Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

в листопаді 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3% річних за прострочення грошового зобов'язання. Посилалася на те, що рішенням Дарницького районного суду м.Києва 26.12.2013 року задоволено її позов, стягнуто з [PERSON] на її користь майнову шкоду в сумі 29 626,50 грн та 296,27 грн судових витрат, а всього - 29 922,77 грн. ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві було відкрито виконавче провадження №ВП 46396792 і надано відповідачці строк для добровільного виконання судового рішення. Боржник добровільно рішення суду не виконала, борг у розмірі 29 922,77 грн. не сплатила. 14.09.2015 року головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві Данилюк О.Б. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв»язку з тим, що боржник [PERSON] працює в ТОВ «АСМ.Технологічні системи», що знаходиться за адресою: м.Київ, пров.Радищева, 3, к.307. 21.09.2015 року головним державним виконавцем ВДВС Солом»янського РУЮ у м.Києві Лебедєвою Л.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Станом на 02.11.2016 року відповідачем борг не погашено, відповідач всіляко намагається уникнути виконання рішення Дарницького районного у м.Києва та не має наміру добровільно сплатити суму 29 922,77 грн. Посилалася на те, що оскільки відповідачка зобов'язана сплатити на її користь борг у сумі 29 922,77 грн. за рішенням суду, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення на підставі ч.2 ст.625 ЦК України. Просила стягнути з [PERSON] інфляційні витрати в сумі 21 125,35 грн. та 3% річних в сумі 2 517,96грн за прострочення грошового зобов»язання, за період з січня 2014р. по вересень 2016р. включно, згідно здійсненого розрахунку. В подальшому позивач збільшила позовні вимоги, просила стягнути з [PERSON] інфляційні витрати в сумі 31 514,77 грн. та 3% річних в сумі 5 978,79 грн за прострочення грошового зобов»язання за період з 01.01.2014р. по 30.03.2017р. включно, згідно здійсненого розрахунку. Позивачка звернулася до суду із заявою про розгляд справи в її відсутності, в якій зазначила про підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином причини неявки суду не повідомила. У зв'язку з цим суд, відповідно до ст.224 ЦПК України, з урахуванням думки позивачки, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких мотивів. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м.Києва 26.12.2013 року (справа №753/497/13) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду в сумі 29 626,50 грн та 296,27 грн судових витрат, а всього - 29 922,77 грн. На виконання зазначеного рішення Дарницьким районним судом м.Києва видано виконавчий лист №753/497/13 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми 29 922,77 грн. Згідно листа Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва від 19.04.2017р. на ім»я позивачки, на виконанні у Дарницькому РВДВС м.Києва перебуває виконавче провадження №51169545 з примусового виконання виконавчого листа Дарницького районного суду м.Києва № 753/497/13 від 21.01.2016 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в загальній сумі 29 922,77 грн. Боржником в строк, наданий для самостійного виконання рішення не виконано. Станом на 19.04.2017 стягнень з боржника не проводилося. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення на підставах, передбачених договором або законом (ч. 1ст. 598 ЦК України). Такі підстави зазначені у статтях 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. Зокрема, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Т.ч., виходячи зі змісту наведених норм ЦК України, ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідачки на підставі ч.2 ст.625 ЦК України інфляційних витрат та 3% річних за період прострочення грошового зобов»язання, з 01.01.2014р. по 30.03.2017р. включно, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд погоджується із здійсненим позивачкою розрахунком, який вважає обґрунтованим, та приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідачки на користь позивачки інфляційних витрат в сумі 31 514,77 грн. та 3% річних в сумі 5 978,79 грн за прострочення грошового зобов»язання, за вказаний період, а всього - 37 493,56грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачки належить присудити на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору, в сумі 551,20 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 11, 509, 598, 599, 625 ЦК України,

Outcome: approved