Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

В листопаді 2015 р. позивачка звернулася до суду з позовом з подальшими уточненнями до відповідача про відшкодування майнових збитків у вигляді втрати товарної вартості автомобіля у сумі 5562,23 грн., 1000 грн. витрат на проведення експертизи, 3500 грн. витрат на правову допомогу, 400 грн. моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, а всього 14062,23 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29 серпня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода з вини водія автомобіля «Део Ланос», державний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача. В результаті цього пошкоджено належній їй на праві власності автомобіль «Хюндай Акцент 1.4», державний номер [NUMBER], що завдало їй значну матеріальну шкоду. Власником автомобіля «Део Ланос», державний номер [NUMBER] є відповідач, цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ «УТСК». Страхова компанія погодила сплату вартості відновлювального ремонту , проте не втрату товарної вартості автомобіля. Посилаючись на вказані обставини, а також на звіт про незалежне експертне дослідження вартості матеріального збитку від 28 вересня 2015 року, позивач просила задовольнити позов. У минулому судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила про його задоволення. Представник відповідача в минулих судових засіданнях не визнав позов , вважав, що розмір втрати ринкової вартості автомобіля позивача не повинен відшкодовуватися через незначне пошкодження автомобіля попереднє його пошкодження, а розмір моральної шкоди не доведений належними та допустимими доказами. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Автомобіль марки «Хюндай Акцент 1.4» , р\\н ВЕ 6470 ВВ, 2012 року випуску, належить позивачці з відміткою у Свідоцтві про реєстрацію про право користування [PERSON] 29 серпня 2015 року близько 15.15 год. в районі буд. № 107 по пр. Леніна у м. Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода з вини водія [PERSON], який керуючи автомобілем «Део Ланос», державний номер [NUMBER], не впевнився в безпеці свого маневру в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай», д\\н ВЕ 6470 ВВ, під керуванням водія [PERSON], чим порушив вимоги п. 2.3(б) ,10.9 Правил дорожнього руху, та спричинив транспортним засобам механічні пошкодження. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. За загальним правилом, передбаченим ч.1 ст.1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку. Ст. 1194 цього кодексу передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до положень ст.ст.28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі Закон ) шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це в тому числі шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до Полісу № АЕ\\5334739 від 01.08.2015 року обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застрахованою особою є [PERSON] з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну інших осіб, 50\~000 грн. з обовязковою франшизою 1000 грн. Як вбачається з повідомлення ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» від 01.09.2015 року позивачка своєчасно повідомила страхову компанія про страховий випадок. Відповідно до Звіту № 239-15 від 28.09.2015 року, проведеного суб'єктом оціночної діяльності ПП [PERSON] на підставі заяви [PERSON], величина втрати товарної вартості автомобіля позивача становить 5562,23 грн., а вартість відновлювального ремонту складає 21142,31 грн. ( що не перевищує ліміт відповідальності страховика) . Також позивачем були сплачені 1000 грн. за проведення незалежного експертного дослідження вартості матеріального збитку та визначення втрати товарної вартості автомобіля, що підтверджується Рахунком № 239-15 від 01.09.2015 року та квитанцією № 239 від 01.09.2015 р ПП [PERSON] Також, відповідно до Договору № 15 про надання консультаційно-правової допомоги від 17 вересня 2015 року, укладеного між [PERSON]та ФОП [PERSON], позивачка сплатила останньому 3500 грн. за надання правової допомоги , консультацій, роз'яснень з правових питань , в тому числі написання позовної заяви . При цьому в п.1.1. Предмет договору, не печатними літерами міститься допис страхування СК Ютіко. Як встановлено Висновком судової автотоварознавчої експертизи транспортного засобу № 220 від 13.06.2016 року , призначеної судом за клопотанням відповідача, на момент огляду автомобіль Хюндай Акцент 1.4 , д\\н ВЕ 6470 ВВ повністю відновлений. Відновлення автомобіля проведено у відповідності з вимогами нормативних документів до зовнішнього вигляду. Втрата товарної вартості в результаті пошкодження КТЗ на момент складання дослідження складає 5773,06 грн. Проведення відновлювального ремонту вказаного автомобіля підтверджується Нарядом-замовленням № Неч-002866 від 22.12.2015 року на загальну суму 20 299,82 грн. Відповідно до вимог ст.32 Закону, страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу. Як вбачається з виписки по рахунку в ПАТ КБ Приват банк позивачки, в лютому 2016 року їй було здійснена виплата страхового відшкодування у розмірі 11 235,18 грн. Як зазначено, в постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166\~ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. За вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191\~ЦК\~особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. Таким чином, суд, враховуючи,що відповідач не надав суду інших, більш достовірних доказів, які б спростовували такий розмір шкоди чи свідчили, що її розмір має бути меншим, а позивач не збільшив заявлені позовні вимоги, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню у розмірі майнової шкоди 6562,23 грн., яка складається з 5562,23 грн. втрати товарної вартості автомобіля та 1000 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження. Крім того, позивачу завдана шкода, повязана з моральним стражданням з приводу пошкодження її майна та необхідністю витрат на відновлення його попереднього стану, позбавленням можливості тривалий час користуватися автомобілем. Враховуючи обставини, за яких завдано шкоду, характер та обсяг душевних страждань позивача, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи інвалідність другої групи відповідача , суд вважає розумною компенсацією моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на підставі ст.1167 та ст.23 ЦК України, у розмірі 2000 грн. При цьому, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону, якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої ст.. 23 ЦК України (душевні страждання, яких фізична особа зазнала у звязку зі знищенням чи пошкодженням її майна), таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 495 грн. Що стосується стягнення витрат на правову допомогу, то суд приходить до висновку, що у задоволенні цих вимог слід відмовити за недоведеністю. Так, договір № 15, на який посилається позивач, укладений з особою, яка не приймала участь у справі , та положення договору не містять даних, що певна допомога надавалася ФОП [PERSON] саме за цією позовною заявою. На підставі викладеного,

Outcome: partial