Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

В лютому 2018р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 2-10) до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь 81383,21 грн. страхового відшкодування; моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн., а також судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 09 серпня 2017р. йому стало відомо, що належний йому на праві власності автомобіль [NUMBER], який був припаркований навпроти будинку № 2В по вул. Салютній в м. Києві, а також припаркований поруч автомобіль [NUMBER] зазнали пошкоджень від зіткнення з ними автомобіля «Mitsubishi Carisma» н.з. [NUMBER] (Республіка Польща), водій якого зник з місця пригоди. Відповідно до полісу АК/3066935, який було виявлено працівниками поліції на місці ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, які керують транспортним засобом «Mitsubishi Carisma» н.з. [NUMBER] була застрахована у відповідача. Працівниками патрульної поліції було складено схему місця ДТП, відібрані пояснення свідків, однак протокол до адміністративне правопорушення не складався, у зв'язку з тим, що водій автомобіля «Mitsubishi Carisma» н.з. [NUMBER] зник з місця ДТП та встановити його особу під час оформлення ДТП не виявилось можливим. 09 серпня 2017р. позивач повідомив відповідача про страховий випадок, після чого на замовлення відповідача, експертом було здійснено оцінку вартості розміру завданих збитків, внаслідок пошкодження його автомобіля. 27 грудня 2017р. позивач отримав від відповідача відповідь від 10 листопада 2017р. про відмову у виплаті страхового відшкодування з посиланням на положення ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо неотримання відповідачем постанови суду про визнання її страхувальника винним у даній ДТП та з посиланням на п.п. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 вказаного Закону. На думку позивача, відповідач не виконав свої зобов'язання, оскільки позивачем були надані всі необхідні документи відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що дозволяло відповідачу прийняти рішення про виплату страхового відшкодування. Вказує, що своїми діями максимально сприяв у встановлені обставин ДТП, а тому він вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту свого порушеного права і стягнення суми страхового відшкодування. Окрім того, позивач вказує, що неправомірними діями відповідача було порушено право на отримання страхового відшкодування та завдано йому моральної шкоди, що виразилось у порушенні звичного способу життя для нього та його сім'ї. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018р. у справі відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. У встановлений судом строк, стороною відповідача було подано до суду відзив на позов (а.с. 104-105), в якому відповідач повністю заперечує проти позову з огляду на те, що страховик відшкодовує лише шкоду, якщо вона була заподіяна в результаті керування забезпеченим транспортним засобом особою, відповідальність якої була застрахована, тобто особою, яка на законних підставах керувала транспортним засобом. Окрім того, для визнання події страховим випадком страховику необхідно отримати документи, що підтверджують настання цивільно-правової відповідальності у особи, відповідальність якої застрахована. Єдиним документом по заявленій ДТП є довідка № 3017223307306464, у розділі 4 якої не вказана жодна особа, з вини якої сталась ДТП за участі автомобіля позивача. Таким чином, у страховика відсутні будь-які підстави для визнання зазначеного випадку страховим. Окрім того, законом передбачено відшкодування моральної шкоди страховиком лише у випадку завдання шкоди здоров'ю чи життю потерпілого, а тому вимоги позивача щодо відшкодування йому моральної шкоди є також необґрунтованими. У встановлений судом строк, позивачем було направлено відповідь на відзив в якому останній зазначив, що не погоджується з доводами відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву. 25 червня 2018р. протокольною ухвалою суду було задоволено клопотання представника відповідача та залучено до участі у справі в якості третьої особи: [PERSON], особу, яка на відповідній правовій підставі ввезла на територію держави Україна автомобіль «Mitsubishi Carisma» н.з. [NUMBER]. Ухвалою суду від 25 червня 2018р. було задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України та Управління патрульної поліції в м. Києві. В судовому засіданні 25 червня 2018р. судом було допитано в якості свідків: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у зв'язку з тим, що останні не можуть з'явитись в подальшому в судові засідання. Ухвалою суду від 25 червня 2018р. закрито підготовче засідання у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 16 серпня 2018р. Протокольною ухвалою суду від 16 серпня 2018р. до участі у справі в якості третьої особи було залучено [PERSON], особу, яка на момент ДТП керувала автомобілем «Mitsubishi Carisma» н.з. [NUMBER]. В судове засідання позивач не з'явився, в поданій до суду заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала з приводу позовних вимог в повному обсязі та просила відмовити у задоволенні позову, з посиланням на підстави відмови, зазначені стороною у відзиві на позов. Треті особи, в судові засідання не з'являлися, про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку, поважності причин неявки суду не повідомили, пояснення на позов ними не подавались. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, допитавши свідків, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 08 серпня 2017р. о 23:10 год. по вул. Салютній, 2В в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Kia Magentis» д.н.з. [NUMBER], що належить позивачу на праві приватної власності, автомобіля [NUMBER], а також автомобіля «Mitsubishi Carisma» н.з. н.