Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

в квітні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Покровської районної в місті Кривому Розі ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою донькою. В обґрунтування позову вказує, що з 25.08.2018 року він з відповідачкою перебував в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 01.04.2020 року шлюб з відповідачкою розірвано, судовим наказом від 10.03.2020 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання доньки, які він сплачує у добровільному порядку. Позивач зазначає, що він має постійну роботу та постійне місце проживання, веде нормальний спосіб життя, однак відповідачка постійно чинить перешкоди у його спілкуванні з донькою, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з зазначеним позовом. Позивач просить зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , встановити порядок участі батька у вихованні малолітньої дитини - особисті побачення три дні на тиждень, з яких один день - неділя з 12:00 год. до 14:00 год., другий день - вівторок з 17:00 год. до 19:00 год., третій день - четвер з 17:00 год. до 19:00 год.. Спільний відпочинок з донькою протягом двох тижнів поспіль у літню пору року з 01 червня по 31 липня щороку, з погодження календарних дат та місця відпочинку з матір`ю. Зобов`язати [PERSON] повідомляти [PERSON] про термін від`їзду та місце перебування доньки за межами м. Кривого Рогу шляхом письмового повідомлення не пізніше ніж за 10 днів перед від`їздом. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав та обгрунтувань викладених в позовній заяві. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, просили визначити час спілкування батька з дитиною - неділя з 11:00 год. по 13:00 год., середа з 18:00 год. по 20:00 год. у літній період, а у зимовий з 18:00 год. по 19:00 год., п`ятницю з 18:00 год. по 19:00 год.. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконкому Покровської районної в місті Кривому Розі ради в судовому засіданні підтримала висновок Покровської районної в місті Кривому Розі ради. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши всі фактичні обставини, та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок їх у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 25.08.2018 року в Центрально-Міському районному у місті Кривому Розі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.04.2020 року шлюб між сторонами розірвано, справа № 212/1531/20, 2/212/1762/20. В судовому засіданні встановлено, що судовим наказом, виданого 01.03.2020 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитини повноліття (справа № 2-н/212/426/20), заборгованість по аліментам відсутня, що підтверджується розрахунком по аліментам державного виконавця Покровського ВДВС. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно до дружини [PERSON] , що підтверджується копією постанови Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.11.2019 року (справа № 212/9307/19). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачка по справі її донька, позивач її колишній зять. Коли дитині було всього два тижні, позивач вигнав відповідачку з дитиною з квартири і почав спілкуватися з дитиною тільки коли їй виповнилося один рік. Відповідачка не чинила йому перешкод у спілкуванні з дитиною. Згідно висновку №361 від 16.06.2021 року виконкому Покровської районної в місті ради вбачається, що виконком Покровської районної в місті ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити [PERSON] його участь у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , а саме: вівторок з 17:00 год. до 18:00 год., четвер з 17:00 год. до 18:00 год., неділя з 10:00 год. до 12:00 год. у присутності матері дитини [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Згідно з частинами другою, третьою статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Відповідно до частин першої, другої статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. До предмету доказування у вказаній категорії справ входить встановлення наявності або відсутності перешкод, які створюються відповідачем щодо участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а, крім того наявність умов, які батьки можуть запропонувати задля участі кожного з них у вихованні своєї дитини, а також способів участі кожного з них у спілкуванні з дитиною, усунення при цьому існуючих перешкод, що не повинно шкодити інтересам дитини. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки в даній справі позивач [PERSON] ствердив, що його права у спілкуванні з дитиною обмежуються відповідачкою, саме, на нього покладається обов`язок доведення фактичних обставин такого обмеження. Позивач у підтвердження факту обмеження відповідачкою його права у спілкуванні з дитиною посилається на те, що він змушений був звернутись до органів поліції та служби у справах дітей, та навіть після цього, вважає, що позивач чинить перешкоди. Щодо даної справи судом встановлено, що між сторонами виникли особисті конфліктні відносини, а відтак самостійно домовитись щодо участі кожного з них у вихованні та спілкуванні з власною дитиною вони не можуть, що в кінцевому результаті стало підставою для звернення позивача до суду. Отже, фактично предметом спору в даній справі є можливість батька бачитись із дитиною та брати участь у її вихованні. При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд не повинен надавати пріоритет інтересам батьків, а вирішувати спір, беручи до уваги передусім інтереси дитини з урахуванням конкретних обставин справи. За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об`єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. Дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відтак, будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням кожних конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, законодавством України закріплено не право, а обов`язок того із батьків, який проживає окремо, регулярно брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків у рівній мірі зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Відтак, у зв`язку з порушенням права позивача щодо участі у вихованні дитини та наявності спору між сторонами у спілкуванні з нею, на підставі ч.2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі батька у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, з врахуванням позиції позивача, висновку виконкому Покровської районної в місті ради. При цьому для визначення способів спілкування батька із дитиною, суд приймає до уваги конкретні обставини справи та враховує насамперед інтереси дитини. Зокрема, при ухваленні даного рішення судом в першу чергу прийнято до уваги принцип рівності батьків у вихованні та спілкуванні із власною дитиною, а також те, що таке спілкування не повинно бути формальним, має носити систематичний характер, також враховано вік дитини, а тому суд вважає, що слід визначити дні, години спілкування в присутності матері, що буде відповідати інтересам дитини. Тому, суд доходить до висновку, що доцільним буде встановити батьку систематичні побачення з дитиною, а саме: кожного вівторка та четверга з 18:00 год до 19:00 год. в присутності та за погодженням матері [PERSON] ; вихідні та св`яткові дні з 11:00 год до 13:00 год. (з врахуванням обіднього сну дитини) в присутності та за погодженням матері [PERSON] . В той же час, суд виходить з того, що зазначений спосіб участі батька у вихованні дитини забезпечить справедливий баланс між правами та обов`язками сторін, рівність таких прав і обов`язків по відношенню до дитини, яка має однакову прихильність до обох батьків. Щодо вимоги позивача не чинити перешкоди батьку у спілкуванні з дітьми зі сторони відповідача, то суд зазначає наступне. Як встановлено в судовому засіданні відповідачка [PERSON] не заперечує проти спілкування батька з дитиною, інших доказів того, що відповідачка чинила перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною судом не здобуто. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову частково та встановлення способу участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною. На підставі викладеного,

Outcome: partial