Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 12 жовтня 1996 року позивач зареєстрував з відповідачем шлюб у Вінницькому міському відділі РАГС, про що зроблено актовий запис № 2214. Впродовж останього року подружнього життя у сторін почали виникати суперечки через різні погляди на життя, які останнім часом почали переростати в скандали. Позивач зазначає, що вони зрозуміли, що є різними людьми, проживання яких під одним дахом неможливе. Так, в лютому 2017 року сторони припинили спільне проживання. Відповідач свої особисті речі та частину речей, які є їх спільною сумісною власністю забрів і переїхала мешкати за іншою адресою. [PERSON] повідомила про те, що вона створила іншу сім'ю. Сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя та збереження сім'ї, на думку позивача, є неможливим. Неповнолітніх дітей сторони не мають. На даний час майновий спір в них відсутній. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить розірвати його шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити та залишити за ним судові витрати. Також не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у її відсутність на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 12.10.1996 року, судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 12 жовтня 1996 року у Вінницькому міському відділі РАГС, про що зроблено актовий запис № 2214 (а.с. 3). Позивач в судовому засіданні зазначив, що неповнолітніх дітей вони не мають. Встановлено судом і те, що сім'я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони з лютого 2017 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати суд залишає за позивачем на його прохання. На підставі викладеного,

Outcome: approved