Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

В липні 2016 року\~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до СТ «Трикотажник» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з 05.08.2014 р. вона працювала за сумісництвом в СТ «Трикотажник» на посаді бухгалтера. Проте 11.07.2015 р. її було звільнено з займаної посади. В подальшому, відповідно до рішення суду від 16.10.2015 р., наказ про звільнення позивачки було скасовано, зобовязано СТ «Трикотажник» поновити її на роботі. Однак відповідач відмовлявся виконати судове рішення в порядку, передбаченому діючим законодавством, виносив наказ про поновлення її на роботі не з дати звільнення, а з 05.02.2016 р. При цьому оформлення поновлення на роботі проводиться як прийняття на роботу нового працівника. В подальшому СТ «Трикотажник» неодноразово вносились зміни до наказу про поновлення позивачки на роботі, оскільки попередні накази були складені з чисельними помилками. Остаточно наказ про поновлення [PERSON] на роботі було винесено 13.06.2016 р. За таких обставин позивачка зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача щодо невиконання рішення суду з поновлення її на роботі за час вимушеного прогулу їй не було нараховано та виплачено заробітну плату. Посилаючись на вищевикладене [PERSON] просить суд стягнути з СТ «Трикотажник» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 жовтня 2015 року по 13.06.2016 р. в сумі 10\~381 грн. 28 коп. Відповідно до заяви, позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду. Представник відповідача СТ «Трикотажник» в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, відповідно до письмового клопотання позов не визнав. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. З 05.08.2014 р. [PERSON] працювала за сумісництвом на посаді бухгалтера в СТ «Трикотажник». Відповідно до Наказу СТ «Трикотажник» від 11.07.2015 р. № 27 [PERSON] було звільнено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП з 12.07.2015 р. Згідно Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.10.2015 р. визнано незаконним і скасовано наказ СТ «Трикотажник» від 11.07.2015 р. № 27 про звільнення [PERSON] з посади бухгалтера та поновлено її на роботі; стягнуто з СТ «Трикотажник» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу та компенсацію моральної шкоди. У відповідності до Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22.12.2015 р. рішення місцевого суду в частині скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі залишено без змін. Проте у встановлений законом строк рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі не виконано СТ «Трикотажник» належним чином. 01.02.2016 р. СТ «Трикотажник» було видано Наказ № 3 про поновлення [PERSON] на посаді бухгалтера СТ «Трикотажник» з 05.02.2016 р. В подальшому 18.03.2016 р. СТ «Трикотажник» було видано Наказ № 5, відповідно до якого внесено виправлення до п. 2 Наказу № 3 від 01.02.2016 р., а саме фразу «з 05 лютого 2016 року» замінено на «з 13 липня 2015 року». Проте оскільки позивача було незаконно звільнено з 12.07.2015 р., то і поновлена на роботі вона повинна бути саме з цієї дати. Згідно з вимогами частини пятої статті 235 Кодексу законів про працю України та ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» прийняте судом рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню. Виконнаня рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу. Питання, повязане з фактом поновлення на роботі, вирішується відповідно до рішення суду: видається наказ про поновлення працівника на роботі та вносяться зміни до трудової книжки працівника відповідно до пункту 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.93 №58, зокрема, визнається недійсним запис, зроблений відповідно до наказу, визнаного судом незаконним. Отже поновлення на роботі відбувається не з дати винесення судом рішення про таке поновлення, а з\~дати звільнення працівника. Натомість відповідачем СТ «Трикотажник» було видано Наказ про поновлення [PERSON] на роботі, який суперечить положенням діючого законодавства. Так згідно наказу про звільнення [PERSON] з посади, який було скасовано судом, її було звільнено з 12.07.2015 р., а відповідно до вищевказаних наказів поновлено на роботі - лише з 13.07.2015 р. Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що позивачка повинна була бути поновлена на роботі та допущена з 11.07.2015 р. Однак СТ «Трикотажник» Наказ № 11 про внесення змін до Наказу № 5 від 18.03.2016 р., яким визначено, що [PERSON] поновлено на роботі з «12 липня 2015 року», було винесено лише 13.06.2016 р.. За весь час вимушеного прогулу - в період з дати поновлення на роботі за рішенням суду 16.10.2015 р. та по день винесення відповідачем [PERSON] про поновлення 13.06.2016 р. - заробітна плата [PERSON] не нараховувалась та не виплачувалась. Вимушений прогул передбачає відсутність працівника на роботі протягом одного або більше днів через неправильні дії адміністрації. Зокрема в разі затримки виконання рішення про поновлення працівника на роботі. Роботодавець зобовязаний не пізніше наступного дня після ухвалення рішення видати наказ про поновлення працівника на роботі та допустити його до роботи В цьому разі заробітна плата за час вимушеного прогулу стягується на користь працівника з дня винесення рішення до дня його фактичного виконання. Якщо вимушений прогул був викликаний неправильним формулюванням причини звільнення, затримкою видачі тру\-дової книжки з вини роботодавця або затримкою роботодавцем виконання рішення суду про поновлення на роботі, то оплаті підлягає весь час вимушеного прогулу у розмірі середнього заробітку працівника. Згідно наданого позивачкою розрахунку розмір належної їй до виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу складає 10\~381 грн. 28 коп. Відповідач СТ «Трикотажник» заперечує проти виплати [PERSON] заробітної плати за вказаний період, власного розрахунку до суду не надав. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду цивільних справ, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Враховуючи надані докази суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з дати постановлення судового рішення до часу виконання СТ «Трикотажник» рішення про поновлення позивачки на роботі (винесення наказу) обґрунтовані та підлягають задоволенню. Між тим розмір середнього заробітку, визначеного [PERSON], не в повному обсязі може бути врахований судом, оскільки остаточно наказ про поновлення її на роботі було винесено 13.06.2016 р., а середній заробіток вона просить стягнути по 31.07.2016 р. включно. Враховуючи вищевикладене з СТ «Трикотажник» на користь [PERSON] необхідно стягнути середній заробіток за період з дати поновлення на роботі за рішенням суду 16.10.2015 р. та по день винесення відповідачем [PERSON] про поновлення 13.06.2016 р. в розмірі 8\~540 грн. 42 коп. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial