Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

В Краматорський міський суд Донецької області звернулося ПАТ КБ „ПриватБанк з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. У позовній заяві позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 05.06.2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 29000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 06.11.2016 року відповідач має заборгованість в сумі 22449,27 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 1965,69 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 16476,47 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 2700 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов кредитного договору в сумі 250 грн. (фіксована частина) та 1057,11 грн. (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 22449,27 грн. та судові витрати, сплачені позивачем при зверненні до суду. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не зявилася з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст.ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір б/н від 05.06.2009 року, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з можливістю в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. (а.с.12-18) Відповідно до розрахунку за кредитним договором б/н від 05.06.2009 року станом на 06.11.2016 року утворилася заборгованість в розмірі 22449,27 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 1965,69 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 16476,47 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 2700 грн., а також заборгованість по судовим штрафам в сумі 1307,11 грн. (а.с.4-11) Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст. 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідачка [PERSON] зареєстрована в [INFO], дане місто відноситься до населеного пункту, де проводиться антитерористична операція. А отже, заборгованість по пені та комісії в сумі 2700 грн. та судові штрафи в сумі 1307,11 грн. не підлягають стягненню. Таким чином, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково та з відповідачки [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача заборгованість у сумі 18442,16 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом в сумі 1965,69 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 16476,47 грн. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 1378 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial