Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що рішенням Дубенського міськрайонного суду від 29 листопада 2018 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Наказом Рівненського міського суду від 07.07.2020 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 16.06.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Договором між батьками щодо визначення місця проживання дитини від 27 червня 2018 року встановлено, що місцем проживання дитини батьки визначили місце проживання матері за адресою: [ADDRESS] . Про те, що вказаний договір підлягає нотаріальному посвідченню, їй стало відомо пізніше. Оскільки відповідач на даний час перебуває за кордоном та не може з`явитись для нотаріального посвідчення даного договору, у неї виникла необхідність у визначенні місця проживання малолітньої дитини у судовому порядку. Вважає, що найкращим інтересам дитини відповідатиме рішення щодо визначення її місця проживання разом з матір`ю з наступних підстав. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин між нею та чоловіком, вона повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про нею, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Вона ніколи не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною. На даний час вони з дочкою зареєстровані у будинку, що належить відповідачу за адресою: [ADDRESS] . Проте, з моменту припинення шлюбних відносин вони з дочкою фактично проживають за адресою: [ADDRESS] разом із моєю мамою. З січня 2019 року дочка хворіє онкологічним захворюванням та потребує постійного, дороговартісного лікування та оперативного втручання, вони часто їздять на лікування до міста Києва. Дочка навчається у Рівненській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №25 Рівненської міської ради та наданий час перебуває на Індивідуальному навчанні. Вона повністю віддає дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяє розвитку та навчанню дитини, постійно доглядає та піклуюся про дочку. На даний час вона не працює, адже перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Разом із тим отримує державну соціальну допомогу. Відповідач перебуває на роботі за кордоном та коли приїжджає приходить до дочки бере її гуляти, до себе в гості, часом надає матеріальну допомогу на утримання та лікування дочки. Увесь час дитина проживала з нею, вона займалася її вихованням та піклуванням, водила її до школи та забезпечувала їй дозвілля, дочка прив`язана до неї. Вважає, що психологічно дочка не готова проживати разом з батьком, оскільки, вихованням дочки здебільшого займалася вона одна і між нами існує тісний зв`язок матері і дитини. Крім того, батько й сам погодився на те, щоб дочка проживала з нею. Таким чином, проживання дочки разом з нею відповідає її найкращим інтересам. Вона має можливість забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого Відповідач забезпечити не в змозі. Разом з тим, вона не чинитиме жодних перешкод для спілкування Відповідача з дочкою і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування батька. З огляду на наведене, просить визначити місце проживання дитини з нею за місцем її реєстрації або її проживання. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, який просили задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та показав, що не заперечує проти того, щоб донька [PERSON] , [INFO] , проживала з матір`ю. Представники третіх осіб: органу опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації та служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява від представника ООП Рівненського міськвиконкому Самолюка І. про розгляд справи без їх участі. Висновок ООП від 27.04.2021 №08-749 про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] підтримує, просить позовну заяву задовольнити. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши учасників, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] до [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 16.01.2018 Дубенським МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області (а.с. 9). Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 29 листопада 2018 року шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано (а.с. 6-7). Договором між батьками щодо визначення місця проживання дитини від 27 червня 2018 року встановлено, що місцем проживання дитини батьки визначили місце проживання матері за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11). Згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого від 29 травня 2020 року та довідки №344 від 04.03.2020, виданій КП «Привільненська амбулаторія загальної практики сімейної медицини Привільненської сільської ради» Дубенського району Рівненської області, [PERSON] встановлено діагноз: Саркома Юїнга н/3 лівої в/гомілкової кістки (а.с. 12, 13). Як свідчить характеристика учениці 4-Д класу [PERSON] , видана Рівненською загальноосвітньою школою І-ІІІ ст. №25, дитина навчається у Рівненській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №25 Рівненської міської ради (а.с. 14). Згідно довідки №379 від 04.03.2020 року, [PERSON] отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда (а.с. 15). Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання [PERSON] № 08-749 від 27.04.2021, вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 41-42). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 150 Сімейного кодексу України одним із основних батьківських обов`язків є обов`язок належного виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані піклуватися, зокрема, про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Зазначена норма встановлює заборону фізичних покарань дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Частиною 3 ст. 151 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 1, 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного житі я та праці. Частиною 3 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Частиною 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні спору між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, необхідно виходити з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, ухвалене рішення повинно відповідати інтересам неповнолітніх. При цьому, повинно бути ураховано, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. За змістом викладеного в ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 9 Конвенції про права дитини, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ч. 3 статті 160 Сімейного Кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи викладене, суд вважає доцільним визначити місце проживання дитини: [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , оскільки це відповідає інтересам дитини.

Outcome: approved