Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

В \~квітні 2018\~р.\~ [PERSON] \~ звернувся\~до суду\~ з\~ позовом до [PERSON] , державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права на обов`язкову частку у спадщині, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Краснокутська державна нотаріальна контора Харківської області. В позові [PERSON] вказав , що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина , яка складається з земельної ділянки площею 4,3665 га , що знаходиться на території Мурафської сільської ради . На час смерті батька , позивач являвся інвалідом 2 групи , постійно проживав зі спадкодавцем та не заявляв про відмову від спадщини . Позивач має право на обов`язкову частку у спадщині ,яка складає половину частки ,яка належала б йому , як непрацездатному спадкоємцю першої черги , у разі спадкування за законом ( обов`язкова частка) , а саме ј земельної ділянки площею 4,3665 га , що знаходиться на території Мурафської сільської ради . Крім цього , тільки 15.03.2018 р. позивач дізнався про те, що 28.09.2017 р. державним нотаріусом Краснокутської ДНК Гук С.Ю. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом НМТ 369858 на ім`я [PERSON] , яка складається з вище вказаної земельної ділянки. Проте ,державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом , не з`ясувала наявність спадкоємців , які мають право на обов`язкову частку у спадщині та незаконно видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом НМТ 369858 від 28.09.2017 р. Такими діями державний нотаріус порушила гарантоване позивачу законом право приватної власності на обов`язкову частку у спадщині , оскільки позивач є інвалідом 2 групи та входить у перелік осіб визначених ст.1241 ЦК України. Отже свідоцтво про право на спадщину за заповітом є недійсним. Прохав визнати право власності на ј частини земельної ділянки площею 4,3665 га , що знаходиться на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області , кадастровий номер : 6323584700 :04 :001:0206 , як обов`язкової частки у спадщині після померлого [PERSON] . Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28.09.2017 р., зареєстроване в реєстрі №1500 , спадкова справа № 99/2017 , видане на ім`я [PERSON] на вказану земельну та визнати незаконними дії державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області Гук С.Ю. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.09.2017 р. Оскільки позивач [PERSON] помер [INFO] , ухвалою суду від 05.04.2019 р. до участі у справі в якості його правонаступника залучена рідна сестра [PERSON] - [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов , просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечував . Відповідач державний нотаріус Краснокутської ДНК до суду не з`явився , подав заяву заслухати справу у його відсутність, ухвалити рішення на розсуд суду. Третя особа просила розглянути справу у її відсутність та ухвалити рішення на розсуд суду. Суд , заслухавши пояснення сторін , дослідивши письмові докази по справі , дійшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Стаття 1216 ЦК України визначає , що спадкуванням є перехід прав та обов`язків ( спадщини ) від фізичної особи , яка померла (спадкодавця ) , до інших осіб (спадкоємців ). До складу спадщини входять усі права та обов`язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). Статтями 1218,1219 ЦК України передбачено , що до складу спадщини входять усі права та обов`язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті . \~Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1 рп /2014 від 11.02.2014 р. , в аспекті права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині мають право , зокрема , повнолітні діти спадкодавця , визнані інвалідами в установленому законом порядку , незалежно від групи інвалідності ( визнані інвалідами 1, 2, 3 групи). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців ,який починається з часу відкриття спадщини. Згідно п. 5.9. Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20.02.2012 р. № 296/5 , зареєстрованого в Міністерстві юстиції 22.02.2012 р. за № 282/20595 право на обов`язкову частку у спадщині не залежить від згоди інших спадкоємців ,волі спадкодавця та не пов`язане зі спільним проживанням спадкодавця й осіб ,які мають право на обов`язкову частку. Судовим розглядом встановлено , що [PERSON] помер [INFO] в с.Мурафа Краснокутського району Харківської області , що підтверджує свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 09.08.2018 р. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 059375, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,3665 га , що знаходиться на території Мурафської сільської ради . Заповітом , посвідченим приватним нотаріусом Краснокутського нотаріального округу Соломко С.