Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

В квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса №1098 від 06.08.2014 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, відповідно до якого звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] . На обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 06.08.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. вчинено виконавчий напис відповідно до якого звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору іпотеки № 41178 з метою погашення заборгованості за кредитним договором №11104965000 від 27.12.2006 року укладеного між [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк», правонаступником якого є «Дельта Банк» відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги за кредитом. Відповідно виконавчого напису строк сплати платежів за договором кредиту настав 30 квітня 2014 року, а з 19.12.2011 року по 30.04.2014 року - строк за яким проводилось стягнення. Так, нотаріусом вчинено виконавчий напис на заборгованість в розмірі 1272424 грн., що складається з 57964 доларів США - заборгованість за тілом кредиту та 53572 доларів США - заборгованість за відсотками. Оскільки виконавчий напис вчинений без належних підстав, а саме без надання обов`язкових відповідних документів, що передбачені п.1 постанови КМУ від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», а саме без надання обов`язкових відповідних документів, які передбачені переліком постанови на заборгованість, яка не підтверджена належними допустимим та законними документами, яка не є безспірною і розрахунки заборгованості не відповідають умовам договору, і сплаченими по кредиту платежами, поза строками позовної давності, як загальної та і спеціальної. Крім того позивач вважає, що виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру вчинений під час дії заборони на звернення стягнення на квартиру, що є єдиним житлом для майнового поручителя за кредитним договором укладеним в іноземній валюті під час дії закону України «Про мараторій» на звернення стягнення на майно визнається таким, що не підлягає виконанню. Тому нотаріус вчинив виконавчий напис безпідставно, необґрунтовано і за відсутності необхідних документів для вчинення відповідних дій, тому виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. 28 квітня 2020 року судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 25 травня 2020 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження по справі за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 16 липня 2020 року ухвалою судді закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, при подачі позову до суду просив у разі відсутності на судовому засіданні розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав і просив задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду поштовим відправленням про день та час розгляду справи. Про причину неявки суд не повідомили, заяв, клопотань та відзиву до суду не надіслали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, встановив наступні обставини. Відповідно кредитного договору №11049072000 від 27.12.2006 року укладеного між Акціонерним товариством інноваційний банк «Укрсиббанк» та [PERSON] , останній надано кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 71000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 358550, 00 грн., за курсом НБУ на день укладення договору, а [PERSON] зобов`язалася належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Відповідно до п.1.2.2. кредитного договору, [PERSON] зобов`язувалася повернути основну суму в термін не пізніше 27.12.2016 року та сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов Договору на рахунок АКІБ «УкрСиббанк». 27 грудня 2006 року в забезпечення виконання умов вищевказаного договору між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно якого в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] . 06 серпня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощуком В.Ю. вчинено виконавчий напис, згідно з яким пропонується звернути стягнення на нерухоме майно спірну квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] , який є майновим поручителем [PERSON] , за кредитним договором №11104965000 від 27.12.2006 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації майна пропонується задовольнити вимоги ПАТ «ДельтаБанк», що є правонаступником «АКІБ «УкрСиббанк» в розмірі 1272424,59 грн. та витрати на вчинення виконавчого напису в розмірі 2500 грн. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач, звертаючись до суду, в обґрунтування позову посилався на вчинення виконавчого напису нотаріусом без надання обов`язкових відповідних документів, які передбачені переліком постанови на заборгованість, яка не підтверджена належними та допустимим документами не є безспірною і розрахунки заборгованості не відповідають умовам договору, і сплаченими по кредиту платежами, поза строками позовної давності, як загальної та і спеціальної, однак обставин, які б підтверджували вказані обставини суду не надав, клопотання про їх витребування не заявив. Доводи позивача, що квартира на яку звернуто стягнення є єдиним житлом для майнового поручителя за кредитним договором належними та допустимими доказами не підтверджені. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог повністю.

Outcome: dismissed