Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

В листопаді 2018 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, в якому просили визнати довіреність від 23.10.2018, видану від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Камянка Глобал Вайн», підписану підписом [PERSON] на ім`я [PERSON] , недійсною. В обґрунтування позову позивач вказував, що 15.11.2018 представник позивача-1 ТОВ «Камянка Глобал Вайн» ознайомився з матеріалами справи, яка перебуває у Святошинському районному суді м. Києва № 759/1076/18 за позовом [PERSON] до ТОВ «Камянка Глобал Вайн», Державного реєстратора Голосіївської РДА Макарової Вікторії Миколаївни про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди. Після ознайомлення з матеріалами справи, стало відомо, що 29.10.2018 подано через канцелярію Святошинського районного суду м. Києва заява про визнання позову від імені представника ТОВ «Камянка Глобал Вайн», за довіреністю [PERSON] , яка начебто була підписана керівником Товариства - [PERSON] та засвідчена печаткою Товариства. Оригінал довіреності від 23.10.2018 перебуває в матеріалах справи № 759/1076/18, суддя Шум Л.М., Святошинському районному суді м. Києва, яка долучалась разом із заявою про визнання позову. Враховуючи подану заяву, позов [PERSON] було задоволено в повному обсязі, а через подану заяву про визнання позову нанесено матеріальні збитки Товариству. Позивачі зауважують, що з 24.09.2018 керівником позивача-1 є дійсно позивач-2 [PERSON] , однак жодних Довіреностей від позивача-1 на [PERSON] він не видавав, та печаток не ставив. Враховуючи наведене, позивачі звернулись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.02.2019 відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. В судове засідання позивачі не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Позивач-2 [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Будь-яких заяв та клопотань до суду не надав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Будь-яких заяв та клопотань до суду не надав. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Приписами ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.10.2018 по справі № 759/1076/18 позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Кам`янка Глобал Вайн», Державного реєстратора Голосіївської РДА Макарової Вікторії Миколаївни про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди задоволено. Вирішено скасувати реєстраційні дії, вчинені державним реєстратором Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації Макаровою Вікторією Миколаївною, за номером 10689990035047786 від 06.12.2017 відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Камянка Глобал Вайн» (ЄДРПОУ 36805359). Поновлено [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Камянка Глобал Вайн» (ЄДРПОУ 36805359) з 06 грудня 2017 року. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Камянка Глобал Вайн» (ЄДРПОУ 36805359) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] )середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 136342 (сто тридцять шість тисяч триста сорок дві ) грн. 08 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Камянка Глобал Вайн» (ЄДРПОУ 36805359) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) невиплачену заробітну плату за грудень 2017 р. в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Камянка Глобал Вайн» (ЄДРПОУ 36805359) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Камянка Глобал Вайн» (ЄДРПОУ 36805359) на користь держави судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. Як вбачається із зазначеного рішення, відповідач ТОВ «Камянка Глобал Вайн» повністю визнав позовні вимоги [PERSON] щодо поновлення його на роботі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди. Як вбачається з наданих позивачем копій документів, з 24.09.2018 керівником ТОВ «Камянка Глобал Вайн» є [PERSON] , що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.09.2018. Позивачі стверджують, що зацікавлені особи у позитивному розгляді справи № 759/1076/18 стосовно поновлення [PERSON] , підробили підпис позивача-2 та печатку позивача-1 та подали через канцелярію заяву про визнання позову з довіреністю, яка начебто була підписана керівником Товариства - [PERSON] та засвідчена печаткою Товариства. В справі наявна копія довіреності, від 23.10.2018, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Камянка Глобал Вайн» в особі директора [PERSON], який на підставі Статуту підприємства уповноважив [PERSON] представляти інтереси Товариства в державних та недержавних установах та організаціях. Враховуючи викладене, позивачі вказують, що звернулись до Голосіївського управління поліції ГУНП в м. Києві із заявою про злочин, передбачений ст. 358 КК України, щоб встановити винних осіб у підробці Довіреності та притягнути до кримінальної відповідальності. Проте, судом встановлено, що на підтвердження звернення позивачів до Голосіївського управління поліції ГУНП в м. Києві із заявою про злочин, останніми не надано жодних та допустимих доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Стаття 203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення . Норми статті 230 ЦК не застосовуються щодо односторонніх правочинів (п. 20 Постанови Пленуму). Згідно узагальнення Верховного Суду України «Практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними», викладених у листі від 24.11.2008, правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі ст. 230 ЦК може бути визнаний судом недійсним. Вбачається, що саме позивач як сторона, яка діяла під впливом обману, повинен довести наявність умислу з боку відповідача, істотність значення обставин, щодо яких її введено в оману, і сам факт обману. Якщо все інше, крім умислу, доведено, вважається, що мала місце помилка. Варто враховувати, що обман стосовно мотиву, тобто внутрішнього спонукання особи до здійснення правочину, не має істотного значення. Зокрема, обман щодо фінансового становища контрагента як мотиву правочину не може бути підставою для визнання правочину недійсним. Вважаємо, що відповідно до змісту ст. 230 ЦК ця стаття не повинна поширюватись на односторонні правочини, якими, зокрема, є заповіт, довіреність, що було підтверджено рішенням Верховного Суду України від 19 липня 2006 р. у справі № 6-7182св06. У правочині зовнішнє волевиявлення особи має відповідати його внутрішній волі. Вона має бути спрямована на досягнення відповідного юридичного наслідку, тому не можуть розглядатися як правочини ті фактичні дії особи, які не призводять безпосередньо до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав та обов`язків. На цих підставах необхідно виділити правочини, вчинені під впливом: помилки (ст. 229 ЦК); обману (ст. 230); насильства (ст. 231); тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах (ст. 233), а також унаслідок зловмисної домовленості (ст. 232). Відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, здійснений під впливом помилки, обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представником однієї сторони з іншою стороною або внаслідок збігу тяжких обставин (кабальний правочин), є оспорюваним та може бути визнаний судом недійсним. Заявлені вимоги можуть бути задоволені, якщо доведені факти обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою стороною або збіг тяжких для сторони обставин і наявність їх безпосереднього зв`язку із волевиявленням сторони вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах (узагальнення Верховного Суду України «Практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними», викладені у листі від 24.11.2008). Фактично позивач обґрунтовує невідповідність волевиявлення її внутрішній волі тим, що відповідач ввів її в оману (ст. 230 ЦК України), проте судом вище уже було зазначено, що ст. 230 ЦК України не підлягає застосуванню до односторонніх правочинів, якою є оспорювана довіреність. Твердження про відсутність у позивача волевиявлення на видачу довіреності спростовуються матеріалами справи. Зокрема, в довіреності міститься особистий підпис [PERSON] та печатка Товариства з обмеженою відповідальністю «Камянка Глобал Вайн», що свідчить про її обізнаність зі змістом довіреності та надання відповідачу зазначених у довіреності повноважень. Довіреність від імені ТОВ «Камянка Глобал Вайн» в особі директора [PERSON] з додержанням вимог чинного законодавства України, яка виражала волю довірителя. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові суду від 12.02.2014 у справі № 6-165цс13, вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх в сукупності. Зокрема, у разі вчинення правочину представником суду слід з`ясувати, чи був наділений представник його довірителем повноваженнями на вчинення правочину, чи діяв він у межах наданих йому повноважень, а якщо ні, то чи схвалив в подальшому довіритель укладений представником в його інтересах правочин. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України. В свою чергу положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Позивачами в судових засіданнях не заявлено проведення почеркознавчої експертизи для встановлення фактів підроблення довіреності від 23.10.2018, також не надано доказів щодо звернення позивачів до Голосіївського управління поліції ГУНП в м. Києві із заявою про злочин, передбачений ст. 358 КК України, щоб встановити винних осіб у підробці Довіреності та притягнути до кримінальної відповідальності. Враховуючи вищевикладене, фактичні обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, суд встановив, що оспорювана довіреність виражала волю довірителя, тобто волевиявлення позивача було на видачу довіреності саме з таким змістом, власноручно підписана позивачем, який знав її зміст і виражав її волю. За таких обставин відсутні будь-які підстави вважати, що волевиявлення позивачів не було вільним і не відповідало її внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України), а тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed