Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом [PERSON], представника відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся, та визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги звернення до суду мотивував тим, що він купив у відповідача [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані на земельній ділянці, яка перебуває у нього в оренді, та знаходиться за адресою: [ADDRESS] За вказаний житловий будинок з господарськими будівлями позивач повністю сплатив кошти [PERSON], який оформив довіреність на [PERSON], згідно якої вона має право продати вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями. Звернувшись до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу, позивачу та представнику відповідача в усній формі було відмовлено, оскільки згідно відмітки у паспорті [PERSON], 28.05.1988 року зареєстрований шлюб з [PERSON], а для укладання угоди потрібна згода дружини. Але, згідно рішення дільничного суду міста Швабах, реєстраційний номер 003 F 949/14, шлюб подружжя, укладений 28.05.1988 року в РАЦСі міста Ангрен Ташкентської області, розірвано. В даний час позивачу потрібний правовстановлюючий документ на житловий будинок, тому він змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є заява, в якій він просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без його участі. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов визнають повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу нерухомого майна підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, але враховуючи, що даний договір вже повністю виконаний, є підстави вважати його таким, що відбувся. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 19.12.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівською В.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1985, [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», вбачається, що по [ADDRESS] знаходяться житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 57,3 кв.м, житловою площею 30,0 кв.м, та господарські будівлі, а саме: літня кухня літ. «Б,б», сараї літ. «В», «Г», погріб літ. «г», гараж літ. «Д», вбиральня літ. «З», баня літ. «И», колодязь № 1, ворота огорожі № 2, огорожа № 5, власником яких є [PERSON] (а.с. 11-14). Згідно договору оренди землі від 16.01.2015 року, зареєстрованого в реєстраційній службі Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області 19.02.2015 року, номер витягу про реєстрацію 33879539, [PERSON] належить право оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,1506 га, що розташована в [ADDRESS] призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 18-21). [PERSON] вирішив продати житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані на земельній ділянці, яка перебуває у нього в оренді, та знаходяться за адресою: [ADDRESS] позивачу [PERSON] та оформив довіреність на [PERSON], згідно якої вона має право продати вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями. Кошти за нерухоме майно, що продається, сплачені позивачем в повному обсязі, що підтверджується відповідною розпискою від 19.02.2015 року, наявною в матеріалах справи, згідно якої [PERSON] отримала від позивача обговорену суму за зазначене майно (а.с. 8, 31). Згідно відмітки у паспорті [PERSON], він 28.05.1988 року в м. Ангрен Ташкентської області зареєстровав шлюб з [PERSON] (а.с. 5). Рішенням дільничного суду міста Швабах, Німеччина, реєстраційний номер 003 F 949/14, шлюб, укладений 28.05.1988 року в РАЦСі міста Ангрен Ташкентської області, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], розірвано. Рішення вступило в силу з 17.03.2016 року (а.с. 9, 10). Згідно ст. 220 ЦК України, договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч. 2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що між сторонами договір купівлі-продажу було укладено 19 лютого 2015 року, позивач вказує на відсутність правовстановлюючого документа, у зв'язку з чим у нього виникають складнощі щодо реєстрації його права власності нотаріально,суд приходить до висновку про необхідність захисту його прав та задоволення позову.

Outcome: approved