Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що [INFO] померла її прабабуся та бабуся її батька - [PERSON] , яка проживала в будинку разом із її батьком - [PERSON] та дідом [PERSON] в [ADDRESS]. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), розміром 4,13 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності АТЗТ «Родина», що розташована в [ADDRESS], яка належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) від 21 лютого 1997 року серії МК [NUMBER] , виданого на підставі рішення Жовтневої райдержадміністрації від 31 липня 1996 року № 408р. [INFO] помер її рідний батько - [PERSON] . [INFO] помер рідний дід та батько позивача - [PERSON] . Оскільки він на день смерті проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] , тому фактично після її смерті успадкував право на вказану земельну частку (пай). На день його смерті разом із ним проживали: позивач, співмешканка - [PERSON] , онука - [PERSON] , правники - [PERSON] , [PERSON] , правнучка - [PERSON] . Вона та її сестра - відповідач [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] в порядку представлення. Окрім них, спадкоємицею першої черги є її тітка, донька померлого - [PERSON] . Водночас, в свідоцтві про народження батька [PERSON] в графі «батько» взагалі відсутній запис про батька. За життя дід [PERSON] та бабуся позивача - [PERSON] шлюб не укладали, проте проживали постійно однією сім`єю, в одному будинку по [ADDRESS] , вели спільне господарство. При зверненні до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, позивачу було відмовлено в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинний зв`язок між нею та спадкодавцем [PERSON] , а також через розбіжності в написанні по батькові бабусі - [PERSON] . Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий на ім`я « [PERSON] », а свідоцтво про смерть видано на « [PERSON] ». Позивач вказала, що між нею та відповідачами спору щодо спадкового майна немає, оскільки між собою домовилися хто на яке майно у спадщині претендує. Нині захист її спадкових прав можливий лише шляхом встановлення факту родинних відносин між нею та спадкоємцем та визнання за нею права власності на вищевказане майно в судовому порядку. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з прохання розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. У встановлений законом строк направила до суду відзив на позовну заяву, в якому також вказала, що позовні вимоги своєї сестри - [PERSON] визнає, на спадкове майно, на яке просить визнати право не претендує. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Подала, у встановленим законом строк відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що між нею, позивачем та іншою племінницею [PERSON] існує домовленість щодо розподілу спадкового майна, тому вона не заперечує щодо визнання права за позивачем на вказану земельну частку (пай). Третя особа - Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду листа з проханням розглядати справу за відсутністю представника селищної ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів судом встановлено наступне. Розпорядженням Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 31 липня 1996 року № 408р було проведено розпаювання земель акціонерного товариства закритого типу «Родіна» між членами товариства. Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних ділянок (паїв) документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай), що виданий районною (міською) державною адміністрацією. Як вбачається з інформації наданій відділом у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 10 липня 2019 року № 569/109-19. згідно з «Книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Жовтневою районною державною адміністрацією АТ «Родіна» за [PERSON] за № 6211 зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) від 10 березня 1997 року, серії [NUMBER] , який був виданий на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації від 31 липня 1996 року № 4058-р (а.с. 68). Водночас, дослідивши копію аркушу «Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Жовтневою районною державною адміністрацією АТ «Родіна» (далі - Книга) (а.с. 68 зворотня сторона) судом встановлено, що в Книзі її по батькові [PERSON] вказано « [PERSON] » - через «ь» знак. Зазначений сертифікат на право на земельну частку (пай) також виданий на ім`я « [PERSON] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що під час виготовлення сертифікату на право на земельну частку (пай) було допущено орфографічну помилку при перекладі по батькові особи, якій вона виділена з російської мови «Лукьяновна» на українську. Оскільки, відповідно до українського правопису після букви «к», в імені Лук`ян та у похідних від нього словах, ставиться апостроф. Крім цього, відповідно до довідки Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 05 грудня 2018 року №1472 [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] з 1960 року та знята з реєстрації 09 лютого 1997 року в зв`язку зі смертю (а.с. 20). В свою чергу, земельна частка (пай) також розташована в [ADDRESS]. В сертифікаті на право на земельну частку (пай), серії МК, № [NUMBER] , місце проживання [PERSON] зазначено [ADDRESS]. Отже, адреса проживання [PERSON] (на момент видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] ) збігається з адресою проживання особи, що зазначена в сертифікаті. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] та особа, на ім`я якої виданий сертифікат на право на земельну частку (пай), є однією й тією ж особою, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності та, що під час виготовлення сертифікату було допущено орфографічну помилку при перекладі по батькові особи, які цей пай був виділений. Обставин, які спростовують заявлені вимоги щодо встановлення факту належності [PERSON] в процесі судового розгляду у справі не встановлено. Враховуючи зазначене, суд вважає позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню . [PERSON] померла [INFO] (актовий запис № 7 від 11 лютого 1997 року), згідно зі свідоцтвом про смерть повторно виданим Вітовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 22 листопада 2018 року серії [NUMBER] (а.с. 18). Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді вищевказаної земельної частки (пай). Відповідно до наданої Вітовською державною нотаріальною конторою Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 20 серпня 2019 року № 601/01-09 спадкова справа згідно з Алфавітними книгами обліку спадкових справ та Спадкового реєстру, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , державною нотаріальною конторою не заводилася (а.с. 88). Зазначене, також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20 серпня 2019 року № 57283180 інформація щодо спадкової справи після смерті [PERSON] Лук`янівні відсутня (а.с. 89). Відповідно до копії свідоцтва про народження [INFO] , серії [NUMBER] [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] (а.с. 16), що підтверджує факт родинних відносин між ними, як між сином та матір`ю. На день її смерті, разом із нею, відповідно до довідки Воскресенської селищної ради [ADDRESS] від 05 грудня 2018 року №1472 були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] : син - [PERSON] , невістка - [PERSON] , онук - [PERSON] , дружина онука - [PERSON] , правнука - [PERSON] , правнука - позивач [PERSON] , син правники - [PERSON] , син правнуки - [PERSON] , донька правнуки - [PERSON] (а.с. 20). Син [PERSON] , як спадкоємець першої черги, фактично прийняв спадщину після смерті матері - [PERSON] , оскільки на час її смерті проживав разом із нею (а.с. 20) та фактично вступив в управління спадковим майно, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство. Спадкові правовідносини виникли в 1997 році, а тому судом при вирішені справи застосовані норми ЦК УРСР від 18 липня 1963 року (далі - ЦК УРСР). Спадкоємцями першої черги за законом, у відповідності до частини 1 статті 529 ЦК УРСР є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] першої черги за законом. Частиною 1 статті 525 ЦК УРСР встановлено, що день смерті спадкодавця, є часом відкриття спадщини. Згідно з частиною 1 статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Абзацом 1 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін`юсту України від 14 червня 1994 року № 18/5, зареєстрованого в Мін`юсті України 07 липня 1994 року за № 152/361, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. В якості доказу позивачем надані копії погосподарських книг прочинаючи з 1961 року по 1997 рік, з яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] постійно мешкали разом за адресою: [ADDRESS] , та зазначені як мати та син. Таким чином, в силу статей 548, 549 ЦК УРСР, [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті матері - [PERSON] . Водночас за життя не оформив спадщину. Отже, зазначена земельна частка (пай),включається до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть видане Вітовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 13 січня 2017 року серії [NUMBER] (а.с. 17). Відповідно до довідки Воскресенської селищної ради [ADDRESS] від 21 лютого 2019 року №237 [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1996 року по 13 січня [INFO] , знятий з реєстрації в зв`язку зі смертю. Разом із ним на день смерті за вказаною адресою були зареєстровані: співмешканка - [PERSON] , син - [PERSON] , невістка - [PERSON] , онука - [PERSON] , онука - позивач [PERSON] , правник - [PERSON] , правнук - [PERSON] , правнука - [PERSON] (а.с. 19). [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , згідно зі свідоцтвом про смерть повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції у Миколаївській області від 19 червня 2015 року серії [NUMBER] (а.с. 15). Факт родинних відносин між нею та померлим [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження від 18 липня 1987 року, серії [NUMBER] , № [NUMBER] (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про шлюб від 30 квітня 2011 року, серії [NUMBER] , позивач зареєструвала шлюб 30 квітня 2011 року з [PERSON] , та під час реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 13). Позивач та відповідач - [PERSON] після смерті діда є спадкоємцями за правом представлення. Водночас, звернувшись до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Краснової С.М. позивачу було відмовлено в оформленні спадщини після смерті [PERSON] , посилаючись на відсутність доказів родинних відноси між нею та померлим. Так, відповідно до свідоцтва про народження від 27 серпня 1963 року, серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] . В графі «мати» вказана - [PERSON] , в графі «батько» відомості відсутні (а.с. 14). В якості доказу родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] позивачем надані копії погосподарських книг житлового будинку [ADDRESS] за період з 1960 року по 2000 рік, зі змісту яких вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вказаною адресою та зазначені в них, як син та батько, а також як онука та дід (а.с. 26-63). Також, в довідках виданих Воскресенською селищною радою [ADDRESS] від 05 грудня 2018 року № 1472 та 21 лютого 2019 року № 237 [PERSON] та [PERSON] вказані як батько та син, а також [PERSON] та [PERSON] , як дід та онука (а.с. 19-20). 04 лютого 2019 року від свідка [PERSON] , яка є рідною сестрою померлого [PERSON] та рідною тіткою [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких вона вказала, що з 1950 року по 1964 рік постійно проживала зі своїм братом [PERSON] , його матір`ю - [PERSON] , його цивільною дружиною - [PERSON] та їх сином - [PERSON] . Крім цього, підтвердила той факт, що [PERSON] є рідною онукою [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка проживає по сусідству з родиною [PERSON] та [PERSON] в своїх письмових поясненнях, направлених до суду 04 листопада 2019 року, підтвердила існування родинних відноси між [PERSON] та [PERSON] , як між батьком та сином, а також між [PERSON] та [PERSON] як дідом та онукою. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] має юридичне значення для позивача, для оформлення в нотаріальному порядку спадщини за законом в порядку представлення, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, [PERSON] , який помер [INFO] , є рідним батьком [PERSON] , померлого [INFO] , та дідом [PERSON] , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, тому суд вважає заявлені вимоги в цій частині обґрунтованими такими, що підлягають задоволенню. Дослідивши спадкову справу №73/2017 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] судом встановлено, що до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Краснової С.М. із заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлого - [PERSON] , якій нотаріусом постановою відмовлено в оформленні спадщини через відсуніть доказів родинних відносин між неї та спадкодавцем. Також, із заявою про прийняття спадщини звернулася позивач [PERSON] , якій вимовлено в оформленні спадщини через розбіжності у написанні по батькові прабаби - [PERSON] в сертифікаті на право на земельну частку (пай) та свідоцтві про смерть, а також не надання доказів родинних відносин між її батьком [PERSON] та спадкодавцем. Одночасно з аналогічною заявою звернувся інший спадкоємець за правом представлення - [PERSON] , якій також відмовлено в оформлення спадщини через відсуніть доказів родинних відносин між її батьком та спадкодавцем. Так, зі спадкової справи вбачається що у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлого [PERSON] , як спадкоємиця першої черги, а також позивач та її сестра [PERSON] , як спадкоємці за право представлення. Тобто, всі мають право на оформлення спадщини в рівних частках. Водночас, як вбачається з направлених відповідачами [PERSON] та [PERSON] до суду відзивів на позовну заяву та заяв, останні не заперечують щодо задоволення всіх заявлених позовних вимог, визнання за позивачем права на вказану земельну частку (пай) та не претендують на оформлення цього паю. Крім цього, Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області також висловилася щодо визнання позовних вимог. Згідно зі статтею 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1223 право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1262-1265. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1266 ЦК України встановлено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. За змістом статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Враховуючи, що відповідачі та третя особа направили до суду заяви про визнання позову, та воно не суперечить закону, не порушує прав інших осіб, оскільки інші спадкоємці добровільно узгодили між собою поділ спадкового майна, тим самим відмовилися від прийняття спадщини за законом у вигляді земельної частки (паю) на користь позивача, відсутність спадкоємців, що мають право на обов`язкову частину відсутні, тому на підставі ст. ст. 1218, 1220,1223, 1268 ЦК України, суд визнає заявлені позовні вимоги, таким що підлягає задоволенню

Outcome: approved