Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

В липні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що вона являється власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] який являється сином позивачки зареєстрований за вищевказаною адресою разом із своїм малолітнім сином [PERSON] , проте фактично з жовтня 2015 року не проживають. Через наведену обставину позивачка позбавлена можливості у повній мірі реалізовувати свої права як власника будинку, а тому, враховуючи те, що у добровільному порядку відповідачі не бажають знятися з реєстрації, позивачка просила в судовому порядку визнати відповідача та його сина такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням. В судове засідання позивачка не з`явивлася, проте подала на адресу суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідачі на повторні виклики в судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача служби у справах дітей в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. З огляду на викладене та при відсутності заперечень позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що позивачка є власником житлового будинку, який знаходяться по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 26.12.2003 року та договором дарування від 26.12.2003 року. Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно встановлено, що [PERSON] , являється власником житлового будинку [ADDRESS] . З`ясовуючи доводи позивачки, наведені нею в обґрунтування позову, які підтверджуються актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] та [PERSON] з від 18.06.2018 року, під час обстеження встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в даному будинку упродовж з жовтня 2015 року по теперішній час не проживають, майно та речі їхні у будинку відсутні. В обґрунтування позову позивачка вказала, що реєстрація відповідачів у належному їй на праві власності будинку позбавляє її можливості у повній мірі реалізовувати свої права як власника будинку. Судом приймаються до уваги такі доводи позивачки, оскільки будь-яких доказів на їх спростування відповідачами не подано. Згідно із ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156\~ЖК УРСР;стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно із ст.ст.\~71 та 72\~ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад шість місяців у місці проживання. Таким чином, оцінивши обставини справи та встановлені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про те, реєстрація відповідачів у належному позивачці на праві власності будинку чинить їй перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належним майном, протиправно обмежує її у здійсненні свого права власності, а тому наявні підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved