Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

В липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення грошових коштів у розмірі 8866 грн. 82 коп., та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дитина [PERSON], [INFO], який проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року, його було звільнено від сплати аліментів на утримання дитини на користь матері [PERSON] з 15 лютого 2018 року в зв'язку з тим, що дитина з листопада 2017 року проживає разом з ним. За період з 15 лютого 2018 року по 30 червня 2018 року за місцем його роботи з його заробітної плати на користь відповідачки були перераховані аліменти в розмірі 8866 грн. 82 коп., а тому посилаючись на ст. 1212 ЦК України позивач просив суд стягнути з відповідачки грошові кошти на його користь. Представник позивача за ордером серії ДП№1162/007 [PERSON] надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до ст. 130 ЦПК України, що підтверджується реєстром на відправлення рекомендованої кореспонденції за 16.10.2018 року (а.с.25), а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2008 року з позивача на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року, [PERSON] було звільнено від сплати аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] на користь матері [PERSON] з 15 лютого 2018 року в зв'язку з тим, що дитина з листопада 2017 року проживає разом з батьком [PERSON] (а.с.7-8). Рішення набрало законної сили. Неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на його повному матеріальному утриманні. Шлюб між сторонами розірвано, відповідачка добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, та самоусунулася від виховання сина. Згідно ст. 1212 ЦК України, встановлено, що особа, яка набула майно, або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави( безпідставно набуте майно) зобов'язана повернути потерпілому це майно. Згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Встановлено, що за період з 15 лютого 2018 року по 30 червня 2018 року за місцем роботи [PERSON] з заробітної плати на користь відповідачки були перераховані аліменти в розмірі 8866 грн. 82 коп. (за 14 днів лютого 2018 року - 701,28 грн., за березень 2018 року - 1959,21 грн., за квітень 2018 року - 2385,19 грн., за травень 2018 року - 930,85 грн., за червень 2018 року - 2890,28 грн.), що підтверджується довідкою про доходи виданою 19 липня 2018 року ПАТ «Кондитерська фабрика «АВК м. Дніпро» (а.с.12). Діючи недобросовісно та отримавши на банківський рахунок перераховані з заробітної плати грошові кошти (аліменти) в сумі 8866,82 грн., [PERSON] набула право власності на них безпідставно, та їй як власникові цих грошових коштів належать правомочності щодо володіння, користування та розпорядження вказаним майном, а отже і обов'язок повернути вказані кошти, як безпідставно отримані. Таким чином, суд вважає, що позивач довів обставини з якими закон пов'язує можливість стягнення з відповідачки зайво отриманих коштів, оскільки позивачем доведено, що сума перерахованих грошових коштів є сумою аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], який з листопада 2017 року проживає разом з позивачем і від сплати аліментів на якого, [PERSON] звільнений за рішенням суду. Підсумовуючи вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved