Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

В обґрунтування позову, позивачка [PERSON] посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Позивачка [PERSON] бажає повезти дитину на відпочинок за кордон з метою розширення її кругозору, ознайомлення з культурою інших народів, однак не може отримати згоди на такі поїздки у відповідача. Позивачка вимушена звернутися до суду з позовом, в якому просить надати дозвіл дитині [PERSON], на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна разом з матірю позивачкою [PERSON], яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну свого сина, без згоди та супроводу батька відповідача по справі [PERSON], на строк з 29.10.2015 року до повноліття дитини - до 22.11.2028 року. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 17). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с. 18). Суд, зясував позицію позивачки, відповідача, дослідив матеріали справи й вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, за слідуючими підставами: З копії рішення суду від 13.02.2014 р. (а.с. 8) вбачається, що шлюб між сторонами розірваний. За свідоцтвом про народження (а.с. 9) батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], значаться [PERSON] та [PERSON]. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, що їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці, а тому на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. Порядок виїзду за кордон без згоди другого з подружжя (чоловіка) визначено законом України « Про порядок виїзду з України і вїзд в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-Х11, Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення, видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затвердженого Постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами). Стаття 18 цих Правил передбачає, що виїзд за межі України громадян, що не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється (п. 3 Правил) у разі предявлення оригіналів документів, або їх нотаріально завірених копій: рішень суду щодо надання дозволу на виїзд за межі України дитині, яка не досягла 16 річного віку без згоди та супроводу другого з батьків». За ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 річного віку, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів, в їхньому супроводі, або у супроводі осіб, уповноважених ними. Таким чином, суд дійшов висновку, надати позивачці [PERSON] дозвіл на тимчасові неодноразові поїздки разом з сином [PERSON] за межі України без згоди батька, але на строк 3 роки, оскільки вимоги позивачки щодо надання дозволу на більш тривалий строк необґрунтований. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial