Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

В листопаді 2016 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказував, що 07.09.2007 року між відповідачем та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є позивач, укладено кредитний договір № 739-047/07Р, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 20 304 доларів США строком до 07.09.2014 року зі сплатою 12,39% річних. Посилаючись на те, що відповідач не повернув позивачу надані кошти в строки та порядку передбачені зазначеним договором, просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом за кредитним договором № 739-047/07Р від 07.09.2007 року у розмірі 16 922,61 доларів США, з яких кредит 12 890 доларів США, проценти 4 032,61 доларів США, суму заборгованості по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит у розмір 237 923,35 грн., з яких: пеня за несвоєчасну сплату кредиту 189 634,32 грн. та пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту 48 289,03 грн., а також судовий збір в розмір 8 938,39 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач проти позову заперечував посилаючись на пропуск позивачем строків позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 07.09.2007 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір № 739-047/07Р. За умовами зазначеного договору банк зобовязався надати [PERSON] кредит в іноземній валюті на загальну суму 20 304 долара США строком з 07.09.2007 року до 07.09.2014 року зі сплатою 12,39% відсотків річних, а [PERSON] зобовязався перед банком повернути надані кошти на умовах визначених в договорі. На виконання умов договору у вересні 2007 року позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 20 304 долара США. Згідно наданого розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем, станом на 11.06.2015 року становить: за кредитом - 12 890 доларів США; за відсотками по кредиту - 4032,61 доларів США, пеня за відсотками - 2 287 доларів США та пеня за кредитом - 8964,75 доларів США. Зазначені обставини підтверджуються доказами, що знаходяться в матеріалах справи. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Визначення поняття «зобов'язання» міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором в частині дотримання строків повернення кредиту та сплати процентів в звязку із чим, станом на 11.06.2015 року виникла заборгованість за кредитом - 12 890 доларів США; за відсотками по кредиту - 4 032,61 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України). Відповідно до п. 10.1 кредитного договору № 739-047/07Р за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 1.2 даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. У відповідності із пунктом 1.2 цього договору процентна ставка встановлена в розмірі 12,39% річних. Згідно розрахунку позивач нарахував відповідачу заборгованість по пені за відсотками 2 287 доларів США та пені за кредитом 8 970,75 доларів США. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Пунктом першим частини другої статті 258 ЦК України встановлено, що позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) становить один рік. Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 29.10.2014 року по справі № 6-169цс14, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається про порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором по сплаті кредитних коштів та відсотків за користування починаючи з квітня 2012 року. Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 12.11.2016 року, тобто з пропуском встановлених ст.ст. 257, 258 ЦК України строків позовної давності. Таким чином, у зв'язку із зверненням позивача до суду після спливу трирічного строку позовної давності за тілом кредиту та відсотками, а також однорічного строку позовної давності за пенею, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом та процентів за період до 12.11.2013 року, а також пені, оскільки сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України), тому в цій частині вимог необхідно відмовити. Відтак, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 739-047/07Р від 07.09.2007 року, а саме: 2 677,17 доларів США тіла кредиту та 1 326,51 доларів США процентів, що в загальному розмірі становить 4003,68 долара США та еквівалентно 108 739 грн. 95 коп. на день ухвалення рішення (27,16 грн. за 1 долар США). В пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» розяснено, що у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог, тобто в сумі 837,13 грн.

Outcome: partial