Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

В липні 2017 року до суду надійшов зазначений позов, в якому позивач просила: 1) стягнути на свою користь з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше встановленого законом мінімуму, починаючи з дня звернення з цим позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття; 2) стягнути на свою користь з [PERSON] аліменти на своє особисте утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку на час її перебування у відпустці по догляду за сином [PERSON] до досягнення ним трьох років, тобто до 26.12.2017 року. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що вона з відповідачем має спільного сина [PERSON], [INFO]. На даний час вона не має впевненості в тому, що відповідач надаватиме їй допомогу в утриманні сина. Вона не працює в звязку з тим, що доглядає за дитиною, що не досягла трьохрічного віку та потребує матеріального утримання від відповідача. Крім того, вона має на утриманні від першого шлюбу доньку Софію, [INFO], батько якої позбавлений батьківських прав і ухиляється від сплати аліментів та має заборгованість в розмірі 57 000 грн. В звязку з цим у неї склалась дуже складна матеріальна ситуація, сама вона не може належно утримувати дитину і повністю залежить від настрою відповідача. Відповідач молодий чоловік, має нормальний стан здоровя, матеріально забезпечений, працює, є приватним підприємцем, має постійний дохід, а також сплачує аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів. 18.12.2017 року сторони звернулись до суду із заявами, в яких позивач позов підтримав лише в частині стягнення аліментів на дитину, а представник відповідача в цій частині позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. З 01.09.2017 року позивач працює на посаді вихователя в дошкільному навчальному закладі (яслах-садку) комбінованого типу № 30 «Росиночка» Білоцерківської міської ради Київської області. Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) . Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач позов в частині стягнення з нього аліментів на дитину визнав, а в справі наявні докази того, що дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.07.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. В судовому засіданні позивач вимогу про стягнення з відповідача аліментів на її особисте утримання не підтримала, тому суд вважає, що в цій частині відсутній предмет спору, а тому провадження слід закрити. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаціної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved