Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

В мотивуванні свої вимог позивач вказав, відповідно до укладеного договору №б/н від 10.02.2014р., відповідач отримав кредит у сумі 4000грн. у вигляді встановленного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі встановленому договором на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушенні зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідачка станом на 15.11.2017р. має заборгованість - 15450.86грн. Таким чином позивач на підставі вимог ст.1050 ЦК України заявляє вимоги: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 15450.86грн грн. за кредитним договором. Відповідачка заперечень суду не надала. Позивач на позові наполягав, що вказав в заяві наданої суду. Судом в межах заявалених вимог, встановлені наступні факти та обставини: Сторонами було укладенно кредитний №б/н від 10.02.2014р. згідно з умовами якого позивач надав кредит у сумі 4000грн. у виді кредитного ліміту на платіжну картку відповідачки на споживчі цілі у національній валюті України, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтвердженого копією договору та умовами договору. Станом на 15.11.2017р по договору кредиту є заборгованість відповідача перед позивачем, згідно наведеного розрахунку, а саме: - 2185.65грн. - заборгованість за кредитом; - 2599.88грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Крім того, позивач відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 711.95грн. - штраф (процентна складова). За вимогами ст.ст. 11, 13 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори і інші правочини. Особа здійснює цивільні права і обовязки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Отже, між сторонами існують права та обовязку на підставі договору визначені ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредитні кошти (кредит) - позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Тому, враховуючи встановлені обставини, суд вважає, позивач зобов'язання за договором виконав належним чином у вигляді наданого кредитного ліміту платіжної картки відповідачу. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до договору, позичальник зобов'язаний повертати кредит щомісяця в строки визначені договором, тобто вчиняти дії в межах виконання договірних зобовязань. Наявна заборгованість за кредитом відповідача свідчить про порушення прав позивача, що визначено ст..610 ЦК України. Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто - неналежне виконання. Крім того, відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язанні якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлену договором або Законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином, наявна заборгованість по оплаті передбачених договором платежів свідчить про невиконання відповідачем своїх зобовязань по договору, що дає право вимоги позивача та звернення до суду за захистом своїх прав. Проте, позивач, в обгрунтування своєї правової позиції, завляє вимоги про стягнення неустойки у виді штрафу, в межах забезпечення прав за договором кредиту. Статтею 549 ЦК Україи визначено: Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правої наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, порушення відповідачем, своїх обовязків за договором кредиту, є підставою вимог позивача про стягнення неустойки. Статтею 1050 ЦК України визначено: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Отже, сукупність досліджених доказів, щодо заборгованості відповідача перед позивачем в межах виконання умов договору, яки свідчать про невиконання умов договору з боку відповідача згідно наданого розрахунку заборгованості відповідача, відповідно до вказаних норм закону є підставою для задоволення вимог.

Outcome: approved