Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

В квітні 2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті 15 липня 2006 року її батька [PERSON] право власності на 1/3 частину земельної ділянки, площею 6,83 га, розташованої в межах території Первомайської селищної ради Вітовського (раніше - Жовтневого) району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті батька залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона, як спадкоємець за законом першої черги спадкоємців, не взмозі оформити в нотаріальному порядку, оскільки не представила належні правоустановлюючі документи на майно, а також в звязку з наявністю інших спадкоємців. Посилаючись на те, що вона як спадкоємець за законом прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини була малолітньою, але через зазначені обставини не може її оформити в нотаріальному порядку, тому просила винести рішення про визнання за нею права власності на дане спадкове майно. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну вимогу, яка була об'єднана з первісним позовом відповідною ухвалою суду. В своїй позовній заяві також просив з тих же підстав визнати за ним право власності на іншу 1/3 частину земельної ділянки, яка залишилася після смерті батька. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від представника позивачки за первісним позовом на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без його участі та участі позивачки, а позов задовольнити. Від позивача за зустрічним позовом також надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі, а позов задовольнити. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін та інших учасників, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позови підлягають задоволенню виходячи з наступного. 15 липня 2006 року в селищі Первомайському Жовтневого (нині - Вітовського) району Миколаївської області помер громадянин [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, площею 6,83 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області. Цю ділянку він отримав в дар від громадянина [PERSON], про що 14 грудня 2000 року між ними був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Жовтневого нотаріального округу Миколаївської області [PERSON]. Первісно ділянка належала до укладення договору дарування власнику [PERSON] відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК №040154, виданого Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області 22 серпня 2000 року. Положення ч.ч. 1-4 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Згідно з положеннями ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], та його діти: [PERSON], тобто позивачка за первісним позовом, та [PERSON], тобто позивач за зустрічним позовом. Вони прийняли спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця проживали разом з ним, а діти, до того ж, були неповнолітніми, що визначено ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Виходячи з положень ст. 1267 ЦК України щодо рівності часток у спадщині кожного спадкоємця, то слід дійти висновку, що зазначені дружина та діти спадкодавця після його смерті мають право на спадкування по 1/3 частині спадкового майна кожен. Інших спадкоємців цієї ж черги судом не встановлено. В той же час, при зверненні до нотаріуса за оформленням спадщини [PERSON] отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по оформленню спадщини на її ім'я через відсутність належним чином оформлених правоустановлюючих документів на спадщину, тобто земельну ділянку. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку можлива за представлення правоустановлюючих документів, оформлених належним чином. Як зясувалося, після того як договір про купівлю ділянки був укладений та посвідчений нотаріусом, новий власник [PERSON] не зареєстрував своє право власності в державному органі та нового державного акту, вже оформленого на своє ім'я, він не отримав. З лютого 2014 року законодавчо виключена можливість отримання державних актів на земельні ділянки, у зв'язку з новим порядком оформлення прав власності на землю шляхом видачі та реєстрації відповідних свідоцтв, за яким виключена можливість підтвердження таких прав спадкодавця через звернення спадкоємців до реєстраційних органів. Тобто вбачається, що у спадкоємців відсутня можливість отримати оригінал правовстановлюючих документів у позасудовому порядку. В той же час це не свідчить, що до нього не перейшло право власності на земельну ділянку, оскільки всі умови договору були виконані, а договір був укладений належним чином і є дійсним. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, земельна ділянка належала [PERSON] і це майно входить до складу спадщини після його смерті, а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто, виходячи з позовних вимог за первісним та зустрічним позовами позивачці у справі в за первісним позовом в порядку спадкування за законом в розмірі 1/3 частини спадкового майна, і в такому ж розмірі позивачу за зустрічним позовом. Слід відмітити, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2015 року за іншою спадкоємицею - [PERSON] вже було визнано право власності на 1/3 частку спадкової земельної ділянки, на яку вона має право в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка Враховуючи, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] мають право кожен на 1/3 частину спадщини, але іншим способом, окрім судового порядку, вони не можуть захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за кожним права власності на цю частину нерухомості в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved