Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

В липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Маріупольський завод важкого машинобудування» (далі за текстом - ПрАТ «МЗВМ») та приватного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (далі за текстом - ПрАТ «Азовзагальмаш») посилаючись на то, що в січні 1986 року разом із чоловіком [PERSON] вселилася до гуртожитку [ADDRESS] власником якого є ПрАТ «МЗТМ». 11 березня 2004 року її чоловік [PERSON], який помер [INFO], уклав з ПрАТ «МЗТМ» договір оренди кімнати [ADDRESS] в якій вони проживали з моменту вселення у гуртожиток. В квітні 2016 року її кімнату відключено від електричної енергії з метою спонукання до укладення договору оренди з ПрАТ «Азовзагальмаш», якому перейшла будівля гуртожитку за договором оренди від 01 листопада 2011 року. Просила визнати дії відповідачів з відключення електроенергії неправомірними та зобов'язати їх поновити подачу електричної енергії до її кімнати. Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач ПрАТ «Азовзагальмаш» у серпні 2016 року подав зустрічний позов в якому просив визнати письмовий договір найму укладеним та стягнути заборгованість з орендної плати, посилаючись на те, що ПрАТ «МЗТМ» за договором оренди від 01 листопада 2011 року передало будівлю гуртожитку [ADDRESS] в оренду ПрАТ «Азовзагальмаш» та на рахунки останнього позивачка частково вносила плату за користування кімнатою. Після уточнення позовних вимог просив стягнути з [PERSON] заборгованість з орендної плати в розмірі 15 147 грн. 34 коп. та визнати укладеним договір піднайму жилого приміщення. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 вересня 2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнані дії ПрАТ «Азовзагальмаш» з відключення помешкання [PERSON] від електроенергії неправомірними та зобов'язано ПрАТ «Азовзагальмаш» здійснити підключення електричної енергії в кімнаті [ADDRESS] У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПрАТ «Азовзагальмаш» на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 275 гривень 60 коп. У задоволенні зустрічного позову ПрАТ «Азовзагальмаш» до [PERSON] про визнання договору піднайму укладеним і стягнення заборгованості з орендної плати відмовлено. В апеляційній скарзі ПрАТ «МЗВМ», посилаючись на необґрунтованість рішення, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову [PERSON] ПрАТ «Азовзагальмаш» в своїй апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову [PERSON] відмовити, а зустрічний позов товариства задовольнити. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ПрАТ «МЗВМ» [PERSON] та ПрАТ «Азовзагальмаш» [PERSON], які просили скарги задовольнити, пояснення позивачки [PERSON] та її представника [PERSON], які просили апеляційні скарги відхилити, дослідивши письмові матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ПрАТ «МЗВМ» задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу ПрАТ «Азовзагальмаш» необхідно задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що її кімнату у гуртожитку було незаконно відключено від електропостачання. Судом першої інстанції встановлено, що позивачці разом із чоловіком [PERSON], на ім'я якого було видано ордер, у 1986 році була надана кімната у гуртожитку [ADDRESS], власником якого є ПрАТ «МЗТМ». Після народження сина [PERSON] сім'ї позивачки у 1997 році була надана для проживання блок кімнат [ADDRESS] на п'ять ліжко-місць. ІНФО11 березня 2004 рокуовік [PERSON] уклав з ПрАТ «МЗТМ» безстроковий договір оренди житла. [INFO] чоловік помер, а позивачка разом із сином залишилися проживати у гуртожитку. 01 листопада 2011 року ПрАТ «МЗТМ» передало ПрАТ «Азовзагальмаш» в оренду будівлю гуртожитку [ADDRESS] строком по 01 січня 2021 року (а.с. 41-42). З матеріалів справи вбачається, що кімната позивачки неодноразово (11 квітня, 12 та 20 травня 2106 року) відключалася від електропостачання про що працівниками ПрАТ «Азовзагальмаш» складалися відповідні акти (а.с. 84, 85, 86). Відповідно до п. 27 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357, у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Забороняється відключення споживачів перед вихідними та святковими днями. Будь-які докази попередження позивачки про відключення електричної енергії в матеріалах справи відсутні. Не надані такі докази і апеляційному суду. Крім того, 20 травня 2106 року є п'ятницею, а отже кімнату позивачки було відключено від електропостачання перед вихідними днями, що заборонено законом, а тому вказані дії працівників ПрАТ «Азовзагальмаш» є незаконними, а доводи апеляційних скарг в цій частині - безпідставними. Разом з тим, не можна погодитися з висновком суду про те, що відсутність між позивачкою та ПрАТ «Азовзагальмаш» укладеного договору піднайму не створює для останнього законних підстав для відключення її кімнати від електропостачання в зв'язку з виникненням заборгованості з оплати за користування жилою площею в гуртожитку. Так, відповідно до умов укладеного з ПрАТ «МЗТМ» договору оренди гуртожитку [ADDRESS], ПрАТ «Азовзагальмаш» зобов'язалося самостійно і за власний рахунок здійснювати оплату комунальних та інших послуг; утримувати орендовану будівлю у порядку, передбаченому санітарними і протипожежними правилами та правилами експлуатації встановленого санітарно-технічного та інженерного устаткування; своєчасно проводити поточний ремонт; виконувати капітальний ремонт із заміною зношених і дефектних конструкцій, приладів та комунікацій; за свій рахунок та своїми силами усувати наслідки аварій (п. 2 договору оренди). Цей договір у відповідності до вимог ст.ст. 793, 794 ЦК України укладено у письмовій формі, його посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБКовальовою Я.В.зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Таким чином, ПрАТ «Азовзагальмаш» на законних підставах здійснює експлуатацію будівлі гуртожитку і тому, починаючи з 01 листопада 2011 року, саме йому належить право вимагати оплату за користування жилою площею в гуртожитку від його мешканців. Відтак зустрічний позов ПрАТ «Азовзагальмаш» в частині стягнення з позивачки заборгованості з оплати за користування жилою площею в гуртожитку підлягає задоволенню в повному обсязі в розмірі 15 147 грн. 43 коп., оскільки як пояснила представник позивачки в судовому засіданні апеляційного суду, [PERSON] не оспорює розмір заборгованості, який підтверджений відповідним розрахунком та затвердженими тарифами (а.с. 53-54, 87, 88, 89-90). В зв'язку з цим рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ПрАТ «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості підлягає скасуванню. З іншими доводами апеляційної скарги ПрАТ «Азовзагальмаш» щодо незгоди з висновками суду про відмову у задоволенні зустрічного позову в частині визнання договору піднайму укладеним погодитися не можна з огляду на наступне. ЦК України у ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст. 642-643 ЦК України. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Разом з тим, як роз'яснив Верховний Суд України у своїй правовій позицій у справі № 6-110цс12, свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною. У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3,6,12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. Отже, оскільки обов'язковість укладення договору піднайму жилого приміщення у спірних правовідносинах законом не встановлена, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні зустрічного позову в цій частині. Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 769 ЦК України передання речі у найм не припиняє та не змінює прав на неї третіх осіб. Таким чином, оскільки позивачка разом з сином вселилися у гуртожиток на підставі ордеру та за згодою ПрАТ «МЗТМ», тобто фактично уклала з власником гуртожитку договір найму житла (ст. 810 ЦК України), [PERSON] зберігає своє право користування житловою площею і після передачі гуртожитку в оренду ПрАТ «Азовзагальмаш» та від неї законом не вимагається переоформлювати це право, в тому числі і шляхом укладення договору піднайму з орендарем. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про часткове скасування рішення суду першої інстанції, згідно з вимогами ч. 5 ст. 88 ЦПК України необхідно змінити розподіл судових витрат. В зв'язку із задоволенням зустрічного позову ПрАТ «Азовзагальмаш» в частині стягнення заборгованості та задоволенням апеляційної скарги в цій же частині, з позивачки на користь товариства необхідно сплатити судовий збір за подачу позову майнового характеру в сумі 1 514 грн. 73 коп. та апеляційної скарги в сумі 1 666 грн. 20 коп., а разом - 3 180 грн. 93 коп. Доводи апеляційної скарги ПрАТ «МЗТМ» не приводять апеляційний суд до висновку про порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з якими законодавство пов'язує можливість скасування чи зміни рішення.

Outcome: partial