Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

В лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати такою, що втратила право користування квартирою 10 по вул. Інститутська 14/1 у м. Хмельницький його колишню дружину [PERSON] з донькою [PERSON], [INFO], оскільки вони з 26.06.2014 року виїхали із зазначеного житла та з м. Хмельницький, переїхавши на постійне місце проживання в АРК Крим, м. Севастополь. В судовому засіданні позивач позов підтримав і просить задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Додатково пояснив, що сплачує за комунальні послуги в квартирі, виходячи із розрахунку зареєстрованих осіб, не може оформити субсидію внаслідок реєстрації колишньої дружини та доньки. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила і пояснила, що відсутність відповідача з донькою в квартирі позивача зумовлена поважними причинами неприязними відносинами між ними і тим, що він виселив її з квартири, що було встановлено в рішенні суду про стягнення аліментів. Крім того, донька сторін не підлягає визнанню такою, що втратила право користування даним житлом, оскільки має право проживати з будь-ким ізх батьків на підставі норм Сімейного кодексу України. Просить в позові відмовити. Представник третьої особи заперечив проти визнання неповнолітньої доньки сторін такою, що втратила право користування квартирою, заперечив, оскільки вона має право проживати і з батьком, і з матірю. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Встановлено, що позивач є власником на праві приватної власності квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20.10.2006 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Хмельницького БТІ від 20.10.2006 року, а також не оспорюється відповідачем. В даній квартирі зареєстровані на даний час три особи, а саме позивач як власник, відповідач як його колишня дружина і їх донька [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються довідкою ВПУ № 4 (витяг про склад сімї і прописку) від 8.02.2016 року за вих. № 103, рішенням Хмельницького міськрайонного суду15.05.2015 року про стягнення аліментів, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14.07.2014 року про розірвання шлюбу, копії котрих наявні у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Понад зазначений річний строк відповідач та їх з позивачем неповнолітня донька [PERSON] не проживають в спірній квартирі. Відповідач добровільно виїхала із зазначеного помешкання, забравши з собою доньку, не залишила в ньому власних речей. Зазначені обставини підтверджуються актами про не проживання в квартирі від 12.02.2015 року, 13.07.2015 року, 15.09.2015 року, 29.01.2016 року, 28.12.2015 року, 14.08.2015 року, 12.06.2015 року, 8.05.2015 року, 9.04.2015 року, 13.03.2015 року, наявними у справі, а також висновком ПЗВМ ХМВ УМВС України в Хмельницькій області від 9.07.2014 року, копією паспорта відповідача, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14.07.2014 року, в якому представник [PERSON] зазначала, що остання проживає на окупованій території, копією рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15.05.2015 року про стягнення аліментів, яким встановлено, що дитина проживає в АР Крим, копії котрих наявні у справі. Заперечення представника відповідача щодо того, що рішенням суду встановлено факт виселення відповідача з квартири, суд оцінює критично і до уваги не бере, оскільки судом не була встановлена така обставина, а лише викладено пояснення з цього приводу самої [PERSON] Таким чином, позовні вимоги про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: квартира [ADDRESS], - слід задовольнити. Разом з тим, за ст. 176 СК України, батьки зобов'язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток. Права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюються законом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Таким чином, вимоги про визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право на користування даним жилим приміщенням, задоволенню не підлягають, оскільки неповнолітня донька сторін вправі користуватись житлом кожного із батьків. Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 551,20 грн., сплаченого позивачем, і підлягають стягненню на його користь з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто в сумі 275,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial