Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

В листопаді 2019 року позивачка звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача - [PERSON] , про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що 24.09.2009 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось, оскільки у сторін відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, починаючи з листопада 2018 року сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, а тому позивачка вимушена звернутись до суду із вищевказаною позовною заявою. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2019 року вищевказану позовну заяву передано на розгляд за територіальною підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва. 17.01.2020 справа надійшла до Деснянського районного суду м. Києва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2020 розгляд даної судової справи визначено здійснювати судді Зотько Т.А. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 24.01.2020 відкрито провадження у справі. Ухвалою судді від 20.03.2020 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивачка вимоги позовної заяви підтримала, просивши про їх задоволення пояснивши, що листопада 2018 року не підтримує з відповідачем шлюбно-сімейних відносин та не веде спільного господарства. Відповідач в судовому засіданні вимоги позовної заяви визнав, щодо розлучення не заперечував, строк на примирення просив не надавати, оскільки в цьому немає сенсу. Заслухавши вступне слово сторін по справі, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 24.09.2009 року було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстицій Чернігівської області, актовий запис № 430, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Під час перебування в даному шлюбі у сторін народилась спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а/с № 677) Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно пояснень позивачки та відповідача з листопада 2018 року подружжя проживає окремо, шлюбно - сімейних відносин та спільного господарства не підтримують. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів сторін по справі, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved