Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

В квітні 2019 р. позивач звернувся до суду з позовом про розірвання спадкового договору.В обґрунтування позову посилається, що 21.06.2013 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було спадковий договір. Договір було посвідчено державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. та зареєстровано в реєстрі за № 3-996. Відповідно до п. 2.1, 2.3 спадкового договору на набувачів покладалися обов`язки надавати як гуманітарну, так і грошову допомогу [PERSON] , а у разі його смерті здійснити необхідні ритуальні заходи на кладовищі м. Києва, пов`язані з кремацією тіла Відчужувача, та розвіяти його прах на р. Дніпро. У зв`язку з тим, що потреби [PERSON] у допомозі та догляду з часом зростали, а набувачі самостійно не могли постійно допомагати [PERSON] , навідувати його та виділяти значні кошти на його утримання, останній вирішив звернутися з липня 2016 р. за допомогою до третіх осіб, а саме до ТОВ «Пенсіон-ЮА», на яке в листопаді 2017 року склав заповіт. [INFO] у віці 73 років внаслідок цереброваскулярної хвороби [PERSON] помер. 08.12.2017р. [PERSON] уклав договір-замовлення на організацію та проведення поховання та сплатив необхідні платежі. [PERSON] було поховано у грудні 2017р. на Північному кладовищі м.Києва, а тому вважає що дані дії [PERSON] є грубим порушенням п.2.3 Договору, оскільки він не виконав розпорядження [PERSON] на випадок своєї смерті. Також посилається на те, що [PERSON] не приймала участі у наданні як гуманітарної, так і грошової допомоги [PERSON] , який її так потребував, не цікавилася станом здоров`я [PERSON] , що є порушенням п.2.1.1 Договору, а тому спадковий договір підлягає розірванню. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову, в якій повністю визнав заявлені [PERSON] вимоги і не заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] подав відзив .Вказував на те що позивач не пояснив яким чином [PERSON] порушила спадковий договір, позивач має намір незаконно позбавити власності [PERSON] , оскільки [PERSON] проти позову не заперечував, зазначає, що законом не передбачено можливість звернення набувача до іншого спів набувача з позовом про розірвання спадкового договору, а [PERSON] виконувала свої обов`язки по спадковому договору належним чином, що підтверджується фактом, що [PERSON] не звертався до неї щодо розірвання спадкового договору. В судовому засіданні просила відмовити в позові. 3-ті особи пояснення не надали. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 29.09.2019 р. відкрито провадження в порядку загального та призначено підготовче засідання. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 25.05.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого. Судом встановлено , що 21.06.2013 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено спадковий договір, який було посвідчено Іваненко Р.С. державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №3-996 . Відповідно до п.1.1 Договору Набувачі зобов`язалися виконувати передбачені в ньому розпорядження Відчужувача і в разі його смерті набувають право власності на належну частину майна в рівних частках - на 1/2 частину належної Відчужувачу квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.2.1 Договору за життя Відчужувача на Набувачів покладалися обов`язки надавати як гуманітарну так і грошову допомогу Відчужувачу. Згідно п.2.3 Договору у разі смерті Відчужувача Набувачі повинні здійснити необхідні ритуальні заходи на кладовищі м. Києва, пов`язані з кремацією тіла Відчужувача, та розвіяти його прах на р.Дніпро. Відповідно до п.2.2 Договору Набувачі [PERSON] та [PERSON] виступають в складеному договорі довіреними особами [PERSON] , які у випадку невиконання [PERSON] своїх обов`язків особисто - можуть представляти інтереси [PERSON] в суді і наділені повноваженням, окрім права підписувати будь-які юридичні та фінансові документи, що можуть змінювати юридичні та фінансові умови Договору. Відповідно до п.3.1 Договору право власності на частину майна, що є предметом Договору, у Набувачів виникає в разі смерті Відчужувача з моменту належного оформлення правовстановлюючих документів згідно з чинним законодавством України. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві [PERSON] помер [INFO] у віці 73 років . Відповідно до договору-замовлення на організацію та проведення поховання від 08.12.2017р [PERSON] сплатив необхідні платежі. [PERSON] було поховано у грудні 2017р. на Північному кладовищі м. Києва . Статтею 1302 ЦК України передбачено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Відповідно до ст.1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Згідно ч.3 ст.1307 ЦК України відчужувач має право призначити особу, яка буде здійснювати контроль за виконанням спадкового договору після його смерті. У разі відсутності такої особи контроль за виконанням спадкового договору здійснює нотаріус за місцем відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, дії, які передбачені п.2.3 Договору, Відповідачі після відкриття спадщини не вчинили. Контроль за виконанням спадкового договору нотаріус за місцем відкриття спадщини не здійснював, оскільки [PERSON] оформила право власності 1/6 частку квартири та здійснила її відчуження третій особі, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є Відповідно до ч.2 ст.1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача. Таким чином спадковий договір підлягає розірванню у зв`язку з неможливістю виконання розпорядження відчужувача, оскільки було порушено істотну умову договору - розпорядження [PERSON] на випадок смерті, а саме п.2.3 Договору у разі смерті Відчужувача Набувачі повинні здійснити необхідні ритуальні заходи на кладовищі м. Києва, пов`язані з кремацією тіла Відчужувача, та розвіяти його прах на р. Дніпро. Касаційний цивільний суд у постанові від 19.05.2020 у справі № 237/4652/17 зазначив, що оскільки закон не містить спеціальних застережень, то на вимогу набувача спадковий договір може бути розірвано судом як до смерті, так і після смерті відчужувача. Для цього має бути встановлена неможливість виконання ним розпоряджень відчужувача. Згідно офіційного роз`яснення Міністерства юстиції України, спадковий договір має подвійну правову природу: він одночасно є і розпорядженням на випадок смерті, і договором, змістом якого обумовлюються його істотні умови. На вимогу набувача спадковий договір може бути розірвано судом як до смерті, так і після смерті відчужувача. Для цього має бути встановлена неможливість виконання ним розпоряджень відчужувача. Таким чином, зважаючи на те, що між сторонами було укладено спадковий договір, то за даних обставин між сторонами виникли зобов`язання. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). У відповідності із ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Згідно вимог ст. ст.76,77,79,80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ч. 3 ст.12та ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем [PERSON] не спростовано доводів позивача щодо невиконання умов спадкового договору та не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження виконання нею умов спадкового договору та враховуючи те, що відповідач [PERSON] визнав позов та підтвердив факт невиконання умов спадкового договору суд приходить до висновку про те, що спадковий договір підлягає розірванню. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги частково визнані відповідачем [PERSON] , відповідно до ст.142 ЦПК України позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 192,10 грн. та стягненню з відповідача [PERSON] іншої частини судового збору в розмірі 192,10 грн.. З відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 грн. на користь позивача.

Outcome: approved