Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

В лютому 2017р. заявниця [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною заявою, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, в якій просила суд оголосити померлою [PERSON], [INFO], уродженку с. Стила Старобешівського району Донецької області; днем смерті [PERSON], [INFO] вважати [INFO]. та від дня набрання законної сили рішенням суду. Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що [PERSON] є її матір'ю, і проживала разом з нею у квартирі [ADDRESS], але з [INFO]. вона залишила місце своєї реєстрації і з того часу її місцезнаходження заявниці не відоме. 17 листопада 2009р. Кіровським районним судом м. Донецька за заявою заявниці, її матір було визнано безвісно відсутньою. Оголошення матері померлою необхідно заявниці для оформлення спадщини, як спадкоємцю за законом. В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заявлені вимоги, і просили суд визнати матір заявниці - [PERSON] померлою, посилаючись в своїх поясненнях на обставини викладені в заяві. Процесуальних заяв і клопотань, від сторони заявника до суду не надходило. Заінтересована особа, про час та місце розгляду справи оповіщалася в установленому законом порядку, заперечення на заяву не подавалися, свого представника у судове засідання не направила. Суд, заслухавши пояснення заявниці, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 3) ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, матір'ю заявниці [PERSON] є [PERSON], [INFO] (а..с 7). Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 17 листопада 2009р. по справі № 2о-213/09 по цивільній справі за заявою [PERSON], заінтересована особа: відділення громадянської паспортної те імміграційної служби при Кіровському РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області про визнання особи безвісно відсутньою, визнано безвісно відсутньою [PERSON], [INFO], уродженку с. Стила Старобешівського району Донецької області; початком безвісної відсутності [PERSON] вважати [INFO]. (а.с. 8). Звертаючись до суду з вказаною заявою, заявниця зазначала, що її мати в березні 1996р. залишила місце проживання і по теперішній час заявниці не відомо, де вона. Зазначений факт необхідний заявниці і буде мати для неї юридичне значення для вирішення питання про вступ у права спадкування та оформлення у встановленому порядку своїх спадкових прав на майно, яке належало її батьку та матері, оскільки [INFO]. помер її батько [PERSON], [INFO]. Протягом всього часу розгляду справи в суді в порушення ст. ст. 76-81 ЦПК України заявницею не було надано суду жодного належного і допустимого доказу наявності обставини, що загрожували смертю матері заявниці, яка пропала безвісті, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Як і не було повідомлено заявницею суду коло осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу (її матір), місцеперебування якої невідоме. Однак в судовому засіданні, заявницею було зазначено, що її мати зникла в березні 1996р., про що вона також повідомила Кіровський районний суд м. Донецька при розгляді її заяви про визнання її матері безвісно відсутньою. Разом з тим, як встановлено судом, заявниця разом зі своїми батьками (матір'ю та батьком) в грудні 1999р. набули у власність квартиру [ADDRESS], відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». В судовому засіданні заявниця визнала, що в 1999р. її мати з'явилась за місцем проживання і особисто приймала участь у набутті у власність вищезазначеної квартири. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення поданої заяви про оголошення фізичної особи померлою.

Outcome: dismissed