Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-20 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача та зазначав, що за часів існування на території с. Некременне Олександрівського району Донецької області колгоспу «Іскра», господарським способом побудовано будівлю вагової з навісом, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. На початку 2002 року вказаною будівлею, яка на той час була в занедбаному, напівзруйнованому стані, заволодів позивач, який з дозволу власників майнових паїв-колишніх працівників колгоспу- відремонтував зазначену будівлю та з того часу відкрито, безперервно володіє нею до теперішнього часу, використовуючи її для власних потреб та потреб інших мешканців села. Просив суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на будівлю вагової з навісом загальною площею 83,5 кв.м, що розташована по [ADDRESS]. Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 22 січня 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволені. Визнано за [PERSON] право приватної власності за набувальною давністю на будівлю вагової з навісом загальною площею 83,5 кв.м, що розташована по [ADDRESS]. Зазначене рішення суду оскаржено відповідачем Некременською сільською радою Олександрівського району Донецької області та прокурором Олександрівського району Донецької області. В апеляційних скаргах ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апелянти посилаються на те, що позивачем не надано суду достатніх та достовірних доказів того, що він протягом 10 років добросовісно та відкрито користувався спірною будівлею. Проте у суді першої інстанції встановлено, що позивач безпідставно користувався ваговою з навісом протягом 4 років, при цьому не мав правовстановлюючих документів на землю та не сплачував податок з отриманого прибутку. Суд першої інстанції безпідставно відмовив у залученні до матеріалів справи документів на підтвердження того, що спірна будівля поставлена на облік у сільраді, як безхазяйна. В судовому засіданні апеляційної інстанції представники апелянтів Некременської сільської ради Олександрівського району Донецької області Болотова Г.І. та прокурора Олександрівського району Донецької області Гайфулін О.О. підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити. Позивач [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON] заперечували проти доводів апеляційних скарг та просили залишити рішення суду без змін. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалюючи рішення про задоволення позову [PERSON], суд першої інстанції виходив з положень ст. 344 ЦК України, що позивач відкрито і безперервно володів та користувався будівлею вагової з навісом з 2002 року, а тому набув на неї право власності за набувальною давністю. Проте погодитися з висновками суду не можна з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Згідно з пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК. Таким чином, граничний час, з якого потрібно починати відлік набувальної давності на чуже майно, 01 січня 2001 року. Судом першої інстанції встановлено, що в 1989 році, за часи існування на території с. Некременне Олександрівського району Донецької області колгоспу «Іскра», господарським способом силами зазначеного вище сільськогосподарського підприємства побудовано будівлю вагової з навісом, загальною площею 83,5 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Після численних реорганізацій колгоспу «Іскра» в Товаристо з обмеженою відповідальністю «Дружба» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Перемога», на початку 2002 зазначений об'єкт нерухомого майна було розукомплектовано: частково демонтоване обладнання вагової, частково зруйнована сама будівля та навіс вагової. З метою збереження будівлі вагової з навісом від пограбування та руйнації, як зазначав сам позивач, з дозволу власників майнових паїв - колишніх членів колгоспу «Іскра», будівля вагової з навісом була відремонтована силами та коштом позивача, який з того часу і дотепер використовує вказану будівлю за призначенням для власних потреб та потреб інших мешканців села Некременне. 11 лютого 2013 року Олександрівське Бюро технічної інвентаризації за замовленням позивача проведено інвентаризацію будівлі вагової з навісом. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» в п. 11, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Крім того, при вирішенні питання про право власності в силу набувальної давності, задоволення вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Проте, в судовому засіданні встановлено, що спірне майно не зареєстровано у встановлено законом порядку, а посилання на те, що воно передавалось як майновий пай колишнім членам колгоспу «Іскра», нічим не підтверджено. З матеріалів справи також вбачається, що рішенням сесії Некременської сільської ради від 27 листопада 2012 року спірну вагову взято на облік та оформлено як безхазяйне майно. 24 січня 2014 року сільською радою подано до Олександрівського районного суду заяву про набуття права власності на безхазяйну річ. З урахуванням викладеного, положень закону, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права щодо визнання права власності за набувальною давністю, оскільки позивач не довів в судовому засіданні, що він добросовісно заволодів чужим майном, відкрито, безперервно володів ним протягом десяти років, а тому відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed