Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

В листопаді 2016 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 704\~649 грн. 36 коп.\~ Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52150321884В від 29.08.2012 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 387\~702,00 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 29.08.2019 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 16,29% річних. Відповідно до умов договору [PERSON] повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. В той же день, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір застави автотранспортного засобу № R52150321884В-ZI, відповідно до якого останній надав в заставу належний йому на праві власності автомобіль марки TOYOTA, модель LANDCRUISER 150, тип легковий універсал, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) JТЕВН3FJ005045201, реєстраційний номер АН9537IA (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САО 066707, видане ВРЕР № 3 м. Донецька при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області, дата реєстрації 28.08.2012 року). Відповідно до п.1.4 Договору застави, вартість предмета застави складає 463\~305,00 гривень. Починаючи з 26.07.2014 року відповідач [PERSON] припинив виконувати кредитні зобовязання відповідно до умов Кредитного договору, у звязку із чим утворилась кредитна заборгованість. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого позивач набув право нового кредитора до відповідача за кредитним договором від 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зн, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі №1278. У зв'язку із порушенням відповідачем умов кредитного договору, станом на 06.10.2016 рокуу останнього виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 704\~649,36 гривень, що складається із: заборгованості по кредиту 404\~353,82 гривень, урахування індексу інфляційних збитків 273\~608,54 гривень, 3% річних 26\~687,00 гривень. Позивач просить у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки TOYOTA, який належить на праві власності відповідачу, зобовязати відповідача передати позивачу предмет застави, з комплектом ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та стягнути витрати по сплаті судового збору. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. \~ \~ \~ \~ Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутність суду не надав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі\~ст. 11 Цивільного кодексу України\~цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до положень статей\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Згідно з ч. 1\~ст. 612 Цивільного кодексу України,\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Так, відповідно до кредитного договору № R52150321884В від 29.08.2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 387\~702,00 гривень, зі строком повернення кредитних коштів до 29.08.2019 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 16,29% річних (а.с.4-9). Відповідно до п. 2 кредитного договору кредит надається позичальнику на купівлю автомобіля який не буде використовуватись в комерційних цілях для отримання прибутку. На забезпечення виконання зобовязань з приводу повернення кредитних коштів (п.3.8 Кредитного договору) відповідачем було надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки TOYOTA, модель LANDCRUISER 150, тип легковий універсал, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) JТЕВН3FJ005045201, реєстраційний номер АН9537IA (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САО 066707, видане ВРЕР № 3 м. Донецька при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області, дата реєстрації 28.08.2012 року), та 29.08.2012 року був укладений договір застави транспортного засобу (а.с. 11-12). Застава за цим договором забезпечує вимоги заставодержателя щодо сплати заставодавцем кожного і всіх його платіжних зобовязань у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі, зі всіма змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені сторонами в майбутньому. Зокрема, застава за цим договором забезпечує виконання таких вимог заставодержателя: повернення кредиту; сплата процентів за користування кредитом; сплата пені за прострочення повернення кредиту та процентів, а також сплата штрафу за нецільове використання кредиту; відшкодування збитків та витрат, викликаних порушенням кредитного договору (ст. 2 договору застави автотранспортного засобу). Згідно договору застави автотранспортного засобу заставна вартість предмету застави визначена сторонами в 463\~305 (чотириста шістдесят три тисячі триста пять) грн. Пунктом 6 договору застави автотранспортного засобу визначений порядок звернення стягнення на предмет застави. Однак, в порушення умов договору відповідач припинив виконувати кредитні зобовязання відповідно до умов Кредитного договору, у звязку із чим утворилась кредитна заборгованість. При цьому, суд звертає увагу, що 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого позивач набув право нового кредитора до відповідача за кредитним договором від 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зн, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі №1278 (а.с. 16-22). Так, договором відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зн від 22 червня 2015 року укладеного між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» передбачено, що первісним кредитором відступлено новому кредитору права вимоги за кредитними договорами, первісний кредитор передає, а новий кредитор одержує належні первісному кредитору права заставодержателя в зобовязаннях за договорами застави, укладеними між первісним кредитором (заставодержателем) та заставодавцями, що укладені в якості забезпечення виконання боржниками своїх зобовязань перед первісним кредитором за кредитними договорами. Перелік кредитних договорів, договорів застави, заставодавців та боржників наведено у додатку 1 до даного договору. Право вимоги, що відступається за цим договором є право звернення стягнення, у випадку невиконання чи неналежного виконання боржниками умов кредитних договорів, на рухоме майно, яке належить заставодавцям на праві власності, що є предметом застави за договорами застави. Перелік такого майна наведено в додатку 1 до даного договору (п.п.1.3 ) Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором № R52150321884В від 29.08.2012 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк», яке на підставі договору №220615зн відступило позивачу по справі право вимоги повернення кредиту, та [PERSON] встановив, що станом на 06.10.2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 704\~649,36 гривень, що складається із: заборгованості по кредиту 404\~353,82 гривень, урахування індексу інфляційних збитків 273\~608,54 гривень, 3% річних 26\~687,00 гривень (а.с. 27). \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до змісту ч. 2 ст. 59 ЦПК України допустимими доказами на підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора є договір про відступлення права вимоги та додаток 1 (реєстр позичальників). Доказів, які б спростовували, що відступлення права вимоги за договором факторингу не відбулося та даних щодо інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна - автомобіля матеріали справи не містять. \~\~ При цьому неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора (ст. ст. 516, 613 ЦК України). Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов'язання у повному обсязі не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов'язань взагалі. \~\~ Згідно ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. \~\~ Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Як вбачається з матеріалів справи, позивач - обтяжувач звернувся до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України де було зареєстровано звернення стягнення відносно предмету застави, та були отримані витяги з державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 23-26). Відповідно до\~ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 зазначеного вище закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави, як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем. Відповідно до\~ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За таких обставин у суду немає підстав вважати вказані договори неналежними доказами на підтвердження права ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» вимоги і, зокрема права звернення стягнення на предмет застави, а саме автомобіль, який належить на праві власності відповідачу. Виходячи з наведеного, суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст. 88 ЦПК України,\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» при подачі позовної заяви сплачений судовий збір в розмірі 10 569 грн. 74 коп., який відповідно до вказаних вимог закону підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~ Відповідно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено публікацію у газеті «Урядовий курєр» на суму 420,00 грн., яку слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved