Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

В листопаді 2015 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення про тлумачення змісту правочину, а саме: підпункту 8.2.1. та пункту 10.11. Договору фінансового лізингу №01/14-00570 від 18.11.2014 укладеного між [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони не можуть дійти згоди щодо визнання окремих положень договору недійсним та повернення сплачених коштів. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти доводів та вимог позову, просив відмовити у його задоволенні. Заслухавши думку сторін, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 18.11.2014 року між сторонами укладено договір фінансового лізингу №01/14-00570, згідно якого відповідач зобов»язався придбати предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування позивачу на строк та на умовах, передбачених договором. Відповідно до положень ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. При цьому, відповідно до змісту зазначеної норми тлумачення правочину може бути здійснене судом з метою встановлення точної волі сторін такого правочину та може мати місце тоді, коли його умови сформульовані таким чином, що допускають неоднозначне їх тлумачення, що у свою чергу, створює стороні перешкоди щодо належного їх виконання та коли правочин носить суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. Позивач посилається на те, що сторони не можуть дійти згоди щодо визнання окремих положень договору недійсним та повернення сплачених коштів, однак, дані обставини стороною позивача в належний спосіб не доведені. З огляду на встановлені обставини слід дійти висновку про відсутність підстав для тлумачення змісту зобов'язань відповідача у спосіб, що просить позивач, виходячи з того, що вони є зрозумілими та додаткового тлумачення не потребують. Також суд надає оцінку тій обставині, що з позовом про тлумачення змісту правочину позивач звернулась до суду після постановлення Подільським районним судом м. Києва рішення від 09.11.2015 про відмову в задоволенні її позову до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс про захист прав споживачів, визнання недійсними пунктів договору фінансового лізингу та стягнення коштів. Дане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.02.2016 . При цьому, [PERSON] із заявами про роз'яснення умов договору або з повідомленням про неможливість їх однозначного тлумачення до відповідача не зверталась. Таким чином, з огляду на обраний позивачем спосіб захисту, у задоволенні позові слід відмовити.

Outcome: dismissed