Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

В липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив постановити рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь позичену суму грошей у розмірі 4480 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 36 557 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 365 грн. 57 коп.. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що він за усним договором позики передав позичальнику [PERSON] суму коштів у розмірі 4480 доларів США. При фактичному одержані вказаної суми позичальником особисто була написана розписка. Згідно, якої відповідачка зобов'язувалася повернути кошти до 12.04.2013 року. Але, до теперішнього часу відповідачка борг не повернула, чим взяті на себе зобов'язання не виконала. Позивач неодноразово намагався повернути свої кошти, але відповідачка ухиляється від виконання зобов'язання, через що виникла необхідність звернення до суду. У судове засідання позивач не з'явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, наполягав на розгляді справи в заочному порядку. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена через засоби масової інформації, а саме: опублікування оголошення в газеті «Вісті Придніпров»я», від 12 грудня 2013 року, № 97(1488), причин неявки до суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. На підставі ст. 1049 ЦК України, боржник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як встановлено в судовому засіданні, 12 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошей, про що свідчить розписка, відповідно до якої [PERSON] отримав в борг від позивача 4480 доларів США, що в перерахунку на курс гривні складає 36 557 грн., та які зобов'язалася повернути до 12 квітня 2013 року (а.с. 3). Як вбачається з матеріалів справи відповідачка порушила умову договору та до теперішнього часу не сплатила суму боргу. Таким чином, суд прийшов до висновку, щодо з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути суму боргу у розмірі 36 557 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 365 грн. 57 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved