Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

В липні 2019 року позивач звернулася до Бердянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею вказуючи, що на праві власності їй належить будинок [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , якому на час відкриття спадщини належало право власності на жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 26.09.1988 року. Крім неї у зазначеному будинку зареєстрований її донька [PERSON] ті її онука [PERSON] , а також зареєстрований її син [PERSON] , який з восени 2001 року в будинку не проживає, постійно проживає у Російської Федерації, де і знаходиться по теперішній час. Відповідач [PERSON] відсутній у спірному жилому приміщенні з восени 2001 року, участі в утриманні житла не приймає, не користується спірним будинком,оскільки цього житла не потребує,належне йому майно у будинку відсутнє. Разом з тим, відповідач залишається зареєстрованим у спірному будинку та добровільно припинити реєстрацію не бажає, чим порушує права позивача, який сплачує утримання цього житла з урахуванням реєстрації відповідача, має складнощі у вирішенні інших питань стосовно спірної квартири. Позивач просять суд з підстав, передбачених ст.71 ЖК України, визнати відповідача [PERSON] втратившим право користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] . В судове засідання позивачка не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просить прийняти рішення на підставі маючих у суду письмових матеріалів. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав суду нотаріально засвідчену письмову заяву про згоду з поданим позовом відносно нього, просить визнати його втратившим право користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] , оскільки він з 2001 року постійно мешкає в Російській Федерації та не має можливості приїхати в України. \~Відповідно до\~ст. 247 ч.2 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи суд встановив, що [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , якому на час відкриття спадщини належало право власності на жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 26.09.1988 року. Відповідач [PERSON] зареєстрований у спірному будинку як член сім`ї наймача, оскільки є рідним сином позивачки. Відповідно до ст.\~71\~ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72\~ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 47\~Конституції України та ст.\~9\~ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Відповідно до зазначених правових норм [PERSON] , який був зареєстрований в спірному жилому приміщенні на законних підставах, має обґрунтовану презумпцію права на користування жилим приміщенням. А відтак, позовні вимоги, направлені на позбавлення відповідача права користування жилим приміщенням, можуть бути задоволені лише на підставі переконливих, взаємоузгоджених і неспростовних доказів у справі. За роз`ясненнями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року із подальшими змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу\~України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Відповідач позов визнав повністю, надавши суду нотаріально засвідчену письмову заяву про згоду з поданим позовом відносно нього, в якій просить визнати його втратившим право користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] , оскільки він з 2001 року постійно мешкає в Російській Федерації. З викладених у позові пояснень позивача судом встановлено, що спірне жиле приміщення не являється місцем проживання відповідача понад шість місяців, за яке він як член сім`ї наймача не оплачує комунальні послуги, його речі у будинку відсутні, перешкод для користування цим житлом позивачем не чинилося. Таким чином, доводи позивача, викладені в його позовній заяві, про відсутність відповідача у спірному жилому приміщенні понад шість місяців підряд без поважних причин підтверджені доказами, які відповідають вимогам ЦПК України щодо їх належності та допустимості. Згідно з вимогами ЦПК України, суд оцінує докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказах. Докази, на які посилається [PERSON] у позовній заяві, були предметом перевірки суду під час розгляду справи, повністю підтверджені письмовою заявою відповідача, який погодився з позовом [PERSON] , тому в результаті їх оцінки у сукупності суд дійшов до висновку про те, що вони підтверджують факт не проживання [PERSON] у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки та задовольняє позов. На підставі ст. ст.47 Конституції України, ст.ст.9,71,72 ЖК України, ст. 12,13,76,81,141,258,259,265,280,284,353,355 ЦПК України, суд-

Outcome: approved