Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 вересня 2007 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте в подальшому спільне життя між сторонами не склалося, між ними часто виникали сварки, конфлікти, що поступово призвело до втрати взаємоповаги та любові між ними. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] на утримання якого Позивач просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень щомісяця, і до повноліття дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку Позивачки, суд вирішив задовольнити позовні вимоги та постановити заочне рішення відповідно вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 вересня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 28 вересня 2007 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Волградського районного управління юстиції Одеської області (а.с. 3); від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що на даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, проживають окремо та на примирення не згодні. Встановлено, що син проживає разом з позивачкою, але її коштів на утримання дитини не вистачає. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Заслухавши пояснення Позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть господарства та на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, та за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян. Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на те, що Відповідач в утриманні дитини участі не приймає, суд вважає за доцільне призначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved