overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь аліменти для утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1286 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач, який є батьком дитини, неналежно виконує свій обовязок по матеріальному утриманню сина, котрий знаходиться на її утриманні. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали і просять їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що дитина дійсно проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, однак він надає посильну допомогу в утриманні сина. Позов визнає частково, а саме в частині обовязку брати участь в утриманні дитини, заперечуючи проти заявленого позивачем розміру аліментів. Зазначив, що дійсно має мінливий дохід від підприємницької діяльності, у визначенні розміру аліментів покладається відповідне закону рішення суду. Заслухавши позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних мотивів. Встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини, довідкою про склад сімї позивача, рішенням суду про розірвання шлюбу між сторонами та не оспорюються ніким із сторін. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі наведеного, враховуючи задовільний стан здоровя дитини та відповідача (протилежного доведено будь-якими доказами не було), відсутність у відповідача на утриманні інших осіб, мінливий характер доходів відповідача, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на час вирішення справи та рівність обовязку юатьк5ів брати участь в утриманні дитини, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі 500 грн. на місяць. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь аліменти для утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісячно до досягнення донькою повноліття. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач, який є батьком дитини, не виконує свого обов'язку по її матеріальному утриманню. Донька знаходиться на її утриманні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, позов підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач коштів на утримання дитини не надає. Заявлені позовні вимоги суд знайшов законними, оскільки вони підтверджуються копією свідоцтва про одруження, копією свідоцтва про народження, довідкою та актом про склад сім'ї позивача, наявними в справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви вказує, що 17.08.2006 року між ними з відповідачем зареєстровано шлюб. На протязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та сумісного проживання припинено. Вказує, що від шлюбу мають дитину та майнового спору немає. У зв'язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до канцелярії суду заяву в якій просить слухати справу у її відсутність, просить шлюб розірвати. Вказує, що спорів щодо проживання дитини та поділу майна немає. Також зазначила, що не проживають разом з відповідачем з вересня 2013 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, вказує, що позов визнає, просить шлюб розірвати. Спорів щодо поділу майна та проживання дитини немає. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 17 серпня 2006 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві , актовий запис № 1575. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON] - [INFO], який поживає разом з матір'ю. Спір щодо поділу майна відсутній. Сторони не проживають однією сім'єю з вересня 2013 року, не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство , а тому шлюб існує формально. Причиною розірвання шлюбу стало відсутність взаєморозуміння між сторонами. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що 08.07.2004 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON] - [INFO]. Сімейне життя не склалося через різні характери та погляди на життя, в зв'язку з чим неодноразово виникали конфлікти та непорозуміння. Останнім часом вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Спорів, щодо поділу майна та місця проживання дитини нема, дитина залишається проживати з матір'ю. У зв'язку із вищевикладеним просить суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до канцелярії суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав до канцелярії суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність. Позов визнає, просить шлюб розірвати. Вказує, що спору, щодо поділу майна немає, спору щодо місця проживання дитини також немає. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 08.07.2004 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 777. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON] - [INFO], яка проживає разом з матір'ю. Спір щодо поділу майна відсутній. Сторони не проживають однією сім'єю, не пітримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство , а тому шлюб існує формально. Причиною розірвання шлюбу стало відсутність взаєморозуміння між сторонами. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач посилалася на те, що 21 серпня 2009 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 725. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що між ними було відсутнє взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові і поваги один до одного. На теперішній час вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком та має намір створити іншу сім'ю. Відповідач також перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені з вересня 2012 року, з цього часу вони не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Примирення між ними та збереження шлюбу неможливе так як їхня сім'я фактично розпалася. Між ними існує майновий спір, який вони мають намір вирішити окремо. У судове засідання позивач не з'явилася, відповідно до заяви від 30.12.2015 року просила справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала. Після розірвання шлюбу просила прізвище не змінювати. Відповідач в судове засідання не з'явився. Відповідно до заяви від 30.12.2015 року просив справу розглядати без його участі не заперечував обставини, викладені у позовній заяві. Просив шлюб розірвати. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що між сторонами 21 серпня 2009 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 725, був зареєстрований шлюб. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони з вересня 2012 року мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе. Між сторонами існує майновий спір, який буде вирішуватись окремо. Спори щодо місця проживання дитини відсутні. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення, суд враховує те, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходить до висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на його користь у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем в зв'язку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сім'ї виникали сварки, непорозуміння. Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини заробітку в зв'язку з тим, що вона з відповідачем мають доньку [PERSON] [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просить позовні вимоги визнати в повному обсязі. Відповідач надав до суду заперечення на позовну заяву в якій вказав, що позовну заяву про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, а позовну вимогу про стягнення аліментів визнає частково та просить стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку. Суд дослідив докази, які були надані суду. Суд приходить до наступного: Сторони в 14.02.2009 році уклали шлюб, від цього шлюбу мають спільну дитину доньку [PERSON] [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини припинені з березня 2009 року, в зв'язку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сім'ї виникали сварки, непорозуміння. Спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача на підставі ст.112 Сімейного кодексу України. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Дитина знаходяться на утриманні позивача. За ст..180,181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які можуть бути стягнуті у частці від доходу за ст. 183 СК України. Відповідач є працездатним, тому він має змогу сплачувати аліменти. Тому суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити повністю. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з Відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором № DNY0F311770840 від 05.09.2012 року, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № DNY0F311770840 від 05.09.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 6513,09 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушила зобовязання за кредитним договором та станом на 10.11.2015 р. виникла заборгованість на суму 18912,98 грн.. Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила задовольнити позов в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про слухання справи, до суду не зявилася. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: [PERSON] відповідно до укладеного договору № DNY0F311770840 від 05.09.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 6513,09 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушила зобовязання за кредитним договором та станом на 10.11.2015 р. виникла заборгованість на суму 18912,98 грн.. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. Відповідно умов та правил банк має право вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушила зобовязання за кредитним договором та станом на 10.11.2015 р. виникла заборгованість на суму 18912,98 грн., яка складається з наступного: 6513,09 грн. заборгованість за кредитом; 4,13 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 638,26 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 10380,69 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 876,81 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком. Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача, на підставі ст.. 88 ЦПК України. Тому позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

в листопаді 2015 року позивач звернулася до суду з цим позовом, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна частка (пай), яка належала спадкодавцю на підставі сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Красилівської районної державної адміністрації №595-р від 30.07.1997 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку за №11. На час смерті матері з нею проживала її рідна донька, а її рідна сестра [PERSON], яка після смерті матері вступила у фактичне управління та розпорядження спадковим майном, але, не оформивши своїх спадкових прав на вказане майно матері, померла [INFO] в с.Трусилівка Красилівського району Хмельницької області. Після смерті сестри [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай), яка належала їх матері [PERSON] на підставі сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Красилівської районної державної адміністрації №595-р від 30.07.1997 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку за №11. Інших спадкоємців не має. 31 жовтня 2015 року державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), що знаходиться у землях Ледянської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, що належало її матері, спадщину якої прийняла її сестра [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав. Відмова ґрунтувалася на тому, що документ, яким би посвідчувалося право [PERSON] на належне їй право на земельну частку (пай), відсутній. Оскільки правовстановлюючий документ - сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий на підставі розпорядження Красилівської районної державної адміністрації №595-р від 30.07.1997 року та зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку за №11, за невідомих їй обставин [PERSON] був втрачений, що підтверджується надрукованим у районній газеті «Красилівський вісник» від 10.04.2015 року оголошенням, вона позбавлена можливості оформити право на спадщину у нотаріальному порядку і вимушена звернутися до суду з цим позовом. Представник відповідача Ледянської сільської ради Красилівського району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які свідчать про те, що визнання відповідачем пред'явленого позову суперечить закону, порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб судом не встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони з 01 червня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що спільне життя у них з відповідачем не склалося, подружні стосунки вони не підтримують та не ведуть спільне господарство, а за таких обставин позивач наполягає на розірванні шлюбу. Позивач також акцентує увагу суду на тому, що сторони домовлися про те, що донька буде проживати із матір`ю. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. В свою чергу, позивач подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач також направив заяву, в якій визнав позов в повному обсязі та не заперечував щодо обставин позову, в тому числі і щодо проживання дитини із матір`ю. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) З матеріалів справи вбачається, що з 01.06.2005 сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 714, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім'ю. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу в розмірі 487 гривні 20 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: approved