Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

В листопаді 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зобов`язання повернути автомобіль, посилаючись на те, що рішенням Головного управління праці та соціального захисту населення обласної державної адміністрації від 15.03.2011 року №03/03-2793 [PERSON] як інвалід війни І групи був безкоштовно забезпечений через органи соціального захисту населення автомобілем марки Славута ЗАЗ-110308-44 2010 року випуску. У 2012 році [PERSON] помер. Члени сім`ї [PERSON] зобов`язані були протягом шести місяців з дня його смерті або повернути автомобіль структурному підрозділу з питань соціального захисту населення або сплатити залишкову вартість автомобіля та здійснити перереєстрацію на своє ім`я. Структурними підрозділами з питань соціального захисту вживалися заходи щодо досудового врегулювання спірного питання, а саме неодноразово направлялися листи на адресу відповідача щодо перереєстрації автомобіля на своє ім`я у встановленому законодавством порядку або повернення транспортного засобу Департаменту для забезпечення ним іншої особи з інвалідністю, яка перебуває на обліку, однак відповідач як член сім`ї [PERSON] до органів соціального захисту населення не звертався, використовуючи автомобіль без законних підстав. Згідно з ухвалою судді від 19.11.2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 05.04.2021 року від представника відповідача адвоката Бойка В.В. надійшов відзив на означену позовну заяву, в якому останній вказує на безпідставність позовних вимог з огляду на пропуск позивачем при зверненні до суду з позовом строку позовної давності та відсутність поважних причин для його поновлення. 05.04.2021 року ухвалою суду вказану позовну заяву, з огляду на встановленні недоліки залишено без руху та надано строк для їх усунення шляхом надання до суду позовної заяви та її копії, вказавши особу відповідача, яка має нести обов`язок за позовними вимогами. 12.04.2021 року на виконання вказаної ухвали суду позивачем надано уточнену позовну заяву та її копію, вказавши в прохальній частині особу відповідача, яка має нести обов`язок за позовними вимогами [PERSON] . 14.04.2021 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якому остання вказала на те, що відповідач не повернув протягом шести місяців з дня смерті [PERSON] наданий останньому транспортний засіб та використовував автомобіль без законних підстав. Оскільки означений позов є негаторним та позовна давність до таких позовних вимог не застосовується, тому позов поданий правомірно. В судове засідання представник позивача не з`явилася, натомість подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, підтримуючи позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість, заперечуючи факт перебування у користуванні відповідача означеного транспортного засобу. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку про залишення даного позову без задоволення. Так, судом встановлено, що 15.03.2011 року Головне управління праці та соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації безкоштовно надало [PERSON] , інваліду війни І групи, мешканцю с. Божиківці Деражнянського району, автомобіль Славута-ЗАЗ-110308-44 (модифікація М) про що свідчить список №3459 по видачі легкових автомобілів інвалідам області (а.с.5). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 22.04.2013 року Зяньковецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області (а.с.29). Починаючи з 15.05.2013 року Управлінням соціального захисту населення Деражнянської РДА на ім`я [PERSON] як родича померлого [PERSON] неодноразово направлялися листи з проханням звернутися до управління соціального захисту населення для вирішення питання переоформлення автомобіля ЗАЗ Славута110308-44 номерний знак [NUMBER] , яким був забезпечений [PERSON] (а.с.7-8,10-11) Питання забезпечення інвалідів автомобілями врегульовано згідно Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №999 від 19.07.2006 року (Далі Порядок). Відповідно до абзацу 3 п.1 Порядку забезпечення автомобілями інвалідів за місцем реєстрації здійснюється Міністерством соціальної політики АРК, відповідними структурними підрозділами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або управліннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в АРК, областях м.м. Києві та Севастополі. Згідно п.3 Порядку підставою для забезпечення інвалідів автомобілями є заява, документи, зазначені у пункті 34 цього Порядку, та висновок обласної, центральної міської у мм. Києві та Севастополі, республіканської в Автономній Республіці Крим медико-соціальної експертної комісії (далі - відповідно облМСЕК, ЦМСЕК, КрМСЕК) про наявність в інваліда медичних показань для забезпечення автомобілем і наявність або відсутність протипоказань до керування ним. Крім того, інвалід або член його сім`ї, який проживає і зареєстрований за місцем постійного проживання та реєстрації інваліда і якому передається право користування автомобілем, законний представник недієздатного інваліда, дитини-інваліда, інша особа, якій передається право користування автомобілем (для інвалідів війни та інвалідів I групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а також громадян, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї (категорія 1), подає копію посвідчення водія на право керування автомобілем відповідної категорії. Факт спільного проживання інваліда та члена сім`ї, якому передається право користування автомобілем, може бути встановлений на підставі паспортів (інваліда та члена сім`ї) чи акта комісії, утвореної у складі депутата місцевої ради, посадової особи районного управління соціального захисту і двох сусідів інваліда, або довідки житлово-експлуатаційної організації чи іншого органу, визначеного місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, у сільській місцевості - сільськими (селищними) радами. Відповідно до абзацу 9 п.3 Положення до членів сім`ї інваліда належать громадяни України, які проживають разом з ним, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки або піклування над неповнолітніми дітьми, а також на інших підставах, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, та місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку. Звертаючись до суду з даними вимогами, позивач фактично покликався на п.16 Положення, згідно якого після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім`ї, якщо в ній є інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його постійного проживання і реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. Іншому члену сім`ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім`ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється інвалідом ІІ групи довічно про що свідчить довідка МСЕК від 12.11.2013 року (а.с.30). Разом з тим, достовірних доказів, на підставі яких суд міг би встановити приналежність [PERSON] до членів сім`ї померлого [INFO] [PERSON] , факт перебування у користуванні відповідача автомобіля марки «Славута ЗАЗ-110308-44» сторона позивача не надала. В силу положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, надаючи оцінку наданим позивачем доказам, враховуючи позицію сторони відповідача висловлену в ході судового розгляду даної справи, приходить до висновку що позивачем не доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог до [PERSON] про зобов`язання повернути автомобіль, в зв`язку з чим не знаходить правових підстав для його задоволення. Судові витрати у виді судового збору в розмірі 2102 грн, які понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом, у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України слід віднести на рахунок останнього. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed