Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

В листопаді 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних та 3 відсотків річних за невчасне виконання грошового зобов`язання. В обґрунтування свого позову позивач вказала, що Хмельницьким міськрайонним судом 07.12.2000 року розглянуто позовну заяву [PERSON] до [PERSON] щодо стягнення позики (коштів) в сумі 14000 доларів США. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач (боржник) [PERSON] позов визнав та підтвердив факт неповернення коштів (позики) в сумі 14000 доларів США. При цьому необхідно зазначити, що вона мала намір стягнути з відповідача [PERSON] 14000 доларів США, однак судом першої інстанції їй було роз`яснено, що на території України національною валютою є гривня та зобов`язано надати довідку про курс долара США до гривні відповідно НБУ. Вона надала всі необхідні довідки на вимогу суду та зазначила в позовній заяві стягнути 14000 доларів США відповідно до курсу НБУ кошти в сумі 76881 грн. станом на 2000 рік. Таким чином суд вирішив стягнути з відповідача [PERSON] на її користь кошти в загальній сумі 76881 грн.. Отримавши виконавчий лист та рішення Хмельницького міського суду вона виконавчі документи направила в Хмельницький міський відділ ДВС до примусового виконання. При неодноразових перевірках майнового стану за боржником [PERSON] будь-якого майна не було виявлено. В 2016 році другий міський відділ ДВС Хмельницького міського управління юстиції втратив вищевказаний виконавчий лист №2-5541/2000 та звернувся до Хмельницького міськрайонного суду про виготовлення дублікату. Хмельницький міськрайонний суд 17.06.2016 року видав дублікат виконавчого листа №2-5541/2000 та направив для примусового виконання в 2-й міський відділ ДВС ГТУЮ в м.Хмельницький. Рішення суду набрало законної сили ще 19 грудня 2000 року і по теперішній час залишається не виконаним. В черговий раз 01.07.2016 року державним виконавцем [PERSON] відкрито виконавче провадження №51539784, боржнику надавався термін для добровільного виконання, але рішення суду ним так і не виконано. Боржник взнавши, що на його майно накладено арешт почав оскаржувати всі дії ДВС в суді, а також вибудовувати різні схеми про те, що він рішення суду виконав так як в нього був вилучений автомобіль, але при цьому не надав жодних доказів, а саме: ні її розписки, що вона до нього претензій не має, а ні постанови про закінчення виконавчого провадження. Апеляційним судом Хмельницької області було частково задоволено скаргу боржника і справу повернуто на новий розгляд лише з тих підстав, що відповідача (боржника) суд першої інстанції не належним чином повідомив про слухання справи. Щодо оцінки доказів про існування виконавчого провадження та не виконання рішення суду не виникало ніяких сумнівів та запитань. При повторному розгляді справи подання державного виконавця суд першої інстанції дослідив, що рішення суду не виконано, а також те, що виконавче провадження перебувало на виконанні в ДВС, але втрачене і на теперішній час залишається не виконаним та потребує відновленню. Однак, вдруге при розгляді Апеляційним судом Хмельницької області скаргу [PERSON] частково задовільнили і звернули увагу на те, що ДВС втративши виконавче провадження не на законних підставах його відновлює та роз`яснили порядок. Крім того, боржником оскаржувався і виконавчий документ, що не підлягає виконанню, але йому в позові було відмовлено (ухвала від 19.03.2018 року справа №686/13935/17), так як він не надав суду жодних доказів про виконання рішення суду. ДВС вдруге не виконавши ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області порушили порядок відновлення втраченого виконавчого провадження і звернувшись до суду першої інстанції та знову ж отримали відмову. На теперішній час державним виконавцем проводиться відновлення втраченого виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції щодо виконання виконавчих дій та наказу Міністерства юстиції України. Таким чином, [PERSON] знову ж таки відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов`язання передбачені договором щодо повернення позики та відображені в рішенні суду. Відповідач ігнорує листи ДВС щодо повернення суми позики та виконання рішення суду. Рішення суду та умови позики, що взяв на себе відповідач [PERSON] не виконує. В судовому засіданні він визнав борг, але всіма можливими шляхами ухиляється від виконання зобов`язань щодо повернення позики і до теперішнього часу не виконав свій обов`язок, порушивши строки повернення суми коштів, передбачених ч.1 ст.1049 ЦК України, не надавши жодної відповіді на заявлені письмові вимоги державного виконавця. Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 18.07.2018 року було частково задоволено його позовні вимоги щодо стягнення інфляційних коштів та 3% річних станом на 24.10.2016 року в межах позовної давності. Таким чином з боржника [PERSON] на її користь необхідно ДВС стягнути кошти в сумі 82433,74 грн.. Крім того доказано, що рішення суду від 2000 року боржником не виконано. З моменту прийняття рішення Хмельницького міськрайонного суду від 07.12.2000 року по сьогоднішній день, боржник рішення суду не виконує, що передбачає знецінення коштів, які їй присудив суд, як мінімум на індекс інфляції, а також здешевлення купівельної вартості тих коштів. Станом на 05.11.2018 року відповідачем жодної копійки не сплачено, а тому відповідачу в зв`язку з невчасним виконанням грошового зобов`язання нараховано по індексу інфляції за період з 25.10.2016 року по 05.11.2018 року - 46345,55 грн., а також 3% річних від простроченої суми за період з 25.10.2016 року по 05.11.2018 року - 4682 грн., а всього 51027,55 грн.. Тому позивач просить позов задоволити та стягнути з відповідача на її користь інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 51027,55 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 27.12.2018 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Другий відділ Державної виконавчої служби м.Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві, суду пояснив, що рішення суду від 07.12.2000 року відповідачем не виконано, доказів його виконання немає. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, суду пояснила, що в 2001 році було накладено арешт на автомобіль відповідача і реалізовано його, тому вони вважають, що рішення суду виконано. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міського суду Хмельницької області від 07.12.2000 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] позику в сумі 76120,80 грн. та 760,20 грн. державного мита, а всього 76881 грн., яке набрало чинності 18.12.2000 року. Постановою апеляційного суду Хмельницької області від 18.07.2018 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.04.2018 року в справі №686/21483/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних нарахувань і 3% річних від простроченої суми, скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] за період з 02.11.2013 року до 01.11.2016 року 74698,27 грн. інфляційних нарахувань, 6919,29 грн. процентів від простроченої суми, 816,18 грн. судового збору за пред`явлення позову, а всього - 82433,74 грн.. Згідно листа Другого відділу ДВС м.Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області №25265 від 22.05.2019 року, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №56918070 від 03.08.2018 року про стягнення коштів з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 82433,74 грн. з примусового виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду №686/21483/16 від 01.08.2018 року. Згідно вищевказаного виконавчого провадження заборгованість станом на 18.02.2019 року стягнуто в повному обсязі, а виконавче провадження №56918070 закінчено 27.02.2019 року. Станом на 22.05.2019 року в Другому відділі ДВС м.Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області на примусовому виконанні не має відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення коштів з [PERSON] на користь [PERSON] .. Вказані обставини підтверджуються: рішенням Хмельницького міського суду Хмельницької області від 07.12.2000 року; постановою апеляційного суду Хмельницької області від 18.07.2018 року; листом Другого відділу ДВС м.Хмельницький №25265 від 22.05.2019 року. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч.ч.2,5 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Враховуючи, що між сторонами виникло грошове зобов`язання, а саме стягнення коштів всього на суму 76881 грн., то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. Висновок щодо застосування вищевикладених норм права міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року № 686/21962/15-ц. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно розрахунку проведеного позивачкою збитки, заподіяні їй в результаті прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання в сумі 76881грн. внаслідок інфляції становлять за період з 01.10.2016 року по 30.09.2018 року включно - 20569,59грн.. Розрахунку інфляційних втрат за період з 01.10.2018р. по 05.11.2018 року позивачем суду не надано. Враховуючи наведене, а також те, що постановою апеляційного суду Хмельницької області від 18.07.2018 року з відповідача на користь позивачки вже стягнуто інфляційні нарахування до 01.11.2016 року, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати за період з 01.11.2016 року по 30.09.2018 року включно, які становлять: 76881 х 1,018 х 1,009 х 1,011х 1,010 х 1,018 х 1,009 х 1,013х 1,016 х 1,002 х 0,999 х 1,020 х 1,012 х 1,009 х 1,010 х 1,015 х 1,009 х 1,011 х 1,008 х 1,000 х1,000х0,993х1,000 х1,019- 76881=17915,29грн. Також з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню три проценти річних від простроченої суми за період за період з 01.11.2016 року по 05.11.2018 року включно в сумі 4650,77 грн. (76881х 3 (%) х 736 / 365 / 100 = 4650,77). Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Представником відповідача на підтвердження заперечень щодо позовних вимог надано суду: ухвалу Хмельницького міського суду від 10.07.2001 року про скасування ухвали суду від 02.08.2000 року про накладення арешту на автомобіль КІА 48484 ХМ за поданням державного виконавця; картку реєстрації автомобіля, згідно якої 27.07.2001 року було знято з реєстрації для реалізації автомобіль КІА 48484 ХМ , документ-підстава для реєстрації рішення суду від 20.03.2001 року; копію постанови Апеляційного суду Хмельницької області від 14.03.2018 року, якою скасовано ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.01.2018 року, та подання державного виконавця Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції про видачу дублікату виконавчого листа залишено без задоволення, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку щодо задоволення подання про видачу дубліката виконавчого листа, за відсутності відновленого втраченого виконавчого провадження; ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.05.2018 року, якою частково задоволено скаргу [PERSON] та скасовано постанови державного виконавця Другого відділу ДВС м.Хмельницький ГТУЮ в Хмельницькій області від 01.07.2016 року про відкриття провадження та від 21.07.2016 року про накладення арешту, враховуючи, що вони прийняті без правовстановлюючого документа, який міг би бути підставою для вчинення виконавчих дій; ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.09.2018 року, якою було відмовлено у задоволенні подання державного виконавця Другого відділу ДВС м.Хмельницький про видачу дубліката виконавчого листа №5541, виданого Хмельницьким міським судом, оскільки державним виконавцем не надано до суду доказів чи було виконано рішення суду та чи не втратило воно законної сили, а також державним виконавцем не здійснювались заходи щодо відновлення виконавчого провадження; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 12018240010008324 по факту надання невідомою особою до відділу ДВС підроблених документів. Разом з тим, надані суду представником відповідача докази не містять відомостей щодо виконання відповідачем рішенням Хмельницького міського суду Хмельницької області від 07.12.2000 року, в тому числі за рахунок реалізації належного відповідачу майна. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 4650,77 грн. - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.11.2016 року по 05.11.2018 року включно, 17915,29грн. - інфляційних втрат за період з 01.11.2016 року по 30.09.2018 року включно, а всього - 22566,06грн..В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 288,97грн. (51027,55/100=550,27; 22566,06/550,27=41%; 704,80/100х41=288,97).

Outcome: approved