Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право користування житловою кімнатою в гуртожитку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі ордеру № 741 від 30.04.2004 на жилу площу в гуртожитку року як працівнику ВАТ «ШЗК» її разом з сім'єю було вселено у гуртожиток за адресою: [ADDRESS] на чотирьох осіб. Право власності на дану кімнату в гуртожитку вона набула 23.05.2013 року шляхом її приватизації. Вказує на те, що в жовтні 2016 року вона звернулася у відділ реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради Хмельницької області для отримання необхідних документів для оформлення субсидії, і їй стало відомо про те, що в її кімнаті в гуртожитку значиться зареєстрованим [PERSON]. Однак, останній з часу її вселення в кімнаті не проживає, комунальні послуги не сплачує і категорично відмовляється зніматися з реєстрації добровільно. Тому, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON], в якому просив усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням - кімнатою [ADDRESS], вселення його в дану кімнату. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вказана кімната була отримана ним на законних підставах на підставі ордеру, оскільки він на той час працював на Шепетівському заводі культиваторів. З 21.04.1998 року він не працював, доглядав за батьками та перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення Шепетівської райдержадміністрації, як одержувач компенсаційної грошової виплати за доглядом за інвалідом І групи та особою, яка досягла 80-річного віку, тому тимчасово проживав у батьків в с.Вовківчики Шепетівського району Хмельницької області. За вказаний період часу його кімната була приватизована іншою особою - [PERSON]. Остання змінила замки на вхідних дверях, встановила нові двері і в спірну кімнату він не має можливості, тобто чинить йому перешкоди в користуванні даною кімнатою. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали первісний позов з підстав, викладених у ньому та просили його задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити, оскільки [PERSON] з 2004 року ніколи не проживав у спірній кімнаті, перешкод у користуванні цією кімнатою йому ніхто не чинив, не приймав участі в утриманні спірної кімнати. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували щодо задоволення первісного позову посилаючись на те, що [PERSON] не проживав у даній кімнаті з тих підстав, що [PERSON] чинила йому перешкоди для проживання та підтримали зустрічний позов, з підстав, викладених в ньому. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право проживання у кімнаті гуртожитку підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON]до [PERSON] про усунення перешкод у користування житловим приміщенням та вселення необхідно відмовити за наступних підстав. Відповідно до ст. ст.127, 132 ЖК України гуртожитки використовуються для проживання робітників у період роботи на підприємстві і їх може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин. Відповідно до вимог ст.128 ЖК Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної організації або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Стаття 129 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Пунтом 10 Примірного положення про гуртожитки передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. Судом встановлено, що [PERSON], як працівник ВАТ «ШЗК» на підставі ордеру № 741 від 30 квітня 2004 року на жилу площу в гуртожитку в будинку [ADDRESS], склад сім'ї якої на той час становив чотири особи. З пояснень [PERSON] та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 4342165 від 04.06.2013 року, вбачається, що з 23.05.2013 року власником кімнати № [ADDRESS] загальною площею 12,9 кв.м., є [PERSON] яку вона приватизувала . Однак, згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 28.10.2016 року, крім власника [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрованим значиться [PERSON],[INFO]. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї жиле приміщення зберігається за ними протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до Акта комісії у складі мешканців гуртожитку, посвідченого ПП «Управлінська компанія «Управдом» № 3055 від 03.11.2016 року, вбачається, що в [ADDRESS] проживає [PERSON] з 07.05.2004 року по даний час, а [PERSON], у вказаній кімнаті не проживає, комунальними послугами не користується. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Обов'язок наймача вносити плату за користування майном, в тому числі й житлом, встановлено ст.ст.762 та 815 ЦК України. Відповідно до ст.ст.815,820 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло, наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. До справи додано розрахунок щомісячних платежів по оплаті за комунальні послуги, згідно якого [PERSON] з 2007 року сплачує квартплату за утримання кімнати [ADDRESS] Згідно довідки ПП «Управлінська компанія «Управдом» №3087 від 09.11.2016 року на [PERSON] з 01.08.2011 року відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], за вказаним особовим рахунком проводилась своєчасна оплата за комунальні послуги, і на даний час відсутня заборгованість. З довідки Шепетівського комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства № 22 від 06.12.2016 року вбачається, що станом на 01.12.2016 року у [PERSON], мешканки [ADDRESS] відсутня заборгованість по оплаті за послуги з водопостачання та водовідведення. Відповідач [PERSON] не надав суду доказів отримання ним ордеру на вселення у кімнату [ADDRESS]. Крім того, посилання відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] на те, що [PERSON] у спірній кімнаті тривалий час не проживав з поважної причини, оскільки доглядав у с.Вовківчики Шепетівського району хворих батьків спростовується довідкою №1333 від 28.10.2016 року, відповідно до якої останній з 21.04.1998 року по 31.12 2002 року доглядав хворого батька [PERSON] Однак, як вбачається з трудової книжки на [PERSON], останній був прийнятий на роботу на Шепетівський завод культиваторів 12.08.1987 року та звільнений з роботи 06 травня 1993 року за власним бажанням і з 13.05.1993 року став працювати водієм в Шепетівській ЦРЛ і був звільнений з роботи 14.04.1998 року за власним бажанням по догляду за інвалідом І групи. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з 1994 року по 2006 рік працювала начальником ЖЕК ВАТ «ШЗК» та займалась поселенням в гуртожиток. Поселення [PERSON] в кімнату № [ADDRESS] відбулося в 2004 році на підставі ордеру. В даній кімнаті на той час ніхто не проживав, попередні мешканці - сім'я [PERSON] проживала в ній з 1997 року по 2000 рік, кімната була закрита. В даному гуртожитку [PERSON] був зареєстрований з 1988 року і мав ліжко-місце, в подальшому вона особисто подавала списки осіб, які були зареєстровані, але не проживали в гуртожитку для зняття з реєстрації і знає, що [PERSON] перебував у тих списках, але чому він не був знятий з реєстрації не знає, і спір за цю кімнату виник лише в 2016 році. До цього часу до неї, як коменданта даного гуртожитку, з питанням про усунення перешкод у користуванні даною кімнатою [PERSON] не звертався. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживала в кімнаті № [ADDRESS] періодично з 1997 року по 2000 рік, після чого, в даному гуртожитку їй виділили кімнату № 71. За час її проживання в кімнаті № 84, [PERSON] вона не бачила, в кімнату він не приходив і взагалі в даному гуртожитку з 1997 року його не бачила. Свідок [PERSON] суду пояснив, що в 2011 році після протікання проводив ремонтні роботи даху над кімнатою [ADDRESS], за які розраховувалась з ним [PERSON] Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що працювали разом з [PERSON] з 1985 року на Шепетівському заводі культиваторів, останній в 1990-1995 р.р. проживав в кімнаті № [ADDRESS], бачили його в гуртожитку до 2000 року. Посилання [PERSON] та його представника, як на підставу для усунення перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення [PERSON] у кімнату [ADDRESS] у зв'язку з тим, що в даній кімнаті ніхто не проживає, відсутні речі та меблі, які свідчили про постійне місце проживання, а позивач [PERSON] разом з сім'єю проживає іншому місці, суд не приймає до уваги, оскільки вказане спростовується довідкою Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області № 02-18/6 від 12.01.2017 року, згідно якої [PERSON] з 2004 року не зареєстрована в с.Пліщин Шепетівського району Хмельницької області. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що до 2004 році сім'я [PERSON]: чоловік, жінка та двоє дітей були зареєстровані в с.Пліщин Шепетівського району у господарстві матері [PERSON] З 2011 року чоловік та двоє дітей були зареєстровані знову у [ADDRESS], де проживають по даний час, [PERSON] з 2004 року в с.Пліщин Шепетівського району не зареєстрована і власного житла у селі не має. Враховуючи вищевикладене та оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про визнання [PERSON]. втратившим право користування житловою кімнатою у гуртожитку, знайшли своє підтвердження, і тому їх слід задовольнити, оскільки останній без поважних причин не проживав у спірній кімнаті гуртожитку, щонайменше з 2004 року. Відповідачем [PERSON] у судовому засіданні не доведено обставини, що він був відсутній у кімнаті №84 гуртожитку з 2004 року з поважних причин, а тому і відсутні правові підстави для задоволення його зустрічного позову про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 71, 72,127-129,132 ЖК України,

Outcome: approved