Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом в якому вказала, що 13.04.2016 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, згідно того ж рішення суду з відповідача на користь позивача присуджено стягнення аліментів на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн., на обох дітей щомісяця, до досягнення старшою дитиною повноліття. На даний час син ходить до школи, а дочка почала відвідувати дитячий садочок. Діти потребують належного харчування відповідно до вікових норм, також донька часто почала хворіти, постійно треба здавати кошти як в садочок так і в школу, син бажає відвідувати гуртки, на що позивачу не вистачає коштів. Відповідач життям дітей не цікавиться як і потребами їхніх спільних дітей, а тому 500 грн. на кожну дитину за попереднім рішенням суду - це мізерна сума для задоволення усіх потреб їхніх дітей. Відповідач інших утриманців не має, є працездатним, стан здоров'я дозволяє йому працювати, тому вважає необхідним збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача з 1000 грн. на двох дітей до 888 грн. 50 коп. на утримання сина та 713,00 грн. на утримання доньки. 20.11.2017 року відкрито провадження в справі. Згідно пункту 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. За погодженням із сторонами суд продовжив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 17.01.2018 року в судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила, що вона змушена була звернутись до суду з даним позовом у зв'язку з тим, що їй не вистачає коштів на повноцінне утримання спільних з відповідачем дітей. На даний час вона отримує соціальну допомогу як малозабезпечена сім'я в розмірі 2400 грн. на двох дітей, та іноді підробляє, так як за фахом вона перукар. Крім того повідомила, що на даний час вони з відповідачем проживають в одному будинку, проте бюджет в кожного окремий, все необхідне для дітей вона купує сама, відповідач іноді допомагає матеріально, проте тільки в тому випадку, коли в нього є кошти. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнав просив відмовити в задоволенні позову, пояснив, що вони з позивачем на даний час проживають разом в одному будинку, мають в господарстві курей, також є город 40 соток, на якому вони спільно з позивачем вирощують овочі. Даний будинок був придбаний ним в шлюбі, на той час він працював та мав відповідний заробіток та мав можливість придбати будинок. На даний час заробляє тимчасовими заробітками, що в місяць становлять приблизно 2500 грн., проте і цей заробіток не є постійним та регулярним, проте коли в нього з'являються кошти він допомагає матеріально дітям, зокрема, дає кошти на ліки, приносить їм гостинці. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити враховуючи таке. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Позивачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] та проживає в [ADDRESS], на її утриманні знаходяться діти: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO] (а.с.10). Сторони розірвали шлюб 13.04.2016 року, згідно даного рішення з відповідача на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] стягнено аліменти в розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно (а.с.8-9). Відповідно до довідки виданої Северинівською сільської радою 12.01.2018 року № 179 [PERSON] від не відвідує дошкільні навчальні заклади Северинівської сільської ради (а.с.25). Згідно довідки виданої Северинівською сільської радою 12.01.2018 року № 181 діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають разом з батьком [PERSON], в [ADDRESS] (а.с.26). [PERSON] згідно запису в трудовій книжці не працює з 24.05.2012 року по даний час (а.с.27). Проти вищевикладених доказів сторони не заперечували, не заперечували і той факт, що [PERSON] в даний час не відвідує садочок, а також що діти проживають в одному будинку з обома батьками, по [ADDRESS]. Відповідач із позовом, в тому числі із зустрічним про припинення розміру аліментів до суду не звертався. Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст.82 ЦПК України вони доказуванню не підлягають. Оцінюючи вище перераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. А тому в суду немає підстав для їх відхилення. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На час звернення з цим позовом до суду, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум дітей, віком до 6 років 1426 грн., від 6 до 18 років, з 01.05.2017 складає 1777 грн. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів(надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно п.п.3 п.17 даної Постанови Пленуму Верховного Суду України вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Враховуючи наведені обставини і те, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, засади справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд вбачає підстави для збільшення розміру аліментів, оскільки прожитковий мінімум на дітей віком до 6 та від 6 до 18 років змінився, а також у зв'язку із мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а розмір заявлених до сплати аліментів відповідає 50 відсоткам. Нормами ст.12,13 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що на даний час розмір аліментів, що стягується з [PERSON] в розмірі 1000 грн. на двох дітей є недостатнім, оскільки, з часу призначення аліментів діти подорослішали та потребують більшого матеріального забезпечення, також суд приймає до уваги реальні можливості відповідача і потреби його неповнолітніх дітей, і те, що обов'язок утримувати неповнолітніх дітей є обов'язком обох їх батьків, тому приходить до висновку, що сума в розмірі 888,50 грн., та 713,00 грн. буде обґрунтованою та законною, а тому, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, має можливість заробляти кошти тимчасовими заробітками, суд не приймає заперечення відповідача щодо його скрутного матеріального стану, оскільки жодного доказу на підтвердження цього відповідачем суду не було представлено. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені права позивача щодо утримання їхніх спільних дітей. Разом з тим, в межах задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. У відповідності до ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає до негайного виконання рішення в справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved