Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

В лютому 2021 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності. З урахуванням поданих уточнень позивач вказала, що вона є власницею 12/100 частин квартири [ADDRESS] . Вказана квартира є квартирою спільного заселення, позивач володіє однією з семи кімнат у цій квартирі. Також у квартирі наявні дві кухні, два туалети та дві ванних кімнати. Наголошує, що сусідями позивач є дві родини. При цьому, родина [PERSON] відокремила три кімнати з ванною, туалетом та кухнею шляхом встановлення додаткових дверей, хоча позивач не надавала відповідного дозволу. Родина [PERSON] почала погрожувати позивачу, що також встановлять двері, окрім того, вони повісили замок на двері до кухні та відкривають їх тільки коли це потрібно. Кімната позивача знаходиться між кімнатами [PERSON] та [PERSON] , і виходить так, що дві родини блокують позивачу доступ до місць загального користування. Позивач вказує, що між нею та відповідачами склались неприязні відносини, які тривають вже тривалий час. Також зазначає, що відповідачі замінили вхідні двері, не надали позивачу ключі У зв`язку з чим, позивач вирішила звернутись до суду та просить зобов`язати відповідачів не чинити їй перешкоди у користуванні належною їй кімнатою / квартирою №55/4 (12/100 частин) квартири спільного заселення №55/1-55/7 в будинку [ADDRESS] ,а також. Кімнатах загального користування: ванної кімнати, туалеті, кухні та зобов`язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні загальними кімнатами та надати ключі від всіх дверей спільних приміщень загального користування; вселити позивача до кімнати / квартири №55/4 (12/100 частин) квартири спільного заселення №55/1-55/7 в будинку [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів судовий збір. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.02.2021 провадження у справі було відкрито. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 02.09.2021 прийнято заяву позивача про остаточне визначення предмета спору та характеру спірних відносин, а також, позовних вимог, підготовче провадження у справі - закрито. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] наголошувала, що позивач не бере участі в прибиранні, ремонті квартири. Вказувала на наявність конфліктних відносин. Зазначала, що своїми силами їх сім`ї роблять ремонт у квартирі та спільних приміщеннях. При цьому, вони пропонували позивачу викупити її кімнату. Наголошувала, що участь у всіх побутових справах всі мешканці мають нести порівну. Наголошувала, що позивач може користуватись приміщеннями загального користування з обох боків від її кімнати, а не тільки на стороні кімнат її сім`ї. Заперечує доводи позивача про те, що її сім`я ображала чи наносила побої позивачу. Вказує на безпідставність аргументів позивача. Відповідач [PERSON] наголошувала, що взагалі не розуміє яким чином їх сім`я має відношення до цієї справи, оскільки мешканці квартири [ADDRESS] завжди користувались приміщеннями загального користування (туалет, кухня, душова), які знаходились поруч з кімнатами 55/1,2,3. Підтвердила, що багато років тому, перед входом до їх квартир були встановлені додаткові двері. При цьому, наголошувала, що жодних заперечень з приводу вказаних дверей зі сторони сусідів висловлено не було. Також наголошувала, що в принципі і у позивача не було претензій до їх сім`ї, оскільки, позивач завжди користувалась приміщеннями спільного користування, які розташовані на іншій стороні. Інші сторони до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є донькою позивача вказала, що сім'я [PERSON] постійно кривдять та ображають її матір, в 2008 позивача побили, щоденно сусіди погрожують позивачу. Вказує, що передумовою для позову стало те, що сусіди почали обговорювати, що поставлять додаткову дверь та не нададуть позивачу ключі. Свідок [PERSON] , який є чоловіком [PERSON] вказував, що позивач завжди користувалась приміщеннями загального користування (туалет, кухня, душова), які знаходились поруч з кімнатами 55/1,2,3. Також підтвердив, що двері були поставлені досить давно і ніхто не мав до цього часу претензій. Свідок [PERSON] , який є чоловіком доньки позивача вказував, що йому відомо, що позивача сім'я [PERSON] постійно ображають, не пускають на кухню, в ванну кімнату. Вказував, що інша сторона була закрита дверима з 1992 року. Свідок [PERSON] , який проживає разом з позивачем 28 років, повідомив, що сусіди заборонили йому ходити в кухню, ванну, він і не ходить, не користується. Миється на роботі. Літом возить позивача на ставок, там і купаються. Свідок [PERSON] яка є донькою [PERSON] вказувала, що позивач хоче тільки користуватись спільними приміщеннями, проте ніколи і ніяк їх не прибирає, конфлікти спалахують з будь-якого зауваження. Свідок [PERSON] , яка є донькою [PERSON] вказувала, що сім`я [PERSON] перекрили доступ до приміщень загального користування. Підтвердила, що кухню вони закривають об 11 год вечора, через небезпеку викрадання продуктів. Проте, вказувала, що у позивача є ключі від цієї двері до кухні. Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, заслухавши пояснення позивача та його представника, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві приватної спільної власності в рівних частинах квартира 55/4 12/100 частин квартири №55/1-55/7 в будинку [ADDRESS] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17.09.2002 (а.с.14). Квартира №55/4 є приміщенням у квартирі спільного заселення №55/1-55/7 в будинку [ADDRESS] . Згідно з технічними характеристиками квартира №55/1-55/7 розташована на 5 поверсі 5 поверхового будинку, загальна площа квартири 133,5 кв.м. Квартира №55/4 складається з 1 кімнати жилою площею 8,9 кв.м. При цьому, у технічних характеристиках вказано про наявність в квартирі кухні площею 18,2 (заг) кв.м., ванної кімнати 3,9(заг) кв.м., вбиральні 2,4 (заг) кв.м.,коридору 27,5 (заг) кв.м., вбудованої шафи 0,9 кв.м. З плану квартири №55/1-55/7 вбачається наявність в квартирі двох кухонь, двох ванних кімнат та двох туалетів. В судовому засіданні сторони підтвердили, що порядок користування приміщеннями загального користування співвласниками базувався на їх домовленостях. У даному випадку жодних договорів з цього приводу між сторонами не укладалось, судові рішення з цього приводу також відсутні. Згідно із ч.1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно, може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно із ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на власний розсуд. Згідно з ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Таким чином, ч.2 статті 382 ЦК України визначено правовий режим допоміжних приміщень та приміщень загального користування житлового будинку у дво- або багатоквартирному будинку. Зокрема, за власниками квартир у таких будинках на праві спільної сумісної власності закріплюються приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше ніж одну квартиру. Вказана норма спрямована на врегулювання порядку користування мешканцями квартир зазначеними приміщеннями та обладнанням. Усі вищезазначені об`єкти становлять єдине ціле з квартирами і житловим будинком, такі призначені для постійного обслуговування і забезпечення відповідної експлуатації всього будинку. За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку, проте це право залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 607/947/18 (провадження № 61-7795св19). В судовому засіданні з показів сторін та свідків встановлено, що позивачу створено перешкоди в користуванні приміщеннями спільного користування, оскільки, з одного боку від її квартири кухня, туалет та ванна кімната відгорожені дверима, від яких у позивача немає ключем, кухня з іншого боку замикається ввечері, при цьому, доказів наявності у позивача ключем від цих замків також не надано, користуватись ванною позивачу дозволено з умовами, щоб її цивільний чоловік не допомагав їй у користуванні тощо. Всі ці умови є неприпустимими обмеженнями позивача у праві її власності. У даному випадку, всі співвласники вказаної квартири сімейного поселення мають право на власний розсуд користуватись приміщеннями загального користування на власний розсуд. Жодні обмеження позивачу у користуванні приміщеннями кухні, туалету чи ванної кімнати є неприпустимими. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може грунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. Дослідивши представлені сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині зобов`язання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні спільними приміщеннями загального користування: ванної кімнати, туалеті, кухні шляхом усунення перешкод у користуванні загальними кімнатами та надання ключів від всіх дверей спільних приміщень загального користування. При цьому, позовні вимоги щодо вселення позивача до даної квартири не знайшли свого підтвердження, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач постійно проживає у квартирі №55/4 квартири спільного заселення №55/1-55/7 в будинку [ADDRESS] . Відтак, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial