Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

В липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк» або Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша прокатна компанія» (далі - ТОВ «Перша прокатна компанія»), в якому просило стягнути з обох відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором на суму 9 029,52 доларів США по тілу та відсоткам та 13 329,55 грн. пені, що разом згідно офіційного курсу НБУ станом на 12.06.2015 становить 203 197,74 грн. (а.с.2-6) Ухвалою суду від 11 лютого 2016 року, яка набрала законної сили 16 лютого 2016 року, провадження у справі до ТОВ «Перша прокатна компанія» було закрито та роз`яснено позивачу про можливість звернутися з вимогами до підприємства в порядку господарського судочинства (а.с.105-106) В судовому засіданні 11 березня 2016 року представник позивача надав суду розрахунок заборгованості станом на 25.02.2016, в якому зазначено про те, що заборгованість по тілу та відсоткам складає 1 160,56 та 63,06 доларів США відповідно та 48 598,00 грн. пені. Проте, відповідаючи на питання, чи збільшує таким чином позивач свої вимоги в частині стягнення пені, представник позивача заявив, що ні, вимоги він підтримує в редакції поданої позовної заяви навіть і щодо тіла та відсотків, оскільки такого права (зменшувати чи збільшувати розмір позовних вимог) він не має. Представник відповідача категорично заперечував проти задоволення позову, зазначав, що саме позивач порушив умови договору, укладеного між сторонами, оскільки після введення тимчасової адміністрації всупереч умовам договору не повідомив відповідача [PERSON] про зміну реквізитів, що, на його думку, і мало наслідком прострочення виконання своїх зобов`язань перед позивачем. Акцентував увагу на тому, що заборгованість за укладеним між сторонами кредитним договором від 26 серпня 2005 року нею погашена повністю. Представник відповідача наполягав на порушенні саме позивачем п.7.2 укладеного між сторонами договору, що за його переконанням звільняє відповідача від обов`язку погашати проценти та сплачувати пеню за прострочку. Представник відповідача вважав, що саме кредитор прострочив виконання свого зобов`язання (а.с.93-95) Представник позивача вважав неприпустимим в даному випадку посилання на прострочення саме з боку банку. Зазначав, що відповідачем не доведено, що в період, за який банк нараховував заборгованість нею вчинялися дії, направлені на її погашення і які можуть бути розцінені як свідоме бажання виконати свої зобов`язання по кредитному договору. Крім того, пояснював, що сам номер рахунку для зарахування заборгованості не змінювався від початку введення тимчасової адміністрації, а в подальшому - відповідача було письмово повідомлено на ту адресу, яка прямо передбачена в договорі. Те що відповідача не було вдома та/чи те, що вона можливо в той час перебувала за межами України на зміст її обов`язків перед банком не впливає і в жодному разі не звільняє від обов`язку повернути тіло кредиту та відсотки, а також в разі прострочки - сплатити штрафні санкції (а.с.114-116) Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України) Судовим розглядом встановлено і не заперечується сторонами, що 26 серпня 2005 року між Відкритим Акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк, правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №181 (далі - Договір), згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 56 000,00 доларів США до 26 серпня 2015 року під 14% річних (а.с.7) Згідно умов Договору позивач відкриває відповідачу позичковий рахунок [NUMBER] МФО321637, на якому буде враховуватися кредит, погашення та дострокове погашення кредиту. Цей позичковий рахунок є для відповідача остаточним і обов`язковим для обліку руху сум, які відповідач повинен повернути позивачу (п.2.1 Договору) Згідно п.2.3 Договору повернення кредиту буде здійснюватися у готівковій формі на відкритий позичковий рахунок щомісяця до 23 числа, починаючи із 23 вересня 2005 року, в сумі не меншій ніж 467,00 доларів США. Згідно п.2.4.1 Договору проценти за користування кредитом нараховуються на фактичну заборгованість за кредитом із розрахунку рік - рівний 360 днів, місяць 0 календарній кількості днів. Згідно п.2.4.2 Договору при розрахунку процентів враховується перший день надання кредиту і не враховується останній день терміну користування кредитом. Фактично розраховані проценти за період з 23 числа попереднього місяця по 22 число поточного місяця. В разі наявності простроченої заборгованості за кредитом та несплаченими відсотками, кошти, насамперед, спрямовуються на сплату прострочених процентів за користування кредитом (п.2.5 Договору) Згідно п.7.2 Договору, на який як на підставу своїх заперечень посилається відповідач, передбачено, що всі повідомлення за Договором будуть вважатися зробленими належним чином в разі, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача. З розділу Договору «Реквізити сторін» вбачається, що в якості адреси відповідача зазначений [ADDRESS] (а.с.11) 26.08.2005 між сторонами підписано додаткову угоду №1 до Договору, згідно якої змінено редакцію п.2.4.4 Договору на наступну - фактично розраховані проценти за період з 23 числа попереднього місяця по 22 число поточного місяця, відповідач перераховує на рахунок [NUMBER] щомісячно в доларах США, не пізніше 23 числа поточного місяця, починаючи з 23 вересня 2005 року (а.с.12) 21.08.2007 між сторонами підписано додаткову угоду №2 до Договору, згідно якої змінено п.1.1.1 Договору - «сума кредиту збільшена до 91 000,00 доларів США», п.2.3 Договору - «повернення кредиту буде здійснюватися в готівковій формі на відкритий позичковий рахунок щомісяця до 23 числа, починаючи із 23 вересня 2007 року в сумі не меншій 828,00 доларів США» (а.с.13) Також цією додатковою угодою №2 до Договору сторони домовилися про те, що адресою відповідача буде [ADDRESS] (а.с.13) Меморіальними ордерами №1 від 26.08.2005 та №348958 від 21.08.2007 підтверджено та не заперечується відповідачем, що грошові кошти за Договором нею були отримані від позивача в повному обсязі (а.с.16-17) Також сторони не заперечують, що до певного часу і відповідач належним чином виконувала свої зобов`язання за Договором. Проте, з 23.01.2015 розпочався період несплати (а.с.119 на звороті) Враховуючи те, що представник позивача наполягав на підтриманні позовних вимог саме в редакції поданої позовної заяви, а також категоричну позицію щодо не збільшення позовних вимог навіть за представленого розрахунку із значно більшим розміром нарахованої пені, то за період заборгованості суд враховує період до 10 липня 2015 року (а.с.4), згідно якого (розрахунку), заборгованість відповідача перед позивачем по тілу кредиту складає 8 202,73 доларів США, відсоткам - 826,79 доларів США та 13 329,55 грн. пені. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог та а підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України саме сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень належними та допустимими доказами. Так, представником відповідача були спростовані вищенаведені розрахунки позивача в частині розміру заборгованості по тілу кредиту та відсоткам. В свою чергу, представником позивача перевірені ці обставини та визнано в порядку ч.1 ст.61 ЦПК України, що під час розгляду справи відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості за Договором, станом на 25.02.2016 заборгованість по тілу кредиту складає 1 160,56 доларів США, по відсоткам 63,06 доларів США (а.с.119 на звороті) Суд вважає, що ці кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо розміру пені. Знову суд акцентує увагу на принципі диспозитивності цивільного процесу, згідно якого саме сторони розпоряджаються своїми правами, в даному випадку, правом збільшити розмір позовних вимог. Зважаючи на те, що представник позивача за наявності розрахунку заборгованості станом на 25.02.2016 і відповідно саме на цю дату розміру пені 48 598,00 грн. при розмірі пені 13 329,55 грн. за первісним розрахунком станом на 10.07.2015, не збільшив свої вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені слід задовольнити в первісній і по суті єдиній редакції позову на суму 13 329,55 грн. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України судом було роз`яснено представнику відповідача про можливість звернутися до суду із відповідним клопотанням про призначення у справі експертизи в разі оспорювання вищенаведених розрахунків, проте жодних клопотань до суду не надійшло. Щодо змісту заперечень в тій частині, що саме позивач порушив умови Договору, оскільки не дотримався вимог п.7.2 Договору, то суд вважає ці доводи неспроможними. Так, як зазначено судом вище сторони домовилися в додатковій угоді №2 до Договору про адресу відповідача, на яку позивач здійснив повідомлення поштовим листом про зміну реквізитів для сплати заборгованості за Договором (а.с.13, 120, 123) Доводи ж щодо того, що від моменту запровадження тимчасової адміністрації в банку відповідач була позбавлена можливості самим позивачем виконувати свої зобов`язання за Договором взагалі не підтверджена жодним доказом. Щодо можливості стягнення штрафних санкцій, нарахованих під час дії тимчасової адміністрації, то слід зазначити, що відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» такі штрафні санкції не нараховуються в тих випадках, коли боржником виступає саме банк, де така тимчасова адміністрація введена, але аж ніяк ні фізична особа - боржник - позичальник. Сам факт запровадження з 21.11.2014 по 18.03.2015 тимчасової адміністрації відповідно до Постанови Правління НБУ від 20.11.2014 №733 «Про віднесення ПАТ «Ві ЕйБі Банку» до категорії неплатоспроможних», рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014 №733 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «ВіЕйБі Банку», а також відповідно до постанови Правління НБУ від 19.03.2015 №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банку», рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну М.А. строком до 19.03.2016, не звільняє відповідача від виконання своїх зобов`язань за Договором. Слід також зазначити, що згідно вимог діючого законодавства передбачена можливість стягнення заборгованості за кредитними договорами в валюті договору, проте, як вбачається із позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь гривневий еквівалент. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Процентна ставка да кредитним договором може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентною ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначається в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ст.1056-1 ЦК України) Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що відповідач допустив порушення умов укладеного між сторонами Договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню, однак в частині, оскільки ті обставини, які викладені позивачем в обґрунтування своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи належними і допустимим доказами, які не спростовані. Так, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по тілу кредиту в розмірі 1 160,56 доларів США, в еквіваленті станом на 11.03.2016 - 29 617,49 грн., та 63,06 доларів США, в еквіваленті станом на 11.03.2016 - 1 609,29 грн. відсотків, та станом на 10 липня 2015 року пеня в сумі 13 329,55 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України зважаючи на те, що на момент звернення до суду із цим позовом позивача було звільнено від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути суму пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (44556,33*3654/203197,74) На підставі викладеного та

Outcome: partial