Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

В липні 2015р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ТДВ «СТ «Домінанта», в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 57597,81 грн., понесені судові витрати. В ході розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» (далі по тексту - відповідач 1) суму інфляційних втрат у розмірі 6378,93 грн., суму пені за несвоєчасне виконання зобов'язання з виплати страхового відшкодування у розмірі 8542,68 грн. та суму 3 % річних у розмірі 463,76 грн., а всього 15385,0 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2) на свою користь суму між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховою компанією страховим відшкодуванням у розмірі 20588,28 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27 жовтня 2014р. по вул. Столичне шосе та Охотський пров. в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) з участю автомобілів: [NUMBER], що належить на праві власності позивачу, та «ГАЗ», д.н. [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014р. вказана ДТП сталася з вини відповідача [PERSON] Оскільки, між позивачем та відповідачем 1 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс АІ/3296291, за яким об'єктом страхування є цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «ГАЗ», д.н. [NUMBER], позивач звернувся до останнього з заявою про виплату страхового відшкодування, однак, відповідачем рішення у строки встановлені законом про виплату страхового відшкодування позивачу прийнято не було, страхового відшкодування не виплачено. Водночас позивачем було проведено роботи по відновлювальному ремонту автомобіля на загальну суму 41106,0 грн. Однак, під час розгляду даної справи 01 грудня 2015р. відповідачем 1 було виплачено на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 20517,0 грн. Дані відшкодування було проведено відповідачем 2 на підставі Звіту про визначення матеріального збитку завданого транспортному засобу № 9663 від 04 листопада 2014р. В судовому засіданні, яке відбулося 23 березня 2016р. представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. У судове засідання, яке відбулося 27 квітня 2016р. позивач та представник позивача не з'явилися, про час та місце розгляду справи оповіщались в установленому законом порядку, про поважність причин неявки суду повідомлено не було, представником позивача було надано до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач 1 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку, про поважність причин неявки свого представника суду повідомлено не було, 02 лютого 2016р. через канцелярію суду, відповідачем 1 були направлені заперечення проти позову, у яких відповідач 1 просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та розглядати справу за відсутності представника відповідача 1. Відповідач 2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку, про поважність причин неявки суду повідомлено не було, заперечення на позов не подавалися. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, позивачем та відповідачем 1 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс АІ/3296291, за яким об'єктом страхування є цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «ГАЗ», д.н. [NUMBER]. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. 27 жовтня 2014р. близько 13 год. 45 хв. по вул. Столичне шосе - Охотський пров. в м. Києві сталась ДТП за участю автомобілів: [NUMBER], що належить на праві власності позивачу, та «ГАЗ», д.н. [NUMBER], під керуванням відповідача 2. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014р. винним у даній ДТП визнано відповідача 2 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що вказана ДТП мала місце під час дії договору страхування - Поліс АІ/3296291, а тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подія, яка сталась 27 жовтня 2014р. (ДТП) є страховим випадком відповідно до Полісу АІ/3296291. Як вбачається із довідки ДПС ДАІ ГУМВС України в м. Києві, 27 жовтня 2014р. о 13:15 год. у м. Києві на вул. Столичне шосе - Охотський пров. автомобіль марки «Honda», д.н. [NUMBER], отримав механічні пошкодження переднього бампера, лівого переднього крила, лівої передньої фари та лівого дзеркала заднього виду (а.с. 16). Згідно наданих стороною позивача Акта виконаних робіт № 380 від 27 листопада 2014р. та квитанції до прибуткового касового ордеру № 380 від 27 листопада 2014р., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Honda», д.н. [NUMBER], складала 41106,0 грн. Проте, відповідно до Звіту № 9663 від 05 листопада 2014р., який було складено на замовлення відповідача 1 оцінювачем ТОВ «Експертум-АВЕ» [PERSON], матеріальний збиток завданий власнику транспортного засобу «Honda», д.н. [NUMBER], внаслідок його пошкодження становить 20517,72 грн. (а.с. 69-74). Відповідно до платіжного доручення № 4689 від 01 грудня 2015р. відповідачем 1 на розрахунковий рахунок позивача було сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 20517,72 грн. Судом достовірно встановлено, що в досудовому порядку позивач звертався до відповідача про виплату йому страхового відшкодування, проте відповідачем 1 було сплачено на користь позивача суму страхового відшкодування лише під час розгляду судом справи про стягнення страхового відшкодування, а саме 01 грудня 2015р. У відповідності з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності відповідних документів, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний виплатити потерпілій особі суму страхового відшкодування. Пунктом 5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Як вбачається із Заяви про настання страхового випадку, яку було подано позивачем до відповідачем 1, вищезазначену заяву страхова компанія отримала 20 листопада 2014р. Таким чином, відповідач повинен був виплатити позивачу відповідну суму страхового відшкодування не пізніше 18 лютого 2015р., однак, в порушення вимог даного Закону здійснив страхове відшкодування лише 01 грудня 2015р. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснень наданих в п. 3) Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Як вбачається з уточненої позовної заяви, позивач просив стягнути з відповідача 2 на свою користь збитки за несвоєчасну сплату страхового відшкодування за період 01 березня 2015р. по 30 листопада 2015р., що складаються з інфляційних втрат у розмірі 6378,93 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язання з виплати страхового відшкодування у розмірі 8542,68 грн. та 3 % річних у розмірі 463,76 грн., а всього 15385,0 грн. Даний розрахунок є правильним, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1 на користь позивача інфляційні втрати, пеню та 3 % річних за несвоєчасне виконання зобов'язання з виплати страхового відшкодування за період з 01 березня 2015р. по 30 листопада 2015р. у розмірі 15385,37 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У відповідності з п. 22.1, 22.2. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 29 цього Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У відповідності з ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Враховуючи зазначене, позивач просив суд також стягнути з відповідача 2 на підставі ст. 1194 ЦК України, суму різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховою компанією страховим відшкодуванням у розмірі 20588,28 грн. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснень наданих в п. 3) Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Однак, позовні вимоги позивача у цій частині не підлягають задоволенню, оскільки ст. 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність повинна сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою лише у випадку, коли недостатньо страхової виплати для повного відшкодування шкоди, тобто якщо шкода, заподіяна потерпілій в наслідок ДТП особі являється більшою за ліміт відповідальності страховика, визначеного Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до Полісу АІ/3296291 ліміт страхової відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50000,0 грн. Оскільки, відповідно до Звіту № 9663 від 05 листопада 2014р., який було складено на замовлення відповідача 1 оцінювачем ТОВ «Експертум-АВЕ» [PERSON], матеріальний збиток завданий власнику транспортного засобу «Honda», д.н. [NUMBER], внаслідок його пошкодження становить 20517,72 грн., відповідача 2 не зобов'язаний додатково сплачувати на корить позивача суму страхового відшкодування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню сума відшкодування у розмірі 15385,0 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: partial