Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

В листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з ПАТ «Міський комерційний банк» заборгованості зі сплати орендної плати в розмірі 57348,36 грн. посилаючись на те, що 01.06.2013 року між нею та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір оренди нежитлового приміщення. Відповідно до договору оренди нежитлового приміщення позивач передала в найм ПАТ «Міський комерційний банк» приміщення площею 72 кв.м., яке знаходиться за адресою м. Мукачево, вул. К.Беляєва, 1/2. Як передбачено договором оренди, орендар зобов'язується належним чином виконувати всі умови, визначені цим договором, однак ПАТ «Міський комерційний банк» належним чином не виконує умови договору, оскільки останній платіж з оренднї плати здійснено 05.06.2014 року за квітень 2014 року. На даний час відповідач не сплатив орендну плату з травня по жовтень 2014 року. У жовтні 2014 року відповідач повідомив про розірвання зазначеного договору оренди з 20.11.2014 року. При цьому заборгованість по орендній платі відповідач добровільно сплачувати не бажає. Так 15.08.2014 року позивачем було надіслано відповідачу вимогу що необхідності сплати орендної плату, однак така залишилась без реагування. Таким чином просить стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» оренду плату в розмірі 57348,36 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовою повісткою в порядку ст. 74 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та за згодою представника позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до договору оренди житлового приміщення від 01.06.2013 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк», орендодавець зобов'язується передати орендарю, а орендар зобов'язується прийняти у строкове платне користування на строк та на умовах даного договору нежитлове приміщення, що розташоване в [ADDRESS] Згідно з п. 4.1 договору оренди загальна сума орендної плати за один календарний місяць становить 8500 грн., яка відповідно до п. 4.4 договору повинна сплачуватися щомісячно до 15-го числа поточного місяця шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок орендодавця в ПАТ «Міський комерційний банк». Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як передбачено положеннями ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як передбачено ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч. 1 ст. 760 ЦК України). Згідно з вимог ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму. Як вбачається з акту приймання-передачі нежилого приміщення від 01.06.2013 року, позивач передала відповідачу в оренду нежиле приміщення. Відповідно до представленої позивачем виписки за договором, останній платіж по орендній платі було здійснено 05.06.2014 року за квітень 2014 року. Таким чином встановлено, що інснує заборгованість за оренду плату з травня по жовтень 2014 року, що становить із врахуванням узгодженої сторонами в догорові щомісячної оендної плати 51000 грн. Згідно з п. 9.1. договору оренди, у випадку невиконання однією із сторін будь якого зобов'язання, заяви або гарантії, визначеної в даному договорі, внаслідок чого іншій стороні будуть нанесені істотні збитки, винна сторона відшкодовує понесені збитки у повному обсязі. Пунктом 9.3. договору визначено, що в разі несплати орендної плати у повному обсязі й у визначений термін, орендар сплачує орендодавцю пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно сплаченої орендної плати за кожен день прострочення. Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Виходячи із моменту припинення перерахування орендної плати строку та розміру облікової ставки НБУ у відповідний період, судом перевірено представлений позивачем розрахунок нарахованої пені, яка розмір якої визначений відповідно до вимог договору оренди та ЦК України і становить 6348,36 грн. В свою чергу відповідач доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості суду не представив, а відтак слід прийти до висновку, що такий не виконав належним чином своє зобов'язання перед позивачем, не повернув позивачу заборгованість зі сплати орендної плати. Оцінюючи допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача повністю знайшли підтвердження в судовому засіданні, є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв'язку з тим, що відповідач не сплачував у встановлені строки орендну плату, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати орендної плати в розмірі 51000,00 грн., а також нараховану пеню в розмірі 6348,36 грн., що разом становить 57348,36 грн. Згідно з ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 574,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.

Outcome: approved