Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно якого, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 23.11.2017 року, просив суд: визнати право власності [PERSON] на 1/1 частину однокімнатної квартири [ADDRESS] внаслідок об'єднання ? частки цієї квартири, що належить йому на праві власності та набуття права на іншу ? частину цієї квартири, що залишилась після смерті його батька [PERSON] в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] були співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі Договору міни від 23.12.1997 року, зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав в реєстрі прав власності на нерухоме майно шляхом внесення 15.01.1998 року запису в реєстрову книгу за №105/32688-33137. Разом з тим, [INFO] [PERSON] помер. При цьому, позивач, як спадкоємець першої черги за законом, у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття вищезазначеної спадщини. Однак, в травні 2015 року позивач отримав від нотаріуса письмове повідомлення про те, що свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] видано бути не може, оскільки неможливо встановити спадкову масу згідно з правовстановлюючим документом, а саме: Договором міни від 23.05.1997 року за реєстровим №1903. Між тим, позивач вказує, що в силу приписів ч.2 ст. 3 Закону Української РСР «Про власність», який діяв на момент вчинення правочину, квартира [ADDRESS] належала йому з померлим [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках. За вказаних обставин, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою від 21.11.2016 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. 06.07.2017 року до суду надійшло клопотання позивача про залучення до участі в справі Київську міську раду в якості співвідповідача та Головне територіальне управління юстиції у м.Києві в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 07.07.2017 року вказане клопотання було задоволено судом. 21.08.2017 року на адресу суду з Третьої Київської державної нотаріальної контори надійшли копії матеріалів спадкової справи №903/2008 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] 23.11.2017 року до суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, згідно якої він, пред'являюючи позов до Київської міської ради, просив суд визнати право власності [PERSON] на 1/1 частину однокімнатної квартири [ADDRESS] внаслідок об'єднання ? частки цієї квартири, що належить йому на праві власності та набуття права на іншу ? частину цієї квартири, що залишилась після смерті його батька [PERSON] в порядку спадкування за законом. Ухвалою від 19.03.2018 року розгляд даної справи було вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 12.04.2018 року було закрито підготовче засідання у справі, а справу призначено до судового розгляду по суті на 22.05.2018 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при причини неявки в судове засідання суд не сповістив. Третя особа Головне територіальне управління юстиції у м.Києві в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Разом з тим, 13.04.2018 року на адресу суду надійшли письмові пояснення Головного територіального управління юстиції у м.Києві на позовну заяву, згідно змісту яких третя особа просила справу розглянути без участі її представника та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа Третя Київська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилася, надіславши при цьому на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутністю її представника. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Водначас, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій вона просить позов задовольнити в повному обсязі. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] та його батько - [PERSON] були співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі Договору міни від 23.12.1997 року, зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав в реєстрі прав власності на нерухоме майно шляхом внесення 15.01.1998 року запису в реєстрову книгу за №105/32688-33137. Разом з тим, [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить Свідоцтво про смерть [NUMBER]. З наданих до суду документів встановлено, що позивач в межах шестимісячного строку з часу відкриття спадщини звернувся до Триндацятої київської державної нотаріальної контори з заявою прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] При цьому, згідно наявної в матеріалах заяви [PERSON], яка, як встановлено в судовому засіданні, є дружина померлого, остання відмовилася від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка на користь позивача у даній справі. Разом з тим, листом Третьої Київської державної нотаріальної контори від 08.05.2015 року позивачу було повідомлено, про те, що свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] видано бути не може, оскільки неможливо встановити спадкову масу згідно з правовстановлюючим документом, а саме: Договором міни від 23.05.1997 року за реєстровим №1903. Так, відповідно до ст. 112 ЦК України (1963 року) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншими кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Згідно з ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.5 своєї постанови від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах про захист права приватної власності» при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що в договорі міни не визначено частку кожного з власників подружжя, суд приходить до висновку, що квартира належить позивачу в рівних частках кожному, а саме по ? частині. В свою чергу, відповідно до положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошена померлою. Згідно з вимогами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, про можливість захисту прав позивача шляхом визнання його право власності [PERSON] на 1/1 частину однокімнатної квартири [ADDRESS] внаслідок об'єднання ? частки цієї квартири, що належить йому на праві власності та набуття права на іншу ? частину цієї квартири, що залишилась після смерті його батька [PERSON] в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved