Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

В липні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 10 березня 2001 року в управлінні РАЦС Чернівецької міської ради за актовим записом № 253, шлюб у неї перший, у відповідача другий. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO], який проживає з нею і після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про поділ майна на даний час немає. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, в січні 2014 року вони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, а з червня 2014 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Причиною розпаду сім'ї було те, що вони перестали розуміти один одного, між ними виникали сварки та непорозуміння через різні погляди на життя, відповідач не приділяв належної уваги потребам сім'ї, що призвело до взаємного відчуження, а в подальшому до втрати почуттів любові, поваги та довіри, без чого сімейне життя неможливе. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, доповнивши, що відповідач, перебуваючи за кордоном, порушував подружню вірність, а коли повернувся додому почав вчиняти сварки і скандали, застосовуючи до неї фізичну силу, кричав на неї в присутності сина, що шкідливо впливало на його стан, на примирення не згідна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, не згоден на розірвання шлюбу і пояснив, що сім'я не розпалась, після повернення його з-за кордону в січні 2014 року вони жили добре, хоча і були сварки, до позивачки і сина не застосовував фізичне насильство, він виховує сина по-своєму як батько. Перебуваючи за кордоном, він дійсно спілкувався з жінками, однак пам'ятав, що у нього є дружина. З червня 2014 року позивачка з сином проживають окремо від нього, вона не бажає миритись з ним і проживати однією сім'єю, однак вважає, що їх сім'я не розпалась, просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в січні 2014 року фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, а з червня 2014 року проживають окремо, з того часу не ведуть спільного господарства. Причиною розпаду сім'ї сторін було те, що між ними втрачене взаєморозуміння, виникали сварки та скандали через різні погляди на життя і сімейні стосунки, в ході яких відповідач ображав та принижував позивачку, застосовував до неї фізичне насильство в присутності сина, що негативно впливало на його психічний стан, не приділяв належної уваги потребам сім'ї, що призвело до взаємного відчуження, а в подальшому до втрати почуттів любові, поваги та довіри позивачки до нього, без чого сімейне життя неможливе, на примирення позивачка не згідна, а тому суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу зі згоди обох батьків належить залишити проживати з матір'ю [PERSON]. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved