Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

В листопаді 2013 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт, постійного проживання на Україні станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що він народився [INFO] в селі Бірюкове, Луганської області. З моменту народження постійно проживав з батьками в місті Борисов, Мінська область до 1977 року. У 1977 році переїхав на постійне місце проживання в Україну, м. Дніпропетровськ. Відповідно до записів у трудовій книжці, починаючи з 25 травня 1977 року працював на Південному машинобудівному заводі до 28 серпня 1978 року, після чого у період з 24 жовтня 1978 року по 04 липня 1989 року на Дніпропетровському машинобудівному заводі. Згідно з довідкою гуртожитку №3 Дніпропетровського машинобудівного заводу, заявник був прописаний та проживав в даному гуртожитку в період з 19 жовтня 1979 року по 22 січня 1991 року. 17 листопада 1978 року між заявником та [PERSON] було укладено шлюб, відповідно до свідоцтва, Серія [NUMBER], виданого відділом РАЦС Ленінського району м. Дніпропетровська. Від даного шлюбу є повнолітні діти: син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO]. Відповідно з договором купівлі-продажу від 01 вересня 1983 року, який був посвідчений Третьою державною нотаріальною конторою м. Дніпропетровська, дружині заявника на праві особистої власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS], в якому заявник постійно проживає із сім`єю з 1983 року і по теперішній час. Заявник зазначив, що приблизно з вересня 1992 року при нез`яснованих обставин втратив паспорт громадянина колишнього СРСР, зразка 1974 року (серія [NUMBER], виданого 5 серпня 1975 року, виданий відділом міліції Борисівської міськради Мінської області Білоруської РСР). Після втрати паспорта, заявник постійно проживав за вищевказаною адресою з свою родиною, з території України не виїжджав і не вступав до громадянства інших держав. На даний час у [PERSON] виникла необхідність виїзду за межі України, але відсутність паспорта громадянина України суттєво обмежують можливість вільного пересування по території України та за її межами, у зв`язку з чим заявник звернувся з офіційною письмовою заявою в Красногвардійський РВ в м. Дніпропетровську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, на яку 12 листопада 2013 року отримав відповідь, про те, що факт реєстрації заявника на території України станом на 13 листопада 1991 року не підтверджується, у зв`язку з чим було рекомендовано звертатися до суду із заявою в порядку окремого провадження. В судове засідання, заявник не з'явився, але надав суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність. Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Представник зацікавленої особи до суду не з`явився, повідомлявся належним чином про день та час судового засідання, причин неявки не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України - судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в селі Бірюкове, Луганської області. Відповідно до записів у трудовій книжці, починаючи з 25 травня 1977 року працював на Південному машинобудівному заводі до 28 серпня 1978 року, після чого у період з 24 жовтня 1978 року по 04 липня 1989 року на Дніпропетровському машинобудівному заводі (а.с.6-7). Згідно з довідкою гуртожитку №3 Дніпропетровського машинобудівного заводу, [PERSON] був прописаний та проживав в даному гуртожитку в період з 19 жовтня 1979 року по 22 січня 1991 року (а.с.15). 17 листопада 1978 року між заявником та [PERSON] було укладено шлюб, відповідно до свідоцтва, Серії [NUMBER], виданого відділом РАЦС Ленінського району м. Дніпропетровська. Від даного шлюбу є повнолітні діти: син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO]. Ці факти підтверджуються (а.с. 8-12). Відповідно з договором купівлі-продажу від 01 вересня 1983 року, який був посвідчений Третьою державною нотаріальною конторою м. Дніпропетровська, дружині заявника на праві особистої власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.4-5). Як зазначено в довідці голови квартального комітету № 29 Красногвардійського району м. Дніпропетровська, [PERSON] з 1983 року і по теперішній час постійно проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. (а.с.13). Як заявник вказав, що приблизно з вересня 1992 року при нез`яснованих обставин втратив паспорт громадянина колишнього СРСР, зразка 1974 року (серія [NUMBER], виданого 5 серпня 1975 року, відділом міліції Борисівської міськради Мінської області Білоруської РСР). Після чого він звернувся з офіційною письмовою заявою в Красногвардійський РВ в м. Дніпропетровську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області. У видачі паспорту громадянина України заявнику було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду (а.с.14). Таким чином, суд дійшов висновку, що дану заяву необхідно задовольнити та встановити факт, що [PERSON], [INFO], станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України та проживає і до теперішнього часу. На підставі викладеного,

Outcome: approved