Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

В листопаді 2015 року Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилалась на те, що в належній їй квартирі [ADDRESS], зареєстрований, але фактично не проживає [PERSON]. Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначає, що в квартирі [ADDRESS], співвласником якої вона є на підставі договору купівлі-продажу від 17 березня 2003 року, зареєстровані Позивач, її мати [PERSON] та Відповідач. У зв'язку з тим, що Відповідач з дня прописки та по даний час в зазначеній квартирі не проживав та не з'являвся, але являється зареєстрованим, у Позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг. На підставі викладеного, Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування спірним жилим приміщенням та примусово зняти його з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду клопотання слухати справу у її відсутність, заявлений позов підтримала в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації. Суд за письмовою згодою Позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно з положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить Позивачу та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17 березня 2003 року (а.с. 4). Згідно з довідкою форми №3 виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» ЖЕД №905 за №5828 від 20.11.2015 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON], відповідач [PERSON], [PERSON] - власник особового рахунку. Як встановлено з матеріалів справи, Відповідач фактично не проживав в [ADDRESS], що підтверджується відповідними актами (а.с. 6-8). Згідно з ст. 317, 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 386 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява в частині визнання Відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Вимога в частині зняття Відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, автоматично є підставою для зняття її з реєстраційного обліку.

Outcome: partial