Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

В липні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначив, що з 25 січня 1992 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Протягом останніх років стосунки між подружжям розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали виникати сварки. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, шлюбні стосунки не підтримуються. Позивач вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки перебування у шлюбі суперечить інтересам як позивача розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований 25 січня 1992 року відділом ЗАГС Марківського району Луганської області, актовий запис №2. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 22 липня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач до підготовчого судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позові просив розглянути справу без його участі. Відповідач до підготовчого судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до початку розгляду справи по суті подала заяву, в якій визнала позовні вимоги в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши надані учасниками справи письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб позивач та відповідач з 25 січня 1992 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом ЗАГС Марківського району Луганської області, актовий запис №2, дошлюбне прізвище відповідача - [PERSON] . Відповідно до ст.\~ст. 110-112 Сімейного кодексу України\~\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. З позовної заяви вбачається, що сторони тривалий час проживають окремо, сімейне життя не ведеться, шлюбні стосунки подружжя не підтримує. Між сторонами втрачено почуття взаєморозуміння та взаємоповаги, часто виникають сварки. Перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, та визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору, у розмірі 384,20 грн. Решту сплаченого судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved