Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

В лютому 2015р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики в сумі 274 871,42 грн., посилаючись на те, що 01.07.2011 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого відповідачем отримано грошові кошти в сумі 200000,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути позивачу суми позики до 01.03.2012р. та на підтвердження укладення договору видав власноруч написану розписку. Оскільки відповідач борг не повернув, позивач просив стягнути з [PERSON] борг за договором позики у сумі 200000,00 грн., 3% річних за період з 01.03.2012 року по 26.02.2015 року - 17871,42 грн., інфляційні втрати за період з 01.01.2013 року по 31.01.2015 року - 57000,00 грн., а всього 274871,42грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав за обставинами, викладеними у позові, просив позов задовольнити та з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог стягнути з відповідача борг за договором позики у сумі 200000,00 грн., 3% річних за період з 01.03.2012 року по 25.05.2015 року у сумі 19317,99 грн., інфляційні втрати за період з 01.01.2013 року по 30.04.2015 року у сумі 117200,00 грн., а всього 336517,99 грн. В судовому засіданні відповідач та його представники позовні вимоги не визнали та пояснили, що в 2011 році [PERSON] дійсно брав у позивача [PERSON] у борг 200000,00 грн., про що написав відповідну розписку. Кошти, отримані від [PERSON], 19.07.2011 року [PERSON] передав за договором позики ТОВ «ВТК «Агроконтинент». У жовтні 2011 року ТОВ «ВТК «Агроконтинент» повернуло [PERSON] 200000,00 грн., а 20.10.2011 року [PERSON] повернув борг [PERSON] у присутності свідків та отримав від [PERSON] оригінал розписки. Через декілька днів [PERSON] виявив зникнення розписки, але підтвердження виконання зобов'язання за договором позики у позивача не вимагав. Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми (постанови ВСУ від 18 вересня 2013 року к справі № 6-63цс13 та від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14). Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порядок підтвердження виконання зобов'язання визначений ст. 545 ЦК України, відповідно до якої прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Виходячи з положень статей 626, 631 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 01.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON], відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 200000,00 грн. та зобов'язався повернути суму позики до 01.03.2012 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов [PERSON] видав [PERSON] власноруч написану розписку від 01.07.2011 року, оригінал якої наданий суду представником відповідача у судовому засіданні (а.с.82). Факт написання розписки від 01.07.2011 року, з якої вбачається, що гроші у сумі 200000,00 грн. отримані відповідачем у повному обсязі, [PERSON] не оспорює. Відповідач [PERSON], допитаний у судовому засіданні як свідок, пояснив, що вказаний оригінал розписки зберігався у нього в кабінеті разом з документами, що стосуються діяльності ТОВ «ВТК «Агроконтинент». Після повернення боргу оригінал розписки було повернуто позивачем [PERSON] відповідачу [PERSON] В жовтні 2011 року [PERSON] виявив зникнення оригінала розписки. Відповідач [PERSON] припускає, що оскільки до вказаного кабінету, крім нього, мали доступ інші особи, в тому числі [PERSON], з яким [PERSON] перебував у дружніх відносинах, можливо, саме [PERSON] заволодів оригіналом розписки. Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів, що [PERSON] повернув [PERSON] боргову розписку на підтвердження виконання зобов'язання за договором позики відповідач, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, не надав, а судом такі обставини не встановлені. Крім того, відповідачем у встановленому законом порядку не доведено, що він, виявивши зникнення розписки, отриманої від позивача, вимагав у останнього надання розписки або будь-якого іншого документу на підтвердження повернення позики, а [PERSON] від цього ухилився. Пояснення свідків [PERSON], дружини відповідача, [PERSON], падчерки відповідача, та [PERSON], який є підлеглим відповідача за посадою, щодо повернення [PERSON] в жовтні 2011 року [PERSON] грошових коштів суд до уваги не приймає, оскільки вважає свідків зацікавленими у розгляді справи на користь відповідача. Крім того, вказані свідки, будучи допитаними за клопотаннями представника відповідача [PERSON] 20.04.2015 року та повторно за клопотанням представники відповідача [PERSON] 11.06.2015 року, надавали різні пояснення по суті обставин справи, що суперечать друг другу, зокрема, щодо особистої присутності свідків при передачі грошових коштів позивачеві та поверненні ним оригіналу розписки. Суд не приймає до уваги письмові докази, надані відповідачем, що стосуються отримання від нього ТОВ «ВТК «Агроконтинент» грошових коштів та повернення ТОВ «ВТК «Агроконтинент» грошових коштів відповідачу, оскільки зазначені докази не стосуються предмету спору та не підтверджують обставин щодо повернення боргу відповідачем позивачу. За таких обставин суд вважає, що наявність у позивача оригіналу розписки є належним доказом невиконання відповідачем грошового зобов'язання, тому борг у сумі 200000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних за період з 01.03.2012 року по 25.05.2015 року у сумі 19317,99 грн. та інфляційних втрат за період з 01.01.2013 року по 30.04.2015 року в сумі 117200,00 грн., за порушення виконання грошового зобов'язання. Судом перевірено розрахунок, наданий представником позивача, який є вірним та обґрунтованим. За таких обставин вимоги позивача в даній частині також підлягають задоволенню.

Outcome: approved