Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON], звернувся до суду із даним позовом до відповідачів [PERSON], та [PERSON], в якому просив визнати за ним право власності на квартиру № 11, яка розташована в будинку № 4 по вулиці Артема в м. Миколаєві після померлої 11.01.2003 року [PERSON], в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування якого вказав, що 11.01.2003 року померла його матір [PERSON], яка 21.01.1994 року залишила заповіт, яким заповіла усе належне їй майно позивачу, у тому числі, квартиру [ADDRESS]. Після смерті матері позивач в установлений законом строк звернувся до 5-ї Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте 28.05.2015 року державний нотаріус видав позивачеві постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 11.01.2003 року [PERSON], в зв'язку із тим, що позивачем не подано до нотаріальної контори документу, який би встановлював право власності на зазначене спадкове майно за спадкодавцем. Посилаючись на неможливість в позасудовому порядку оформити спадщину, яка залишилась після смерті його матері, позивач звернувся до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, проте надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив про задоволення позову. Відповідачі [PERSON], та [PERSON], в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про слухання справи в їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечували проти задоволення позову. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи 11.01.2003 року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). 21.01.1994 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON], згідно якого спадкодавець заповіла усе належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, у тому числі, житловий будинок за адресою: м. Миколаїв, Старий інвалідний хутір 95, своєму синові, позивачу по даній справі - [PERSON] Із копії спадкової справи № 177/2004, заведеної Пятою Миколаївською державною нотаріальною конторою до майна [PERSON], вбачається, що вищевказаний заповіт не був скасований спадкодавцем, і є чинним на даний час. 28 липня 1998 року між [PERSON] та відповідачами на Товарній Біржі Нерухомість-Південь був укладений договір № 2373 купівлі-продажу квартири № 11, яка знаходиться за адресою м. Миколаїв, вул. Артема, будинок № 4. При реєстрації договору сторонами було сплачено державне мито, біржовий збір і сторони не мали сумніву в дійсності даної угоди, тим паче, що ними були виконані всі умови договору купівлі-продажу, а саме покупець виплатив грошові кошти, а продавець віддав ключі від нерухомості, та дозволив вселитися покупцю до не неї. Даний договір був зареєстрований на Товарній Біржі Нерухомість-Південь, відповідно до вимог ст. 15 Закону України Про товарні біржі, про що здійснений запис в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за реєстровим № 2373 від 28.07.1998 року, і 23.07.1998 року договір було зареєстровано в МБТІ за реєстровим № 10988 (а.с.9-10). Відповідно до ст. 220 ЦК України в редакції 2003 року, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Позивач після смерті матері, у встановлений законом строк, звернувся до П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини. Проте 28.05.2015 року він отримав постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв'язку із тим, що позивачем не подано до нотаріальної контори документу, який би встановлював право власності на зазначене спадкове майно за спадкодавцем, у зв'язку із втратою ним оригіналу договору купівлі продажу № 2373 нерухомого майна. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ГК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 1 статті 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 392 ЦК України, право власності на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За таких суд знаходить позов [PERSON], обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved