Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В квітні 2013 року позивач [PERSON] який діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] [INFO] р.н. звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] та просив суд з урахуванням уточнених позовних вимог постановити рішення, яким встановити факт ухилення [PERSON] від надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] яка померла [INFO] р., усунути [PERSON], померлого [INFO] р. від права на спадкування за законом після смерті його дочки [PERSON] яка померла [INFO] р., визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS], після смерті її матері [PERSON] яка померла [INFO] р., визнати недійсним в 1/4 частині свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане 20 грудня 2012 р. Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою на ім.»я [PERSON], після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] р. та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/4 частину квартири [ADDRESS] після смерті її діда [PERSON] який помер [INFO] р. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що [INFO] р. померла [PERSON], з якою він- позивач мають спільну доньку [PERSON] в інтересах якої і подано даний позов, шлюб між ними в 2005 р. розірвано, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина квартира [ADDRESS] у встановлений законом термін в інтересах доньки він звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та з»ясував, що з аналогічною заявою звернувся і батьком померлої [PERSON] - [PERSON], однак вважає, що дана особа не може бути спадкоємцем померлої оскільки, батьки [PERSON] зареєстрували шлюб коли їй було десять років, але через рік після чого батько покинув сім»ю, життям дитини, ви хованням, утриманням не цікавився, аліментів не сплачував, коли [PERSON] виповнилось п»ятнадцять років померла її мати, вона залишилась самотньою, вимушена була самостійно заробляти на своє утримання кошти, змушена була покинути навчання та влаштуватись на роботу, з-за боргів після смерті матері продати квартиру в якій вони мешкали та купити іншу меншу, яка на даний час і є спадковим майном. [INFO] р. [PERSON] помер, так і не оформивши право власності на спадкове майно, яке залишилось після померлої [PERSON], однак на належне йому після смерті майно залишив заповіт на ім.»я [PERSON]., дане спадкове майно складається з квартири [ADDRESS] на яке [PERSON]. отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, однак посилаючись на ст..ст. 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1234, 1235, 1224, 1241, 1266, 1276 ЦК України, просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, вказуючи на те, що він перебував з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу в [INFO] р. народилась донька [PERSON], в 2005 р. шлюб між ними було розірвано, донька проживала разом з ним, знає, що [PERSON] з батьком не спілкувалась, відносини в них були не добрі, матеріально [PERSON] іколи її не забезпечував, не надавав коштів як на її лікування так і на її поховання, в подальшому в судові засідання не з»явився, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити вказуючи на обставини справи викладені в позовній заяві та уточненнях до неї. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, вказуючи на те, що [PERSON] була її сестрою по батьку, вона завжди спілкувалась і з нею і з батьком, в [INFO] р. померла її - відповідачки мати і в 1979 р. її батько [PERSON] одружився з іншою жінкою, від шлюбу з якою народилась її сестра [PERSON], їх родина поживала разом, в [INFO] р. мати [PERSON] померла, після смерті якої квартиру по [ADDRESS] успадкувала [PERSON], в подальшому сестра дану квартиру продала і купила квартиру поряд з її місцем мешкання по [ADDRESS] дійсно в 2003 р. її сестра вийшла заміж за [PERSON] та у них народилась донька [PERSON], вказувала, що їх весілля було оплачено за кошти вилучені від продажу земельної ділянки в [ADDRESS], в 2005 р. дане подружжя почало проживати окремо, сестра переїхала в її квартиру по [ADDRESS] де і проживала до смерті, після її смерті всі витрати були оплачені нею та батьком, який хоча і подав заяву про прийняття спадщини однак ще до отримання свідоцтва помер. Враховуючи наведене просила в задоволенні вимог відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення заявлених имог заперечувала, посилаючись на обставини викладені запереченнях. Представник третіх осіб, Головного управління юстиції у м. Києві, служби в справах Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації ГУЮ у м. Києві, у судове засідання представників не направили, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, направили до суду заяви з проханням розгляду справи в їх відсутності, що суд вважає з урахуванням думки учасників судового розгляду можливим. Заслухавши учасників процесу, допитавши свідків [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] р. ( а.с. 5). Як вбачається з свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] р. її матір»ю в даному свідоцтві вказано [PERSON], батьком [PERSON] ( а.с. 6). Згідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 квітня 2003 р. ( ас. 7), згідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 23 вересня 2005 р. вказаний шлюб було розірвано ( а.с. 8) Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 16.12.1999 р. [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] ( а.с. 11), дана квартира є двокімнатною, жилою площею 25,5 кв.м. ( а.с. 13-15), в даній квартирі зареєстровано відповідно до довідки за формою №3 [PERSON] [INFO]. ( а.с. 9). Як вбачається з матеріалів справи, після смерті [PERSON] щодо її спадкового майна відкрито спадкову справу №26211, з заявою про прийняття спадщини після померлої звернувся [PERSON] який діє в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] р.н. ( а.с. 87), також з заявою про прийняття спадщини після померлої звернувся і батько померлої [PERSON] ( а.с.111). Частиною 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, вказана квартира придбана [PERSON] після продажу двокімнатної квартири [ADDRESS] яка належала матері останньої - [PERSON] яка померла [INFO] р. У відповідності до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи спадкоємцем першої черги за законом померлої [PERSON] є її донька [PERSON] та батько померлої [PERSON] які звернулись у встановленому законом порядку до нотаріуса з заявами щодо прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, батько померлої [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] р. ( а.с. 36). З заявами про прийняття спадщини після померлого звернулись 25.07.2011 р. його донька [PERSON] ( а.с. 35) та 19.12.2011 р. [PERSON] який діє в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] р.н. ( а.с. 52). Відповідно до спадкової справи вбачається, що [PERSON] складено 24.06.2011 р. заповіт на ім.»я своє доньки [PERSON]. ( а.с. 67). Спадковим майном після смерті [PERSON] є двокімнатна квартира [ADDRESS], ( а.с. 76). Враховуючи наведене, 12.12.2012 р. державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори видано [PERSON]. свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого остання є власником спадкового майна яке складається з квартири [ADDRESS], ( а.с. 80). Як вбачається з матеріалів справи свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] її спадкоємцям не видане, на ім.»я [PERSON]. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.01.2013 р. в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру ( а.с. 84). Відповідно до матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.11.1990 р. ( а.с. 141) на час смерті [PERSON] шлюб між ними розірвано не було.( а.с. 154, 155). [PERSON] померла [INFO] р. ( а.с. 139). Відповідно до додатку №1 до договору замовлення №4.4028К витрати на поховання померлої [PERSON] були сплачені [PERSON] 9 а.с. 140). Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Пленум Верховного Суду України у п. 6 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 роз'яснив, що при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи і розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Слід зазначити що позивачем суду не надано суду жодних доказів щодо ухилення [PERSON] від обов»язку щодо ухилення останнього від утримання неповнолітньої доньки [PERSON] та необхідності надання ним матеріальної допомоги [PERSON] Стаття 1224 ЦК України визначає підстави усунення від спадкування за законом. Абзац 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України встановлює, що не мають право на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд, при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен установити як факт ухилення особи, яка була зобовязана утримувати спадкодавця, від надання спадкодавцеві допомоги, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. З аналізу абзацу 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України випливає, що лише при одночасному настанні зазначених в ній обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім того, при вирішенні спору судом підлягає з`ясуванню і питання чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця, якого просять усунути від спадщини, за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. Допитані судом свідки зі сторони позивача вказували суду на те, що відносини між батьком [PERSON] та [PERSON] були не добрими, коштів в родині не вистачало, проживали вони окремо, не спілкувались, однак вказані пояснення с не підтверджені жодними письмовими доказами а тому вважаються судом не доведеними. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовної заяви необхідно відмовити, оскільки позивачем не доведено заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. ст. 212 - 213 ЦПК України рішення ґрунтується на досліджених наявних в справі доказів. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином суд вважає вимоги якими позивач просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS], після смерті її матері [PERSON] яка померла [INFO] р., необґрунтованими оскільки вказана особа своєчасно звернулась до відповідних нотаріальних органів та має можливість отримати свідоцтво про право на спадщину на належну їй частину спадкового майна. Також суд не вбачає підстав і для задоволення вимог про визнання недійсним в 1/4 частині свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане 20 грудня 2012 р. Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою на ім.»я [PERSON], після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] р. та визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/4 частину квартири [ADDRESS] після смерті її діда [PERSON] який помер [INFO] р. оскільки дані вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Враховуючи обставини встановлені судом, оцінюючі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON], а тому вважає, що в задоволенні позову має бути відмовлено. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed