Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову позивач [PERSON] вказував, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , належав на праві власності [PERSON] , з якою [PERSON] , його батько, перебував у зареєстрованому шлюбі. [INFO] [PERSON] померла, спадщину у виді житлового будинку прийняв її чоловік [PERSON] , але право власності на нього не оформив. Після смерті [INFO] [PERSON] у житловому будинку залишилась проживати його донька, [PERSON] , яка є рідною донькою позивача. У цьому будинку [PERSON] проживала до дня смерті, [INFO] . Але через те, що у неї не було своєї сім`ї і дітей, він, [PERSON] , з січня 2009 року проживав однією сім`єю із сестрою в її будинку, мав з нею спільний бюджет. За життя сестра склала заповіт, за яким усе своє майно вона заповідала йому, [PERSON] . Бажаючи оформити документи на свою спадщину за заповітом, він, [PERSON] , звернувся до нотаріальної контори, але отримав відмову у видачі свідоцтва про право власності через відсутність доказів прийняття спадщини. Тому він вимушений був звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою від 27 квітня 2020 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд у підготовчому засіданні. У визначений судом строк відповідач Люботинська міська рада Харківської області відзив не подала. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але його представник [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Відповідач Люботинська міська рада Харківської області направила листа з проханням проводити судовий розгляд за відсутності її представника. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований на праві власності на ім`я [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 12 травня 1956 року Люботинським відділом комунального господарства. 26 березня 1954 року відбулась реєстрація шлюбу [PERSON] з [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00025662861 від 19 лютого 2020 року. У витязі також вказано, що обидва з подружжя на час реєстрації шлюбу проживали в будинку за адресою: [ADDRESS] . Відомості про розірвання шлюбу у витязі відсутні. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00025662679 від 19 лютого 2020 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина у виді житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] . Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцями на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є її чоловік [PERSON] , що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя котрий залишився, батьки померлого. За повідомленням Харківського обласного нотаріального архіву від 25 травня 2020 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа № 18/1979 на підставі заяви [PERSON] від 02 лютого 1979 року про видачу свідоцтв про право на спадщину. Того ж дня державним нотаріусом були видані [PERSON] свідоцтва про право власності на половинну частку майна у спільному майні подружжя та про право власності на спадщину після померлої [PERSON] , яка є відмінною від спірного житлового будинку. Відомості про інших спадкоємців після померлої [PERSON] , які могли прийняти спадщину у визначеному законом порядку, відсутні. Таким чином, суд вважає встановленим, що [PERSON] у встановленому порядку та у належний спосіб прийняв спадщину після померлої дружини [PERSON] у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 19 жовтня 1994 року Люботинським міським відділом РАГС. За життя 27 квітня 1984 року [PERSON] , зробив заповіт, в якому вказав, що проживає в [ADDRESS] , та все своє майно, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, заповідає своїй дружині [PERSON] . Заповіт було посвідчено державним нотаріусом Другої Харківського району державної нотаріальної контори 27 квітня 1984 року. В межах підготовчого провадження судом було витребувано від уповноваженого органу державної реєстрації актів цивільного стану інформацію про наявні у відповідному Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актові записи про реєстрацію шлюбу [PERSON] в період з 01 березня 1978 року і по день його смерті [INFO] . З відповіді Відділу державної РАЦС по Харківському району та місту Люботин Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 30 липня 2020 року випливає, що в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян наявний лише один актовий запис про шлюб [PERSON] з [PERSON] , відомості про інші зареєстровані [PERSON] шлюби відсутні. За інформацією виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, викладеною у листі від 30 липня 2020 року, за адресою: [ADDRESS] ), станом на [INFO] , коли помер [PERSON] , та станом на 16 квітня 1995 року, коли сплив шестимісячний строк прийняття спадщини, була зареєстрована лише гр. [PERSON] . З повідомлення Харківської районної державної нотаріальної контори від 21 травня 2020 року з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись лише його діти. З цього випливає, що особа, яку [PERSON] визначив своїм спадкоємцем за заповітом, навіть зі відсутності у неї статусу дружини, спадщину у встановленому порядку не прийняла. Від так право на спадкування отримали спадкоємці, закликані до спадкоємства за законом. З матеріалів справи вбачається, що дітьми [PERSON] були позивач [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується посвідкою про народження [NUMBER] від 24 вересня 1945 року та повторним свідоцтвом про народження [NUMBER] від 21 березня 1962 року відповідно. Згідно з довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області віж 19 лютого 2020 року [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , та була зареєстрованою у спірному житловому будинку до дня смерті [INFO] . Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом [NUMBER] , виданим 13 лютого 2014 року відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції у Харківській області. Відповідно до положень ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За життя, 11 вересня 1992 року, [PERSON] зробила заповіт, згідно з яким все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй за законом на день смерті, заповіла [PERSON] , який є позивачем по даній справі. Заповіт було посвідчено державним нотаріусом Другої Харківського району державної нотаріальної контори 11 вересня 1992 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з відповіді Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 14 травня 2020 року, у шестимісячний строк після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався. На даний час на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 11 березня 2020 року, розташований житловий будинок літ. «А-1» з прибудову літ. «А1-1», з верандою літ. «а1», з ґанком літ. «а2», з верандою літ. «а3», з ґанком літ. «а4», з сіньми літ. «а5», загальною площею 67,00 кв.м., житловою площею 31,20 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: погребом літ. «ап», погребом літ. «ап1», літньою кухнею літ. «Б», альтанкою літ. «В», навісом літ. «Г», душем літ. «Д», сараєм літ. «Е», сараєм літ. «Ж», вбиральнею літ. «З», гаражем літ. «І», погребом літ. «Л», колодязем літ «К», огорожею 1, 2, 3. Самочинне будівництво відсутнє. Позивач [PERSON] являється рідною сестрою померлої [PERSON] та з січня 2009 року постійно проживав з нею однією сім`єю в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , мав з нею спільний бюджет, надавав їй фізичну і матеріальну допомогу. Ці обставини підтверджуються актом голова квартального комітету за місцем розташування житлового будинку, складеного 19 квітня 2020 року в присутності двох свідків. Тому суд вважає цю обставину встановленою. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] є спадкоємцем, як прийняв за заповітом після смерті своєї сестри [PERSON] спадщину у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а тому задовольняє позов повністю і визнає за позивачем право власності на вказаний житловий будинок в поряду спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved