Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

В листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з Ѕ частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В жовтні 2018 року позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєвої І.А., яка постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадкове майно за законом, у зв`язку з тим, що шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України, сплив 2 лютого 2011 року та не доведено факт спільного проживання з померлою [PERSON] . Тому просив суд, встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] в період з квітня 2009 року по 2 серпня 2010 року за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задоволити. У судове засідання представник Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, не зявився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У судове засідання третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєва Ірина Анатоліївна не з`явився. До суду направила заяву про слухання справи у їх відсутність. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 3 серпня 2010 року серії [NUMBER] . Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з Ѕ частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В жовтні 2018 року позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєвої І.А., яка постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадкове майно за законом, у зв`язку з тим, що шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України, сплив 2 лютого 2011 року та не доведено факт спільного проживання з померлою [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] з квітня 2009 року по серпень 2012 року проживав за адресою: [ADDRESS] разом з померлою матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією довідки ЖКП «ДНІПРОЖИТЛОСЕРВІС» від 16 жовтня 2018 року вих.№104. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , померла [PERSON] була матір`ю позивача у справі - [PERSON] Заслухані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] свідчили, що [PERSON] постійно проживав разом зі своєю матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки остання потребувала догляду, вони мали спільне господарство та вели спільний побут. Вирішуючи питання про встановлення факту, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1262 ЦК України, визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Статтею 315\~ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч. 1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно розяснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні з пояснень заявника, свідків, письмових доказів встановлено, що померла [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з своїм сином - [PERSON] , який здійснював за нею догляд, піклування, однак факт цього може бути встановлений виключно в судовому порядку, що зокрема підтверджено роз`ясненням нотаріуса. Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved