Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

В липні 2020 року представник позивача [PERSON], в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача грошове відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, у розмірі 259 765 грн. В обґрунтування позову вказав, що позивач в період часу з 16.10.2012 року по 12.07.2019 року, перебував в трудових відносинах з ПрАТ «Суха Балка. Під час виконання робіт на вказаному підприємстві, в межах трудових обов`язків, позивач підпадав під дію шкідливих факторів виробництва: запиленість повітря робочого простору та підвищена вібрація. Зазначив, що внаслідок дії на організм вказаних шкідливих чинників позивачем отримано хронічні професійні захворювання - «вібраційна хвороба другої стадії», а також «хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії». Поряд з цим, вказав, що зазначені шкідливі фактори мали місце з вини відповідача, який порушив законодавство в сфері охорони праці - не створив безпечні і нешкідливі умови праці для своїх працівників. У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями 07.04.2020 року позивач пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, за результатами якого йому встановлено ступінь втрати працездатності 55%, визначена необхідність в забезпеченні лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санітарно-курортним лікуванням, внаслідок професійних захворювань позивачу протипоказана важка фізична праця в умовах виробничого пилу, вібрації, тривала хода, вимушена поза, переохолодження. Вказав, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в неможливості повною мірою реалізовувати свої наміри в професійній сфері, реалізовувати свої звички та бажання, професійні захворювання супроводжуються постійними відчуттями задишки при незначному фізичному навантаженні, частим кашлем, загальною слабкістю, хрипами, болем в грудній клітині, больовими відчуттями в різних ділянках шиї та спини, кінцівках, а також призводять до істотного порушення функцій організму. Зазначив, що вказані негативні явища призводять до зниження якості життя та зменшення благ, які позивач мав до моменту отримання професійного захворювання та втрати працездатності. Позивач оцінив завдану йому моральну шкоду в сумі 259 765 грн., вважаючи, що її слід відшкодувати за рахунок роботодавця, який не виконав покладений на нього законодавством обов`язок по створенню нешкідливих умов праці. 24 липня 2020 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами, розгляд справи призначено на 25.08.2020 року. Відповідач скористався правом надання відзиву. Представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Вказує, що виникнення професійного захворювання у відповідача обумовлене тривалою роботою позивача в шкідливих умовах, що залежало безпосередньо від бажання самого позивача. Вказав, що позивачем не доведено наявність причинного моральної шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянні заподіювача та вини відповідача в її заподіянні. Також вказав, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди, заявлений розмір моральної шкоди належним чином не обґрунтований та не доведений, не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права. Відповідь на відзив позивачем та його представником не надавалась Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, не заперечувалось сторонами та підтверджується відомостями внесеними до трудової книжки, що позивач [PERSON] , в період з 16.10.2012 року по 12.07.2019 року працював на шахті «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка» підземним гірником, прохідником з повним робочим днем в підземних умовах. Відповідно до п.п. 12, 14 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 17.02.2020 року позивачу у віці 41 рік встановлено діагноз «вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації, синдром периферичної ангіодистонії верхніх та нижніх кінцівок у сполученні з радикулопатією полісегментарною, п/крижовою L4,L5-S1 білатерально, переважено зліва та шийною С5-С7 білатерально, переважно зліва, зі стійким вираженим больовим та м`язо-тонічним синдромами та статико-динамічними порушеннями, синдромом нейрогенної переміжної кульгавості, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу, остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів, остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А, ЛН першого-другого ступеня». Відповідно до п. п. 17, 18 вказаного акту хронічні професійні захворювання виникли у позивача внаслідок дії на його організм підвищених показників загальної вібрації та підвищеної концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії під час роботи підземним прохідником та підземним гірником на шахті «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка». Внаслідок хронічних професійних захворювань 07.04.2020 року позивач вперше пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, що вбачається з довідки серії 12ААА № 078858. За результатами огляду позивачу визначено втрату професійної працездатності в ступені 55 %, з яких - 40% по вібраційній хворобі; 15% - по хронічному обструктивному захворюванню легень, встановлено потребу у забезпеченні лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортним лікуванням. Згідно відомостей викладених в довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 017899 позивачу протипоказана важка фізична праця в умовах виробничого пилу, вібрації, тривала хода, вимушена поза, переохолодження. Відповідно до медичної документації наявної в матеріалах справи анамнез захворювання позивача характеризується неодноразовим проходженнями курсів лікування з приводу загострення хронічних професійних захворювань, які супроводжуються больовими відчуттями та істотними порушеннями функцій організму. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У відповідності зі ст. ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які полягають в обмеженні можливості вести звичний спосіб життя, повною мірою реалізовувати свої наміри в професійній сфері, призводять до відчуття болю та завдають незручностей позивачу у повсякденному житті, призводять до необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя, отримання лікування. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Матеріали справи чітко доводять, що зазначені негативні явища мають місце в житті позивача у зв`язку із отриманими професійними захворюваннями, що призвели до втрати позивачем професійної працездатності в ступені 55 %, погіршення функцій органів дихання, функцій опорно-рухового апарату, тому суд приходить до висновку про те, що позивачу заподіяна моральна шкода. Суд відхиляє заперечення відповідача про недоведеність факту завдання моральної шкоди, оскільки судом встановлено наявність у позивача професійних захворювань, що об`єктивно призвели до моральних страждань. Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача суд також не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обґрунтовані правові підстав для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди роботодавцем своєму працівнику, що отримав професійні захворювання. Оцінюючи доводи сторін, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди суд враховує глибину та характер фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених змін в його житті, ступінь втрати ним професійної працездатності, потребу в медикаментозному лікуванні, час роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, та визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 1000,00 грн.

Outcome: partial