Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

В квітні 2016 року Публічне акціонерне товариства 'Страхова компанія 'Скайд' звернулося (далі ПАТ «СК Скайд») до суду із вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь 27 828,70 грн. в порядку регресу та вирішити питання про судові витрати, мотивуючи свої вимоги наступним. 27.11.2014 між ПАТ «СК Скайд» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «NISSAN ALMERA», д.н.з. [NUMBER] (поліс АІ/4744608) 13.04.2015 на 220 км траси «Житомир-Могилів-Подільський» з під»їздом до м.Бердичів відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю забезпеченого транспортного засобу, яким керував [PERSON], та автомобіля «CHEVROLET, LACETTI», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Мигилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області закрито провадження відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП. 24 грудня 2015 року власнику автомобіля «CHEVROLET, LACETTI», д.н.з. [NUMBER], [PERSON] позивачем за наслідками проведеного страхового розслідування вищезазначеної ДТП було виплачено страхове відшкодування в розмірі 27 828,70 грн. Позивач посилаючись на те, що всупереч п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до ДТП, невідкладно, але не пізніше 3 робочих днів з дня настання ДТП, письмово не надав страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу а пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу тощо, просить задовольнити свої позовні вимоги у повному обсязі (а.с.4-5) Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.61-63) Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує (а.с.64) Зважаючи на викладене та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення дійсних взаємовідносин між сторонами, суд вважає за можливе за згодою позивача постановити рішення у справі на підставі наявних доказів в порядку заочного провадження згідно ст. ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що постановою Мигилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області закрито провадження відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП (а.с.18). Остання відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно довідки ДАІ від 29.05.2015 автомобілем «NISSAN ALMERA», д.н.з. [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], під час вищезазначеної ДТП керував [PERSON] (а.с.8) На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/4744608 від 27.11.2014, укладеного між ПАТ «СК Скайд» та [PERSON], згідно якого страховим випадком визначалася подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу («NISSAN ALMERA», д.н.з. [NUMBER]) і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Строк дії договору до 27.11.2015 року (а.с.50) Згідно висновку експерта №257Е-04/15 з авто товарознавчого дослідження, складеного ПП УНДЦ «Експертиза», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «CHEVROLET, LACETTI», д.н.з. [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складала 28 870,86 грн. (а.с. 24-36). 28.09.2015 [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.45) 02.12.2015 позивачем було складено страховий акт №754/15 про визнання вищезазначеної ДТП страховим випадком і видано відповідний наказ про необхідність сплатити страхове відшкодування в розмірі 27 828,70 грн. (а.с.47-48) 24.12.2015 згідно платіжного доручення №5242 зазначена сума [PERSON] була виплачена (а.с.49) Так, позивач помилково за вище встановлених судом обставин посилається на норми статтей 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», якими передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Оскільки зазначеними положеннями регулюються відносини суброгації. В даному ж випадку позивач звертається до суду з позовними вимогами до відповідача в порядку регресу, які підпадають під регулювання ст.ст.1191 ЦК України, а також ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-ІV) Роз`яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013, згідно з яким при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика слід розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права, зокрема, ст.1191 ЦК України, а також ст. 38 Закону України №1961-ІV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Відповідно до ст.ст.1191, 1192 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент рогляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону №1961-ІV) встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов. Так, регресний позов подається до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він, зокрема, не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 цього Закону №1961-ІV. Згідно п.33.1.4 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, водій транспортного засобу причетний до ДТП письмово зобов`язаний надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Позивач наполягає на тому, що відповідач як водій забезпеченого транспортного засобу «NISSAN ALMERA», д.н.з. [NUMBER], страхову компанію в передбачені законом строки не повідомив про ДТП, яка мала місце 13.04.2015 року. Так, відповідач, як зазначалося судом вище, своїм правом з`явитися в судове засідання і спростувати або підтвердити доводи позивача не скористався, відтак суд, виходячи зі встановлених обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача на корись позивача належить стягнути 27 828,70 грн. суми страхового відшкодування в порядку регресу. Крім того, в силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved