Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулось до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] грошові кошти, а саме: за комунальні послуги, сплачені позивачкою в розмірі 2173,53 грн., за придбання матеріалів для ремонту приміщень загального користування в розмірі 4035,51 грн., за роботи по ремонту приміщень загального користування в розмірі 1290,00 грн., на покриття витрат, пов»язаних з придбанням ліків, в розмірі 7794,88 грн., неотриману грошову компенсацію по догляду за інвалідом 1 групи в розмірі 1548,45 грн., за придбане майно, для потреб відповідача, в розмірі 702,18 грн., а всього стягнути 17544,55 грн. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 серпня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER] - 693,34 грн. сплачених послуг за омофон, електропостачання, холодне водопостачання і 9,62 грн. сплаченого судового збору, а всього 703,96 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13 серпня 2014 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги частково. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 14721,07 грн., а саме: за користування омофоном 51,58 грн., оплата за водопостачання 410,12 грн, за електропостачання 1138,88 грн., відшкодування витрат на матеріали та проведені ремонтні роботи в житловій оселі 5325,51 грн., відшкодування витрат на закупівлю ліків 7794,88 грн. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального, висновки суду не відповідають обставинам справи. В скарзі апелянт зазначає, що при розрахунку послуг за електропостачання судом застосовано систему, яка законодавчо не передбачена, а саме розрахунки з споживачами здійснюються не за кількістю проживаючих, а за кількістю спожитих послуг. Також судом при розрахунку за водопостачання не було враховано оплату за період з 01.07.2011 року по 01.10.2011 року в сумі 676,37 грн. Відмовляючи в задоволенні відшкодування витрат, пов»язаних із здійсненням невідкладного ремонту спільного майна, судом було порушено ст.151 ЖК України. Також апелянт не погоджується із відмовою суду в задоволенні вимог в частині стягнення витрат на ліки в сумі 7794,88 грн. В іншій частині( грошова компенсація по догляду за інвалідом, та 702,18 грн. витрачених коштів) апелянт рішення суду не оскаржує. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника [PERSON], та [PERSON], дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи. Судом по справі встановлено наступне. [PERSON] та члени її сім»ї - [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах є власниками 4/9 частин (кім. «7» пл.12,6 кв.м, кім. «13» пл.12,9 кв.м, лоджії «І» пл.1,9 кв.м) квартири [ADDRESS], службові приміщення знаходяться в спільному користуванні (а.с.7,), а відповідач є власником 5/9 частин цієї квартири(ас.62). Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно з ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов»язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов»язаннями , пов»язаними із спільним майном. Виходячи із змісту ст.ст.64,67,156 ЖК України всі члени сім»ї власника квартири(співвласники) зобов»язані брати участь у витратах на комунальні послуги. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи зазначене, що [PERSON] ухиляється від участі в спільних витратах, на комунальні послуги, і [PERSON] було внесено платіж по утриманню спільного майна, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача сплачених послуг за домофон, електропостачання, холодне водопостачання. Висновок суду про те, що вимоги [PERSON] по стягненню комунальних послуг підлягають задоволенню підтверджені наявними в матеріалах справи доказами й обґрунтовані згідно зі ст.212 ЦПК України. Однак , проводячи підрахунок платежів комунальних послуг і таким чином визначаючи суму яка внесена позивачем повністю і в якій є частка яка підлягала сплаті б відповідачем, суд першої інстанції не дослідив усіх доказових фактів які впливають на остаточний результат справи. Так проводячи розрахунок сплати коштів позивачкою за холодне водопостачання за період з 01.07.2011 року і по 01.09. 2012 року, суд першої інстанції не врахував понесені [PERSON] такі витрати по оплаті за період з 01.07.2011 року по 01.10 .2011 року в сумі 676,37 грн., які підтверджені оригіналом квитанції який наданий до апеляційної скарги. Крім того, апеляційний суд не погоджується з проведеним судом першої інстанції нарахуваннями витрат які повинен сплатити [PERSON] за послуги з електропостачання по квартирі . Так розрахунки були проведені за даний вид послуг виходячи із кількості проживаючих. Хоча електрична енергія сплачується у відповідності із показниками електролічильника, за кількістю спожитих послуг(без врахування кількості осіб в квартирі). Також судом при підрахуванні послуг за електропостачання не враховано понесені [PERSON], витрати на суму 44,19 грн. які стверджені квитанцією від 14.01 2014 року(ас.11), на суму 262,51 грн., стверджені квитанцією за жовтень 2011 року(ас.13), на суму 251,94 грн., стверджені квитанцією за червень 2013 року(ас.14). В засіданні апеляційного суду [PERSON] визнав необхідність сплати ним зазначених вище витрат як з холодного водопостачання так і з електропостачання які не враховані були судом першої інстанції при ухваленні рішення, що в силу ч.1 ст.61 ЦПК України набуває безспірного характеру. Враховуючи зазначене, сума стягнення із відповідача за водопостачання на користь позивачки підлягає в 410,12 грн. (274, 84 + 135,28) За послуги з електропостачання стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає 1138,88 грн.(2277,76 : 2) Враховуючи, що при ухваленні судового рішення районним судом неповно з»ясовані обставини що мають значення для справи, однак помилки у прийнятому судом рішенні (щодо розміру сум що підлягають стягненню), можливо усунути без його скасування, не змінюючи його суті, то зазначене рішення підлягає зміні, а апеляційна скарга частковому задоволенню. Судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто на користь [PERSON] із [PERSON] 51 грн.68 коп., за послуги з домофону. У зв»язку із зазначеним, необхідно збільшити суму що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] до 1600 грн.,68 коп. сплачених послуг за домофон, електропостачання, холодне водопостачання(410,12+ 1138,88+ 51,68). В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 серпня 2014 року є законним та обґрунтованим. . Так в засіданні апеляційного суду відповідач зазначив, що проведений позивачкою ремонт був невиправданий, остання не узгоджувала з ним об»єму ремонту, ціни на матеріали та вартості виконаних робіт. За відсутності належних доказів що майновим інтересам [PERSON] загрожувала небезпека, суд прийшов до правильного висновку що в останнього не виникло обов»язку відшкодувати [PERSON] витрати пов»язані із проведенням ремонту для здійснення поліпшення спільного майна, оскільки позивачем не доведено що такий ремонт здійснювався за згодою відповідача. та що такий ремонт був вкрай необхідним, і тому відсутні підстави для відшкодування позивачці витрат на матеріали та проведені ремонтні роботи в квартирі на 5325,51 грн. Також належними доказами не підтверджено що покійна матір сторін [PERSON],потребувала саме тих ліків які їй придбавала позивачка. і що [PERSON] .не піклувався про свою матір, тому суд обґрунтовано відмовив в задоволенні вимог про відшкодування витрат на закупівлю ліків у сумі 7794,88 грн. Також, відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON], пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути судовий збір сплачений до суду першої інстанції в розмірі 22 грн.70 коп., та за розгляд апеляційної скарги у розмірі 13 грн. 24 коп.

Outcome: partial