overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову позивач вказувала, що з 04.09.2010 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] В зв'язку із тим, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, сторони проживають окремо; малолітня дитина проживає разом з позивачем по справі та знаходиться на її утриманні. На підставі викладеного, позивач не має можливості працювати та отримувати доходи, оскільки весь час витрачає на догляд за дитиною, тому в судовому засіданні просила позов задовольнити та стягнути з відповідача на її утримання аліменти до досягнення дитиною трьох років. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.ст.75,77,80,81 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і за рішенням суду кошти на утримання дружини (аліменти) присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища сторін, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інших обставин, що мають істотне значення. В зв'язку з всім вищевикладеним, враховуючи матеріальне становище сторін, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 25.05.2017 р. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом в якому зазначає, що 03.03.2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізькіго міського управління юстиції м. Запоріжжя було зроблено актовий запис - № 41. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дитей - [PERSON], [INFO] року, [PERSON], [INFO] року. В зв'язку із тим, що на даний час подружнє життя не склалося, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, 3 лютого 2014 року сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивачка просить суд розірвати шлюб укладений між позивачкою та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з*явилася, надала заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності без фіксування судового процесу технічними засобами, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих причин,викликався шляхом направлення судових повісток. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив. Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України відповідач вважається таким,що повідомлений належним чином та не з*явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд на згодою позивача та його представника ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З наданої до матеріалів справи копії свідоцтва про одруження вбачається, що 03.03.2012 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 41. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дитей - [PERSON], [INFO] року, [PERSON], [INFO] року, про що надано копії свідоцтва про народження [PERSON], [PERSON] Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони спільного господарства не ведуть, примирення не можливе, сторони проживають окремо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом в якому зазначає, що 11.11.2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій обл. було зроблено актовий запис - № 1332. До реєстрації шлюбу у подружжя народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] року, [PERSON], [INFO] року. В зв'язку із тим, що на даний час подружнє життя не склалося, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, 3 лютого 2014 року сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивачка просить суд розірвати шлюб укладений між позивачкою та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з*явилася, надала заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності без фіксування судового процесу технічними засобами, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих причин,викликався шляхом направлення судових повісток. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив. Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України відповідач вважається таким,що повідомлений належним чином та не з*явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд на згодою позивача та його представника ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З наданої до матеріалів справи копії свідоцтва про одруження вбачається, що 11.11.2011 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1332. До реєстрації шлюбу у подружжя народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] року, [PERSON], [INFO] року, про що надано копії свідоцтва про народження [PERSON], [PERSON]. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони спільного господарства не ведуть, примирення не можливе, сторони проживають окремо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка звернулася з позовом і вказала, що перебувала з відповідачем у шлюбі. Від спільного проживання народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, просить суд стягувати аліменти в розмірі 500 грн., щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Вказав, що матеріальне становище не дозволяє виплачувати аліменти в розмірі, який зазначає позивачка. Вважає за можливе стягувати аліменти в розмірі 150 грн. на дитину. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що від зареєстрованого шлюбу в сторін є син [PERSON], [INFO], при цьому батьком дитини згідно дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження є відповідач. Встановлено, що відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, не прайцює проте, стан здоров»я його є нормальним. За таких обставин, суд рахує можливим стягувати на користь позивачки на утримання дитини аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно до настання нею повноліття. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачу звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] збитки в розмірі 13\~927 грн. 51 коп. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача до суду надав заяву, в яких просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 11 квітня 2014 року близько 13 годин 50 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем «Мітсубіші», номерний знак [NUMBER], по вул. Московська в районі перехрестя вул. В. Морська в м. Миколаєві скоїв ДТП, внаслідок якого «Тролейбусу», реєстраційний номер 3003, під керуванням водія [PERSON] були нанесені наступні пошкодження розбите лобове скло. Відносно відповідача було складено протокол серії АА2 № 510875 за ознаками ст. 124 КУпАП. Згідно постанови Центрального районного суду м. Миколаєва по справі № 490/4950/14-п від 14 травня 2014 року, відповідача було визнано виним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок скоєного відповідачем правопорушення, КП ММР «Миколаївелектротранс» було завдано матеріальну шкоду, а саме згідно калькуляції № 4/14 по відновленню тролейбуса № 3003, якому 11 квітня 2014 року під час ДТП завдані пошкодження, загальна сума збитків складає 13\~927 грн. 51 коп. Враховуючи те, що 30 серпня 2013 року між ПрАТ «СК «Україна» та власником транспортного засобу [PERSON] (яким керував [PERSON]В.) був укладений договір страхування № АС 3948462, КП ММР «Миколаївелектротранс» двічі зверталось з претензіями про відшкодування шкоди до страхової компанії. Жодної відповіді на претензії позивач не отримав. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь КП ММР «Миколаїавелектротранс» збитки у розмірі 13\~927 грн. 51 коп.. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

В листопаді 2014 року представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до Індустріального районного суд м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27 червня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір №322/08-ФЛ, згідно якого банк надав [PERSON] в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси в сумі 85000 доларів США, з оплатою за відповідною відсотковою ставкою, строком до 10 червня 2015 року. В якості забезпечення по вищезазначеному кредитному договору 27 червня 2008 року між банком та [PERSON] та [PERSON], з кожним окремо, були укладені договори поруки. Згідно вищезазначених договорів поруки [PERSON] та [PERSON] поручилися відповідати перед банком у повному обсязі як солідарні боржники за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] по вищезазначеному кредитному договору. Однак [PERSON] вимоги кредитного договору систематично не виконувались, у зв'язку із чим 26 серпня 2014 року банк скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту та направив відповідні листи відповідачам. Умови кредитного договору та письмові вимоги, на момент пред'явлення позову, відповідачами не виконані та станом на 14 жовтня 2014 року борг по вищезазначеному кредитному договору становить 42475,86 доларів США, з яких: 28825,98 дол.США - строкова заборгованість по кредиту; 9079,18 дол.США - прострочена заборгованість по кредиту; 769,69 дол.США - строкова заборгованість по відсоткам; 3801,01 дол.США - прострочена заборгованість по відсоткам. Крім того, на підставі п.6.1 кредитного договору банком нарахована пеня в розмірі 234548,43 грн. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст.525,526,530,546,1054 ЦК України просить суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 42475,86 дол.США та 234548,49 грн., а також судові витрати у розмірі 3654,00 грн. В судове засідання представник ПАТ«Банк «Фінанси та Кредит»не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду надав суду заяву про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідачів в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені були належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність не подавали. Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Підсумовуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

В листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство « Дельта Банк» ( далі ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 01.05.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» і відповідачем був укладений кредитний договір № 003-20198-010513. Оскільки відповідач не виконує умов договору, просить стягнути з [PERSON] заборгованість , яка станом на 15.08.2014 року становить 20093,50 грн. і судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що 01 травня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» був укладений кредитний договір № 003-20198-010513. Позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором надавши відповідачу кредит в національній валюті - гривні, шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, рахунок № [NUMBER] з видачею платіжної картки, за умовами якого ліміт кредитної лінії розраховується Банком самостійно (а.с. 3-7). Статями 526,610,611 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Матеріали справи ( а.с.10) містять виписку з особистого рахунку відповідачки, розрахунок сум заборгованості, фінансових санкцій за неналежне виконання умов кредитного договору, з яких вбачається що станом на 15.08.2014 року за [PERSON] числиться заборгованість за договором кредиту в розмірі 20093,50 грн., з яких: - тіло кредиту 10793,50 грн.; - прострочене тіло кредиту 4050,00 грн.; - заборгованість за відсотками 0,00 грн.; - заборгованість за комісіями 5250,00 грн. При таких даних позовні вимоги ПАТ « Дельта Банк» підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

В листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» ( далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що [PERSON] належним чином не виконує умови кредитного договору, щодо сплати кредиту та відсотків за користування ним представник позивача просить суд стягнути з відповідачки 26385,95 гривень заборгованості за кредитним договором та судовий збір. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заперечень проти позову не надсилала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 21.10.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір № б/н де відповідачка отримала кредит в розмірі 13100,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом ( а.с. 9-34). Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис [PERSON] у заяві ( а.с. 9). Розмір заборгованості ( а.с. 8-10) за кредитним договором № б/н від 21.10.2011 року розрахований правильно і станом на 31.10.2014 року становить 26385,95 грн., яка складається з : Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Наслідки порушення договору, позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. 549-552, 625, 1048 ЦК України та відповідає вимогам позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

В листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначивши, що згідно договору від 28.03.2014 року відповідач отримав кредит в сумі 11311 (одинадцять тисяч триста одинадцять) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач неналежно виконувала умови договору, внаслідок чого за ним станом на 12.10.2014 року утворилась заборгованість і в позовній заяві позивач вимагає стягнення з відповідача 12549 (дванадцяти тисяч п'ятисот сорока дев'яти) гривень 07 копійок, з яких 10258,10 гривень заборгованість за кредитом; 918,225 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 414,32 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 858,40 гривень - залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п.2.2. генеральної угоди. Представник позивача в судове засідання не з'явився до суду надійшла заява відповідно до якої позивач позов підтримує, просить справу слухати без участі представника, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідач неналежно виконував свої договірні зобов'язання. Станом на 21 жовтня 2014 року заборгованість відповідача по договору становить 10258,10 гривень заборгованість за кредитом; 918,225 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 414,32 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 858,40 гривень - залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п.2.2. генеральної угоди, а всього 12549 (дванадцять тисяч п'ятсот сорок дев'ять) гривень 07 копійок. Відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Outcome: approved