Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 3 000 грн. щомісячно. Вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2013 року. Дитина проживає разом з нею, а відповідач, проживаючи окремо, не приймає участі в утриманні сина. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, направила на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, підтримує заявлені вимоги. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги про стягнення аліментів визнає. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2013 року, шлюб зареєстровано відділом ДРАЦС реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис за № 23. [INFO] року народився [PERSON], батьками якого в свідоцтві про народження записані відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] Відповідно довідки виконавчого комітету Сашанської сільської ради за №244 від 17 листопада 2016 року до складу сім'ї [PERSON] входить син [PERSON], [INFO]. Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років, який визначено Законом України „Про Державний бюджет України на 2016 рік», з 01 грудня 2016 року становить 1 355 грн.. Відповідно до ст.182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, і , враховуючи те, що з позивачем проживає малолітня дитина, відповідач [PERSON] позов визнав, доказів про матеріальний стан та стан здоров'я відповідач не подав, враховуючи положення закону про те, що обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 3 000 грн. щомісячно. Витрати по оплаті судового збору необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved