Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

В листопаді 2016 року ТзОВ «Українська мікрофінансова мережа» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказало, що 15 квітня 2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір №ХМ01-00444 про надання фінансового кредиту. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, Договору, позивач надав відповідачу у кредит грошові кошти у сумі 2000,00грн., а відповідач зобов»язувався в строк 14 днів, а саме до 29 квітня 2015 року їх повернути та сплатити позивачу плату у розмірі 8% річних від залишку суми кредиту. Однак відповідач порушує умови договору, внаслідок чого станом на жовтень 2016 року утворилась заборгованість в сумі 4568,25 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. 15 квітня 2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір №ХМ01-00444 про надання фінансового кредиту відповідачу. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, договору, позивач надав відповідачу у кредит грошові кошти у сумі 2000,00грн., а відповідач зобов»язався в строк 14 днів, а саме до 29 квітня 2015 року їх повернути та сплатити позивачу плату у розмірі 8% річних від залишку суми кредиту. Відповідно до п. 2.3. договору кредитні кошти та нараховані проценти за користування ними, мали бути повернені відповідачем у касу позивача 29 квітня 2015 року єдиним платежем, у сумі не менше 2420,00 грн., яка включає в себе розмір отриманих кредитних коштів в сумі 2000,00грн., нарахованих процентів в сумі 420,00грн., за відповідний період. Якщо зазначений платіж здійснюється відповідачем поза межами зазначеного строку, то він коригується на відповідну суму штрафів, пені, прострочених відсотків, простроченого кредиту та строкового кредиту. Відповідно до п.4.3. договору в разі несвоєчасної сплати відповідачем «єдиного платежу» сума якого визначена в п. 2.3. договору більше ніж на один день від дати, визначеної в п.4.3. договору, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 100,00 грн. Однак відповідач порушує умови договору, внаслідок чого станом на жовтень 2016 року утворилась заборгованість в сумі 4568,25 грн., яка складається з: кредиту 2000,00грн., відсотків 420,00грн., збільшений процент 1700,00грн., індекс інфляції 329,60грн., 3% річних 118,65грн. Згідно до ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події /ч. 1 ст. 530 ЦК України/. Відповідно до змісту ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави Глава 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: approved