Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.12.2006 року Суворівською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №20, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися у звязку з різними характерами та поглядами на життя та шлюбні обовязки. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння з питань сімейного життя, почуття любові й поваги один до одного, єдність цілей, мети створення та існування спільної сімї. Разом не проживають з 05.12.2017 року, сумісного господарства не ведуть. Вважає поновлення шлюбних відносин та примирення неможливими. У подружжя є неповнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], 04.08.2012 року, [PERSON], [INFO]. Спору щодо спільного майна не має, діти залишаються на утриманні та вихованні позивачки. Ухвалою суду від 14.03.2018 року сторонам надавався строк для примирення два місяці, однак сторони не примирилися. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 19.12.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД №042049, виданим Суворівською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області 19.12.2006 року, актовий запис №20 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №104757, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області 25.12.2007 року (а.с.5), сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №316730, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 15.08.2012 року (а.с.6), доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №461718, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 02.12.2015 року (а.с.7). Сторони не проживають однією сімєю та спільне господарство не ведуть з 05.12.2017 року. Спору щодо спільного майна немає. Спір щодо стягнення аліментів буде розглянуто окремо. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також відповідач позов визнав, наслідки визнання позову, передбачені ч.2 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved