Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради та лікаря Нікітчіна Сергія Дмитровича про стягнення солідарно з відповідачів суми матеріальних збитків в розмірі 2000,00 грн., суми матеріальних збитків на наступну операцію, суми моральної шкоди у розмірі 15000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила наступне. 06.03.2013 року [PERSON] поступила у відділення мікрохірургії ЛОР-органів КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» зі скаргами на косметичний дефект зовнішнього носа, періодичну закладеність носа. Лікарем Нікітчіним С.Д. був поставлений діагноз «викривлення перегородки носа. Деформація зовнішнього носа.». 07.03.2013 року лікарем Нікітчіним С.Д. позивачу була проведена операція, за результатами якої, як зазначає остання, її стан значно погіршився, з'явилась виражена впадина по середині кістяного відділу і правого бокового ската носа, асиметрія і опущення кінчика носа, носове дихання поступово ускладнювалось, з'явились болі в районі правої щоки. 14.05.2013 року за зверненням позивачки лікарем Діденко В.І., була проведена повторна операція, відкрита ринопластика, корекція деформації кістного відділу перегородки носа, усунення рубцової атрезії лівої половини носа синехій правої половини. Позивач зазначає, що діагноз при надходженні до операції 14.05.2013 року: «Сложная ятрогенная деформация наружного носа (седловидность, бугристость спинки носа, западение правого бокового ската носа, бугристость левого, рубцовая неполная атрезия левой половины носа, синехии правой, ретракция колюмелы, расширение и клювовидность кончика носа) Деформация костного отдела перегородки носа. Двусторонний кистозный гайморит. Направлена в ЛОР отделение для хирургического лечения. Передняя риноскопия. Наружный нос - по типу горбоносости. Преддверие носа свободное. Перегородка носа искривлена влево. Носовые ходы сужены за счет отечной слизистой. Отделяемое из носа слизистого характера. Носовое дыхание затруднено 2 ст.». Позивач вважає, що зазначене є наслідками неправильно проведеної операції лікарем Нікітчіним С.Д., що потребувало проведення повторної операції 14.05.2013 року та необхідність проведення в майбутньому ще й третьої операції для усунення дефектів першої операції з допомогою сучасного пластичного матеріалу виробництва НПО «Экофлон» (м. Санкт-Петербург), що потребує значних грошових затрат. [PERSON] зазначила також, що за проведення другої операції професором Діденко В.І., вона сплачувала значні кошти, що включали в себе суми сплачені в касу лікарні, страховка, плата за наркоз, медикаменти, томографічні дослідження та інше. До позовної заяви позивачка додала ксерокопію квитанції № 9043.167.1 про сплату безповоротної фінансової допомоги для лор відділення на суму 2000 грн. від 06.03.2013 року. Моральшу шкоду позивач обґрунтовує тим, що після першої операції вона не могла вийти з дому, тому що в неї було страшне обличчя, вона отримала величезний стрес, тому що майже ні з ким, окрім батьків, не могла бачитись через страшну зовнішність, значно погіршились її стосунки з оточуючими, рідними та друзями, суттєво погіршилось її здоров'я, почалось безсоння та на підставі стресу значні розлади здоров'я. У судових засіданнях позивач [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» Анікіна О.І. проти позову заперечила, позовні вимоги вважає необґрунтованими та недоведеними, про що подала письмові заперечення на позовну заяву. Відповідач Нікітчін С.Д. та його представник Безручко О.П. проти позову заперечували, пояснивши, що обвинувачення позивачки на адресу лікаря Нікітчина С.Д. у неналежному проведенні операції, лікуванні, що призвело до погіршення стану здоров'я [PERSON], вважає безпідставними та просить суд у задоволенні позову відмовити. Наголошував, що остаточні результати операції проведеної 07.03.2013 року можна було оцінити не раніше ніж через 6 місяців після її проведення у зв'язку з особливостями післяопераційного реабілітаційного періоду. Крім того, зазначив, що перед проведенням операції [PERSON] було повідомлено про особливості проведення операції закритої ринопластики 07.03.2013 року, погоджено з нею необхідність проведення другого етапу операції через 6 місяців з метою можливої корекції результатів першої операції та видалення кист верхніх пазух, та повідомлено про всі можливі наслідки операції, про що [PERSON] підписала добровільну згоду на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення. В судовому засіданні, за клопотанням представника позивача [PERSON], були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] повідомив суд про те, що раніше проходив лікування у лікаря Нікітчіна С.Д. В той же час що-небудь повідомити про хірургічну операцію 07.03.2013 року [PERSON], її наслідки для [PERSON], будь-яку іншу інформацію по даній справі не може, оскільки особисто не був свідком зазначених подій. Свідок [PERSON] суду пояснив, що про те, що він особисто 14.05.2013 року здійснював повторну хірургічну операцію [PERSON] - відкриту ринопластику, корекцію деформації кісткового відділу перегородки носа, двусторонню екстраназальну гайморотомію. Операцію проведену 07.03.2013 року лікарем Нікітчіним С.Д., за його думкою, вважає неналежним чином проведеною. В той же час свідок [PERSON] повідомив, що до операції 07.03.2013 року стан здоров'я та патології носа [PERSON] не обстежував, має неприязні відносини з лікарем Нікітчіним С.Д. на ґрунті особистої неприязні та різних поглядів на методику хірургічного втручання, лікування в отоларингології, та наявність судових справ особисто з Нікітчіним С.Д., по яким він виступає в якості як позивача, так і відповідача. За клопотанням представника позивача ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2014 року була призначена судово-медична експертиза, проведення якої доручено Запорізькому обласному бюро судово-медичних експертиз та надано на експертизу матеріали цивільної справи № 333/8983/13ц, оригінал медичної карти стаціонарного хворого № 4638, оригінали медичної карти стаціонарного хворого № 8731, амбулаторна карта на імґя [PERSON] На вирішення експертизи були поставлені наступні питання: чи були медично - обґрунтовані показання для проведення [PERSON] першої операції від 06.03.2013 р.?; чи була проведена перша операція 06.03.2013 року [PERSON] відповідно вимогам, які ставляться до проведення подібних операцій?; чи правильно було обрано засоби та метод лікування під час проведення операції 06.03.2013 року та після неї?; Чи було причиною проведення повторної операції від 14.05.2014 року будь-які порушення, допущені при проведенні першої операції [PERSON] 06.03.2013 року, якщо такі мали місце? Чи необхідна [PERSON] додаткова операція? В період з 18.04.2014 року по 30.05.2014 року Запорізьким обласним бюро судово-медичних експертиз була проведена комісійна судово-медична експертиза в складі комісії: голови - Ксензова Є.О. начальника Запорізького обласного бюро судово-медичної експертизи, членів: Нікуліна М.І. доцента кафедри отоларингології Запорізького державного медичного університету, доповідача - Голубовича А.Л. в.о. завідувача відділом комісійних судово - медичних експертиз. Відповідно до висновку експерта № 46/к судово-медична експертна комісія дійшла до наступних висновків: згідно медичної карти стаціонарного хворого №4638 КУ «ЗОКЛ» ЗОР [PERSON], [INFO], поступила до лікарні 06.03.2013 року зі скаргами на утруднення носового дихання, закладеність носу, періодичні виділення з носа. За даними анамнезу хвороби хворіє з дитинства, не лікувалася. Пацієнтка була обстежена в інструментально доступному обсязі з подальшим обґрунтуванням діагнозу. Зважаючи на клінічні прояви та результати обстеження [PERSON] встановлено діагноз «Скривлення перетинки носа, деформація зовнішнього носа, утруднення носового дихання». Показанням до операції було відновлення носового дихання та корекція форми зовнішнього носа. Хірургічний метод лікування в даному випадку був обраний вірно, згідно стандартів надання медичної допомоги регламентованих відповідними наказами МОЗ України. Таким чином, проведення першої операції було обумовлено медичними причинами, а саме необхідністю відновлення функції носового дихання. На думку комісії саме оперативний спосіб лікування в даних умовах був найбільш ефективний. Будь-яка операція с травмою для організму. При її проведенні можливі загрози для здоров'я інфекційного характеру, внаслідок закупорки крові в судинах, кровотечі, алергічних реакцій на введені лікарські засоби, у тому числі засобів для наркозу та інші. Все не може призвести до погіршення стану здоров'я. Європейською конвенцією з прав людини від 04.04.1977 року встановлена форма додатку до медичної карти стаціонарного хворого щодо поінформованої згоди пацієнта з приводу складу та ризиків запланованих лікувальних та діагностичних заходів. Згода пацієнтки [PERSON] була отримана 06.03.2013 року, тобто до проведення оперативного втручання «Риносептопластіки», що було проведене 07.03.2013 року. Операція була проведена згідно плану, кровотеча під час неї визначена як «незначна» а післяопераційний