Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

В квітні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] посилавсь на те, що за рішенням Докучаєвського міського суду Донецької області, на підставі виконавчого листа №2-2854 виданого 10.11.2010 року, [PERSON] виплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітної плати, щомісячно починаючи з дня подання заяви і до повноліття першої дитини, а потім у розмірі 1/4 частини заробітної плати, щомісячно до повноліття другої дитини, але не менш ніж 30% пожиточного мінімуму для дітей відповідного віку. У 2015 році стягнення аліментів на утримання його старшої доньки [PERSON], [INFO] , припинилися у зв'язку з її повноліттям. На теперішній час позивач сплачує аліменти на утримання свого сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітної плати. З відповідачкою [PERSON] шлюб розірвано у 2010 році. Після розірвання шлюбу, позивач переїхав до м. Донецька. Діти залишились проживати разом з відповідачкою , у квартирі розташованою за адресою: [ADDRESS], яку вони разом з останньою придбали у період шлюбу. Позивач, як батько приймає участь у вихованні та утриманні своїх дітей. 02.08.2014 року між позивачем та [PERSON], відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку було зареєстровано шлюб, актовий запис № 532. Від шлюбу [INFO], народився син [PERSON]. 01.08.2016 року рішенням Першотравневого районного суду Донецької області шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано. Однак, в зв'язку з подіями 2014 року, та переїздом з м. Донецька , на даний час позивач та [PERSON] мешкають разом та ведуть спільне господарство, виховують сина [PERSON]. 30.11.2017 року позивач звільнився з ГУНП в Донецької області за станом здоров'я. На теперішній період часу не працює, подав документи на встановлення інвалідності та оформлення відповідної пенсії. Розмір аліментів який з нього стягується, приводить його в скрутне матеріальне становище. Син від другого шлюбу , [PERSON] 2014 року народження, знаходиться на його утриманні, є хворою дитиною, потребує додаткових витрат на лікування. У зв'язку з викладеним, просив суд зменшити розмір аліментів та змінити спосіб їх стягнення, визначений рішенням Докучаєвського міського суду Донецької області, виконавчий лист № 2-2854 від 10 листопада 2010 року, які сплачуються на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітної плати, щомісячно до повноліття дитини, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку - на тверду грошову суму, а саме в розмірі 1000 грн. 00 коп. до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, від нього до суду надійшла заява в якій він просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи в спрощеному порядку та ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала на адресу суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи в спрощеному порядку та ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, повторно не з'явилась в судове засідання, про причини неявки суду не повідомила. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 02.08.2014 року позивач [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом ДРАЦС Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 532. (а.с.8). Від шлюбу у позивача [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], актовий запис № 194. Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 01 серпня 2016 року шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с.13). Згідно відповіді №1035832632 від 22.03.2018 року наданої Приморським ВДВС м. Маріуполя, [PERSON] перебуває на обліку головного управління ПФУ в Донецькій області та отримує пенсію у розмірі 5996,35 грн. (а.с.30). Згідно довідки обласної МСЕК -2 у м. Маріуполі, серії АГ №0018545 - [PERSON] встановлено 25% втрати професійної працездатності, станом на 30.11.2017 року. Причина втрати: захворювання, що пов'язані з проходженням служби в поліції. (а.с.11). Згідно витягу з протоколу діагностичного засідання ПМПК від 22.03.2018 року №11/71, виданого [PERSON] в тому, що у [PERSON], [INFO], встановлено затримку формування психічної функції. Рекомендовано навчання за програмою для дітей дошкільного віку із ЗПР. (а.с.11). Згідно постанови ВП №54753175 від 20.09.2017 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини - [PERSON], 2007 року народження. (а.с.12). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України,при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення(ч.1ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів ,шляхом зміни способу присудження аліментів, не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Згідно правової позиції, яка викладена у справі за №143цс13, судова палата у цивільних справах ВСУ від 05.02.2014р. постановила з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Судом, під час розгляду справи було встановлено, що з часу ухвалення рішення суду та на час звернення позивача з позовом, в нього змінився матеріальний стан та погіршився стан здоров'я, кількість утриманців збільшилась. Позивачем надано довідку з МСЕК, яка вказує, що він втратив працездатність на 25%, на даний час не служить в рядах поліції, поставлений на облік в ПФУ - єдиним джерелом доходу є пенсія. В 2014 році в нього народилась дитина - син [PERSON], який є хворою дитиною, потребує додаткових витрат пов'язаних з лікуванням та особливістю навчання й розвитку. Таким чином, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позову та зміну розміру аліментів, не порушуючи права дітей, а також зміну способу їх виконання. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для задоволення позовних вимог та зміну способу стягнення визначених раніше судом аліментів, а саме на тверду грошу суму у розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішення законної сили, щомісячно. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Outcome: approved