Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

В липні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») в особі свого представника [PERSON] звернулося у суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позивач вказав, що 23 жовтня 2009 року укладено договір № б/н, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит в розмірі 10 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак умови кредитного договору виконані не були, у звязку з чим станом на 05 липня 2016 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 22 750 грн. 18 коп. (за кредитом 9 970 грн. 99 коп.; за відсотками за користування кредитом 10 607 грн. 75 коп.; за пенею та комісіє 850 грн. 00 коп.; штраф (фіксована частина) 250 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) 1 071 грн. 44 коп.). Посилаючись на вказані обставини, позивач просив задовольнити позов, стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в указаному розмірі та 1\~378 грн. 00 коп. судового збору. [PERSON]. позов не визнала, посилаючись на його безпідставність. В письмовій заяві [PERSON] представник відповідача просив застосувати строк позовної давності. Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 14 лютого 2017 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] представник ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що на підтвердження обставин справи, які судом першої інстанції поставлено під сумнів, надано заяву про видачу кредиту, особисто підписану відповідачем, та розрахунок заборгованості щодо сплати кредиту; відповідач не оскаржила кредитний договір від 23 жовтня 2009 року та погодилась з його умовами, сплачуючи щомісячні платежі з 23 липня 2010 року по 27 серпня 2015 року. Відповідач рішення суду першої інстанції не оскаржила, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надала. Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, оскільки пункт 4.9 Умов та правил надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача, не відповідає змісту заяви, підписаної [PERSON] Однак погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи; порушив норми процесуального права; неправильно застосував норми матеріального права; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. За вимогами статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтовним є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд зобовязаний вирішити, зокрема, наступні питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин (пункти 1-3 частини 1 статті 214 ЦПК України). Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України). Матеріали справи свідчать, що 23 жовтня 2009 року укладено договір № б/н, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит в розмірі 10 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак умови кредитного договору виконані не були, у звязку з чим станом на 05 липня 2016 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 22 750 грн. 18 коп. Сума заборгованості складається з наступного: -заборгованість за кредитом 9 970 грн. 99 коп.; -заборгованість за відсотками за користування кредитом 10 607 грн. 75 коп.; -заборгованість за пенею та комісією 850 грн. 00 коп.; -штраф (фіксована частина) 250 грн. 00 коп.; -штраф (процентна складова) 1 071 грн. 44 коп. Анкета-заява особисто підписана [PERSON] При цьому в анкеті-заяві відповідач надала згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також тарифами ПАТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно з пунктом 3.1. Умов і правил надання банківських послуг для надання послуг банк відкриває клієнту карткові рахунки, видає клієнту картки, їх вид і строк дії визначено в заяві та в Памятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладання Договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «Відмітки Банку» заяви. Останній платіж за кредитом було здійснено 04 грудня 2015 року в розмірі 100 грн. 00 коп., що підтверджується інформацією про картку/рахунок. Позов предявлено в липні 2016 року, тобто в межах строку позовної давності. З огляду на це, підстав для відмови в позові у суду першої інстанції не було. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. За правилами частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджену судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судові витрати, понесені позивачем, документально підтверджуються: за подачу позовної заяви в розмірі 1\~378 грн. 00 коп.; за подачу апеляційної скарги в розмірі 1\~515 грн. 80 коп. (а. с. 1, 102). Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, сума судового збору в загальному розмірі 2\~893 грн. 80 коп. (1\~378 грн. 00 коп. + 1\~515 грн. 80 коп.) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved