Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

В квітні 2016р. позивач ПАТ «КБ «Хрещатик» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва суду з позовом до відповідачів: [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), в якому просив суд: стягнути солідарно з відповідачів 1, 2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 003 від 02 лютого 2004р. (далі по тексту - кредитний договір) в сумі 331,65 дол. США, а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02 лютого 2004р. між позивачем та відповідачем 1 було укладено кредитний договір. Відповідно до п. 1.1 якого, позивач надав відповідачу 1 грошові кошти в сумі 30000,0 дол. США, строком користування до 02 лютого 2009 р. зі сплатою за користування кредитом 14% річних. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу 1 кредит у сумі, визначеною п. 1.1. кредитного договору. Згідно з розрахунками заборгованості, станом на 17 березня 2016р. заборгованість відповідача 1 за кредитним договором складає 331,65 дол. США. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 02 лютого 2004р. між позивачем та відповідачем 2 було укладено: договір поруки № 19/003 (далі по тексту - договір поруки). Згідно п. 1.1 договору поруки, відповідач 2 зобов'язується перед позивачем відповідати за невиконання відповідачем 1 своїх зобов'язань за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених в позові, просив суд позов задовольнити. Відповідач 1, в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначаючи, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, просив суд позов залишити без задоволення. Відповідач 2, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судові засідання не з'являвся, поважності причин неявки суду не повідомив, заперечення на позов не подавались. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача 1, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 02 лютого 2004р. між позивачем та відповідачем 1 було укладено кредитний договір. Відповідно до п. 1.1 якого, позивач надав відповідачу 1 грошові кошти в сумі 30000,0 дол. США, строком користування до 02 лютого 2009 р. зі сплатою за користування кредитом 14% річних. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу 1 кредит у сумі, визначеною п. 1.1. кредитного договору, що не заперечував відповідач 1 в судовому засіданні. 02 лютого 2004р. між позивачем та відповідачем 2 було укладено: договір поруки, згідно п. 1.1 якого, відповідач 2 зобов'язується перед позивачем відповідати за невиконання відповідачем 1 своїх зобов'язань за кредитним договором. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2011р. по цивільній справі № 2-3813/11, яке набрало законної сили, позов ПАТ «КБ «Хрещатик» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено; стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] нга користь ПАТ «КБ «Хрещатик» заборгованість за кредитним договором № 003 від 02 лютого 2004р. в розмірі 5422,95 грн., а також понесені судові витрати. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Положеннями ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснення наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів 1, 2 суму заборгованості за процентами у розмірі 230,6 дол. США за період часу з вересня 2012р. по 17 березня 2016р, а також 101,05 дол. США пеню, яка нарахована станом на 29 жовтня 2012р., проте наданий стороною позивача в якості письмового доказу розрахунок заборгованості (а.с. 14, 15) взагалі не містить розрахунку заборгованості за процентами, а стороною позивача зазначена виключно сума, при цьому не співпадає і період часу. Так, позивач просив суд стягнути заборгованість за процентами за період часу з вересня 2012р. по 17 березня 2016р., а наведений розрахунок охоплює період часу з 17 березня 2015р. по 16 березня 2016р. з зазначенням суми пені за цей період 101,05 дол. США, однак за змістом тексту позовної заяви зазначена сума пені нарахована позивачем станом на 29 жовтня 2012р. (а.с. 51), в судовому засіданні представник позивача не міг пояснити суду суттєві розбіжності в періодах часу та відсутністю взагалі розрахунку заборгованості по процентам. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження той факт, що відповідачі 1, 2 свої зобов'язання за кредитним договором, договором поруки не виконали, а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed