Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

В листопаді 2014р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом (а.с. 2-11) до відповідача ДП «ДСВ «Вища школа», в якому просила суд, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 65-68): стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні за період з 24 лютого 2014р. по 30 січня 2015р. у розмірі 9960,75 грн. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що вона працювала у відповідача на посаді кур'єра і була звільнена з займаної посади 03 липня 2009р. При звільненні повний розрахунок відповідачем з нею проведено не було, як вбачається з довідки виданої відповідачем заборгованість ДП «ДСВ «Вища школа» перед позивачкою становить 954,59 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2013р. по справі № 761/13334/13-ц (провадження № 2/761/5661/2013) з відповідача на її користь було стягнуто суму заборгованості по заробітній платі, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, але і після ухвалення судом рішення заборгованість не була погашена в повному обсязі, а тому позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав. До судового засідання на адресу суду, повноважним представником позивачки було подано клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час та місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку, свого представника до суду не направив, поважності причин неявки не зазначив, заперечення на позов не подавались. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, позивачка працювала у відповідача на посаді кур'єра, і була звільнена з займаної посади на підставі наказу № 12-к від 03 липня 2009р. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2013р. по цивільній справі № 761/13334/13-ц (провадження № 2/761/5661/2013) за позовом [PERSON] до ДП «ДСВ «Вища школа» про стягнення боргу із заробітної плати та середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні - позов задоволено. На підставі зазначеного рішення суду підлягає стягненню з ДП «ДСВ «Вища школа» на користь [PERSON] сума боргу по заробітній платі та середній заробіток у зв'язку із з затримкою розрахунку при звільненні у сумі 42806,84 грн. Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що вищенаведене рішення суду не виконано, відповідач має заборгованість перед позивачкою, в тому числі по заробітній платі, а тому на підставі положень ст. 117 КЗпП України, сторона просила суд позов задовольнити. Згідно з ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. За змістом ст. 117 цього Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 своєї Постанови № 13 від 24 грудня 1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він в цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому його вини. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною позивача не було надано суду належних і допустимих доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог, а саме те, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2013р. по справі № 761/13334/13-ц, провадження № 2/761/5661/2013 не виконано, і позивачці не сплачена сума заборгованості по заробітній платі у розмірі 954,59 грн., однак, сторона клопотала перед судом про розгляд справи у свою відсутність. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку,що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed