Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

В обґрунтування позову позивач вказав, що 31.08 15 р. [PERSON] наказом начальника Військового інституту від 31.08.15 р. № 174 зараховано зі списків інституту у звязку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання. Власноруч підписуючи Контракт про навчання [PERSON] ознайомився та надав згоду відшкодувати Міністерству оборони України витрати, повязані з утриманням у Військовому інституті. Збитками, в даному випадку, є витрати, пов'язані з навчанням і утриманням відповідача у ВІТІ за період з 31.08.2015 р. по 14.12.2015 р. Загальна сума витрат на утримання [PERSON] у ВІТІ складає 12 342,41 гри., з яких витрати курсантом першого курсу та поставлено на всі види забезпечення по курсантській нормі. 14.12.2015 р. наказом начальника Військового інституту від 14.12.2015р № 249 [PERSON] відраховано пов'язані з послугами харчування (продовольче забезпечення) протягом навчання - 10,20 грн., з речовим забезпеченням 296,64 грн., з грошовим забезпеченням - 12 007,29 грн., по медичному забезпеченню - 28,28 грн., що підтверджується довідками-розрахунками відповідних служб Військового інституту телекомунікацій та інформатизації. Тому позивач був змушений звернутися до суду та просив суд стягнути з відповідача витрати повязані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, але на адресу суду надіслав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, також просив справу розглянути без їх участі. Представник відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо позовних вимог та пояснила що сукупний строк проходження відповідачем строкової військової служби та навчання у ВІТІ не перевищує встановлений законодавством строк строкової військової служби, то підстави для стягнення витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі відсутні. Просила повністю відмовити в позові. В судовому засіданні встановлені такі обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до наказу начальника Військового інституту від 31.08.15 р. № 174 [PERSON] зараховано курсантом першого курсу та поставлено на всі види забезпечення по курсантській нормі. Відповідно до Контракту про навчання, від 16.09.2017 року, який власноруч підписав [PERSON], що він ознайомився та надав згоду відповідно до п.1 Контракту відшкодувати Міністерству оборони України витрати, повязані з утриманням у Військовому інституті, в разі дострокового розірвання Контраку через небажання продовжувати навчання. 14.12.2015 р. наказом начальника Військового інституту від 14.12.2015р № 249 [PERSON] відраховано зі списків інституту у звязку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання. Відповідно ч. 10 ст. 25 Закону України Про військовий обовязок і військову службу курсанти та слухачі в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. На теперішній час заборгованість за Контрактом [PERSON] непогашена. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК Україниодностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК Українипорушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та нявність правових підстав щодо стягнення з [PERSON] на користь Військового інституту телекомунікацій та інформатизації суми у розмірі 12 007,29 грн. на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, оскільки таке відшкодування передбачене умовами Контракту між позивачем та відповідачем. Одночасно з відповідача [PERSON] у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн.

Outcome: approved