Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернувся до суду із позовом в якому зазначає, що 27.08.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики за умовами якого позивач надав відповідачу позику в розмірі 30 450 грн. (тридцять тисяч чотириста п'ятдесят) грн.. 00 коп., а відповідач зобов'язався повернути кошти до 01.10.2012 року, про що було складено відповідну розписку. Позивачем було виконано умови договору позики та надано позику, про що свідчить розписка. Відповідачем було порушено умови договору позики у встановлений термін грошова сума повернута позивачеві не була. 01.10.2012 року позивач пред'явив відповідачу усну вимогу, щодо повернення заборгованості, після чого відповідач став ухилятися від розмов та зустрічей з позивачем. В зв'язку із вищенаведеним позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості, 3 відсотки річних від простроченої суми, що становить 913 грн., понесені судові витрати. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення про вручення рекомендованого листа. На підставі ст. ст. 224-226 ЦПК України справу розглянуто на підставі наявних у справі доказів без участі відповідача, та ухвалено заочне рішення. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені доказами та підлягають задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з наданої суду розписки, 27.08.2012 року [PERSON], паспорт серії [NUMBER], виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області 30.05.2002 року, отримав від [PERSON], паспорт серії [NUMBER] виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області 17.10.2002 року, грошові кошти в сумі 30 450 (тридцять тисяч чотириста п'ятдесят) грн.. 00 коп., які зобов'язався повернути до 01.10.2012 року, про що власноручно склав розписку, що підтверджується долученим до матеріалів справи оригіналом розписки. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно термінів, встановлених в розписці відповідач зобов'язалася повернути борг позивачеві в термін до 01.10.2012 року. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв*язку з тим, що [PERSON] прострочив виконання грошового забов*язання, на користь позивача підлягає відшкодування суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов позивач надав розписку позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Розпискою встановлено, що відповідач зобов'язується повернути суму боргу до 01.10.2012 року, але свої зобов'язання не виконав, жодних дій, що свідчать про виконання зобов'язань за договором позики не вчинив, тому у позивача виникло право вимагати повернення суми позики. Таким чином суд дійшов висновку, що позивач правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав та вважає за доцільне стягнути з відповідача суму боргу, визначену договором позики. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають відшкодуванню при повному задоволенню позовних вимог по судового збору у сумі 214 грн. 60 коп., підтверджені документально. На підставі ст. ст. 3, 10, 88, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.11, 208, 509, 526, 530,625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд -

Outcome: approved