період минув без ускладнень. Будь-яких технічних чи анатомічних ускладнень, що могли б виникнути під час оперативного втручання в протоколі операції не описано. Оперативна травма веде до природної відповіді організму у вигляді набряку та інших післяопераційних змін. Це суттєво ускладнює оцінку результатів оперативного втручання в ранньому післяопераційному періоді. Лікарем, що проводив операцію [PERSON] було відзначено, що остаточний результат ринопластики буде оцінено через 6 місяців, в цей же період необхідно буде виконати двосторонню екстраназальну гайморотомію (з приводу двобічного хронічного кістозного гайморита). Таким чином, лікар з самого початку наголошував на проведенні другого етапу оперативного втручання з можливою корекцією результатів першого оперативного втручання. На момент виписки 19.03.2013 року встановлено, що перетинка носа по середній лінії, середні та нижні носові раковини не набрякли, носове дихання не утруднене, виділень немає. Наступного разу пацієнтка [PERSON] була госпіталізована до ЛОР відділення КУ «ЗОКЛ» ЗОР 13.05.2013 року (за даними медичної карти стаціонарного хворого № 8731). На момент госпіталізації пацієнтка скаржилася на утрудненим носового дихання, закладеність носа, незадоволена результатами попередньої ринопластики. Ранній післяопераційний період (першого оперативною втручання) протікав задовільно. На теперішній час поступила для планового хірургічного лікування - корекції спинки носа, видалення кист верхньочерепних пазух (у відповідності до рішення конференції щодо даного клінічного випадку за участі професора Гусакова А.Д. від 06.03.2013 року - кісти було вирішено видалити через 6 місяців після первинної риносептопластики). Тобто пацієнтка була госпіталізована в плановому порядку, фактично на запланований етап оперативного лікування. Госпіталізація відбулася раніше рекомендованого строку. Пацієнтку було ретельно обстежено у відповідності до плану. Діагноз за результатами обстеження, аналізу скарг та анамнезу захворювання сформульовано наступним чином: Складна ятрогенна деформація зовнішнього носа (сідлоподібність, бугристість спинки носу, западення правого бічного скату носа, рубцева неповна атрезія лівої половини носа, синеції правої, рефракція колюмели, розширення та дзьобоподібність кінчика носа). Деформація кісткового відділу перетинки носа. Двобічний кістозний гайморит. Саме формулювання діагнозу, має поняття «ятрогенна», передбачає зв'язок несприятливих наслідків для здоров'я пацієнта з проведеним лікуванням. Проте далеко не завжди це пов'язано з недоліками чи помилками проведений медичних маніпуляцій. Значною мірою недоліки надання медичної допомоги виникають внаслідок того, що досить складно повною мірою передбачити результати загоєння в післяопераційному періоді. Це в першу чергу стосується індивідуальних особливостей організму, реактивністю, схильністю до інфекційних ускладнень. Принаймні 15% оперативних втручань цього типу потребують неодномоментного хірургічного лікування. Що мало місце і в даному конкретному випадку. В той же час, ятрогенні деформації можуть бути пов'язані з технічними недоліками проведення операції, наприклад: сідлоподібність може виникати після втрати підтримки склепіння з подальшим спадінням. Ця деформація виникає після зайвої резекції перетинки носа, що призводить до нездатності забезпечити адекватну підпорку. Як емпіричне правило, якщо планується резекція горбинки спинки, рекомендується лишати не менше 15 мм хряща. Інші причини включають гематому перегородки, абсцес перегородки. Дзьобоподібність кінчика носа може бути викликана нездатністю зберегти адекватну підтримку кінчика через занадто значне видалення хрящової горбинки (переднього перетинкового кута), або виникнення «мертвого простору» чи рубцювання в ділянці кінчика носа. Однак, будь-яких технічних похибок в описі оперативного втручання не відмічено. Повторна операція «Відкрита ринопластика (реоперація) корекція деформація кісткового відділу перетинки носа, висічення рубцевих зрощень обох половинок носа, двостороння екстранозальна гайморотомія» була проведена 14.05.2013 року. Інформована добровільна згода пацієнтки на проведення діагностики, лікування та на проведення операції, та знеболювання підписані пацієнткою 13.05.2013 року. Як і при проведенні першого оперативного втручання інформована згода містить відомості про можливі несприятливі наслідки лікувально-діагностичних заходів. Показом для проведення другої операції були необхідність відновлення носового дихання та корекція спинки носа. Комісія вважає, що необхідність другої операції частково викликані медичними показами, а частково естетичними (невдоволення пацієнтки результатами першої операції). Крім того, комісія зауважує, що можлива двох етапність операції з корекцією результатів первинного оперативного втручання та видалення кист гайморових пазух була погоджена з пацієнткою. Тобто пацієнтка була попереджена і в медичній карті стаціонарного хворого зроблений відповідний запис. Пацієнтка була виписана з відділення 23.05.2013 року. На момент виписки стан пацієнтки визначений як задовільний. Пацієнтка виписується зі стаціонару з покращенням. Перетинка носа в серединному положенні, незначна набряклість слизової оболонки, раковини набряклі, носове дихання незначно затруднене. Дані рекомендації: консультація ЛОР-лікаря, продовжувати амбулаторне лікування строком на 7 днів. Згідно медичної карти амбулаторного хворого на ім'я [PERSON] останній запис датовано 30.09.2013 року - «ЛОР даних за синусит та ангіну немає». Таким чином, не вказано на наявність у пацієнтки будь-яких патологічних станів, що потребували б ще одного оперативного втручання. Допитаний в судовому засіданні 03.10.2014 року експерт [PERSON] повністю підтримав висновки, викладені у висновку судово-медичної експертної комісії № 46/к та додатково надав пояснення по кожному з питань висновку, зокрема зазначив, що госпіталізація [PERSON] 06.03.2013 року та проведення першої операції 07.03.2013 року лікарем Нікітчіним С.Д. було обумовлено медичними причинами, а саме необхідністю відновлення функції носового дихання. Оперативний спосіб лікування застосований Нікітчіним С.Д. в формі закритої ринопластики в даних умовах був найбільш ефективний, оскільки він, враховуючи вік, пацієнтки був найменше травматичний. Операція проведена лікарем Нікітчіним С.Д. 07.03.2013 року [PERSON] відповідає вимогам, які ставляться до проведення подібних операцій, засоби та метод лікування під час проведення операції обрано відповідно до даного клінічного випадку. Об'єктивні результати операції проведеної Нікітчіним С.Д. 07.03.2013 року могли були остаточно визначені не раніше ніж через 6 місяців після проведення операції, враховуючи особливості відновлення організму після хірургічного втручання та післяопераційної реабілітації. Крім того, наголосив, що в даному випадку проведення планового другого етапу операції було б найбільш раціонально після проходження шести місяців після проведення першої операції. Проведення операції 14.03.2013 року професором [PERSON] вважає передчасним, щодо даного клінічного випадку та таким, що не відповідає рекомендаціям конференції за участі професора Гусакова А.Д. від 06.03.2013 року, відповідно до яких кісти було вирішено видалити [PERSON] через 6 місяців після первинної риносептопластики. Відповідно до наданої на експертизу медичної документації та інших документів, що містяться в матеріалах цивільної справи не вказано на наявність у пацієнтки будь-яких патологічних станів, що потребували б ще одного оперативного втручання. Вислухавши пояснення сторін, представників сторін, врахувавши покази свідків, експерта, дослідивши в повному обсязі матеріали справи, в тому числі висновок експерта № 46/к суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як слідує з матеріалів справи, пояснень позивача [PERSON], відповідача Нікітчіна С.Д., представника відповідача КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня», між позивачем та відповідачами не укладались будь-які цивільно-правові угоди та не існували будь-які цивільно-правові відносини. В матеріалах справи міститься завірена копія трудової книжки Нікітчіна С.Д. та оригінал довідки КУ «ЗОКЛ» ЗОБ від 15.01.2014 року, з яких судом встановлено, що Нікітчін С.Д. працює в КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР на посаді лікаря - отоларинголога відділення мікрохірургії ЛОР - органів з 01.02.1988 року (наказ 18-0 від 01.02.1988 року). Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що хірургічна операція [PERSON] проведена 07.03.2013 року лікарем Нікітчіним С.Д. в рамках виконання ним своїх трудових обов'язків лікаря - отоларинголога відділення мікрохірургії ЛОР - органів. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує спричиненням шкоди, з посиланням на статті 1166, 1167 Цивільного кодексу України, тобто в даному випадку правовідносини виникають із деліктних зобов'язань пов'язаних із спричинення шкоди. Згідно з чинним законодавством України відносини з відшкодування шкоди, у тому числі шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, регулюються главою 82 Цивільного кодексу України. Статтею 1166 Цивільного кодексу України визначено, що шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі при умові завдання її неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю. Тобто, для відшкодування спричиненої шкоди необхідна обов'язкова наявність шкоди, протиправного діяння заподіювача шкоди, та наявність причинного зв'язку між протиправним діянням та спричиненою шкодою. Як вбачається з матеріалів справи, госпіталізація [PERSON] 06.03.2013 року та проведення першої операції 07.03.2013 року лікарем Нікітчіним С.Д. були обумовлені медичними причинами, а саме необхідністю відновлення функції носового дихання, про що свідчить направлення на госпіталізацію видане лікарем отоларингологом поліклініки Мельниковим В.І. Відповідно до висновку експерта № 46/к, показань експерта [PERSON] оперативний спосіб лікування застосований Нікітчіним С.Д. 07.03.2013 року в формі закритої ринопластики був найбільш ефективний, оскільки він, враховуючи вік пацієнтки, був найменше травматичний. Операція проведена лікарем Нікітчіним С.Д. 07.03.2013 року [PERSON] відповідає вимогам, які ставляться до проведення подібних операцій, засоби та метод лікування під час проведення операції обрано відповідно до даного клінічного випадку. Об'єктивні результати операції проведеної Нікітчіним С.Д. 07.03.2013 року могли бути остаточно визначені не раніше ніж через шість місяців після проведення операції, враховуючи особливості відновлення організму після хірургічного втручання та післяопераційної реабілітації. Проведення операції 14.03.2013 року професором [PERSON] є передчасним, щодо даного клінічного випадку та таким, що не відповідає рекомендаціям конференції за участі професора Гусакова А.Д. від 06.03.2013 року, відповідно до яких кісти було вирішено видалити [PERSON] через 6 місяців після первинної риносептопластики. Відповідно до наданої на експертизу медичної документації та інших документів, що містяться в матеріалах цивільної справи не вказано на наявність у пацієнтки будь-яких патологічних станів, що потребували б ще одного оперативного втручання. Показання свідка [PERSON] щодо неналежного проведення лікарем Нікітчіним С.Д. хірургічної операції [PERSON] 07.03.2013 року суд сприймає критично, оскільки, як пояснив сам свідок [PERSON], що до моменту проведення операції 07.03.2013 року стан здоров'я та патології носа [PERSON] не обстежував, має неприязні відносини з лікарем Нікітчіним С.Д. та має інші погляди на методику хірургічного втручання. Таким чином, висновки [PERSON] щодо неналежного проведення лікарем Нікітчіним С.Д. хірургічної операції [PERSON] 07.03.2013 року є суб'єктивною оцінкою свідка до проведеної хірургічної операції, яка не співпадає, як з поясненнями лікаря Нікітчіна С.Д. так і з висновками комісійної експертизи викладеними в висновку експерта № 46/к. Дослідивши в повному обсязі матеріали справи, в тому числі висновок експерта № 46/к, врахувавши пояснення сторін, пояснення представників сторін, покази свідків, експерта, суд встановив що в даному випадку відсутня сама подія спричинення шкоди, відсутня протиправність діяння Нікітчіна С.Д. як до проведення хірургічної операції 07.03.2013 року, так і при проведенні операції 07.03.2013 року та після неї, а відповідно відсутній причинний зв'язок між протиправним діянням та спричиненою шкодою з обставин викладених вище. Будь-яких інших доказів, що спростовувало б вище кладене, позивачем до суду не надано. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно зі ст. 1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Факту неналежного надання медичної допомоги [PERSON], яке б призвело до негативних наслідків у стані її здоров'я, та як наслідок спричинення моральної шкоди останній через неналежне лікування, судом не встановлено, а тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди в сумі 15 000,00 грн., суми матеріальних збитків на наступну операцію не підлягають задоволенню за недоведеністю. Позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення 2000,00 грн., сплачених нею в якості безповоротної фінансової допомоги для лор відділення відповідно до квитанції № 9043.167.1 від 06.03.2013 року, не підлягають задоволенню, оскільки зазначена безповоротна фінансова допомога сплачена позивачем добровільно, сплата якої не заборонена діючим законодавством та жодним чином не пов'язана ані з спричиненням шкоди позивачу ані з результатами оперативного лікування [PERSON]

Outcome: dismissed