Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

В квітні 2016 року ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» звернулось до суду з даним названим позовом до [PERSON]. Обґрунтування позову зводиться до того, що: - 11 січня 2014 р. між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № Р22.230.70467 на суму 15 113 грн., зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 11,9 % на рік. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором; - 30 вересня 2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» було укладено Договір факторингу № 30/10-1, у відповідності до умов якого ПАТ «Ідея Банк» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі) за кредитним договором № Р22.230.70467 від 11 січня 2014 р..; - відповідно до Акту прийому-передачі прав вимоги, як Додатку до вказаного Договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 22 126 грн. 83 коп.; - на виконання умов Договору факторингу та згідно вимог ст. 1082 ЦК України, ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» направило відповідачу лист з повідомленням про відступлення права вимоги ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» за кредитним договором № Р22.230.70467 від 11 січня 2014 р.; - [PERSON] не виконував належним чином свого обов'язку за кредитним договором, переставши повертати наданий кредит в строки, передбачені кредитним договором. Вказуючи, що [PERSON] має непогашену заборгованість за кредитним договором № Р22.230.70467 від 11 січня 2014 р. в сумі 22 126 грн. 83 коп., в т.ч. за тілом кредиту в сумі 14\~595 грн. 13 коп., за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями в сумі 7\~531 грн. 70 коп., представник ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» просить стягнути на їх користь 22 126 грн. 83 коп.. Представник ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» просила розглядати справу у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, так як не отримував жодних повідомлень про продаж заборгованості ТОВ «Факторингова компанія «Рантье», як до подачі позову до суду, так і після відкриття провадження по справі. Про те, що повинен сплачувати заборгованість ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» він дізнався, отримавши копії документів в суді. Вказав, що з жовтня 2014 р. жодних сплат ПАТ «Ідея Банк» не здійснював, через скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з нього лише заборгованість без відсотків. Вислухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. По справі встановлено, що 11 січня 2014 р. між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р22.230.70467 на суму 15\~113 грн., строком на 36 місяців, зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 11,9 річних від залишкової суми кредиту. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. З Ордерів-розпоряджень про видачу кредиту та про сплату страхового платежу від 11 січня 2014 р. та меморіального ордеру № Р22.230.70467 вбачається, що [PERSON] було видано 13\~141 грн. 74 коп. кредиту та 1 971 грн. 26 коп. на сплату страхового платежу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З довідок-розрахунків заборгованості за кредитним договором № Р22.230.70467 від 11 січня 2014 р. вбачається, що розмір заборгованості з вказаним кредитом станом на 30 вересня 2015 року становить 22 126 грн. 83 коп., в т.ч. за тілом кредиту в сумі 14\~595 грн. 13 коп. (основний борг - 11\~042 грн. 89 коп., прострочений борг - 3\~552 грн. 24 коп.), за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями в сумі 7 531\~грн. 70 коп. (прострочені проценти - 7 531\~грн. 70 коп.). З виписки з вказаним кредитом вбачається, що відповідачем по 11 жовтня 2014 р. вносились кошти по кредитному договорі на загальну суму 4 785 грн., які згідно договору були зараховані на відповідні рахунки. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконував свої зобов'язання за вказаним договором, внаслідок чого, у нього перед ПАТ ПАТ «Ідея Банк», як кредитором виникла заборгованість за кредитом в сумі 22 126 грн. 83 коп.. Судом встановлено, що 31.09.2015 р. між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» було укладено Договір факторингу № 30/10-1, за яким ПАТ «Ідея Банк» відступив ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» своє право грошової вимоги, зокрема до [PERSON] в сумі 22 126 грн. 83 коп. за кредитним договором № Р22.230.70467 від 11 січня 2014 р., що підтверджується Актом прийому-передачі прав вимоги, як Додатку до вказаного Договору факторингу. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Договір факторингу є самостійним цивільно-правовим договором, який належить до групи договорів про надання фінансових послуг. Сторонами договору є фактор і клієнт. Клієнтом може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа ? підприємець, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції(стаття 1079 ЦК України). За таких обставин, ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» набуло право вимоги грошових коштів від [PERSON] в сумі 22 126 грн. 83 коп. за кредитним договором № Р22.230.70467 від 11 січня 2014 р., укладеним останньою з ПАТ «Ідея Банк» Стаття 1082 ЦК України зобов'язує боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. Судом встановлено, що до відкриття провадження по справі [PERSON] не одержував від ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові. Направлення такого повідомлення після відкриття провадження по справі не має правового значення по справі. Виходячи з правого аналізу ст. 1082 ЦК України можна зробити висновки, що: - заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов'язку виконати зобов'язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов'язання на рахунок первинного кредитора; - викладені в ній положення щодо обов'язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не сплачувала заборгованість за кредитним договором № Р22.230.70467 від 11 січня 2014 р. ні новому (ТОВ «Факторингова компанія «Рантье»), ні старому кредитору (ПАТ «Ідея Банк»). Враховуючи наведене, позов підлягає задоволенню, а з [PERSON] на користь ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» підлягає стягненню заборгованість в сумі 22 126 грн. 83 коп.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути і судовий збір.

Outcome: approved