Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

В квітня 2014 року позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. З 04 жовтня 2008 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Дошлюбне прізвище позивача: [PERSON]. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Протягом останнього року сімейне життя у сторін погіршувалось, з причин різних поглядів на життя та шлюб, постійними сварками, що призвело до фактичного припинення шлюбу. Примирення між сторонами є неможливим. Спору про місця проживання дитини між сторонами немає, донька проживає з позивачем. Майновий спір між сторонами також відсутній. У зв'язку з чим позивач вимушена була звернутись до суду, та просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] позов підтримала, наполягала на його задоволені, надала аналогічні пояснення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату його проведення був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує, строк для примирення не потрібен (а.с. 21). Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2008 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області шлюбі, актовий запис № 1102 (а.с. 6). Дошлюбне прізвище позивача: [PERSON]. У судовому засіданні встановлено, що від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Судом встановлено, що у сторін протягом останнього року сімейне життя погіршилось, з причин різних поглядів на життя та шлюб, постійними сварками, що призвело до фактичного припинення шлюбу. Примирення між сторонами є неможливим. Спору про місця проживання дитини між сторонами немає, донька проживає з позивачем. Майновий спір між сторонами також відсутній. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, примирення вважають неможливим у зв'язку неможливістю сумісного життя, тому подальше збереження шлюбу між сторонами неможливе. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сім'ї неможливе і суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі чоловіка, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін залишається у позивача - «[PERSON]», у відповідача - «[PERSON]». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення підлягають відшкодуванню понесені судові витрати, які документально підтверджені, а саме: судові витрати у розмірі 243,60 гривень (а.с. 1). На підставі ст.ст. 109, 110, 112, СК України,

Outcome: approved