Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

В липні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві вона вказала, що 13 вересня 2013 року в смт. Товсте Заліщицького району Тернопільської області померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, зокрема на дві земельні ділянки площею по 1,17 га кожна, які розташовані на території Капустинської сільської ради Чортківського району та належали їй на праві приватної власності. Ще за життя [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, яким все належне їй майно, в тому числі і земельні ділянки, заповіла [PERSON], що підтверджується заповітом від 13 вересня 2013 року. Про наявність даного заповіту позивачка дізналася в червні 2018 року. Звернувшись 17.07.2018 року до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, [PERSON] отримала письмову відмову за № 854/01-16 від 17 липня 2018 року, в якій їй рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка вважає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, оскільки їй не було відомо про наявність вищевказаного заповіту, а також протягом тривалого часу вона перебувала на заробітках в [PERSON]. Тому просить визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері з часу набрання рішенням законної сили. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не зявилися, подали суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги визнають, просять їх задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що 13 вересня 2013 року померла мати позивачки [PERSON]. Позивачка [PERSON] пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини позивачкою пропущено з поважних причин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так як в даній справі відповідачі визнають позов, то враховуючи наведене, суд приходить до висновку про повернення [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок згідно квитанції АТ «[PERSON] Аваль» № N1D3C41825 від 19 липня 2018 року, що становить 352 гривні 40 копійок.

Outcome: approved