Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] в особі законного представника малолітньої особи [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, як зі спадкоємців після смерті [PERSON] , а саме стягнути з відповідачів заборгованість за договором позики від 31.12.2017 року в сумі 150000 доларів США, що складає 4 203 551 грн. 10 коп. станом на 15.01.2019 року. В обґрунтування позовної заяви, яка в подальшому була уточнена, позивач зазначав наступне. 31.12.2017 року між позивачем - [PERSON] та [PERSON] , було укладено договір позики, за умовами якого позивач передав [PERSON] грошові кошти в сумі 150000 доларів США, які останній зобов`язався повернути не пізніше 9-00 год. 30.06.2018 року. Факт отримання [PERSON] позики підтверджується п. 2.1. договору позики від 31.12.2017 року, підписом у вказаному договорі позики, а також підписаною [PERSON] розпискою від 31.12.2017 року. Однак, 30.06.2018 року [PERSON] позику не повернув, внаслідок чого існує прострочена заборгованість перед позивачем у розмірі 150000 доларів США. [INFO] [PERSON] помер. 20.06.2018 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Стадник О.О. було відкрито спадкову справу №45/2018 за заявою спадкоємців. 15.08.2018 року позивачем, приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Стадник О.О. ,направлено претензію кредитора. На даний час спадкоємці не сплатили суму боргу, у зв`язку з чим він звернувся до суду із вказаним позовом та просить стягнути з [PERSON] 3152663, 32 грн. (3/4 частки, або 75% спадкового майна), з [PERSON] 525443,89 (1/8 частки, або 12,5% спадкового майна) та з [PERSON] 525443,89 (1/8 частки, або 12,5% спадкового майна) та вирішити питання судових витрат. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07.02.2019 року накладено арешт на рухоме та нерухоме майно [PERSON] , який помер [INFO] , в межах ціни позову в сумі 4 203 551 грн. 10 коп. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28.02.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17.04.2019 року витребувано у приватного нотаріуса Маріупольського нотаріального округу Донецької області Стадник О.О. спадкову справу №45/2019 від 20.06.2018 року. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12.06.2019 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07.04.2020 року провадження у цивільній справі зупинено. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20.08.2021 року провадження у цивільній справі поновлено. Представник позивача - адвокат Воловик М.О. надав суду заяву у якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , в особі законного представника малолітньої особи [PERSON] , надала суду заяву у якій позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Суд, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. До матеріалів справи долучено копію претензії кредитора , направлену на адресу приватного нотаріуса Маріупольського нотаріального округу Донецької області Стадник О.О. спадкоємцям [PERSON] від [PERSON] від 14.08.2018 року , з вимогою до спадкоємців [PERSON] про погашення існуючої заборгованості у сумі 150000 доларів США, що станом на 14.08.2018 року складає 4113000 гривень. (Т.1, а.с. 11-12). Копія претензії кредитора направлена на адресу приватного нотаріуса Маріупольського нотаріального округу Донецької області Стадник О.О. про що свідчить експрес-накладна №59000356753215 (Т.1, а.с. 13). Згідно експрес-накладної №59000383672619 від 05.12.2018 року на адресу приватного нотаріуса Маріупольського нотаріального округу Донецької області Стадник О.О. було направлено запит про надання інформації щодо повідомлення кола осіб спадкоємців [PERSON] (Т.1, а.с. 14-15). Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого Приморським районним у м. Маріуполі ВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області 18.06.2018 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що складно актовий запис №578 (Т.1, а.с. 21). Відповідно до матеріалів спадкової справи [PERSON] ,померлого [INFO] , встановлено, що з заявою про принйття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Стаднік О.О. звернулася 20.06.2018 року [PERSON] та зазначила, що спадкоємцями також є: батько померлого [PERSON] , неповнолітня донька [PERSON] , та малолітня донька [PERSON] , 2017 року народження (Т.1, а.с. 70). Листом від 15.08.2018 року за №361/02-14, приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Стаднік О.О. ,повідомив [PERSON] про надходження претензії кредитора від 14.08.2018 року [PERSON] (Т.1, а.с. 84). Листом від 30.11.2018 року за №586/02-14 приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Стаднік О.О. повідомив [PERSON] про надходження претензії кредитора від 14.08.2018 року [PERSON] (Т.1, а.с. 93). Листом від 04.12.2018 року за №589/02-14 приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Стаднік О.О. повідомив [PERSON] про надходження претензії кредитора від 14.08.2018 року [PERSON] (Т.1, а.с. 94). Листом від 12.12.2018 року за №600/02-14 приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Стаднік О.О. повідомив [PERSON] про надходження реєстрацію претензії кредитора від 14.08.2018 року [PERSON] та направлення її спадкоємцям (Т.1, а.с. 96). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 30.11.2004 року ,виданого ВРАЦС Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області - [INFO] народилася [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , про що складений актовий запис №474 (Т.1, а.с. 191). Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено, зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Відповідно до договору позики від 31.12.2017 року - [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 150000 доларів США, а останній зобов`язується повернути їх о 09-00 год. 30 червня 2018 року (Т.1, а.