overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання, зазначаючи що на теперішній час вона є студенткою Київського національного університету імені Т. Шевченка, строк навчання з 01.09.2015 року до 30.06.2018 року, навчається на бюджетній формі навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач, який є її батьком, працює, та позивачка вважає, що має можливість утримувати дитину. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно на період навчання. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, згоден сплачувати аліменти на навчання доньки у розмірі 1/4 частки свого доходу до закінчення навчання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] народилася [PERSON] батьками якої є [PERSON] та [PERSON](а.с.3). [PERSON] є студенткою Київського національного університету імені Т. Шевченка, строк навчання з 01.09.2015 року до 30.06.2018 року (а.с. 6). Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, у зв'язку з тим, що [PERSON] навчається на денному відділенні Київського національного університету імені Т. Шевченка з четвертим рівнем акредитації, термін навчання до 30.06.2018 року, а відповідач [PERSON] має нормальний стан здоров'я, працевлаштований, на час розгляду справи в суді нікому аліментів не виплачує, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) до закінчення навчання, тобто до 30.06.2018 року. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України необхідно з відповідача на користь держави стягнути судовий збір в розмірі 487,20 грн. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка вказує, що з 24 квітня 1999 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 25 % від доходу відповідача, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Посилалася на те, що відповідач працює офіційно, інших дітей не має. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 1999 року. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. У разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може за заявою платника або одержувача визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При визначенні розміру аліментів, згідно із ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову (ст. 191 СК України). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) [PERSON], щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати починаючи від дня пред'явлення позовної заяви і до досягнення донькою повноліття, тобто по [INFO] року включно. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що від шлюбу з [PERSON], який був розірваний 04 грудня 2014 року, позивачка має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Іхня неповнолітня донька мешкає із позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Від відповідача також надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. В силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу останнього судового засідання судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом під час судового засідання встановлено, що під час шлюбу з [PERSON] позивачка народила дитину [PERSON], [INFO], яка проживє разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач [PERSON] не заперечує надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України, - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного вбачається, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. З підстав ч. 3 ст. 88 ЦПК України, - з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ММУЮ про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 04 грудня 2012 року вона розірвала шлюб з відповідачем, а 06 грудня 2012 року у неї народилася дитина син [PERSON], оскільки він народився до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, то відповідно до ст. 122 ч. 2 Сімейного кодексу України відповідач був записаний батьком цієї дитини, хоча біологічним батьком дитини є [PERSON], з яким вона проживає та веде спільне господарство і який не заперечує проти того, щоб його було записано батьком дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надіслала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву, в якій підтвердив факт того, що він не є батьком дитини, та не заперечує, щоб відомості про нього як батька дитини були виключені з актового запису про народження дитини. Представник третьої особи - міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ММУЮ до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлен належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 1994 року по 04 грудня 2012 року. 06 грудня 2012 року позивачка народила дитину сина [PERSON], в актовому записі про народження якого відповідач записаний його батьком відповідно до ч.2 ст.122 Сімейного кодексу України. Оскільки сторони припинили фактичні шлюбні відносини за 3 роки до офіційного розірвання шлюбу, відповідач не може бути батьком дитини позивачки. Те, що у відповідача з дитиною немає кровного споріднення підтвердила також позивачка. Згідно ч.2 ст.136 Сімейного кодексу України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про її народження. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що від близьких відносин з відповідачем, [INFO] року у них народила спільна дитина [PERSON]. Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання дитини. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою про доставку sмs-повідомлення (а.с.16), а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.7), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Сторони проживають окремо. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, але офіційно не працює, а тому враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки частково, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 01 липня 2015 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 487 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 13.01.2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем і проживала з ним 14 років. Від шлюбу в них народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось у зв'язку з тим, що він пішов до іншої жінки. Спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу є не можливим. Тому просить позов задоволити та розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з'явилась, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності позивача та відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13.01.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №23. Від шлюбу в них є двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджується: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]; свідоцтвами про народження серії [NUMBER]; [NUMBER]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, те, що з часу звернення до суду позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що підстав для збереження сім'ї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 11.11.2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, довгий час разом не проживають, з 01.08.2013 року. Протягом спільного життя відповідач зловживав спиртними напоями, постійно приходив додому в нетверезому стані, що приводило до скандалу та постійних з'ясувань обставин, внаслідок чого дочка та вона стали більш уразливими, знервованими та безпокійними. Примирення між ними не можливе, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є не можливим, тому просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач пояснила, що чоловік випивав, тому розпалась сім'я, разом не проживають з вересня 2013 року. В подальшому в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, в подальшому в судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи за його відстуності, не заперечує проти розлучення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 11.11.2002 року Виконавчим комітетом Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району, Хмельницької області, актовий запис №12. Від шлюбу в них є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]; свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між сторонами не склалось спільно не проживають з вересня 2013 року. Ухвалою суду від 10.09.2015 року судом надавався сторонам строк для примирення, яке не відбулось. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що примирення між сторонами не відбулось, позивач в своїй заяві наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач згідний на розлучення, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що підстав для збереження сім'ї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна, посилаючись на те, що її сестра [PERSON] з 1990 року страждає хронічним психічним захворюванням, перебуває на обліку в психіатричному кабінеті Жовтневої ЦРБ. Через хворобу вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Посилаючись на викладене, [PERSON] просила задовольнити її заяву. В судове засідання заявниця та її представник не з'явилися, надали заяву, якій просили розглядати справу у їх відсутність, вимоги викладені у заяві, підтримують у повному обсязі. Представник зацікавленої особи - Орган Опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню через наступне. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно висновку № 11 судової психіатричної експертизи [PERSON], [INFO], страждає хронічнім психічнім захворюванням в формі параноїдної шизофренії, безперервний перебіг зі стійким змішаним дефектом особистості, внаслідок якого вона не здатна розуміти значення своїх дій та керувати йми. Згідно ст. 39 ч. 1 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визнати недієздатною і над нею слід встановити опіку на підставі ч.1 ст. 41 ЦК України. Як слідує із вимог ст. ст. 55, 58 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових та майнових прав повнолітніх осіб, які за станом здоровя не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обовязки та визнаними судом недієздатними. Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання його недієздатним і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається із подання № 12927/02.02.01-20/14/16 від 09.12.2016 року та з витягу протоколу № 8 від 18.11.2016 року засідання Опікунської ради виконавчого комітету Миколаївської міської ради, заявник рекомендований як кандидатура опікуна над [PERSON] в разі визнання останньої недієздатною. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити заяву [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме належності їй державного акта на право приватної власності на землю серії ХМ № 01041, виданого на підставі рішення Старокостянтинівської міської ради народних депутатів Хмельницької області №190 п.2 від 11 вересня 1996 року. В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що у державному акті на земельну ділянку її, як власника земельної ділянки записано як «Сиротюк Ніна Вікторівна», а згідно паспорта вона «Сиротюк Ніна Віталіївна». Через таку розбіжність у документах вона не може належним чином користуватися належним їй майном, оскільки у акті невірно вказано по-батькові заявницю. До суду заявницею було подано заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи Старокостянтинівської міської ради, який належним чином повідомлений, до суду не зявився, про причини неявки не повідомив. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що згідно паспорта заявницею є [PERSON], [INFO], на це ж імя видано державний акт серії ХМ № 01041, виданого на підставі рішення Старокостянтинівської міської ради народних депутатів Хмельницької області №190 п.2 від 11 вересня 1996 року, однак у вищезазначеному державному акті невірно вказано по-батькові заявницю. У звязку з цим вона не може належним чином користуватися належним їй майном. Вказані обставини підтверджуються: державним актом на земельну ділянку серії ХМ № 01041, виданого на підставі рішення Старокостянтинівської міської ради народних депутатів №190 п.2 від 11 вересня 1996 року; копіями паспортних даних, свідоцтва про народження та шлюб заявниці [PERSON] За таких обставин суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документа державного акта на право приватної власності на землю серії ХМ № 01041, виданого на підставі рішення Старокостянтинівської міської ради народних депутатів №190 п.2 від 11 вересня 1996 року підлягає задоволенню.

Outcome: approved