Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

В квітні\~2019\~року позивачі\~звернулися до\~суду з\~позовом до\~відповідача про\~визнання права\~власності на\~спадкове майно та визначення частки в майні колишнього колгоспного двору, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на 1/4 частку домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняв її брат [PERSON] як спадкоємець за законом другої черги. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на 1/4 частку вказаного домоволодіння. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняли по 1/8 частці [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці за законом першої черги. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на 5/8 частки домоволодіння. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняв [PERSON] як спадкоємець за законом п`ятої черги. Однак, оскільки спадкодавці не отримали при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, вони не можуть оформити на себе право власності на спадщину. Просили суд визнати за [PERSON] право власності на 5/8 частки та за [PERSON] право власності на 1/8 частку домоволодіння в порядку спадкування, визначити за [PERSON] 1/4 частку в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося по теперішній час. В підготовчому судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Представник відповідача Тарасовецької сільської ради Новоселицького району в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій позов визнав та не заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Тарасовецької сільської ради Новоселицького району № 710 від 01 квітня 2019 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/4 частці домоволодіння. Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1974 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в сільській раді в по господарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роки особам на праві спільної сумісної власності. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на 1/4 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час відкриття спадщини, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Зі змісту ст. 548 ЦК УРСР вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною другою даної статті передбачено, що зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець по закону 2 черги, своєчасно прийняв її брат [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, чим вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Тарасовецької сільської ради № 713 від 01 квітня 2019 року. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої також відкрилась спадщина на 1/4 частку вказаного домоволодіння. Згідно ст. 1218 ЦК України, діючого на час відкриття спадщини, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом\~ст.\~1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємці за законом першої черги своєчасно прийняли по 1/8 частці домоволодіння її чоловік [PERSON] та син померлої [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Тарасовецької сільської ради Новоселицького району № 711 від 01 квітня 2019 року. [INFO] помер\~ [PERSON] ,\~після смерті\~якого відкрилася\~спадщина на\~5/8\~частки спадкового\~домоволодіння,\~а саме\~на 1/4\~частину домоволодіння\~його власної\~частки в\~майні колишнього\~колгоспного двору,\~1/4 частку\~успадкованої ним\~після смерті\~його сестри\~ [PERSON] та на 1/8 частки успадкованої після смерті дружини [PERSON] Відповідно до заповіту, який був складений 19 лютого 2008 року та посвідчений секретарем Тарасовецької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповів позивачу [PERSON] все своє майно. Однак, останній відмовився від прийняття спадщини, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] .. Також, від прийняття спадщини відмовилася [PERSON] донька спадкодавця. Спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець по закону 5 черги, своєчасно прийняв його онук [PERSON] (син [PERSON] ), звернувшись в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини із відповідною заявою до нотаріуса, що підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] .. У зв`язку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивачі є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] , своєчасно прийняли спадщину, інші спадкоємці спадщину не прийняли, то суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у зв`язку із чим позов слід задовольнити та право власності на спадщину визнати за ними в порядку спадкування. Окрім цього, позивачу [PERSON] не визначена частка в майні колишнього колгоспного двору, що збереглися на теперішній час, що унеможливлює отримання ним свідоцтва про право власності на дане нерухоме майно. При вирішенні даної позовної вимоги суд виходить з того, що згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про визначення за [PERSON] 1/4 частки у вказаному домоволодінні, як його частку в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося на теперішній час. На підставі ст.ст. 120, 123, 530, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 328, 1218, 1223, 1261, 1265, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, суд

Outcome: approved