Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що квартира [ADDRESS] , яка складається з 2 (двох) кімнат розпорядженням начальника Рівненського гарнізону від 01.11.2004 року № 813 закріплена як службова за військовою частиною [NUMBER] , та відповідно до наказу командира даної військової частини від 16.02.2005 року № 38 була надана військовослужбовцю [PERSON] на склад сім`ї: троє людей (на даний час в зв`язку з розлученням склад сім`ї одна людина). Після проведення перевірки Рівненським зональним відділом військової служби правопорядку в КЕВ м. Рівне було встановлено, що відповідач у 2008 році був переведений для подальшого проходження служби до Управління СБУ в Рівненській області. В тому числі стало відомо про те, що відповідач звільнений в запас (відставку), та фактично проживає в АР Крим (м. Сімферополь). За таких умов, зважаючи на положення ЖК Української РСР, представник позивача просить суд постановити рішення, яким виселити [PERSON] із службової квартири, без надання іншого жилого приміщення, із зняттям з реєстрації за вказаною адресою. Представники позивача позов підтримали та пояснили суду про обставини, що описані вище. Додали, що на даний час квартира пустує, в ній ніхто не проживає. В подальшому подали заяву, згідно до якої просять справу розглядати без їх участі. Відповідач подав до суду заяву, згідно до якої позов визнає, та просить справу розглядати без його участі. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, квартирно-експлуатаційний відділ м. Рівне (далі КЕВ м. Рівне) є органом військового управління в системі Збройних Сил України, має самостійний баланс та печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та є юридичною особою. Він здійснює свою діяльність на підставі «Положення про квартирно-експлуатаційний відділ м. Рівне». Згідно даного Положення, всі квартирно-експлуатаційні служби (частини) відають забезпеченням військових частин (установ, підприємств та організацій) казармено-житловим фондом і комунальними спорудами, їх технічною експлуатацією. КЕВ м. Рівне являється складовою частиною Збройних Сил України, підпорядкований Міністерству оборони України. КЕВ м. Рівне володіє, користується, розпоряджається закріпленим за ним майном відповідно до мети своєї діяльності та чинного законодавства. Квартира [ADDRESS] , яка складається з 2 (двох) кімнат житловою площею 55.2 кв.м., розпорядженням начальника Рівненського гарнізону від 01.11.2004 року № 813 закріплена як службова за військовою частиною [NUMBER] та відповідно до наказу командира даної військової частини від 16.02.2005 року № 38 була надана військовослужбовцю [PERSON] на склад сім`ї: троє людей (на даний час в зв`язку з розлученням склад сім`ї одна людина). Військовослужбовці військової контррозвідки Служби Безпеки України житловою площею за рахунок Міністерства оборони України не забезпечуються, тим більше відповідач на квартирному обліку не перебуває. Неодноразово поступали колективні заяви мешканців зазначеного вище житлового будинку на поведінку відповідача, яка несе пряму загрозу їхньому життю та здоров`ю, що підтверджено комісією КП «Житловик» та Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області. Після проведення Рівненським зональним відділом військової служби правопорядку перевірки в КЕВ м. Рівне було встановлено, що відповідач у 2008 році був переведений для подальшого проходження служби до Управління СБУ в Рівненській області. В тому числі стало відомо про те, що відповідач звільнений в запас (відставку) та фактично проживає в АР Крим (м. Сімферополь). Свідок [PERSON] надав суду показання про те, що відповідач більше року не користується наданим йому житлом. На підтвердження не проживання відповідача у вказаному помешканні були складені численні акти. Відповідно до ч. 1 ст. 118 Житлового кодексу Української РСР, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадян, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. За змістом статті 124 Житлового кодексу Української РСР, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового житлового приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців та членів їх сімей визначений «Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2010 року. З врахуванням того, що [PERSON] на квартирному обліку не перебуває, в службовій квартирі не проживає, немає жодного відношення до Міністерства оборони України, відповідач звільнений в запас (відставку), тому суд вважає, що заявлений позов є доведеним та обґрунтованим; а тому підлягає до задоволення в частині виселення відповідача з помешкання. В той же час не підлягають до задоволення позовні вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки зняття особи з реєстраційного обліку провадиться за рішенням суду в разі визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В разі, коли відповідний державний орган не проведе відповідні дії із зняття відповідача з реєстраційного обліку, то в даному випадку у позивача виникне право на звернення до суду з позовом щодо неправомірності таких дій. Крім того, позивач серед відповідачів не вказав відповідний державний орган, який відповідає за реєстрацію чи зняття з реєстрації громадян. А покладання на такий орган певних обов`язків без залучення до судового розгляду уповноваженого представника буде суперечити нормам\~ЦПК України. Суд не може постановити рішення щодо тих правовідносин, які ще не настали. Звернення до суду має бути зумовлене наявністю вже порушених прав, свобод чи інтересів, на захист яких звертається особа. У зв`язку з цим визнання будь-якого права на майбутнє буде безпідставним та необґрунтованим. Тому решта позовних вимог не підлягає до задоволення як безпідставно заявлена. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved