Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради\~ про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання втратившим право користування вказаним приміщення. В обґрунтування позову позивач вказала, що 16.05.2017 року згідно договору купівлі-продажу вона придбала в [PERSON] через представника по довіреності від 24.11.2015 року [PERSON] квартиру [ADDRESS]. В жовтні 2017 року вона дізналась, що попередній власник належної їй квартири не знялась з реєстрації за вказаною адресою ні до, ні після її відчуження. В січні 2018 року вона звернулась до представника попереднього власника квартири [PERSON] про зняття [PERSON] з реєстрації за вказаною адресою. Однак, Управлінням з питань реєстрації Хмельницької міської ради\~ [PERSON] було відмовлено у знятті [PERSON] з реєстрації з посиланням на ст.9-1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року, а їй порадили звернутись до суду про визнання вказаної особи такою, що втратила право користування житлом. [PERSON], не проживаючи в [INFO], але залишаючись зареєстрованою за вказаною адресою, порушує її права власника нерухомості на вільне користування та розпорядження своїм майном. Тому позивач просить позов задоволити та усунути перешкоди в користуванні належною її на праві власності квартирою шляхом визнання [PERSON] такою що втратила право користування квартирою №25 по вул.Шевченка,45 в м.Хмельницькому. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задоволити з підстав, викладених в позові, суду пояснили, що відповідач в квартирі зареєстрована але не проживає. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав, суду пояснив, що відповідач постійно проживає в США та наміру повертатись не має. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради\~ в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, в якому зазначив, що заперечень проти позову не має, у розгляді справи покладається на думку суду, зняття з реєстрації буде здійснено після остаточного рішення суду згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Вислухавши пояснення позивача, її представник, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується: договором купівлі-продажу квартири від 16.05.2017 року; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №87154598 від 16.05.2017 року. Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради №3732 від 12.10.2017 року, за адресою: [ADDRESS], з 20.03.2001 року зареєстрована [PERSON], [INFO]. 23.01.2018 року представник [PERSON] [PERSON] звернувся до Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради\~із заявою про зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання, однак у знятті з реєстрації місця проживання відмовлено згідно ст.9-1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п.26 Правил реєстрації місця проживання, затвердженого Постановою КМУ від 02.03.2016 року. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України - зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст. 155 цього Кодексу жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, проводиться в судовому порядку. Відповідач не являється членом сімї позивача, між власником квартири і відповідачем відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування квартирою, після відчуження квартири відповідач у квартирі не проживає. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом не здобуто доказів того, що відповідачу\~\~\~\~створювались перешкоди у проживанні у\~\~вказаній квартирі, а також, що після продажу квартири між позивачем та відповідачем були будь-які договірні відносини з приводу користування квартирою.\~\~ З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратила\~\~право\~\~на\~\~користування цим\~\~житлом - квартирою №25 в будинку по вул.Шевченка,45 в м.Хмельницькому,\~\~оскільки позивач придбала квартиру згідно договору купівлі-продажу та іншого не встановлено домовленістю між\~\~нею\~\~і відповідачем або законом.\~\~ Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судовий збір в сумі 704,80 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved