Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернулась [PERSON] Зазначає, що подружжя має неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] і мотивує свою заяву тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося. Зазначила, що вони з відповідачем не змогли побудувати сімейні відносини між собою на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги. Пояснила, що в них з відповідачем різні характери та погляди на життя. У звязку з тим, що подальше спільне подружнє життя та збереження сімї стали неможливими просить розірвати шлюб. Відповідач позов визнав. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обємі і просить шлюб розірвати. Зазначила, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 2000 року і їх подружжя має двох неповнолітніх дітей. Зазначила, що шлюбне життя з відповідачем не склалося. Пояснила, що вони не змогли побудувати сімейні відносини між собою на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги. Позивач пояснила, що протягом останніх трьох років вони спільно не проживають та спільного господарства не ведуть. Строк на примирення просить не надавати, оскільки примирення неможливе. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що вважає, що можливості зберегти існування сім'ї немає, а тому просить шлюб розірвати. Строк на примирення просить не надавати, зазначивши що протягом трьох років роздільного проживання спроб для примирення не було. Суд, розглянувши справу відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України за правилами загального позовного провадження вважає, що позов підлягає задоволенню. З пояснень позивача, відповідача, свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ №027179, свідоцтв про народження серії 1-ГЮ №118247 та 1-ГЮ №033043 встановлено, що сторони по справі перебувають в шлюбі з 20.06.2000 року та мають двох неповнолітніх дітей. В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально. На даний час фактично шлюб припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим. Відповідно до ст.. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] втратили почуття любові один до одного. На даний час шлюб фактично припинено і спроби відновити шлюбні відносини до позитивного результату не призвели. Таким чином шлюб існує формально, а тому його необхідно розірвати. При цьому, суд бере до уваги, що сторони по справі більше 3 років спільно не проживають та у зв'язку з цим приходить до висновку про те, що у позивача та відповідача було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно приписів ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 768 грн. 40 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією №0.0.1261716540.1 від 08.02.2019 року, а тому у зв'язку з визнанням позову відповідачем позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 384 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви. В той же час, за цими ж правилами з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 384\~грн.\~20\~коп. витрат на сплату судового збору. На підставі\~ст..\~105,\~110 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved