Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

В листопаді 2016р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ТОВ «Давір-Фінанс», третя особа: ТОВ «Тренд Компані», в якому просила суд: стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти - заборгованість в розмірі 149446,0 грн., а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 11 березня 2012р. між [PERSON] (після одруження прізвище змінено на «Мєхоношина») та відповідачем було укладено Угоду про завдаток №02/3Д/2012, за умовами якої сторони дійшли згоди, що для забезпечення точного і належного виконання зобов'язань щодо укладання в майбутньому попереднього договору на придбання квартири [ADDRESS], позивачка зобов'язувалася сплатити відповідачу 7988,0 грн. (далі по тексту - Угода). В подальшому, 24 березня 2012р. між вказаними сторонами: від імені [PERSON], та ТОВ «Давір-Фінанс» в особі [PERSON], діючої на підставі нотаріально-посвідченої довіреності від 15 березня 2012р. було укладено попередній договір, згідно з умовами якого позивач сплатив відповідачу в загальній сумі 149446,0 грн., з яких: 47820,8 грн. зараховано відповідачем у якості забезпечувального платежу, 7988,0 грн. - на виконання Угоди про завдаток. За умовами вищезгаданого договору відповідач зобов'язувався в строк до 30 квітня 2014р. укласти з позивачкою основний договір купівлі-продажу нерухомого майна, проте, вказане зобов'язання виконано не було. Враховуючи те, що відповідач володіє грошовими коштами позивачки без відповідної правової підстави, позивачка неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про повернення коштів, однак дана вимога задоволена не була. При цьому, відповідач уклав з третьою особою договори купівлі - продажу земельної ділянки та незавершеного будівництва, однак, позивачка не бажала переукладати новий попередній договір з третьою особою ТОВ «Тренд Компані», про що повідомила керівництво вказаних товариств та вимагала повернення їй сплачених грошових коштів. При цьому, сторона позивача вказує на те, що діями відповідача порушені умови п.5.4. попереднього договору, на відповідні письмові претензії з боку позивачки [PERSON], відповідач ТОВ «Давір-Фінанс» відповіді не надало і всі вимоги залишило поза увагою. Оскільки в строк, визначений попереднім договором, основний договір не було укладено саме з вини відповідача, внесені позивачем грошові кошти повернуто не було, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. До початку судового засідання представник позивачки подав до суду заяву, в якій просив суд здійснювати розгляд справи у відсутність сторони позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи і підтримує заявлені позовні вимоги. Відповідач та третя особа, про час та місце розгляду справи оповіщались в установленому законом порядку, поважності причин неявки суду не повідомили, заперечення на позов та заяви про розгляд справи у відсутність їх представників - не подавалися. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 11 березня 2012р. між сторонами було укладено Угоду, за умовами якої сторони дійшли згоди, що для забезпечення точного і належного виконання зобов'язань щодо укладання в майбутньому попереднього договору на придбання квартири [ADDRESS], позивачка зобов'язувалася сплатити відповідачу 7988,0 грн. (а.с.9, 10). 24 березня 2012р. між вказаними сторонами: від імені [PERSON] та ТОВ «Давір-Фінанс», в особі [PERSON], діючої на підставі нотаріально-посвідченої довіреності від 15 березня 2012р., було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапчук Н.В. за реєстровим №446. Предметом цього договору було укладання в майбутньому (в строк до 30 квітня 2014р.) договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS], загальною площею 39,85 кв.м. (а.с.8). Також, 24 березня 2012р. між сторонами був укладений додатковий договір №1 до попереднього договору від 24 березня 2012р., за яким сторони погодили виплату позивачкою відповідачу грошових коштів частинами згідно дат вказаних в таблиці №1 шляхом перерахування на рахунок (а.с. 7). В рахунок сплати завдатку, передбаченого Угодою, позивачкою 11 березня 2012р. було сплачено відповідачу грошову суму у розмірі 7987,0 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №02/3Д/2012 (а.с.10). В подальшому, на виконання умов попереднього договору та додатку №1, позивачкою сплачено: 111572,0 грн. (квитанція №446 від 24 березня 2012р. та №231.1165.1 від 26 березня 2012р.); 4981,0 грн. (квитанція №231.59.1 від 04 травня 2012р.); 4981,0 грн. (квитанція № 10826.543.2 від 26 червня 2012р.); 4981,0 грн. (квитанція №12812.808.2 від 25 липня 2012р.); 4981,0 грн. (квитанція №12784.116.1 від 04 вересня 2012р.); 4981,0 грн. (квитанція №131.09.195.3 від 09 жовтня 2012р.); 4981,0 грн. (квитанція № 13109.12.1 від 01 листопада 2012р.) (а.с.11-19). У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Однак, в установлений договорами строк відповідач своїх зобов'язань щодо укладення згідно п. 6.1 попереднього договору укласти та в нотаріальному порядку посвідчити Основний договір купівлі-продажу квартири у строк до 30 квітня 2014р. - не виконав, адже доказів зворотному суду надано не було. Натомість, 05 серпня 2013р. між відповідачем і третьою особою було укладено договори купівлі-продажу земельної ділянки та незавершеного будівництва, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Про вказану обставину позивачка дізналась із листа ТОВ «Давір-Фінанс» та ТОВ «Тренд Компані» (а.с.20). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 520 ЦК України, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Дізнавшись про укладання договорів купівлі-продажу між відповідачем та третьою особою від 05 серпня 2013р., позивачка письмово 01 лютого 2016р. звернулася до відповідача з вимогою повернення коштів. При цьому, своєї згоди укладати новий договір з третьою особою наміру не висловлювала. Однак, відповіді, як і повернення сплачених за попереднім договором грошових коштів, позивачка не отримала. У відповідності з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Положеннями ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу положень ч. 1-3 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Судом достовірно встановлено, що позивачем було сплачено відповідачу 149446,0 грн., в тому числі суму завдатку у розмірі 7978,0 грн. на виконання Угоди та п.5.1 попереднього договору. Відповідно до положень п. 5.1 попереднього договору у випадку невиконання цього договору стороною 1 (відповідачем), вона зобов'язується сплатити протягом 3 (трьох) календарних днів з дати, встановленої в п. 6.1 цього договору, неустойку у гривнях у подвійному розмірі забезпечувального платежу. Крім того, суд прийшов до висновку про порушення відповідачем також і умов п.5.2, 5.4 попереднього договору, які встановлюють, що невиконанням цього договору є будь-який факт, який є причиною офіційної (з винесенням відповідної постанови) відмови нотаріуса у посвідченні Основного договору, нез'явлення до нотаріуса у визначений час або невиконання основного договору, якщо цей факт доказаний в судовому порядку чи наслідком якого є розірвання Основного договору (визнання їх недійсними). Сторона 1 гарантує Стороні 2 не відчужувати квартиру іншим особам, не надавати її в користування та не передавати в іпотеку, не пропонувати Об'єкт купівлі-продажу на відчуження, не здійснювати відповідні рекламні заходи та не проводити відповідні переговори з цього приводу, не укладати попередніх договорів відносно Об'єкта купівлі-продажу з іншими особами. Враховуючи те, що під час судового розгляду знайшло своє підтвердження порушення стороною відповідача своїх зобов'язань за попереднім договором, а саме не укладення з вини відповідача договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], загальною площею 39,85 кв.м., у зв'язку з відсутністю самого предмету договору купівлі-продажу, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 149446,0 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1494,46 грн.

Outcome: approved