Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з 03 серпня 2002 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від сумісного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у звязку з різними характерами та поглядами на сімю. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають. Спільне життя та збереження сімї неможливе, суперечить її інтересам та інтересам їхнього сина, тому просить задовольнити її вимоги. Відповідач в судовому засіданні надав аналогічні пояснення. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 10 грудня 2015 року по справі було зупинено провадження та надано сторонам строк для примирення у шість місяців, який наразі минув. Позивачка подала до суду заяву, якою підтвердила намір розірвати шлюб за обставин, викладених в позовній заяві, в якій зазначила, що наданий судом строк на примирення ніяких результатів не дав. За спільною згодою з відповідачем їхній син [PERSON] залишиться проживати з нею. Крім того, просила розглянути справу на підставі наявних в справі доказів та її заяви без участі сторін. Відповідач, який у встановленому порядку повідомлений про час і місце розгляду справи, в подальше судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони 03 серпня 2002 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 167, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії 1-БК № 155976, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області 03 серпня 2002 року. Від спільного сумісного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-БВ № 131626, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області 24 жовтня 2002 року). Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально. Причинами розпаду сімї стало несприйняття способу життя один одного, різні характери сторін та погляди на життя, відсутність між ними взаєморозуміння. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, проживають окремо, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. На час розгляду справи про розірвання шлюбу майновий спір між сторонами відсутній. Наданий судом строк на примирення позитивних результатів не дав. За змістом ст. 51 Конституції України, ст. 24, ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ ч. 2 ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, внаслідок чого склались неприязні відносини, подружні стосунки вони не підтримують, жити однією сімєю не бажають, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим та буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхнього неповнолітнього сина, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 3 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачці пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved