Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS]. В спірному будинку зареєстровані вона її донька, онука та колишній зять - відповідач по справі. З травня 2014 року [PERSON] за вказаною адресою не проживає, його місце проживання позивачці не відомо. Оскільки не може оформити субсидію, просить суд визнати [PERSON] втратившим право користування жилим приміщенням та зняти його з реєстрації за місцем проживання.. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі повторної неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України Судовим розглядом встановлено, що позивачці на підставі договору довічного утримання від 26.04.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Покровською Л. І. та зареєстрованого в реєстрі за № 3-1481 , належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] ( а.с.7-8). Згідно копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] ( позивачка по справі), [PERSON].( донька позивачки), [PERSON] ( відповідач по справі), [PERSON] ( онука позивачки). [PERSON] ( відповідач по справі) за вказаною адресою не проживає з 01.05.2014 року - місце проживання - АРК Крим. ( а.с.10-11). За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном і він реалізує їх на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном ( ст. 391 ЦК України.). Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів його сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону До членів сім'ї власника будинку ( квартири) належать дружина власника квартири, їхні діти та батьки, а також інші особи За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимогати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. З урахуванням ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» позивач у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном має право вимогати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з ним одну із таких вимог: - про позбавлення права власності на житлове приміщення; - про позбавлення права користування житловим приміщенням; - про визнання особи безвісно відсутною; - про оголошення фізичної особи померлою. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В зв'язку з тим, що відповідачем не надано до суду доказів в підтвердження того, що він належним чином користується спірним житлом, виконує обов'язки з утримання житла, суд вважає, що вимоги є обґрунтованими. Реєстрація місця проживання відповідача в будинку обмежує права позивача у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном. При таких даних позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved