Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Військова частина [NUMBER] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що з 26.11.1999 року у військовій частині на посаді начальника сховища проходив службу [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] була виявлена нестача по виробах, які знаходилися на матеріально-відповідальному зберіганні останнього. Сума нестачі становила 18 945,38 грн., з якої [PERSON] виплачено 11 224,27 грн. Залишок невідшкодованої суми нестачі становить 7 721,11 грн., яку позивач просив стягнути з спадкоємця [PERSON] [PERSON] . Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.10.2017р. до участі у справі як співвідповідача залучено [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги збільшила та просила стягнути з відповідачів, як спадкоємців [PERSON] , суму нестачі, виявлену за життя та після смерті [PERSON] в розмірі 844 419,43 грн. ( 836698,32+7721,11). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в липні 2017 року військовій частині стало відомо, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є мати [PERSON] та син [PERSON] , які зобов`язані відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана військовій частині спадкодавцем [PERSON] . Відповідачі у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду та у справі відсутні докази заподіяння [PERSON] майнової шкоди. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке. Судом встановлено, що з 26.11.1999 року у військовій частині [NUMBER] проходив військову службу за контрактом прапорщик [PERSON] на посаді начальника сховища мобілізаційної групи. Наказом командувача військ Західного ОК від 07.08.2003р. №62-ПМ прапорщика [PERSON] було призначено на посаду начальника сховища «НЗ» даної мобілізаційної групи. Відповідно до директив Міністерства оборони України від 30.06.2004 року №Д-3121/2015 та командувача військ Західного ОК від 19.07.2004 року №Д-15/1/0105 мобілізаційна група виведена зі складу частини, а замість неї введено відділ зберігання (військово-технічного майна). Наказом командувача військ Західного ОК №72-ПМ від 08.09.2004 р. прапорщика [PERSON] призначено на посаду начальника цього відділу, де він проходив службу до 15.06.2015р. Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 109 від 15.06.2015 р. прапорщика [PERSON] виключено із списків частини у зв`язку із смертю. На підставі наказів командира військової частини [NUMBER] від 04.09.2012р. №488 та від 24.09.2012 року №528 проведені службові розслідування по факту виявлення вскриття двох одиниць виробів МТО-В та однієї одиниці 2В7М2 в сховищі №1 та вскриття виробів МРТС та 9В845 у сховищі №2/2 відділу зберігання військово-технічного майна. Відповідно до акта службового розслідування від 25.10.2013р. встановлено, що начальник сховища відділу зберігання військово-технічного майна прапорщик [PERSON] , у порушення вимог нормативно-правових актів, не забезпечив належну схоронність та облік військового майна, формально підійшов до приймання виробів 9В845А, 9В845В, МРТС, МТО-В, 2В7М2-Р, ТП-11М, в повному обсязі не перевірив їх комплектність, не здійснював якісне опломбування вказаних виробів, допускав у сховища №1/1 та №2/2 інших працівників та військовослужбовців військової частини [NUMBER] , без належного контролю за їх діями, в результаті чого вищевказані вироби були розкомплектовані. На підставі довідки щодо визначення суми нестачі по виробах, які знаходяться на матеріально-відповідальному зберіганні у начальника сховища прапорщика [PERSON] сума нестачі становила 18945 грн. 38 коп., а всього нестача становила 19089 грн. Відповідно до п. 31 Положення про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.2000 року №748, відповідальність за нестачу військового майна несе матеріально-відповідальна особа. За результатами розслідування винесений наказ командира частини [NUMBER] від 28.10.2013 року №514 (зі змінами: наказ №531 від 05.11.2013 року, наказ №457 від 28.10.2014) про утримання з грошового забезпечення [PERSON] 18945,38 грн. завданих збитків. Відповідно до розрахунку військової частини за період з січня 2014 року по травень 2015 року із заробітної плати [PERSON] утримано 11 224 грн. 27 коп. Залишок невідшкодованої суми нестачі відповідно до записів у книзі грошових стягнень і нарахувань становить 7721 грн. 11 коп. Отже, за життя [PERSON] визнавав майнову шкоду, заподіяну державі в сумі 18945,38 грн., добровільно погодився її відшкодувати, з указаною сумою нестачі погоджувався, не оскаржував, відшкодував частково. Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, недотримання кредитором строків, передбачених статтею 1281 ЦК України пред`явлення вимог, які є присічними (преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Як слідує з матеріалів справи, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, спадкоємцями всього майна померлого в рівних частках є його матір [PERSON] , та малолітній син [PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] , які звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 24.11.2015р. та 02.02.2016р. отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частки в праві власності на квартиру [ADDRESS] . 12 липня 2017 року військовою частиною [NUMBER] направлено до Шепетівської міської державної нотаріальної контори запит стосовно можливих спадкоємців [PERSON] , на що 18.07.2017р. отримали письмову відмову. Таким чином, в частині стягнення шкоди в сумі 7721,11 грн. позивачем пропущено строк на звернення до суду, що визначений ч. 2 ст. 1281 ЦК України, оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідачів 14 серпня 2017 року, тобто у строк, що перевищує два роки після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Вказані обставини позбавляють кредитора права вимоги до спадкоємців, що є підставою для відмови у позові в цій частині. Щодо стягнення шкоди, яка виявлена після смерті [PERSON] , суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Згідно з вимогами ст.ст. 26, 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність; відповідальність за нестачу військового майна несуть матеріально відповідальні особи; рішення про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок нестачі військового майна, і про ступінь відповідальності винних осіб приймається на підставі матеріалів інвентаризації, під час проведення якої встановлено причини, розмір шкоди та винних осіб, або результатів розслідування. Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Встановлено, що на підставі наказів командира військової частини [NUMBER] 04.08.2015р. №362, від 12.10.2015р. №450 (зі змінами), від 23.02.2016р. №85, від 26.09.2016р. №522, з метою приведення обліку військового майна до вимог наказу Міністра оборони України від 24.12.2010 №690 (зі змінами) «Про затвердження Тимчасового керівництва з обліку військового майна у Збройних Силах України», у період з 04.08.2015р. по 01.06.2017р. здійснювався прийом військового майна, яке перебувало на відповідальному зберіганні колишнього начальника сховища прапорщика [PERSON] . Звертаючись до суду з позовом про відшкодування майнової шкоди зі спадкоємців [PERSON] , військова частина [NUMBER] посилалася на акт службового розслідування. Відповідно до акта службового розслідування по факту недоліків виявлених при прийомі військового майна у відділі зберігання військово-технічного майна від 31.07.2017 року виявлена нестача у розмірі 836698,32 грн. та занесена до книги нестач частини по службі ракетно-артилерійського озброєння. При цьому, як видно зі змісту вказаного акта, комісія неодноразово допускала помилки в актах прийому та оцінки майна, інвентаризація військового майна проведена вибірково, помилково визначали залишкову вартість майна, при цьому в акті зазначено, що виникнення нестачі достеменно встановити не має можливості у зв`язку зі смертю матеріально-відповідальної особи. Як слідує з акта службового розслідування, службовими особами військової частини належним чином не виконувалися вимоги чинного законодавства. Так, за усним наказом командира військової частини відразу після смерті [PERSON] сховища з технікою та військовим майном, які були закріплені за останнім були запечатані внутрішньою перевірочною комісією частини, прийом техніки і майна не був розпочатий негайно, а лише через 1,5 місяця після інциденту, тобто своєчасність обліку майна забезпечена не була. Відповідно до наказу командира військової частини від 04.08.2015р. №362 комісіями військової частини розпочато прийом військового майна, яке перебувало на відповідальному зберіганні [PERSON] . Перший акт про нестачу майна складений 30.09.2015р., а службове розслідування призначено лише 30.03.2016р. Акти прийому техніки та військового майна [PERSON] у військовій частині відсутні, частина з них знищена, частина втрачена. Інвентаризація майна за життя [PERSON] проводилася формально. Комісія якісний стан та комплектність військового майна не встановила, дійсних обсягів нестачі не виявила. У зв`язку з викладеними порушеннями, заступник командира військової частини запропонував опрацювати інспекторське посвідчення для списання даної суми нестачі відповідно до п. 4.9 Порядку списання військового майна в Збройних Силах України. Будь-яких інших доказів, крім акту службової перевірки та довідки про нарахування нестачі, які б підтверджували вину померлого [PERSON] у заподіянні шкоди військовій частині [NUMBER] , зокрема, первинних даних бухгалтерського обліку, матеріалів інвентаризацій, які б виявили причини, розмір шкоди та винних осіб, в матеріалах справи не має. Інвентаризаційні відомості наявності майна [PERSON] станом на 01.01.2015р. не є належними доказами у справі, позаяк інвентаризація була проведена формально, без фактичної перевірки майна в наявності, що суперечить Положенню про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.2000 №748. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач не довів, що саме [PERSON] , за життя, допустив нестачу військового майна на суму 836698,32 грн., а тому відсутні підстави для стягнення шкоди з спадкоємців останнього.

Outcome: dismissed