overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала , що 15 листопада 2011 року у виконавчому комітеті Воронівській сільськїй раді Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №4. Від даного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], доньку [PERSON] [INFO], доньку [PERSON] [INFO], які проживають з позивачкою. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, він неї надійшла заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 15 листопада 2011 року у виконавчому комітеті Воронівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №4. (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане 15 листопада 2011 року). Від даного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей : сина [PERSON] [INFO], доньку [PERSON] [INFO], доньку [PERSON] [INFO], Сторони проживають окремо з 2012 року, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що з 14 червня 2014 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі нею позовної заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком малолітнього сина [PERSON] [INFO] (згідно свідоцтва про народження І-ФП №215968, виданого 30 жовтня 2014 року). Малолітня дитина проживає разом з позивачкою.(довідка вуличного комітету від 09 липня 2015 року.) Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 367 ч.1 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що з відповідачем перебувала у цивільному шлюбі до 20 грудня 2013року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі нею позовної заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву, в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] ( свідоцтво про народження [NUMBER], видане 03 квітня 2013 року). Неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 20 липня 2015 року. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 367 ч.1 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на навчання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 7800 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначила, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO]. З 2012 року [PERSON] навчається у Вознесенському коледжі Миколаївського Національного Аграрного Університету за контрактом. Загальна вартість навчання становила 15600 гривень. На сьогоднішній день [PERSON] закінчив навчання та отримав освіту. Посилаючись на ст..185 СК України, позивач просила стягнути з відповідача додаткові витрати у зв'язку з оплатою навчання за 2012-2015 року у розмірі 7800 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги зменшили просили стягнути з відповідача витрати по оплаті за навчання, які були сплачені до грудня 2014 року в розмірі 6500 грн., обгрунтовуючи це тим, що [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років. Відповідач [PERSON] не заперечував проти позовних вимог, однак зазначив про відсутність грошових коштів в такому розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON] [INFO]. (свідоцтво про народження [NUMBER], видане 28 березня 2014 року). Повнолітній [PERSON] навчається у Вознесенському коледжі Миколаївського державного аграрного університету. Термін навчання з 01.09.2012 року по 30.06.2015 року. Загальна вартість освітньої послуги становить 15600 грн. Строки внесення плати - кожного семестру до 01 грудня та 01 червня кожного року. (договір № 31-Г-12 від 27 серпня 2012 року - а.с.8,9). В судовому засіданні було встановлено, що позивачем була здійснена оплата за навчання за 2012-2013 навчальні роки в сумі 5200 грн., за 2013-2014 навчальні роки в сумі 5200 гривень та за 2014-2015 навчальні роки в сумі 5200 грн. (довідка від 04.09.2015 № 165). Статтею 185 СК України передбачено обов'язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Згідно ст..6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Таким чином обов'язок батьків нести додаткові витрати встановлено лише до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] [INFO] виповнилося 18 років, з цього часу він вважається повнолітньою особою. Згідно довідки від 04.09.2015 року позивач до досягнення сином повноліття за 2014-2015 навчальні роки сплатила за навчання 2600 гривень. За такого стягненню з відповідача за 2014- 2015 навчальні роки підлягає половина вказано суми тобто 1300 гривень. Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат в розмірі 6500 грн. на навчання обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача данько А.Є. про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що з 08.06.1996 року по 05.02.2015 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] [INFO] та повнолітню доньку Анну [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі нею позовної заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку, вважав, що достатнім розміром аліментів, які він повинен сплачувати на утримання неповнолітньої дитини є 1/6 частина його заробітку (доходу). Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] (згідно свідоцтва про народження І-ФП №036049, виданого 03 жовтня 2006 року). Неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 15 липня 2015 року. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 367 ч.1 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 06.06.2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки вони припинили з квітня 2015 та спільне господарство не ведуть. Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, розходження поглядів та недовіру. Також зазначила, що збереження шлюбу вважає неможливим. У судове засідання позивачка не зявилася, але від неї надійшла заява, в якій вона зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу у її відсутність, залишити прізвище «Крамаренко». Відповідач в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутність та зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 06 червня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 58, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І-КЕ №057876, виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження серії 1 КЕ № 099113, виданого 14 вересня 2009 року, Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.9). Шлюбно-сімейні стосунки вони припинили з квітня 2015 та спільне господарство не ведуть. Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, розходження поглядів та недовіру. Відповідно до положення ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 25.11.2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки. Також зазначила, що збереження шлюбу вважає неможливим. У судове засідання позивачка не зявилася, але від неї надійшла заява, в якій вона зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутність та зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 25 листопада 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1823, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І-КЕ №090650, виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження серії 1 КЕ № 160716, виданого 12 липня 2012 року, Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.5). Спільне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки. Відповідно до положення ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 27.11.2010 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. У судове засідання позивачка не з'явилася, але від неї надійшла заява, в якій вона зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу у її відсутність та залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутність та зазначає, що проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 27 листопада 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1612, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11 травня 2011 року, Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 24). Спільне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку № [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12 вересня 2001 року на Універсальній товарно-сировинній біржі між нею та [PERSON] був зареєстрований договір купівлі - продажу вищевказаного житлового будинку, відповідно до якого [PERSON] є покупцем даного майна. Умови договору сторонами повністю виконані, договір зареєстрований в Бюро технічної інвентаризації, однак в подальшому позивач дізналась, що договір потребує нотаріальної форми посвідчення. В судове засідання позивач не з'явилася, на адресу суду від представника надійшла заява, в якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій просить справу слухати у її відстуності , позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що між позивачем [PERSON], як покупцем, та [PERSON] , як продавцем, 12 вересня 2001 року за № 829 був укладений письмовий договір купівлі - продажу житлового будинку № [ADDRESS] на Універсальній товарно-сировинній біржі. Вказаний договір, згідно реєстраційного посвідчення 26 вересня 2001 року був зареєстрований у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації. Згідно ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року, який, відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, підлягає застосуванню до даних правовідносин), договір купівлі - продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин . Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі - продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Ч.2 ст.47 ЦК України, передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Рішення про визнання договору дійсним може бути прийняте судом на вимогу добросовісної сторони, яка виконала повністю або частково договір. Враховуючи, що сторони за угодою повністю виконали істотні умови договору, за яким продавець передав позивачу у власність обумовлене угодою нерухоме майно, а позивач передав останнім визначену грошову суму (протилежного в судовому засідання не встановлено), але в наступному нотаріальне посвідчення угоди не відбулося, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 47, 227 ЦК України позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved