Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28.10.2014 року з нього стягнуто на користь відповідачки аліменти на її утримання в зв'язку з продовженням навчання, у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 25.09.2014 року на період навчання [PERSON] але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Оскільки за твердженням позивача він у добровільному порядку сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн. щомісячно, а також на даний час не має постійного місця роботи і живе лише за рахунок тимчасових заробітків, тому позбавлений можливості сплачувати аліменти за рішенням суду в установленому судом розмірі, а тому він вимушений звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів до 400 грн. на місяць. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив суд зменшити розмір аліментів, визначений рішенням суду від 28.10.2014 року на користь [PERSON] з 800 грн. щомісячно до 400 грн. щомісячно. Пояснив, що в зв'язку з станом здоров'я в даний час не може влаштуватись на постійну роботу, за рахунок тимчасових заробітків отримує щомісячний дохід близько 1500 грн., тому не може продовжувати сплачувати аліменти у розмірі, встановленому судом, але може їх сплачувати у розмірі 400 грн. на місяць. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на те, що вона навчається у Полтавському університеті економіки і торгівлі на контрактній основі, тому кошти їй необхідні для оплати навчання. При цьому пояснила, що її мати також не надає їй матеріальної допомоги і вона живе за рахунок коштів, які їй надають дідусь з бабусею. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, в т.ч. матеріали цивільної справи № 541/2492/14-ц, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, що регулюються СК України. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON], [INFO], є дочкою позивача [PERSON] і в даний час продовжує навчання у Вищому навчальному закладі Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі» за денною формою навчання на контрактній основі і в зв'язку з навчанням та недостатнім самостійним доходом потребує матеріальної допомоги, що підтверджується матеріалами цивільної справи № 541/2492/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Згідно рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28.10.2014 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 25.09.2014 року на період навчання [PERSON], але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років На виконання вказаного рішення Миргородським міськрайонним судом Полтавської області було видано виконавчий лист (а.с.6), який перебуває на виконанні у ВДВС Миргородського МРУЮ і станом на 01.02.2015 року у позивача існує заборгованість по сплаті аліментів на дитину в розмірі 933,33 грн. (а.с.8). Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Ст. 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу. Згідно положень ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Ст. 184 Сімейного кодексу України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визнати розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. З матеріалів справи вбачається, що позивач на сьогоднішній день офіційно не працевлаштований, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.7). Позивач [PERSON] також має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5), на утримання якого позивач в добровільному порядку сплачує аліменти його матері [PERSON] в розмірі 300 грн. щомісяця, що підтверджується копіями відповідних квитанцій (а.с.10). Вказані обставини не були враховані судом при ухваленні рішення від 28.10.2014 року в зв'язку з відсутністю відповідної інформації, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про зменшення розміру аліментів є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Разом з тим суд не погоджується з сумою зменшення аліментів, яку просить позивач, а саме до 400 грн. на місяць. Задовольняючи вимоги позивача в частині зменшення розміру аліментів, суд вважає, що зменшення суми до 500 грн. на місяць буде відповідати інтересам відповідачки та матеріальному стану позивача. При цьому суд враховує принципи розумності та справедливості, а також приймає до уваги, що батьки мають спільний обов'язок належним чином утримувати дітей, в т.ч. повнолітніх дочку або сина, що продовжують навчання, тому в разі недостатності коштів на утримання, які стягуються з батька, відповідачка має право на стягнення аліментів з матері. Задовольняючи вимоги позивача в частині зменшення розміру аліментів суд вважає необхідним зазначити, що початок сплати аліментів у новому розмірі відраховується з дня набрання даним рішенням законної сили. В зв'язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, суд,

Outcome: partial