Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

В листопаді місяці 2016 року позивач звернувся до суду з позовом зазначивши, що 10 травня 2014 року між ним та відповідачем товариством з обмеженою відповідальністю ,,[PERSON],, с. Велика Бурімка Чорнобаївського р-ну Черкаської області були укладені договори оренди землі, які зареєстровані в реєстраційній службі Чорнобаївського районного управління юстиції співвідповідачем по справі, тобто державним реєстратором речових прав на нерухоме майно. Даних договорів він ніколи з відповідачем не укладав та не підписував, доручення на право підпису даних документів від його імені нікому не надавав. В вересні місяці 2016 року він письмово звертався до ТОВ ,,[PERSON],, з вимогою підготувати угоди про розірвання даних договорів оренди, але ніякої відповіді від відповідача не отримав, тому змушений був звернутися до суду з наявними позовними вимогами. В судовому засіданні позивач який приймав участь по справі 13.12.2016 року та 05.01.2017 року, а також його представник, підтримали позовні вимоги просять визнати недійсними договори оренди земельних ділянок укладених між позивачем та ТОВ ,,[PERSON],, с.Велика Бурімка Чорнобаївського р-ну Черкаської області та зареєстрованих державним реєстратором у реєстраційній службі Чорнобаївського районного управління юстиції за № 6918696 від 08.09.2014 року та за № 7585736 від 05.11.2014 року, скасувати наявні записи про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та зобов»язати відповідача повернути йому земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в адміністративних межах сільської ради с.Мала Бурімка Чорнобаїівського р-ну Черкаської області та стягнути з ТОВ ,,[PERSON] ,, ,, с.Велика Бурімка Чорнобаївського р-ну Черкаської області понесені ним судові витрати при сплаті судового збору у розмірі - 551,20 грн. та 1000 грн.00 коп. витрат пов»язаних отриманням правової допомоги. Окрім цього позивач та його представник, в підтвердження викладених у позовній заяві обґрунтувань, просять суд призначити по справі (а.с.43) судову почеркознавчу експертизу висновком якої мають намір довести в судовому засіданні, що наявні договори оренди землі підписані не власником земельних ділянок, а іншою особою. Понесені витрати з оплатою експертизи клопочуть стягнути з відповідача. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову в зв»язку з з тим, що договори оренди земельних ділянок, на які посилається відповідач укладені за добровільним волевиявленням сторін та відповідають вимогам закону, пройшли державну реєстрацію, а самому позивачу з часу їх укладення виплачується відповідна орендна плата, про що свідчать надані ним в судове засідання копії відомостей на виплату коштів за оренду відповідачем землі. Неодноразово належним чином повідомлений про час та місце слухання справи співвідповідач, тобто Державний реєстратор майнових прав на нерухоме майно , в судове засідання не з»явився, свого представника до суду не надіслав. Клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату від нього до суду не надходило тому суд проводив розгляд справи без участі співвідповідача та його представника. Суд заслухавши сторони, дослідивши письмові докази вважає, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Змістом ч.1 ст.202 ЦК України 2003 року обумовлено, що під правочином необхідно розуміти дію особи направлену на набуття, зміну, або припинення цивільних прав і обов»язків. У відповідності ж до положень ч.3 ст. 203 ЦК України 2003 року, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, а ч.1 ст. 215 даного кодексу визначено підстави недійсності правочину. Диспозицією ст.ст. 626 ч.1, 638 ЦК України обумовлено поняття договору та загальні вимоги для його укладення . Пунктом № 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року ,,Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними,, обумовлено , що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав визначених законом . Змістом ст. 13 Закону України ,,Про оренду землі,, визначено поняття даного договору та порядок його укладення. Диспозицією ч.3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона у справі має довести в судовому засіданні ті обставини на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог чи то заперечень. Судом встановлено і не заперечується відповідачем, що позивач по справі являється власником двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва пощею-1,6739 га. та 3,3476 га ., що стверджується витягом з реєстру речових прав про реєстрацію права власності за № 29081564 та № 26501486 (а.с.7-8), які перебувають у користуванні сільськогосподарського товариства з 10 травня 2014 року на підставі укладених строком на 10 років договорів оренди землі. Пунктами 1-11 наявних договорів обумовлено предмет договору, площу земельної ділянки переданої в оренду, визначено грошову оцінку, строк дії договору, форма та розмір орендної плати,а також строки проведення даних виплат Пунктами 15-29 договорів, визначено умови використання земельної ділянки орендарем, а також передбачено інші права та обов»язки сторін у відповідності до Закону України ,,Про оренду землі,, в редакції №161-14 1998 року. З часу укладення між сторонами наявних договорів та розгляду справи в суді, відповідачем своєчасно, у відповідності до умов договорів оренди позивачу, виплачується орендна плата у розмірі визначеному умовами договору, що стверджується відповідними платіжними відомостями (а.с.24-32). У листопаді місяці 2016 року позивач вважаючи, що наявні договори оренди землі за своєю природою не надають відповідачу правової підстави на використання даних земельних ділянок так, як договори оренди не підписувались особисто позивачем і не містять його волевиявлення з даних питань , звернувся до суду з вищезазначеними позовними вимогами, які на думку суду не можуть бути задоволені оскільки позивачем та його представником не було доведено, що підписи на спірних договорах оренди земельних ділянок поставлені не позивачем, а іншою особою. Так, у відповідності до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 377/875/17-23 (а.с.158-162): ,, - підписи [PERSON] в графі орендодавець виконані рукописним текстом без застосування технічних засобів та попередньої технічної підготовки та придатні для порівняльного дослідження з метою встановлення ідентифікації виконавця, однак відповісти ким : [PERSON] чи іншою особою виконано підписи у договорах оренди землі від 10 травня 2014 року, не представляється можливим ,, . Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до переконання, що позивачем та його представником не виконано вимоги ч.3 ст.10 ЦПК України в частині доведення обставин на які вони посилаються, як на підставу своїх позивних вимог, що являється підставою для відмови у задоволенні позову. Понесені судові витрати відшкодуванню не підлягають в зв»язку з відмовою в задоволенні позовних вимог.

Outcome: approved