Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

в обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що їй на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: с.Замулинці, вул. Шевченка, 49, Коломийського району Івано-Франківської області. 04.05.2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір найму житлового приміщення за вказаною адресою. В листопаді 2015 року відповідач виїхав за межі України ( на постійне проживання до Сполучених Штатів Америки). З того часу відповідач фактично не проживає в даному будинку, не бере участі у витратах по його утриманню, не сплачує комунальних послуг. Запропонувати останньому в добровільному порядку зняти з реєстрації своє місце проживання позивач не має можливості, оскільки вона не підтримує з ним будь-яких відносин. Тому позивач просить розірвати вказаний договір найму та визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним будинком. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 24.02.2017 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності та згідна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був тричі повідомленим належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання у спірному будинку. Надіслані на вказану адресу судові виклики в судові засідання 23.01., 09.02. та 24.02.2017 року відповідачу не вручено в звязку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 20, 26, 38). Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 11.05.2004 року державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори, та зареєстрованого в реєстрі №878, та даних витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3895318, виданого 18.06.2004 року Коломийським МБТІ, позивач вказана власником вищевказаного будинку (а.с.3,4). 04.05.2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір найму житлового приміщення за вказаною адресою, згідно з з яким відповідач зобовязався в тому числі утримувати належний позивачу вищевказаний будинок ( а.с. 5). Довідкою №243, виданою 05.01.2017 року Івано-Франківським обласним адресно-довідковим бюро, стверджується, що місце проживання відповідача зареєстроване в зазначеному будинку (а.с. 23). Актами, виданими 31.12.2015 року та 15.12.2016 року Семаківською сільською радою, стверджується, що у зазначеному будинку відповідач не проживає та в будинку відсутні його речі (а.с.6, 7). Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання. Ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Згідно з вимогами ч.1 ст.6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням, оскільки він протягом тривалого часу, а саме з 2015 року там не проживає. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст. 317, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст.71, 72, 163 ЖК України, ст.6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні та,

Outcome: approved