Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Биринської сільської ради Новгород-Сіверського району, Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. [PERSON] зазначала, що вона є єдиним спадкоємцем [PERSON], яка померла 07 квітня 2012 року. За життя її баба [PERSON] набула право власності на земельні ділянки, розташовані на території Биринської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області площею 0,1127 гектари з кадастровим номером 7423680800:04:000:0461 та площею 6,0067 гектари з кадастровим номером 7423680800:04:000:0906. Право власності на вказані земельні ділянки посвідчувалося державними актами, які були знищені пожежею, що виникла в будинку баби. На даний час через відсутність державних актів вона не може оформити право власності на вказані спадкові земельні ділянки. Оскаржуваним рішенням Новгород-Сіверського районного суду від 26 липня 2017 року позов [PERSON] задоволено повністю. Визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки площею 0,1127 гектари з кадастровим номером 7423680800:04:000:0461 та площею 6,0067 гектари з кадастровим номером 7423680800:04:000:0906, розташовані на території Биринської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, які належали [PERSON] відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №145849 та серії ЯЛ №145940, виданих 28 квітня 2011 року. В апеляційній скарзі Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області просить скасувати рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 26 липня 2017 року в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову в цій частині відмовити. Також просять стягнути з [PERSON] на їхню користь сплачений при подачі апеляційної скарги судовий збір. Доводи апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області зводяться до того, що рішення Новгород-Сіверського районного суду в оскаржуваній частині є незаконним та необґрунтованим, ухваленим за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та при неповному зясуванні судом обставин, що мають значення для справи. Вважають, що висновок суду першої інстанції про невизнання Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області права власності позивача на земельні ділянки через відсутність документів, що його посвідчують, не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах справи. Задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції не зясував, чим саме Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області як відповідач у справі порушило права позивача. Вказують, що Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області не може бути стороною у цій справі, бо ніколи не було наділене повноваженнями розглядати та вирішувати питання щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), оскільки чинним законодавством чітко визначено коло органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади, які наділені такими повноваженнями. Ними є сільські, селищні, міські ради (в межах населених пунктів) та районні державні адміністрації (за межами населених пунктів). Також зазначають, що з 01.01.2013 року повноваження щодо державної реєстрації прав на земельні ділянки та скасування державної реєстрації цих прав не розповсюджується на компетенцію органів земельних ресурсів України. Проте, ці обставини не були враховані судом першої інстанції. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області [PERSON], представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що 07 квітня 2012 року в с. Бирине Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла [PERSON] (а.с.7). За життя [PERSON] отримаа державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №145940 від 28 квітня 2011 року, яким було посвідчено її право власності на земельну ділянку площею 0,1127 гектари з кадастровим номером 7423680800:04:000:0461, та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №145849 від 28 квітня 2011 року, яким було посвідчено її право власності на земельну ділянку площею 6,0067 гектари з кадастровим номером 7423680800:04:000:0906, що підтверджується архівними копіями вказаних державних актів (а.с. 8-10). Зазначені вище земельні ділянки розташовані на території Биринської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Суд першої інстанції встановив, що вказані державні акти на право власності на земельну ділянку були втрачені внаслідок пожежі, яка сталася в будинку [PERSON] Позивачка [PERSON] є онукою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження та витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.14, 39). Згідно довідки приватного нотаріуса [PERSON], після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON], і є єдиним спадкоємцем (а.с.12). З відповіді приватного нотаріуса [PERSON] від 18 квітня 2017 року, наданої на звернення [PERSON], вбачається, що остання не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті своєї баби, а саме на належні їй земельні ділянки, через відсутність правовстановлюючих документів на них (а.с.11). Задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що [PERSON] набула у порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки, розташовані на території Биринської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, зокрема площею 0,1127 гектари з кадастровим номером 7423680800:04:000:0461 та площею 6,0067 гектари з кадастровим номером 7423680800:04:000:0906, які належали [PERSON], та право власності на які посвідчувалося державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №145849 та серії ЯЛ №145940. Проте, оскільки вказане право не визнається через відсутність документів, якими воно посвідчувалося, суд, з посиланням на приписи ст. 392 ЦК України, дійшов висновку, що таке право [PERSON] належить захистити шляхом його визнання, а тому задовольнив позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Статтею ст. 5 Закону України від 05.06.2003 року № 899-IV„ Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Відповідно до цієї статті, сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): - розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; - приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); - уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); - уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); - укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету; - сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо; - надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); - розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); - організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом; - оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку; - приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв). Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Оскільки [PERSON] набула права власності на спірні земельні ділянки, які розташовані на території Биринської сільської ради на підставі розпорядження Новгород-Сіверської районної державної адміністрації №28 від 27.01.2011 року, тому Биринська сільська рада та Новгород-Сіверська районна державна адміністрація є належними відповідачами у даній справі. Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області не наділене повноваженнями розглядати та вирішувати питання щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), а з набранням 01.01.2013 року чинності Законом України „Про державний земельний кадастр, не має повноважень щодо державної реєстрації прав на земельні ділянки та скасування державної реєстрації цих прав, тому не може бути стороною у цій справі. Отже, суд першої інстанції не вірно визначився з колом відповідачів по цій справі. Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області підлягає задоволенню, а рішення Новгород-Сіверського районного суду від 26 липня 2017 року в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині позовних вимог. В іншій частині рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 26 липня 2017 року підлягає залишенню без змін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області належить стягнути 704 грн. в рахунок відшкодування сплаченого Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області при подачі апеляційної скарги судового збору.

Outcome: approved