Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

В липні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Посилалась на те, що 21 грудня 2012 року відповідачка [PERSON] отримала від неї в позику гроші в сумі 900 доларів США, про що написала власноручно розписку, відповідно до якої зобов'язалась повернути гроші в термін до 01 квітня 2013 року. Однак на її неодноразові вимоги отримані за договором позики кошти до даного часу не повернула, борг відповідачки перед нею становить суму 900 доларів США, що згідно курсу валют станом на день подачі позову до суду становить суму 9450 грн. Згідно ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три відсотки річних за прострочення сплати боргу в сумі 9450 грн. за період з 01 квітня 2013 року по 01 квітня 2014 року за 12 місяців становить суму 283 грн. 50 коп. Просить стягнути з відповідачки [PERSON] на її користь борг за договором позики в сумі 9450 грн., що є еквівалентом суми 900 доларів США, три відсотки річних в сумі 283 грн. 50 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового забору в сумі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали повністю, просять стягнути з відповідачки [PERSON] на її користь борг за договором позики в сумі 9450 грн., що є еквівалентом суми 900 доларів США, три відсотки річних в сумі 283 грн. 50 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового забору в сумі 243 грн. 60 коп. з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Доповнили, що на день розгляду справи в суді офіційний курс НБУ долара США відносно гривні збільшився, однак позовні вимоги не збільшують. Твердження відповідачки про повернення боргу в сумі 900 доларів США у вересні 2013 року є неправдивим, вона борг не повернула, тому з цього приводу позивачка зверталась зі скаргою в Сторожинецький РВ УМВС України в Чернівецькій області. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що дійсно 21 грудня 2012 року вона позичила у позивачки [PERSON], яка є її свекрухою, гроші в сумі 900 доларів США, які зобов'язалась повернути до 01 квітня 2013 року, про що написала власноручно письмову розписку. Однак позивачка попросила її написати ще одну письмову розписку, так як в раніше написаній щось їй не сподобалось, таким чином нею було написано дві письмові розписки, одна з яких є в матеріалах справи. В строк до 01 квітня 2013 року вона не повернула борг у зв'язку зі своїм матеріальним станом, а повернула тільки у вересні 2013 року, позивачка повернула їй написану нею розписку. Але їй не було відомо, що [PERSON] зберегла і другу письмову розписку, написану нею, яку пред'являє в даний час. В липні 2014 року хтось проник в їх будинок і викрав майно та всі документи, серед яких була повернута позивачкою письмова розписка про позику, з цього приводу вона зверталась в міліцію. Оскільки вона повернула позивачці борг в сумі 900 доларів США, їй нічого не винна, тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Згідно ст.ст.1046, 1049 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що 21 грудня 2012 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено письмовий договір позики, згідно якого позивачка передала відповідачці гроші в сумі 900 доларів США, які вона зобов'язалась повернути в строк до 01 квітня 2013 року, про що написала власноручно розписку (копія та оригінал на а.с.5, 21). Однак взяті в борг кошти в сумі 900 доларів США до 01 квітня 2013 року позивачці [PERSON] відповідачкою не було повернуто, що вона визнала в судовому засіданні. Відповідачкою [PERSON] суду не надано у відповідності до вимог ст.60 ЦПК України належних доказів, які б з достовірністю підтверджували факт повернення нею боргу позивачці у вересні 2013 року, на що вона посилалась в судовому засіданні, а тому суд вважає достовірно встановленим той факт, що кошти в сумі 900 доларів США за договором позики позивачці не повернуто до даного часу, у зв'язку з чим борг відповідачки перед позивачкою становить суму 900 доларів США, що еквівалентно сумі 9450 грн., як визначила позивачка, хоча на день прийняття судом рішення згідно офіційного курсу НБУ ця сума є більшою. Відповідно до ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не повернула позивачці в термін, передбачений договором, суму боргу, а тому відповідно до ст.625 ч.2 ЦК України повинна повернути суму боргу з урахуванням 3% річних за період 12 місяців з 01 квітня 2013 року по 01 квітня 2014 року, визначених позивачкою [PERSON], що становить суму 283 грн. 50 коп. із розрахунку 3% від суми 9450 грн., так як інший розмір процентів договором позики не встановлений. Таким чином, суд вважає, що з відповідачки [PERSON] належить стягнути на користь позивачки [PERSON] за договором позики від 21 грудня 2012 року борг в сумі 9450 грн., що еквівалентно сумі 900 доларів США, 3% річних в сумі 283 грн. 50 коп., а всього суму 9733 грн. 50 коп., задовольнивши повністю позовні вимоги, а також у відповідності до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., сплачених згідно квитанції від 08 липня 2014 року (а.с.4), оскільки позовні вимоги задоволені. На підставі викладеного, ст.ст.526, 530, 625, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved