Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

В липні 2015 року ТОВ «Смарт Фінексперт» звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 21.11.2013 року ТОВ «Лайм Фінанс» та [PERSON] уклали кредитний договір № ЛФ -12018234, відповідно до якого відповідач отримав кредит на суму 1500грн., з оплатою процентів за користування кредитом. Кредитодавець повністю виконав взяті на себе за кредитним договором зобовязання, що підтверджується квитанцією про отримання коштів за договором № ЛФ -12018234, відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 27.05.2015 р. утворилась заборгованість на загальну суму 17403.78 грн., з яких: -заборгованість по кредиту 1500 грн.; -заборгованість по процентам 480 грн.; -пеня 14160 грн.; -штраф 100 грн.; -інфляційні витрати 1087.02 грн.; -три відсотка річних 76.76 грн. ТОВ «Лайм Фінанс» відступило право вимоги за кредитним договором № ЛФ -1201834 від 21.11.2013 року ТОВ «Смарт Фінексперт», відповідно до договору факторингу № 14/07-2014 від 14.07.2014 р. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про вручення судової повістки, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи із такого. В звязку із відступленням ТОВ «Лайм Фінанс» право вимоги за кредитним договором № ЛФ -12018234 від 21.11.2013 року ТОВ «Смарт Фінексперт», та заміною сторони в зобовязанні, що підтверджується договором факторингу від 14.07.2014 року, позичальник зобовязаний виконати свої зобовязання, що виникли з підстав неналежного виконання ним власних зобовязань за кредитним договором відповідно до ст.. 512-513 ЦК України. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 21.11.2013 року ТОВ «Лайм Фінанс» та [PERSON] уклали кредитний договір № ЛФ -12018234, відповідно до якого відповідач отримав кредит на суму 1500грн., з оплатою процентів за користування кредитом. Згідно ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, і станом на 27.05.2015 р. утворилась заборгованість на загальну суму 17 403.78 грн., із яких: - заборгованість по кредиту 1 500 грн.; - заборгованість по процентам 480 грн.; - пеня 14 160 грн.; - штраф 100 грн.; - інфляційні витрати 1087.02 грн.; - три відсотка річних 76.76 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Разом із цим, суд на підставі ст. 551 ЦК України вважає за необхідне зменшити розмір неустойки, оскільки вона значно перевищує розмір збитків позивача, та стягнути її у розмірі 1000 грн., та відмовити позивачу у стягненні штрафу з відповідача у розмірі - 100 грн. в зв'язку з подвійним застосуванням стягнення неустойки (пеня і штраф) за одне й те саме правопорушення. При цьому суд виходить із вимог справедливості та розумності. В іншій частині позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим покласти на відповідача також і судові витрати позивача при подачі позовної заяви.

Outcome: partial