overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

В Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON], мотивуючи заяву тим, що з 09 червня 2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб між ними зареєстровано Верхівською сільською радою Острозького району Рівненської області , актовий запис № 2. Від спільного подружнього життя в них є троє малолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON]., [INFO]. В свідоцтві про народження дітей вона записана матір'ю, а відповідач батьком. Посилається на те, що спільні з відповідачем діти проживають разом з нею та знаходяться на повному її матеріальному утриманні. Зазначає, що відповідач участі у їх утриманні не бере, матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. У судовому засіданні позивачка позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві просила суд стягнути на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі на стягнення аліментів згоден. ( а.с.20 ) Суд вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити із слідуючих підстав. Відповідно до свідоцтв про народження: [NUMBER] - [PERSON], народилась [INFO] [NUMBER] - [PERSON], народилась [INFO], [NUMBER]- [PERSON] народився [INFO]. Їх батьками зазначені : [PERSON] та [PERSON] . ( а.с. 7-9 ) Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. В судовому засіданні встановлено, що відповідач на протязі останнього часу не надає матеріальну допомогу на утримання своїх малолітніх дітей, хоча зобов'язаний це робити, відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України. Визначаючи розмір аліментів суд виходив із наступного. У відповідності до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданнні встановлено, що відповідач є працездатною особою тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятков випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 20 жовтня 2015 року, а тому за правилами ст. 191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. На підставі ст. ст. 180, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

В Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON], мотивуючи заяву тим, що з 11.06. 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 04.12.2012 року шлюб був розірваний. Від спільного подружнього життя є троє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дітей не надаває, вона ніде не працює, тому самостійно утримувати дітей не може. Зазначає, що рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 10 грудня 2012 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1 /3 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обовязків як батька стосовно найменшого сина - [PERSON], [INFO], оскільки в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та просила стягнути з відповідача аліменти на користь її довірительки на утримання дитини в розмірі 1/6 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судові засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи в суді, причини неявки суду не повідомив. ( а.с.13-19, ,22) Суд заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до свідоцтва про народження 1-ГЮ № 185325 [PERSON] народився 26 березня 2013 року. Його батьками зазначені : [PERSON] та [PERSON]. ( а.с. 5) Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дитини, суд бере до уваги вимоги ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, де зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З цих підстав суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню в повному об'ємі. На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

В Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON], мотивуючи заяву тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який був зареєстрований 25.04.1999 року у виконкомі Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненській області, актовий запис № 3. Від сумісного подружнього життя у них є неповнолітні діти: дочка- Фурманець [PERSON], [INFO] та дочка- Фурманець [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дітей вона записана матір'ю, а відповідач батьком. Зазначає, що відповідач матеріальну допомогу надає нерегулярно, самотужки утримувати доньок не має змоги, а тому змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідач є працездатною особою, тому має можливість надавати матеріальну допомогу їхнім дітям. У судове засідання позивач не з'явилась. Її представником подано клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. ( а.с.32) Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі. На стягнення аліментів на утримання дітей в визначеному позивачкою розмірі згоден. ( а.с. 33) Суд , вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Строни перебувають в шлюбі зареєстрованому 25.04.1999 року у виконкомі Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненській області, актовий запис № 3. Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON], народилась 08.02.2001 року, а [PERSON], 18.04.2004 року. Їхніми батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . ( а.с. 9-9 ) Визначаючи розмір аліментів суд виходив із наступного. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей, хоча зобовязаний це робити, відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України. У відповідності до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданнні встановлено, що відповідач є працездатною особою тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, інших утриманців не має. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дитини, суд бере до уваги вимоги ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, де зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З цих підстав суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дитей підлягає задоволенню в повному об'ємі. Одночасно, суд бере до уваги те, що позов про стягнення аліментів був поданий 01.07. 2016 року, а тому за правилами ст. 191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

В Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON], мотивуючи заяву тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який був зареєстрований Вельбівненською сільською радою Острозького району Рівненської області 20.10.2001 року, актовий запис № 8. Від сумісного подружнього життя у них є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відповідач вихованням та утриманням дочки [PERSON], [INFO], не займається, матеріально сім'ю не підтримує, а тому вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, вона пояснила, що відповідач самоусунувся від проблем сім'ї, матеріального утримання, оскільки вона разом з дочкою проживає на її пенсію, а тому змушена була звернутись в суд про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Відповідач в судові засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи в суді, причини неявки суду не повідомив. ( а.с.15-16) Суд заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] - [PERSON], народилась [INFO] року. Її батьками зазначені : [PERSON] та [PERSON]. ( а.с. 5) Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дитини, суд бере до уваги вимоги ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, де зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З цих підстав суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню в повному об'ємі. На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

В Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON], мотивуючи заяву тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 10. Відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області від 25.12.2014 року шлюб між ними розірваний. Від сумісного подружнього життя у них є неповнолітня дочка, [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження доньки вона записана матір'ю, а відповідач батьком. Зазначає, що відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку не недає, вона ніде не працює, самотужки утримувати дочку не має змоги, а тому змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та просила стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, вона пояснила, що відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дитини не надає, а тому її довірителька змушена була звернутись в суд про стягнення аліментів. Відповідач є працездатною особою, тому має можливість надавати матеріальну допомогу для доньки. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі, на стягнення аліментів в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згоден. Суд заслухавши представника позивача, відповідача вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] - [PERSON], народилась [INFO]. Її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . ( а.с. 4) Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дитини, суд бере до уваги вимоги ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, де зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З цих підстав суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню в повному об'ємі. На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики звернувся [PERSON] Зазначив, що 24.01.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір позики за яким він позичив [PERSON] 3000 доларів США з терміном повернення 27.01.2014 року, але на даний час гроші йому не повернуто, в зв'язку з чим просить стягнути з відповідача 3000 доларів США боргу за договором позики. Відповідач позов визнав. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на свою користь 3000 доларів США за договором позики, що станом на 19.05.2014 року еквівалентно 35250 грн. Зазначає, що 24.01.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір позики за яким відповідач до 27.01.2014 року позичив в нього 3000 доларів США, але до визначеного терміну не повернув. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що 24.01.2014 року позичив в [PERSON] 3000 доларів США та зобов'язався їх повернути 27.01.2014 року, про що написав розписку. Зазначив, що в нього склалось скрутне матеріальне становище і у зв'язку з цим він не зміг повернути вказані кошти вчасно, але поверне їх до 30.06.2014 року. З розписки від 24.01.2014 року встановлено, що нею засвідчено позику [PERSON] в [PERSON] 3000 доларів США з зобов'язанням повернути вказані кошти 27.01.2014 року. Суд, вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до пояснень сторін та розписки про позику коштів вбачається, що 24 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач позичив для [PERSON] 3000 доларів США з терміном повернення 27 січня 2014 року. Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Зазначений договір є укладеним з моменту передавання грошей. З пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що договір позики між сторонами не суперечить умовам ст.. 1046 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка підтверджує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до умов договору грошові кошти позичались до 27 січня 2014 року і оскільки на даний час вони не повернуті, тобто відповідачем не виконано умови ст.. 1049 ЦК України, то зазначені кошти підлягають стягненню з [PERSON] Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Оскільки рішення ухвалено на користь [PERSON], то з відповідача на його користь слід стягнути витрати позивача на сплату судового збору. На підставі ст.. 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики звернулась [PERSON] Зазначила, що 02.05.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір позики за яким вона позичила [PERSON] 30000 грн. з терміном повернення 09.05.2014 року, але на даний час гроші їй не повернуто, в зв'язку з чим просить стягнути з відповідача 30000 грн. боргу за договором позики. Відповідач в суд не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заперечень проти позову не подав. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] 30000 грн. за договором позики. Зазначає, що 02.05.2014 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір позики за яким відповідач до 09.05.2014 року позичив в [PERSON] 30000 грн., але до визначеного терміну коштів не повернув. З розписки від 02.05.2014 року встановлено, що нею засвідчено борг [PERSON]. перед [PERSON] в розмірі 30000 грн. з зобов'язанням повернути вказані кошти до 09.05.2014 року. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до пояснень представника позивача та розписки про повернення боргу вбачається, що 02 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач позичила для [PERSON] 30000 грн. з терміном повернення до 09 травня 2014 року. Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Зазначений договір є укладеним з моменту передавання грошей. З пояснень представника позивача та матеріалів справи вбачається, що договір позики між сторонами не суперечить умовам ст.. 1046 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка підтверджує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до умов договору грошові кошти позичались до 09 травня 2014 року і оскільки на даний час вони не повернуті, тобто відповідачем не виконано умови ст.. 1049 ЦК України, то зазначені кошти підлягають стягненню з [PERSON] Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Оскільки рішення ухвалено на користь [PERSON], то з відповідача на її користь слід стягнути витрати позивача на сплату судового збору. На підставі ст.. 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 10357 грн. 24 коп. звернулось АТ КБ «ПРИВАТБАНК». АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що 16.08.2012 між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,2 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з наступною зміною відсотків. Вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між нею та банком договір. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зазначає, що відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Зазначаючи про те, що відповідач порушила умови договору по поверненню коштів та ст. 526, 527, 530, 599 ЦК України, позивач просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором станом на 26.10.2020 на суму 10357 грн. 24 коп., яка складається: 5906 грн. 43 коп. - заборгованість за тілом кредита; 3181 грн. 03 коп. - заборгованість за відсотками; 1269 грн. 78 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 та судові витрати по справі. Ухвалою від 19.01.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просить розглянути справу без його присутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, заперечення проти позову не подавала. Відповідно до ч.2 ст.131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця про\-живання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію пові\-домлення або виклику, на останню відому судо\-ві адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою біль\-ше не проживає або не знаходиться. За клопотанням представника позивача проведено заочний розгляд справи, а тому,

Outcome: partial