з. [NUMBER] під керуванням третьої особи [PERSON], який керуючи зазначеним автомобілем здійснив зіткнення з вказаними транспортними засобами, що стояли по напрямку руху, керованого ним автомобіля. Факт настання дорожньо-транспортної пригоди зафіксований співробітниками Управління патрульної поліції в м. Києві, підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також схемою місця ДТП. В судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, що в час настання дорожньо-транспортної пригоди знаходився біля під'їзду будинку. Він бачив, що автомобілі були пошкоджені. Приблизно о 23:30 год. на місце події під'їхав автомобіль «Шкода» д.н.з. [NUMBER], з якого вийшли двоє чоловіків та відтягнули від автомобілів [NUMBER], [NUMBER] автомобіль «Mitsubishi Carisma» н.з. [NUMBER]. В судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, що був свідком того, як автомобіль «Mitsubishi Carisma» з номерними знаками польської реєстрації [NUMBER] здійснив зіткнення з припаркованими автомобілями: [NUMBER], [NUMBER] по вул. Салютній, 2В в м. Києві. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання, що як відбулась дорожньо-транспортна пригода вона не бачила, однак бачила пошкоджені авто після ДТП, оскільки належний їй транспортний засіб «Toyota» д.н.з. [NUMBER] був припаркований поруч з автомобілем [NUMBER]. Оскільки між відповідачем та свідком, як працівником відповідача було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), об'єктом страхування за даним договором страхування були майнові інтереси страхувальника пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем [NUMBER], то відповідачем їй було виплачено страхове відшкодування, у зв'язку з пошкодженням автомобіля. Відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, 09 серпня 2017р. по вул. Салютній, 2В в м. Києві інспектором УПП в м. Києві [PERSON] було здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу - автомобіля «Mitsubishi Carisma» н.з. [NUMBER].(а.с. 171). Згідно відомостей, які містяться у запиті-відповіді щодо відомостей про транспортні засоби, які перетнули державний кордон, 25 травня 2017р. під час перетину державного кордону автомобілем «Mitsubishi Carisma» н.з. [NUMBER], останнім керував [PERSON] Відповідно до повідомлення УПП у м. Києві ДПП НП України від 21 серпня 2017р., розшуковими заходами було встановлено, що автомобілем «Mitsubishi Carisma» н.з. [NUMBER] на момент пригоди міг керувати громадянин [PERSON] Відповідно до пунктів 1.4, 1.6, 1.7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, - це визначені в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб. Забезпечений транспортний засіб - це наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування, або будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована на законних підставах. Згідно полісу АК/3066935, обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно - правова відповідальність володільця/користувача автомобіля «Mitsubishi Carisma» н.з. [NUMBER] була застрахована у відповідача, що не заперечувала представник відповідача в судовому засіданні (а.с. 16). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 22 цього Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Крім того, пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно вимог п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 цього Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). При цьому, згідно п. 36.2 ст. 36 цього Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Судом встановлено, що 09 серпня 2017р. позивач звернувся до відповідача з заявою про настання страхового випадку (а.с. 33-37). Відповідно до Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу «Kia Magentis» д.н.з. [NUMBER] від 21 серпня 2017р., який було виконано на замовлення відповідача, розмір завданих збитків становить 102979, 01 грн. (а.с. 43, 44). Як вбачається з листа відповідача від 10 листопада 2017р., вих. № 8736-31 (а.с. 32), відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування на підставі п.п. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно положень п.п. 37.1.3, 37.1.4. п. 37.1. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. З матеріалів справи вбачається, що позивачем у визначений законом строк було подано заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. В судовому засіданні представник відповідача не могла пояснити, чому доводи, викладені у відзиві відповідача щодо відмови страховика у виплаті страхового відшкодування позивачу, не співпадають з листом - відповіддю наданою позивачу в позасудовому порядку, а тому суд оцінює критично зазначені у відзиві сторони відповідача доводи, враховуючи, що позивачем було вчасно виконано свій обов'язок щодо повідомлення відповідача про настання ДТП за участю забезпеченого договором страхування транспортного засобу. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність порушень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у діях позивача. В частині доводів сторони відповідача про те, що позивачем не було надано постанови про визнання страхувальника відповідача винним у вказаній ДТП, суд вважає за необхідне зазначити, що як роз'яснив Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 Постанови № 4 від 01 березня 2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, відсутність постанови про притягнення водія автомобіля «Mitsubishi Carisma» н.з. [NUMBER] [PERSON] до адміністративної відповідальності не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що пошкодження автомобіля позивача мало місце з вини водія [PERSON], який керував автомобілем «Mitsubishi Carisma» н.з. [NUMBER], та судом не встановлено, що керування цим автомобілем здійснювалось без відповідних правових підстав, враховуючи розмір франшизи та ліміту відповідальності за шкоду заподіяну майну за полісом АК/3066935, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 81383,21 грн. Щодо заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача, то суд приходить до наступних висновків. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Разом з тим, відшкодування страховиком моральної шкоди за шкоду, яка завдана майну потерпілого не передбачено положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1166,23 грн.

Outcome: partial