с. 9). Відповідно до розписки від 31.12.2017 року - [PERSON] підтвердив, що 31.12.2017 року отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 150000 доларів США за договором позики від 31.12.2017 року. Зобов`язується повернути грошові кошти не пізніше 09-00 год. 30 червня 2018 року (Т.1, а.с. 10). Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. На підтвердження факту укладення договору позики та отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей ним може бути представлено розписку про отримання в борг грошових коштів. Згідно п.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім`ї , створює обов`язки для другого з подружжя. Якщо майно за договором використане і інтересах сім`ї. Як встановлено матеріалами справи [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08.08.2009 року, про що внесено актовий запис №344, про що свідчить свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 08.08.2009 року (Т.1., а.с. 82). За період шлюбу відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Приморським районним у м. Маріуполі ВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області 06.10.2017 року, [INFO] народилася [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , про що складено актовий запис №441 (Т.1, а.с. 20). Відповідно до вимог статей 608, 1218, 1219 ЦК Україниу зв`язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно зв`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, в той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися унаслідок його смерті. Частиною 3 ст. 1268 ЦПК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~509\~ЦК України,\~зобов`язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана\~вчинити на\~користь другої\~сторони (кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від певної\~дії,\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, у тому числі з договорів та правочинів. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, разом з тим, що положенням статті 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину \~, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у\~\~власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Стаття 617 ЦК України встановлює, що особа не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку відсутності у боржника необхідних коштів. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. На підставі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно заповіту, зареєстрованого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Стадник О.О. 01.12.2017 року ,за №1615 встановлено, що [PERSON] заповідав [PERSON] все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося (Т.1., а.с. 77). Згідно ч.ч.1, 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1,2 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. В силу приписів ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено судом та матеріалами справи в яких наявні матеріали спадкової справи, спадкоємці дружина померлого - [PERSON] , неповнолітня донька [PERSON] , донька [PERSON] , 2017 року народження, звернулися до нотаріальної контори у встановлений законодавством термін. Батько померлого [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняння спадщини (Т.1, а.с. 69). Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Стадник О.О. 20.06.2018 року листом №279/02-14 було повідомлено [PERSON] про видкриття спадкової справи після смерті [PERSON] та повідомлено, про встановлений законом строк на звернення для прийняття спадщини або відмови від прийняття спадщини (Т.1., а.с. 84). З заявою від 27.11.2018 року [PERSON] , [INFO] , про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Стадник О.О. (Т.1., а.с. 90). Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За положеннями ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відпвідно до інформації наданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 05.07.2018 року за №07-126-1057, виданої [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , те що вона ьула зареєстрована разом з померлим [PERSON] по день його смерті (Т.1, а.с. 73). Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора, відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281,1282 ЦК Українищодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до ст. 1281 ЦК Україниспадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до заяви [PERSON] від 13.08.2019 року останньою повідомлено, що ринкова вартість майна померлого чоловіка [PERSON] складає 4550000 грн. та надано відповідні правовстановлюючі документи на нерухоме майно, яке належало [PERSON] (Т.1, а.с. 140-178). Таким чином встановлено, що позивач у передбачений законом строк пред`явив вимоги до спадкоємців, що підтверджується надісланою в нотаріальну контору претензією про повернення заборгованості. Відповідачі, як спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору, прийнявши спадщину, в силу ст. ст.1281,1282 ЦК Українизобов`язаний у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти за договором позики від 31.12.2017 року у розмірі 150000 доларів США, що складає 4 203 551 грн. 10 коп. станом на 15.01.2019 року в добровільному порядку [PERSON] не повернуті, а отже відповідачі несуть відповідальність за боргами спадкодавця і зобов`язані задовольнити вимоги позивача, тому суд приходить до висновку, про задоволення позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до п.1, ч.2, ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору в розмірі 9989,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved