Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

В квітні 2021 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , від якого народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15.02.2017 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу сторони не дійшли згоди щодо визначення місця проживання дітей. Відповідач періодично чинив перешкоди у спілкуванні з дітьми. На теперішній час діти проживають з [PERSON] , яка займається вихованням доньок, піклується про їх стан здоров`я дитини. У зв`язку з чим позивач просить визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Ухвалою суду від 19.05.2021 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого засідання та викликом сторін. Витребувано висновок про доцільність визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] , із [PERSON] , [INFO] . 12.08.2021 року надійшов висновок про доцільність визначення місця дітей. Ухвалою суду від 26.08.2021 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судовому засіданні на позовних вимогах наполягали, проти винесення заочного рішення не заперечували. [PERSON] пояснила, що після розірвання шлюбу вони з колишнім чоловіком не дійшли згоди стосовно місця проживання дітей, на підставі чого часто виникали сварки під час яких їй були нанесені тілесні ушкодження, [PERSON] неодноразово чинив їй перешкоди у спілкуванні з дітьми. На даний час діти проживають разом з нею, відповідач не цікавиться дітьми, не приймає участі в їх вихованні. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Назарова О.С. зазначила, що вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, оскільки відповідач на даний час не цікавиться життям дітей, відмовився приймати участь під час складання висновку про доцільність визначення місця проживання дітей. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та виклик до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - kh.ks.court.gov.ua. Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Враховуючи письмову згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, судом встановлено факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилися [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження (а.с.5, 6). Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15.02.2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.9). Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Згідно з ч. 1 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] зареєстроване за адресою [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] (а.с.7). За інформацією, наданою у висновку про доцільність визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] разом з матір`ю, затвердженого рішенням виконавчого комітету Каховської міської ради №284 від 10.08.2021 року за адресою [ADDRESS] , в оселі створені всі умови для проживання дітей. Також, у висновку мітиться інформація про те, що батько дітей [PERSON] в складанні Акту оцінки потреб сім`ї та Акту обстеження умов проживання відмовив у телефонній розмові, що підтверджується листом Каховського міського центру соціальних служб №01-23/235 від 07.06.2021 року. Відповідно до Акту оцінки потреб сім`ї/особи від 31.05.2021 року, складеного Міським центром соціальних служб встановлено, що мати спроможна виконувати обов`язки з виховання та догляду за дітьми. Працівниками відділу у справах дітей та МЦСС при обстеженні умов проживання були проведені бесіди з [PERSON] і [PERSON] та відібрані письмові пояснення дівчат, в яких вони зазначили що бажають проживати з матір`ю. За наданим до суду висновком орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей разом з матір`ю. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Суд звертає увагу також на те, що в Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1). Конвенція про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Так, відповідно до ч. 4 ст. 150 СК України батьки повинні поважати дитину. Статтею 155 цього ж Кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Тобто, можна зробити висновок, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама прагнула до них. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з цими обставинами загострились взаємовідносини між ними, така ситуація в їх особистих відносинах не дала можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення місця проживання їх дитини, що стало підставою для подачі позову до суду. Враховуючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, тривалість проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, сталість їх соціальних зв`язків, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для дітей необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення їх усім необхідним, а також відсутність з боку матері перешкод у спілкуванні батька з дітьми та негативного впливу на їх виховання і розвиток, суд вважає за доцільне визначити місце проживання дітей разом з матір`ю [PERSON] , за місцем проживання якої створено всі умови для гармонійного розвитку дітей, що за встановлених судом обставин найбільш відповідає інтересам дітей, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved