Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

В квітні 2014р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа: Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», в якому просила суд: визнати за собою право власності на спадкове майно, а саме на 9/25 часток житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 27,7 кв.м., та господарські споруди, а саме: сарай з погребом (Б). В подальшому позивачкою було подано заяву, про заміну відповідача на Київську міську раду та виключено третю особу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати -[PERSON], яка за життя склала на її користь заповіт, після смерті якого відкрилась спадщина на 9/25 часток зазначеного вище будинку. У визначений законодавством строк позивачка звернулась до Першої Київської державною нотаріальною конторою із заявою про прийняття спадщини. Однак у зв'язку з тим, що позивачка не має правовстановлюючого документу на спадкове майно, і на вимогу державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори надати правовстановлюючі документи на спадкове майно не може їх надати, вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, та здійснити відповідну реєстрацію, у зв'язку з чим вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, в подальшому до судового засідання стороною позивача було подано заяву про розгляд справи у відсутність представника позивачки, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просить суд не стягувати з відповідача судовий збір. Відповідач, про час та місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судові засідання представники не з'явились, про поважність причин неявки суд не повідомляли та не просили розглядати справу у їх відсутність. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, [INFO] померла мати позивачки - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. За життя, 05 серпня 1980р. [PERSON] склала заповіт на користь позивачки, відповідно до якого, на випадок своєї смерті зробила наступне заповітне розпорядження: «з належної їй частини жилого будинку, що знаходиться в [ADDRESS] дев'ять двадцять п'ятих з відповідною частиною надвірних будівель заповідаю: гр. [PERSON].». Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Згідно зі ст. 69 цього Закону нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. У відповідності з п.п.4.15, п.п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України від 22 лютого 2012р. № 296/5, яка є чинною на час розгляду справи і відповідно до п. 214 - 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено Наказом МЮ України, 03 березня 2004р. за № 20/5, зареєстровано в МЮ України 03 березня 2004 р. за № 283/8882, яка була чинна на час відкриття спадщини, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом встановлено, що у позивачки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме яке було охоплено заповітом (9/25 ч.), у зв'язку з чим державний нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 153). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено судом, і це підтверджується матеріалами справи (а.с.155- 158), будинок [ADDRESS] на праві власності зареєстрований: 1/3 ч. за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 15 жовтня 1969р.; 1/3 ч за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого 10 січня 1978р.; 1/3 частина за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 31 липня 1992р. Таким чином, на час смерті спадкодавця [PERSON], останній на праві власності належало 1/3 (25/75) ч. будинку [ADDRESS], а не 9/25 (27/75) ч. цього будинку. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позову, і визнання за позивачкою права власності, в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину будинку [ADDRESS], після смерті [PERSON].

Outcome: partial