Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 6 вересня 2008 року позивач зареєструвала з відповідачем шлюб у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис №2132. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Останні роки сторони не можуть жити як сімя, разом виконувати сімейні обовязки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Дані суперечки неодноразово відбувалися в присутності дітей. Позивач зазначає, що вони намагалися говорити про їх особисті сімейні проблеми, вирішувати їх, проте позитивного результату це не дало. Сімейне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства і виховання дітей. [PERSON] влаштовує постійні скандали, що ображає честь і гідність позивача. Сторони шлюб розривають вперше. Суперечок про місце проживання дітей і розподіл спільного майна немає. Оскільки подальше спільне життя є неможливим та суперечить інтересам [PERSON] та дітей, тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати її шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додала, що з січня 2017 року вони проживають окремо, вони неодноразово жили по пів року, а потім розходились. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та залишити за нею шлюбне прізвище і судові витрати. Також не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у його відсутність на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-АМ №062277, виданого 06.09.2008 року, судом встановлено, що 06.09.2008 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 2132 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 9, 10). Встановлено судом і те, що сімя позивача та відповідача фактично розпалася: сторони з січня 2017 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сімї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати суд залишає за позивачем на її прохання. На підставі викладеного,

Outcome: approved