Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

В листопаді 2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що їй на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є сином позивача, зареєстрований за вищевказаною адресою, проте з 2005 року фактично проживає в Російській Федерації. В добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації не бажає, чим перешкоджає позивачу реалізувати своє право на відчуження належного їй нерухомого майна. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 21.12.2020 відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 21.01.2021. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 21.01.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 22.02.2021. 22.02.2021 розгляд справи відкладений до 22.03.2021, у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач та її представник до судового засідання не з`явилися, представник позивача надала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі та участі позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши докази та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири, розташованій за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 16.05.2011 у справі 2-160/2011, витягом про державну реєстрацію прав № 30834337 від 03.08.2011. Актом підтвердження не проживання від 10.11.2020, складеного депутатом Новопсковської селищної ради Одинцовою І.М., встановлено, що [PERSON] , [INFO], не проживає [ADDRESS] з 01.01.2005, фактично проживає в Російській Федерації. Згідно довідки №4195 від 10.11.2020, виданою виконкомом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області, [PERSON] , [INFO], дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає згідно акту підтвердження не проживання. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав. Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини першої статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Як закріплено частиною четвертою статті 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина друга статті 405 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 01.01.2005, отже є таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням, що тягне за собою зняття цієї особи з реєстрації в даному помешканні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збіру розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved