Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

В квітні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 08 жовтня 2003 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. Кутузова, № 05 в с. Ванчиківці, Новоселицького району. Спадщину після її смерті як спадкоємець за законом першої черги прийняв її чоловік [PERSON], який 20 серпня 2016 року помер. Після його смерті відкрилася спадщина на все спадкове домоволодіння. Вона як спадкоємець по заповіту своєчасно прийняла спадщину. Однак, оскільки спадкодавець не отримав при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, вона не може оформити на себе право власності на спадкове майно. Просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 541 від 19 квітня 2017 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Кутузова, № 05 в с. Ванчиківці Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали двоє осіб, а саме подружжя [PERSON] та [PERSON], в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/2 частці домоволодіння. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1968 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в [PERSON] сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 08 жовтня 2003 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час відкриття спадщини, при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З свідоцтва про одруження серії І-УР № 079783 від 24 серпня 1960 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] була дружиною [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняв як спадкоємець за законом 1 черги її чоловік [PERSON], який вступив у володіння та управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Ванчиківецької сільської ради Новоселицького району № 538 від 19 квітня 2017 року. 20 серпня 2016 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на все вказаного домоволодіння, а саме на 1/2 частку домоволодіння, яка належала йому як члену колишнього колгоспного двору та на 1/2 частку майна яку він успадкував після смерті своєї дружини [PERSON]. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до заповіту, який був складений 31 грудня 1994 року та посвідчений секретарем Ванчиковецької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповів позивачці [PERSON] все своє майно. Спадщину після смерті [PERSON] позивачка прийняла своєчасно, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у звязку із смертю спадкодавця та відсутністю за ним правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], спадщину після його смерті прийняла своєчасно, інших спадкоємців немає, то право власності на домоволодіння слід визнати за нею в порядку спадкування. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, суд

Outcome: approved