І. від 22.04. 2016 р., [PERSON] на випадок смерті заповідав вище вказану земельну ділянку [PERSON] Дружина [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , до відкриття спадщини, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 09.08.2018 р. Як свідчить довідка Мурафської сільської ради від 18.02.2019 р. , на момент смерті [PERSON] проживав спільно з сином [PERSON] по [ADDRESS] . [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільговиків з 15.12.2014 року ,як особа з інвалідністю 2 групи. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 708289 встановлено 2 групу інвалідності з 19.08.2014 р. по 01.09.2016 р. та копії довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 445518 встановлено 2 групу інвалідності з 16.08.2016 р. довічно, про що свідчить відповідь управління соціального захисту населення Краснокутської РДА Харківської області від 20.04.2018 р. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом , посвідченого державним нотаріусом Краснокутської ДНК Харківської області Гук С.Ю. від 28.08.2017 р., [PERSON] успадкував після [PERSON] земельну ділянку площею 4,3665 га , що знаходиться на території Мурафської сільської ради на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 059375. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 06.07.2018 р. , [PERSON] помер [INFO] в с.Мурафа. За заявою [PERSON] від 20.11.2018 р. ,яка є рідною сестрою [PERSON] , відкрита спадкова справа № 294/2018 р. , згідно якої вона приймає спадщину . Згідно ст. 1241 ЦК України позивач має право на обов`язкову частку у спадщині ,яка складає половину частки , яка б належала йому як непрацездатному спадкоємцю першої черги ,у разі спадкування за законом ( обов`язкова частка) . Таким чином , оскільки на момент відкриття спадщини , а саме на 10.12.2016 р. р. [PERSON] був інвалідом 2 групи , постійно проживав із спадкодавцем [PERSON] та не заявляв про відмову від спадщини , то [PERSON] має право на обов`язкову частку у спадщині , яка складає половину частки , яка належала б йому ,як непрацездатному спадкоємцю першої черги , у разі спадкування за законом ( обов`язкова частка ) , а саме ј земельної ділянки площею 4, 3665 га , що знаходиться на території Мурафської сільської ради. 15.03.2018 р. [PERSON] дізнався про те, що 28.09.2017 р. державним нотаріусом Краснокутської ДНК Гук С.Ю. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом НМТ 369858 на ім`я [PERSON] , яка складається з земельної ділянки площею 4,3665 га , що знаходиться на території Мурафської сільської ради. Проте, нехтуючи встановленим законодавством обов`язком, державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом не з`ясувала наявність спадкоємців ,які мають право на обов`язкову частку у спадщині та незаконно видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Такими діями державний нотаріус Гук С.Ю. порушила гарантоване [PERSON] законом право приватної власності на обов`язкову частку у спадщині , оскільки він є інвалідом 2 групи та входить в перелік осіб, визначених ст.1241 ЦК України. Слід зазначити , що відповідно до ч.2 ст.69 Закону України « Про нотаріат « нотаріус або посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування уповноважена на вчинення нотаріальних дій , зобов`язана перевірити коло осіб ,які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Відповідно до п.5.5 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус має обов`язково з`ясувати наявність спадкоємців ,які мають право на обов`язкову частку у спадщині , перелік яких визначено у ст.1241 ЦК України. Відповідно до п.5 .6. Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій коло спадкоємців ,які мають право на обов`язкову частку у спадщині , визначається на день відкриття спадщини. Пунктом 5.7 Глави 10 Розділу 2 вище вказаного Порядку заповідач не може позбавити права на спадкування осіб ,які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Таким чином , дії державного нотаріуса Краснокутської ДНК [PERSON] щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом НМТ 369858 на ім`я [PERSON] ,є неправомірними , оскільки порушують вимоги діючого законодавства щодо обов`язкового з`ясування кола спадкоємців ,які мають право на обов`язкову частку у спадщині. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ч.1,\~ч.3\~ ст.215\~ ЦК\~України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Отже, свідоцтво про право на спадщину за заповітом НМТ 369858 видане на ім`я [PERSON] на земельну ділянку 4,3665 га , що знаходиться на території Мурафської сільської ради , є недійсним. Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Позивач надав достатньо доказів на підтвердження позову , тому такий позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved