Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

В липні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 21 січня 2011 року уклав із [PERSON] договір. За цим договором ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості та надати відповідачу кредитну картку за умовами «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». [PERSON] зобовязався повертати кредит шляхом сплати щомісячного обовязкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобовязань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Тому ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд примусово стягнути з нього заборгованість за кредитним договором, що становить 30897 гривень 64 копійки, що складається: заборгованості по процентам за користування кредитом 16870 гривень 59 копійок, пені 14760 гривень 14 копійок, а також штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 1447 гривень 51 копійок. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 1762 гривні. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, в позовній заяві зазначила, що просить проводити розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав та про причини неявки не повідомив. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 21 січня 2011 року ПАТ КБ «Приватбанк», який 21 травня 2018 року змінив своє найменування на АТ КБ «Приватбанк», уклав із [PERSON] договір. За цим договором ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості та надати відповідачу кредитну картку за умовами «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». [PERSON] зобовязався повертати кредит шляхом сплати щомісячного обовязкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобовязань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Вказані обставини підтверджуються анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.9), довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.10), Витягом з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.11-25). Відповідно до ч.1 ст.1054\~ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити інші платежі у розмірах та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ч.1 ст.526\~ЦК України зобовязанням має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобовязання боржник зобовязаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Судом встановлено, що [PERSON] користувався платіжною карткою та за допомогою платіжної картки знімав з рахунку грошові кошти, проте на рахунок їх не повертав, не сплачував відсотки та комісію за користування грошовими коштами у повному обсязі. Тому у нього виник борг за кредитним договором у загальному розмірі 30897 гривень 64 копійок, що складається: заборгованості по процентам за користування кредитом 16870 гривень 59 копійок, пені 14760 гривень 14 копійок, а також штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 1447 гривень 51 копійки. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості по кредитному договору станом на 24 травня 2018 року (а.с.7-8). У відповідності\~до положення\~ст.549\~ЦК України\~неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобовязання. Штрафом\~є неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За принципами, закріпленими в ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Так, з письмового розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що у звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором у [PERSON] виникла пеня у розмір 14760 гривень 14 копійок. Крім цього, до відповідача також застосовано штраф за порушення грошового зобовязання у розмірі 1947 гривень 51 копійки. Вказана обставина свідчить, що підстави для стягнення з [PERSON] пені за кредитним договором, відсутні. Тому, загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 16137 гривень 50 копійок (30897,64 14760,14). Відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить примусово стягнути борг за кредитним договором у розмірі 16137 гривень 50 копійок. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення від 13 червня 2018 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову до суду АТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у розмірі 1762 гривні. Позов АТ КБ «Приватбанк» задоволений частково, а саме на 52,23% (16137,50 / 30897,64 ? 100%). З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 920 гривень 29 копійок (1762 / 100% ? 52,23%). На підставі викладеного та

Outcome: partial