Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: Виконавчий комітет Хотівської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області про визнання батьківства, посилаючись на те, що з 2009 року він проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що за час спільного проживання з відповідачкою у них народилась донька [PERSON]. Зазначає, що відповідач [PERSON] записала дитину відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, хоча він хотів визнати батьківство через РАГС. Позивач наголошує, що в подальшому життя з відповідачкою не склалось, вони розійшлися. Проте відповідач відмовляє позивачу у спілкуванні з дитиною. Разом з цим позивач наголошує, що єдиним способом офіційно визнати батьківство відносно доньки [PERSON] є звернення до суду. Посилаючись на вищевикладене та норми законодавства позивач просив суд: визнати його батьком [PERSON], [INFO]; зобов»язати виконавчий комітет Хотівської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області внести зміни в актовий запис № 40 від 02.09.2010 року у книзі реєстрації народжень в частині відомостей про [PERSON], як батька; зобов»язати видати нове свідоцтво про народження на ім»я [PERSON]. Представник позивача звернувсь до суду із клопотанням про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надіслала на адресу суду письмові пояснення, в яких зазначила, що визнає [PERSON] біологічним батьком дитини. Проти позову заперечувала частково. Так просила суд відмовити в позові в частині проведення судово-генетичної експертизи та в частині вимог стосовно видачі нового свідоцтва про народження на ім»я [PERSON] з тих підстав, що на час реєстрації дитини між позивачем та відповідачем не виникав спір стосовно прізвища дитини. Третя особа виконавчий комітет Хотівської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області в судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомляла. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)\~припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Судом встановлено, що з 2009 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, 23.08.2010 року у них народилась донька [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00017301261 від 08.11.2016 року, 23.08.2010 року народилася [PERSON], актовий запис №40, складений 02.09.2010 року виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області. Матір'ю дитини є [PERSON], [INFO], батьком записано [PERSON], відповідно до ч. 1\~ст. 135 СК України\~(за вказівкою матері). З матеріалів справи вбачається, що запис про батька дитини (позивача) у Книзі реєстрації народжень вчинявся відповідно до ч. 1ст. 135 Сімейного кодексу України, а саме за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записано зі слів матері. Відповідно до ч. 2\~ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за рішенням суду. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ч. 4\~ст. 128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1\~ст. 135 цього Кодексу. Пунктом 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року N 3\~постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п. 6 постанови пленуму). Відповідно до статей\~213,\~215 ЦПК\~рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (п. 9 постанови Пленуму). Судом було встановлено, що 2009 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, 23.08.2010 року у них народилась донька [PERSON], батьківство позивача також визнає відповідачка у свої поясненнях долучених до матеріалів справи. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням зазначеного вище, а також часткового визнання позову відповідачкою, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову як такого, що ґрунтується на чинному законодавстві та знайшов свого часткового доведення в судовому засіданні. Враховується також визнання позову відповідачем [PERSON] не порушує прав інших осіб, що також є підставою для задоволення позовних вимог, згідно ч. 4\~ст. 174 ЦПК України.

Outcome: approved