Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 25.05.2014 Мирогощанською сільською радою Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 06. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є фізично здоровою особою, працює у приватних осіб. Домовленості з приводу утримання дитини між ними не досягнуто, добровільно свого обов»язку щодо утримання дитини відповідач не виконує, тому змушена звернутись до суду. Згідно уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача аліменти у розмрі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, згідно поданої заяви, просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 10). Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про день та час розгляду справи був двічі повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 12, 15). Враховуючи згоду позивачки на заочний розгляд справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи та вирішує позов по суті на підставі наявних у справі доказів (а.с. 17). Дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає\~ до задоволення. Матеріали справи свідчать про те, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.05.2014 Мирогощанською сільською радою Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 06, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ГЮ № 093080 (а.с. 2). [PERSON] народилась 03 серпня 2014 року, її батьками є сторони у справі (а.с. 3). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України\~ та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач повинен виконувати обов'язок по утриманню своєї неповнолітньої дитини, є працездатним, тому може і зобов'язаний сплачувати аліменти, в зв'язку з чим вимоги позивачки підлягають до задоволення. Стягнення слід проводити в частці від заробітку в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів\~ у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі. За таких обставин,

Outcome: approved