Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з відповідачкою по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 15 лютого 2002 року Вербською сільською радою Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 1. Від шлюбу в них народилося двоє дітей, син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду стало те, що за весь період проживання стало цілком зрозуміло, що у позивача з відповідачкою різні характери, погляди на життя та уявлення про сім`ю. Тому нормальне сімейне життя у них так і не склалося. Їхні почуття вже давно згасли. Відповідачка постійно створює конфліктні ситуації, влаштовує скандали, озвучує безпідставні звинувачення позивачеві. Фактично сім`я вже давно розпалася та існує лише формально. Офіційно сторони проживають за одною адресою, однак не живуть однією сім`єю як подружжя, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу з відповідачкою є неможливе. Просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, бажає шлюб розірвати. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, згідна на розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі зареєстрованому 15 лютого 2002 року Вербською сільською радою Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 1, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] , народився [INFO] , [PERSON] , народилася [INFO] , їхніми батьками зазначені сторони по справі (а.с. 6,7). Згідно з\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене\~ст.56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4\~ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до\~ст. 112 ч. 2 СК України\~суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved