кредитним договором (ст. 1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобов`язань з повернення заборгованості за основним боргом та заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту, а також суми пені, інфляційного збільшення заборгованості і 3 % річних від простроченої суми в матеріалах справи відсутні. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625\~ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Отже, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення: 50 661,27 гривні - інфляційного збільшення заборгованості та 9 154,26 гривень - трьох процентів річних від суми заборгованості, підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно приписів ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 3 765,29 гривень також підлягають задоволенню. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги в розмірі 150 354,97 гривні обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved