Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є колишнім працівником ВАТ «Дубноцукор», його сімя перебувала на квартирній черзі як така, що потребує покращення житлових умов. У звязку з цим, 30 серпня 1999 року на спільному засіданні профспілкового комітету і адміністрації ВАТ «Дубноцукор» було вирішено надати сімям працівників товариства, які потребують покращення житлових умов приміщення для подальшого переобладнання їх під квартири в будівлі колишнього дитячого садка за адресою: м. Дубно, пров. Центральний, 4 (зараз пров. Центральний, 3). Таким чином, [PERSON] було виділено приміщення площею 153,5 м2. 27 вересня 2006 року Виконавчим комітетом Дубенської міської ради було вирішено надати дозвіл ВАТ «Дубноцукор» на переобладнання ? частини приміщення дитячого садка під житлові квартири для працівників підприємства з метою забезпечення їх житлом, що підтверджується рішення виконкому від 27.09.2006 року за № 842. 5 грудня 2006 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю надала ВАТ «Дубноцукор» дозвіл № 067 на виконання будівельних робіт з переобладнання ? частини дитячого садка під житлові квартири. Дозвіл було видано відповідно до проектної документації, узгодженої та зареєстрованої 09.11.2006 року Управлінням архітектури, будівництва та земельних питань. Дозвіл на виконання будівельних робіт з переобладнання частини дитсадка під житлові квартири свого часу надавався для ВАТ «Дубноцукор». Станом на сьогодні ВАТ «Дубноцукор» вже не існує, а відповідна будівля вже не перебуває у власності даної юридичної особи чи її правонаступників. 15.03.2001 року рішенням № 204 виконавчого комітету Дубенської міської ради було затверджено акт приймання-передачі будівлі дитячого садка ВАТ «Дубноцукор», що знаходиться в мікрорайоні цукрового заводу, в комунальну власність. На даний час згадана будівля перебуває у власності територіальної громади м. Дубно. Хоча дозвіл на виконання будівельних робіт з переобладнання частини дитсадка під житлові квартири свого часу надавався для ВАТ «Дубноцукор», однак, насправді всі роботи по приведенню будівлі у придатний для проживання стан виконувалися кожним із отримувачів квартир особисто (власними силами і за власні кошти). Станом на сьогодні, всі роботи щодо переобладнання приміщень під квартири по факту вже виконано. Отримувачі квартир виготовили технічні паспорти на свої квартири, проте документів, що підтверджували б права на одержані квартири, досі ніхто не має. 29 серпня 2012 року на засіданні Наглядової ради ПАТ «Дубноцукор» було підтверджено попереднє рішення від 30.08.1999 року про надання їм приміщень і знову розподілено вказані приміщення працівникам заводу, в тому числі й йому, [PERSON]. Отримувачі квартир також набули у спільну сумісну власність відповідну земельну ділянку площею 0,1 га, що знаходиться під вищезгаданою будівлею і згідно з цільовим призначенням відведена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 28.05.2014 року рішенням Дубенської міської ради № 3139 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої в м. Дубно на пров. Центральному, 3, площею 0,10 га у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 13 червня 2014 року отримали свідоцтво про право власності на нерухоме майно (вищевказану земельну ділянку). Таким чином, для оформлення документів на вказане житло спочатку необхідно отримати відповідне рішення виконкому про затвердження попереднього протокольного рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства та одержати ордер на вселення. Для цього 29 грудня 2016 року позивач звернувся із відповідною заявою до міського голови. Однак, 17 січня 2017 року виконавчий комітет Дубенської міської ради рішенням № 23 «Про розгляд матеріалів з житлових питань» відмовив у затвердженні спільного рішення профспілкового комітету і адміністрації ВАТ «Дубноцукор» щодо надання квартири та відмовив у видачі ордера. У пункті 7 вказаного рішення виконком посилається на ст. 15 ЖК Української РСР, пояснюючи при цьому, що спільні рішення затверджуються лише щодо надання жилих приміщень. Із вказаного вбачається, що причиною відмови у затвердженні рішення про надання квартири та відмови у видачі ордера є, на думку відповідача, неналежність приміщення до житлових. Таким чином, ні міською радою, ні її виконавчим комітетом надане позивачу приміщення не обліковується як житлове, внаслідок чого, він позбавлений можливості оформити належні документи на житло, а в подальшому і на приватизацію, чим порушуються його житлові та майнові права. Позивач особисто привів надане йому приміщення до придатного для проживання стану. Факт проведеного і закінченого перепланування підтверджується виготовленим на квартиру технічним паспортом від 08.07.2014 року. В разі виявлення будь-яких порушень в процесі переобладнання приміщення, технічний паспорт видано не було б. А рішенням Дубенської міської ради про надання у спільну сумісну власність земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку підтверджується той факт, що навіть сама міська рада вважає вказані приміщення житловими. Виконавчий комітет міськради не бажає завершити ту процедуру надання квартир, що була розпочата підприємством, де працювали. Своїми діями виконком перешкоджає у реалізації не лише житлових прав, але й тих соціально-економічних прав, що були породжені трудовими правовідносинами і є похідними від факту працевлаштування на підприємстві. У 2006 році виконком сам давав дозвіл на переобладнання частини приміщення під житлові квартири, а зараз не дає можливості оформити за собою раніше отримані квартири, тобто не дозволяє реалізувати ті права працівників, заради яких це перепланування і проводилось. Діючим Житловим кодексом Української РСР надається право виконавчим комітетам переводити жилі будинки і приміщення у нежилі, але не навпаки (ст. ст. 7, 8 ЖК Української РСР). Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зважаючи на те, що законом не надано повноважень виконавчим комітетам приймати рішення про надання приміщенням і будівлям статусу житлових, позивач змушений звернутися з таким позовом до суду і просити суд не зобовязати виконком прийняти рішення про надання приміщенню статусу житлового, а визнати дане приміщення житловим саме у судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, дали аналогічні пояснення. Представник відповідача позовні вимоги визнав у повному обсязі не заперечує проти задоволення позовних вимог. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є колишнім працівником ВАТ «Дубноцукор», його сімя перебувала на квартирній черзі як така, що потребує покращення житлових умов. 30 серпня 1999 року на спільному засіданні профспілкового комітету і адміністрації ВАТ «Дубноцукор» було вирішено надати сімям працівників товариства, які потребують покращення житлових умов приміщення для подальшого переобладнання їх під квартири в будівлі колишнього дитячого садка за адресою: м. Дубно, пров. Центральний, 4 (зараз пров. Центральний, 3). [PERSON], було виділено приміщення площею 153,5 м2 (а.с.7, 8). 27 вересня 2006 року Виконавчим комітетом Дубенської міської ради було вирішено надати дозвіл ВАТ «Дубноцукор» на переобладнання ? частини приміщення дитячого садка під житлові квартири для працівників підприємства з метою забезпечення їх житлом, що підтверджується рішення виконкому від 27.09.2006 року за № 842 (а.с.9). 5 грудня 2006 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю надала ВАТ «Дубноцукор» дозвіл № 067 на виконання будівельних робіт з переобладнання ? частини дитячого садка під житлові квартири. Дозвіл було видано відповідно до проектної документації, узгодженої та зареєстрованої 09.11.2006 року Управлінням архітектури, будівництва та земельних питань (а.с.10, 11, 12, 13, 14). 15.03.2001 року рішенням № 204 виконавчого комітету Дубенської міської ради було затверджено акт приймання-передачі будівлі дитячого садка ВАТ «Дубноцукор», що знаходиться в мікрорайоні цукрового заводу, в комунальну власність. На даний час згадана будівля перебуває у власності територіальної громади м. Дубно (а.с.17-19). Позивач виготовив технічний паспорт на квартиру (а.с.30-31) 29 серпня 2012 року на засіданні Наглядової ради ПАТ «Дубноцукор» було підтверджено попереднє рішення від 30.08.1999 року про надання їм приміщень і знову розподілено вказані приміщення працівникам заводу, в тому числі і [PERSON] (а.с.8). Отримувачі квартир також набули у спільну сумісну власність відповідну земельну ділянку площею 0,1 га, що знаходиться під вищезгаданою будівлею і згідно з цільовим призначенням відведена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 28.05.2014 року рішенням Дубенської міської ради № 3139 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої в м. Дубно на пров. Центральному, 3, площею 0,10 га у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 13 червня 2014 року отримали свідоцтво про право власності на нерухоме майно, вищевказану земельну ділянку (а.с.32,33).. 29 грудня 2016 року позивач звернувся із заявою до міського голови. 17 січня 2017 року виконавчий комітет Дубенської міської ради рішенням № 23 «Про розгляд матеріалів з житлових питань» відмовив у затвердженні спільного рішення профспілкового комітету і адміністрації ВАТ «Дубноцукор» щодо надання квартири та відмовив у видачі ордера. У пункті 7 вказаного рішення виконком посилається на ст. 15 ЖК Української РСР, пояснюючи при цьому, що спільні рішення затверджуються лише щодо надання жилих приміщень (а.с.34, 35). Таким чином, ні міською радою, ні її виконавчим комітетом надане позивачу приміщення не обліковується як житлове, внаслідок чого останній позбавлений можливості оформити належні документи на житло, чим порушуються його житлові та майнові права. У відповідності до висновку експертного дослідження судової інженерно-технічної експертизи від 20 березня 2017 року №170227/1_С квартира [ADDRESS] відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва щодо житлових квартир, проведена реконструкція в цілому відповідає вимогам робочого проекту переобладнання ? частини приміщення дитячого садка під житлові квартири (а.с.38-49). Відповідно до ст. 52 Житлового кодексу Української РСР жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. За змістом ст. 58 ЖК Української РСР підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який видається виконавчим комітетом місцевої ради на підставі рішення про надання жилого приміщення. Відповідно до ст. 6 ЖК Української РСР жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. За змістом ст. 31 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Згідно з п. п. 6, 10 ч. 1 ст. 15 ЖК Української РСР виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті: приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради (стаття 51), затверджують спільні рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації про надання жилих приміщень у будинках відомчого житлового фонду (стаття 52); видають ордери на жилі приміщення (частина перша статті 58, частина перша статті 122, частина друга статті 141). Відповідно до п. «б» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням; видача ордерів на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій. Статтею 47 Конституції України кожному гарантується право на житло. При цьому, згідно зі ст. 64 Основного Закону Держави дане право не може бути обмежене навіть в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Відповідно до ст. 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходитить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, позивачем повністю доведені об ставини викладені у позовній заяві в судовому засіданні.

Outcome: approved