Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

В обґрунтування позову позивач вказував, що до виконавчого комітету Люботинської міської ради надійшло подання Служби у справах дітей від 21 травня 2018 року про відібрання неповнолітніх [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], від батьків [PERSON] і [PERSON]. Після розлучення батько дітей залишився проживати у Вінницькій області та їх вихованням не займається. Діти являються ученицями Люботинської загальноосвітньої школи № 3 та регулярно пропускають заняття у школі, не ночують вдома. Про це адміністрація школи повідомила Люботинське ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області, а також неодноразово проводила профілактичні бесіди. Але ситуація від цього не змінилась, [PERSON] продовжувала пропускати заняття в школі: в лютому 2018 року вона відвідала лише 3 навчальні дні, у березні 2018 року 1 день, у квітні 7 днів, у травні 1 день. [PERSON] ж ситуація склалася і з [PERSON], бо вона теж не відвідувала навчальні заняття. Мати дівчат, [PERSON], не має на них впливу, не розяснює їм необхідність отримання загальної середньої освіти. На контакт зі спеціалістами Служби у справах дітей [PERSON] не іде, на засідання комісії з питань захисту прав дитини не зявляється. Подальше перебування дітей в родині [PERSON] негативне впливає на подальший розвиток дітей, тому що мати не цікавиться їх здоровям, не займається їх навчальним процесом та підготовкою до самостійного життя, не забезпечує їх належне виховання. Відповідач [PERSON] подала відзив, в якому висловила свою незгоду з вимогами позивача. Вона вказувала на те, що немає сенсу відбирати дітей у [PERSON], бо він взагалі не приділяє уваги вихованню дітей та не піклується про них. Але вона, [PERSON], забезпечує дівчат житлом, їжею, створює для них належні умови проживання за адресою: [INFO], де мешкає зі своїм чоловіком, [PERSON] За місцем проживання вона характеризується позитивно. Відібрання дітей є виключною мірою, що може негативно вплинути на психологічний стан дітей. Наразі, її старша донька [PERSON] закінчила школу та з 01 вересня 2018 року поступила на навчання до Люботинського професійного ліцею залізничного транспорту, де добре характеризується. Молодша її донька, [PERSON], змінила своє ставлення до навчання, вона з бажанням виконує громадські обовязки та не пропускає навчання без поважних причин. Її поведінкою вона, [PERSON], намагається контролювати. Відповідач [PERSON] у визначений судом строк відзив не подав, інших письмових заяв щодо свого ставлення до заявлених вимог не направив. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. В своїх поясненнях він посилався на обставини, викладені в позові, а також повідомив, що мав телефону розмову з адміністраціями Люботинського професійного ліцею залізничного транспорту та Люботинської загальноосвітньої школи № 3 щодо навчання неповнолітніх [PERSON] і [PERSON]. Керівники навчальних закладів позитивно відгукуються про дітей та не мають претензій до їх поведінки, але зауважили, що ті лише інколи пропускають заняття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що їй доводиться багато працювати, тмоу вона не в змозі була постійно контролювати своїх дітей. Але вона намагається гідно виховувати дівчат: вони вміють готувати їжу, прати речі, прибирати в будинку. Але негаразди в поведінці дівчат почалися тоді, коли старша донька, [PERSON], закохалася в хлопця, який мешкав в м. Харкові. Вона почала тікати з дому, жила разом з хлопцем, тому і не ходила до школи. Аби повернути доньку додому вона змушена була розшукувати адресу цього хлопця. Повернувши доньку, вона, [PERSON], всіляко намагалася переконати [PERSON] не кидати навчання, закінчити 11-й клас, а вже потім влаштовувати особисте життя. Але донька через деякий час знову тікала з дому, вона її знову розшукувала та вмовляннями повертала додому. Беручи приклад з [PERSON], молодша донька [PERSON] теж почала гуляти з однолітками та пропускати заняття в школі. Але, наразі дівчата виправили свою поведінку, вони не пропускають навчання без поважних причин, старша донька успішно поступила на навчання до Люботинського професійного ліцею залізничного транспорту та з задоволенням здобуває професію за обраною спеціальністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча у належний спосіб був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Третя особа Служба у справах дітей виконкому Люботинської міської ради Харківської області направила до суду заяву про проведення судового розгляду за відсутності її представника та за наявними у справі матеріалами. В судовому засіданні, вислухавши учасників справи та дослідивши наявні матеріали, суд встановив наступне. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану № 00020035112 від 26 квітня 2018 року, неповнолітня [PERSON] народилась 29 серпня 2001 року, її батьками являються [PERSON] і [PERSON], відповідачі в даній справі. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану № 00020125136 від 11 травня 2018 року, неповнолітня [PERSON] народилась 10 червня 2004 року, її батьками являються [PERSON] і [PERSON] Відповідно до свідоцтва 1-АМ №013729, виданого 25 квітня 2006 року, відділом РАЦС Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області, шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано 25 квітня 2006 року. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані приймати участь у вихованні дитини, зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з актом № 3 від 07 листопада 2018 року, виданого ОСН № 15 м. Люботин, відповідач [PERSON] разом з дітьми [PERSON] і [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. Відповідач [PERSON] проживає за адресою: [INFO], та участі у вихованні дітей [PERSON] і [PERSON] не приймає та не піклується про їй підготовку до самостійного дорослого життя. Доказів, які б підтверджували належне виконання батьківських обовязків по відношення до своїх дітей, [PERSON] суду не подав. Згідно зі ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. В судовому засіданні представник позивача наголошував на тому, що підставою для відібрання дітей є ухилення батьків від виконання своїх обовязків по вихованню дітей, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітня [PERSON] протягом навчального 2017-2018 року регулярно пропускала заняття у Люботинській ЗОШ № 3: у вересні 2017 року нею пропущено 9 днів без поважних причин; в жовтні 2017 року була відсутня в школі з 10 по 13 число; в листопаді 2017 року вона не відвідувала заняття з 10 по 30 число; в грудні 2017 року була відсутня в школі з 5 по 13 та з 19 по 29 числа; в січні 2018 року була відсутня 15, 18, 19, 22, 23-26, 30, 31 числа, в лютому 2018 року була відсутня в школі 5, 7-9, 12-14 числі, але з них чотири дні через хворобу; в березні 2018 року вона була присутня в школі на уроках лише 1 день; у квітні 2018 року відвідувала школу лише 7 днів, у травні 2018 року лише 1 день. [PERSON] поведінка неповнолітньої [PERSON] відобразилась на поведінці її молодшої сестри, [PERSON], яка теж інколи пропускала навчання в школи без поважних причин. З метою виправлення негативної ситуації в навчальному процесі [PERSON] адміністрацією Люботинській ЗОШ № 3 проводились профілактичні бесіди безпосередньо з дитиною та її матір'ю, [PERSON] Згідно з висновком від 02 серпня 2018 року орган опіки та піклування наполягає на відібранні неповнолітніх [PERSON] і [PERSON] від батьків з огляду на те, що їх мати, [PERSON], не вжила усіх необхідних заходів для нормального розвитку дітей, до порад соціальних служб та адміністрації школи не прислухається. Але з таким висновком органу опіки та піклування суд не погоджується, оскільки він лише відображає негативні прояви в процесі здобуття освіти дітьми відповідачів, та не визначає причини, через які вони виникли. До того ж, запропонований захід впливу на батьків відібрання дітей, фактично втратив свою актуальність на момент звернення до суду, бо неповнолітня [PERSON] здобула повну середню освіту та поступила на навчання до професійно-технічного закладу освіти. В якості підстав для відхилення висновку та вимог позивача в цілому суду також зазначає наступне. Щодо інших батьківських обовязків, які повинна виконувати [PERSON] по відношенню до свої дітей, матеріали справи свідчать, що мати слідкує за фізичним станом дівчат, виконує рекомендації лікарів щодо медичних обстежень та лікування, в будинку нею створені належні умови для проживання і вихованні дітей. За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно, як добра мати і господарка. З метою з'ясування думки дітей при вирішенні даної справи, в судовому засіданні була надана можливість неповнолітнім [PERSON] і [PERSON] виступити з поясненнями. Так, [PERSON] розповіла, що планувала після 9 класу піти вчитися на кухаря-кондитера, але мати наполягла на тому, аби вона отримала повну середню освіту та закінчила 11 класів. На початку навчального року вона зустріла хлопця та закохалася в нього, виникло бажання жити разом з ним в м. Харкові, де він мешкав разом зі своїми батьками. Тому вона нічого кращого не придумала, як втекти з дому, бо мати постійно проводила з нею бесіди про необхідність ходити до школи на уроки. Мати її повертала до дому, але вона її не слухала, вважала, що так для неї буде краще, тому знову їхала до свого хлопця та пропускала навчання. Але врешті решт, вона схаменулася, коли хлопець її полишив. Вона завершила навчання та поступила на навчання до Люботинського професійного ліцею залізничного транспорту. Спочатку їй було не зрозуміло, чи правильний вибір вона зробила, але зараз їй подобається навчатися. [PERSON] пояснила, що збагнула, які проблеми вона створила собі, матері та молодшій сестрі, яка брала з неї приклад, та зробила для себе висновки. Наразі, вона приділяє усю увагу навчанню, у вільний час залишається вдома, аби допомагати матері, та з нею порозумілася. Просила не забирати її від матері. Неповнолітня [PERSON] пояснила суду, що допускати прогули в школі вона почала, дивлячись на старшу сестру, яка проводила час у дозвіллі. Але вона гуляла лише зі своїми однокласниками. З матір'ю у неї дуже добрі стосунки і зараз вона повністю прислухається до її порад та не пропускає навчання в школі. Просила не розлучати з матір'ю. Оцінюючі в сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що вони вказують на ознаки невиконання [PERSON] батьківський обовязків по створенню умов для отримання її дітьми освіти. Але такі докази не підтверджують, що відповідач [PERSON] свідомо ухилялась від виконання батьківських обовязків. Зясовані судом фактичні обставини свідчать про виниклий в сім'ї [PERSON] конфлікт «батьків і дітей», який в теперішній час вирішений завдяки зусиллям соціальних працівників та переоцінки своєї моделі поведінки з боку учасників конфлікту, тобто матір'ю і дітьми, які зрозуміли, що мати піклується про них та їх долю в майбутньому. З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні вимоги про відібрання неповнолітніх дітей у відповідача [PERSON] Суд також відмовляє в задоволенні вимоги про відібрання дітей від батька, відповідача [PERSON], так як останній з дітьми не проживає. Решту позовних вимог суд також залишає без задоволення, бо вони є похідними від основної вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed