Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

В квітні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та відповідно до позовних вимог просить визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] разом з ним ( батьком) за адресою [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебував у шлюбі з відповідачкою по справі [PERSON] з 21 травня 2005 року. В шлюбі сторони народили сина [PERSON] [INFO]. У зв'язку з погіршенням стосунків з 2011 року позивач та відповідач стали проживати окремо та у них фактично були припинені сімейно - шлюбні стосунки. Відповідач [PERSON] звернулася з позовом про розірвання шлюбу та 20.02.2015 р. рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З моменту припинення сімейно шлюбних відносин у сторін не виникало труднощів з вихованням та утримання сина, за домовленістю між сторонами син проживав разом з відповідачем по справі, позивач надав дозволи на виїзд сина на відпочинок за кордон, як відповідачу так і близьким родичам позивача та відповідача. Після народження відповідачем другої дитини в 2015 р., позивач [PERSON] став більше часу проводити зі своїм сином [PERSON], але з 2016 р. відповідач без погодження з позивачем змінила місце навчання сина [PERSON] та перевела його до гімназії №48. Також влітку 2016 р. відповідач [PERSON] звернулася до позивача з проханням про надання дозволу на виїзд їх спільного сина [PERSON] терміном на 4 роки до Французької Республіки, мотивуючи це тим, що вона працевлаштувалася в посольстві України та бажає, щоб їх син проживав зазначений термін разом з нею та молодшим своїм братом в м.Париж на час її відрядження до Французької Республіки. Але не отримавши повної відповіді від відповідача щодо умов проживання, навчання, виховання їх спільного сина на території Французької Республіки він відмовив відповідачу в задоволені її прохання. Після цього відповідач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про виїзд дитини за кордон до Французької Республіки без згоди батька. Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 22.11.2016 р. в задоволенні позову було відмовлено . В листопаді 2016 р. відповідач виїхала в довгострокове відрядження до Французької Республіки терміном на 4 роки. Неповнолітній [PERSON] став проживати разом з бабусею та дідусем зі сторони відповідача по справі. З врахуванням того, що неповнолітній [PERSON] позбавлений можливості батьківського піклування та турботи просить суд визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] разом з ним ( батьком) за адресою [ADDRESS] В ході судового розгляду позивач та його представник наполягали на задоволені позову з обставин викладених в позовній заяві, вказуючи на те, що позивач проти того щоб його син виїхав на тимчасове проживання до Французької Республіки за місцем проживання матері, так -як в даному випадку саме позивач буде позбавлений можливості приймати участь у вихованні, спілкуванні свого сина, що призведе до негативних наслідків. В ході судового розгляду було встановлено, що цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 20.11.2017 р. була залишена без розгляду, у відповідності до вимог п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України ( ред.2004 р.) В ході судового розгляду в рамках даної справи представник [PERSON] звернулася з зустрічним позовом в інтересах [PERSON] за позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа Орган опіки та піклування Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та надання дозволу на виготовлення проїздного документа. Вимоги за зустрічним позовом обгрунтовані тим, що зв'язку з довготривалим відрядженням [PERSON] до Французької Республіки у зв»язку з працевлаштуванням до посольства України постала нагальна потреба в оформленні пакету документів для виїзду за кордон їхнього з відповідачем спільного сина [PERSON]. Дана обставина викликана тим, що розрив сина [PERSON] зі своєю матір»ю та його молодшим братом негативно впливає на психоемоційний стан [PERSON], він тяжко переносить довготривалі розлучення зі своєю матір»ю та братом, крім того такі подорожі необхідні сину [PERSON] для ознайомлення з культурою інших народів і стимулювання дитини до вивчення іноземних мов, також подорожі нададуть можливість оздоровити дитину в період відпочинку біля узбережжя Середземного моря, Альпійських горах та інших оздоровчих курортів, позивач за зустрічним позовом забезпечена відпорвідними належними житловими умовами в м.Париж, що дозволяють повноціно проживати як [PERSON] так і її неповнолітнім синам разом з нею, крім того в разі переїзду [PERSON] до м.Париж останнього буде зарахвано до Україської Паризької Школи де він зможе поноцінно проходити навчання. Проте відповідач ігнорує всі прохання в оформленні необхідного пакету документів для виїзду за кордон дитини, а в особистих розмовах категоричний проти виїзду сина за кордон зі своєю матір»ю. Відповідачем залишені без задоволення та без відповіді направлені позивачем за зустрічним позовом [PERSON]на його адресу проживання та місця роботи листи-вимоги про оформлення згоди на виїзд за кордон сина. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники категорично заперечували щодо задоволення первинного позову [PERSON], вказуючи на те, що в разі задоволення первинного позову це буде суперечити інтересам дитини та негативно відобразиться на її розвитку та наполягали на задоволенні зустрічного позову з обставин викладених в зустрічній позовній заяві, стверджуючи те, що саме задоволення зустрічного позову та надання тимчасового дозволу на виїзд [PERSON] до Французької Республіки на період довгострокового відрядження [PERSON] ґрунтується на засадах законності, відповідає інтересам дитини та буде сприяти усесторонньому розвитку [PERSON]. В судовому засіданні відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник заперечували щодо задоволення зустрічного позову з обставин, що викладені вище, але як було встановлено в ході судового розгляду та підтверджено учасниками справи, що відповідач [PERSON] під час розгляду справи надав [PERSON] відповідні нотаріально посвідченні документи щодо оформлення [PERSON] документу, що надає право на виїзд за кордон ( закордонного паспорта), а також надав тимчасовий короткостроковий дозвіл на виїзд сина [PERSON] за кордон. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації підтримала позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі , підтримала висновок, що було надано Органом опіки та піклування Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації від 29.11.2017 р. та зазначила, що вимоги за зустрічним позовом [PERSON] є такими, що грунтуються на вимогам чинного сімейного законодавства та відповідають інтересам дитини та повністю заперечувала щодо задоволення позовних вимог позивача за первинним позовом [PERSON] Представник третьої особи Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в зал судового засідання не з'явився, сповіщався належним чином про день, місце та час розгляду справи в суді. Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 21 травня 2005 року, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 20 лютого 2015 р. В шлюбі сторони народили сина [PERSON][INFO]. Відповідно до судового наказу виданого Дніпровським районним судом м.Києва від 5 грудня 2017 р. з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх доходів але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до наказу МЗС України №2512-ос від 21.11.2016 р. [PERSON] призначено з 25 листопада 2016 р. на посаду другого секретаря з консульських питань Посольства України у Французькій Республіці та відповідно до контракту ( строкового трудового договору) укладеного між МЗС України та [PERSON] останню направлено в довгострокове відрядження до Французької Республіки в термін до 4 - х років. Як убачається з матеріалів справи у відповідача за первинним позовом [PERSON]. народився син [PERSON] [INFO], який на час довготривалого відрядження [PERSON] також виїхав та проживає разом зі своєю матір'ю в м.Париж. В судовому засіданні було встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами неповнолітній [PERSON] проживав разом зі своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] На час довготривалого відрядження [PERSON] неповнолітній [PERSON] став проживати у своїх дідуся та бабусі по лінії матері за адресою: [ADDRESS], які на час відрядження [PERSON] займаються вихованням, опікою та утриманням [PERSON]. Про довгострокове відрядження [PERSON] позивач [PERSON] знав заздалегідь але не ставив питання щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] за своїм місцем проживання . Неповнолітній [PERSON] на даний час навчається в гімназії №48 м. Києва, що розташована за адресою: м.Київ, вул.Прорізна,14 та його вихованням та опікою займаються безпосередньо дідусь та бабуся по лінії матері. Статтею 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України слідує, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як було встановлено судом в ході судового розгляду між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] виникли неприязні стосунки викликані ненаданням дозволу на виїзд неповнолітнього сина [PERSON] до Французької Республіки на час довготривалого відрядження [PERSON] Свою відмову в наданні відповідного дозволу [PERSON] обґрунтовує побоюваннями, що у разі виїзду сина за кордон на час відрядження [PERSON] він буде позбавлений можливості у спілкуванні, вихованні, побаченнях зі своїм сином [PERSON]. Також свою позицію обгнрунтовує тим, що за місцем його проживання [ADDRESS], створені всі умови для проживання його сина [PERSON], що підтверджується актом обстеження умов проживання. В судовому засіданні було опитано малолітнього [PERSON], якому на час розгляду справи виповнилося повних 12 років та який в судовому засіданні пояснив, що він мріє та бажає поїхати до Французької Республіки та проживати разом зі своєю матір'ю [PERSON] та своїм рідним братом [PERSON] яких він дуже любить та сумує за ними, також він бажає навчатися у школі м. Париж, для чого вивчає французьку мову та поїздка до Французької Республіки посприяє розширенню його світогляду та дасть йому більше знань. З приводу проживання зі своїм батьком [PERSON] [PERSON] категорично заперечував, при цьому пояснив, що його батько фактично діє всупереч його інтересів, з батьком фактично він не спілкується, а підставою є те, що останній не дає йому дозволу на виїзд за кордон та перешкоджає проживати зі своєю матір'ю та братом з батьком фактично відбувся розрив стосунків. Також [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в разі виїзду до Французької Республіки він буде спілкуватися та підтримувати стосунки зі своїм батьком за допомогою соціальних мереж, буде телефонувати, а коли буде приїздити до м. Києва на канікули буде зустрічатися з батьком. З приводу обставин, що склалися у зв'язку з ненаданням дозволу на його виїзд від дуже сильно переживає. Вказані обставини також підтверджуються висновком психологічного обстеження [PERSON] ( а.с.176-189 т.1) Як вбачається з акту обстеження умов проживання за місцем проживання [PERSON] ( [ADDRESS] ) в орендованій МЗС квартирі створені всі умови для проживання неповнолітнього сина [PERSON] ( а.с.34 т.2). Також відповідно до довідки виданої директором Української Паризької Школи отримано підтвердження, що у разі приживання [PERSON] в м. Париж останнього буде зараховано до Української Паризької Школи на 2018-2019 рік. Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації надано висновок в якому підтримали позовну заяву [PERSON] та визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] та надати йому дозвіл на виїзд за кордон без згоди та супроводу батька. ( а.с.9-12 т.2). Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Крім того ст..151 даного Кодексу передбачено,що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства Ч.2 статті 12 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадянина України» передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Конвенцією ООН «Про права дитини» визначено, що вусіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитина має право вільно висловлювати власні погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага. Дитина має право вільно висловлювати свої думки; це право включає свободу шукати, одержувати і передавати інформацію та ідеї будь-якого роду. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Також статтями 80,81 даного Кодексу визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахування викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] знайшли своє обгрунтування в ході судового розгляду та з врахуванням інтересів дитини підлягають задоволенню, а в задоволені позову [PERSON] слід відмовити. Як було встановлено, що під час розгляду справи позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] нотаріально засвідчену заяву для виготовлення закордонного паспорта для [PERSON], а також надав дозвіл на виїзд до Французької Республіки, в зв»язку з чим позовна вимога за зустрічним позовом щодо надання дозволу на виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон задоволенню не підлягає . Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до Глави 8 ЦПК України та вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на корсить [PERSON] 1280 грн. витрат пов»язаних з оплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial