Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилаються на те, що 28 січня 1994 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння, що знаходиться в м. Бориспіль по вул. Котовського, 92. За час свого життя [PERSON] отримав рішення виконкому Бориспільської міської ради від 29 листопада 1974 року, відповідно до якого йому було надано дозвіл на оформлення технічної документації, але за життя [PERSON] так право власності на житловий будинок і не оформив. Заповіт [PERSON] не склав. Після його смерті спадщину фактично прийняла його дружина [PERSON], так як на день смерті чоловіка постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: м. Бориспіль, вул. Котовського, 92. За життя [PERSON] не оформила своє право власності на житловий будинок, оскільки на домоволодіння були відсутні правовстановлюючі документи. 19 листопада 2004 року померла [PERSON], заповіт за час свого життя нею складено не було. Після її смерті спадщину прийняли її сини: [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом. 09 січня 2006 року [PERSON] помер. З огляду на те, що [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом після смерті своєї матері, помер після відкриття спадщини та не встиг її оформити належним чином, то право на прийняття його частки в спадковому майні мають його діти: [PERSON] та [PERSON] В грудні 2014 року позивачі звернулись до Бориспільської міської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому позивачі, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просять визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Бориспіль, вул. Котовського, 92, та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по ? частині житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Бориспіль, вул. Котовського, 92 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 19 листопада 2004 року. У судове засідання позивачі не зявилися. Представник позивача [PERSON], а також [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяви, в яких зазначили, що просять проводити розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають та просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду письмові заперечення, якими просила суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень вказала на те, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Бориспіль по вул. Котовського, 92, у спадкодавців на момент смерті не виникло, а тому, відповідно, до спадкоємців переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Крім цього, представник відповідача просила суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Оскільки, з документів, долучених до позову, вбачається, що право на спадщину після смерті [PERSON] у позивачів виникло з дня її смерті, а саме: з 19 листопада 2004 року. Саме з цього моменту слід відраховувати строк позовної давності. Зважаючи на ту обставину, що позивачами пропущено загальний строк позовної давності в три року, тому просила суд відмовити у задоволенні позову. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 28 січня 1994 року помер [PERSON] Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім'я, серії 1-БК №254906 (а.с.15). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння, що знаходиться в м. Бориспіль по вул. Котовського, 92. За життя [PERSON] отримав рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради №305 від 29 листопада 1974 року, яким йому було надано дозвіл на оформлення технічної документації на житловий будинок (а.с.23). На виконання даного рішення [PERSON] отримав технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду, що знаходиться в м. Бориспіль по вул. Котовського, 92 (а.с.17-22). Незважаючи на це, [PERSON] право власності на вказане домоволодіння не зареєстрував. За час свого життя [PERSON] заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцем першої черги за законом є його дружина [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.24). [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. 19 листопада 2004 року [PERSON] померла. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БК №522755, виданого на її імя (а.с.29). На випадок своєї смерті [PERSON] заповіт не склала. Тому спадкування після її смерті здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є її сини: [PERSON] та [PERSON]. Вказана обставина підтверджується копіями свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] (а.с.31,33). У відповідності до ч.1, ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини подати заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1273, ч.2 ст.1275 цього ж Кодексу спадкоємець за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом шестимісячного стоку з дня відкриття спадщини. В такому випадку частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців тієї ж черги. З копії спадкової справи №157/2004, заведеної 27 квітня 2005 року Бориспільською міською державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.60). Таким чином вони у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON] 09 січня 2006 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ОК №037683 (а.с.32). Встановлено, що [PERSON] помер після відкриття спадщини та не встиг її оформити у встановленому порядку. За правилами ч.1 ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). [PERSON] не зробив особистого розпорядження на випадок своєї смерті. Тому спадкування після його смерті здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є його діти: [PERSON] та [PERSON] Вказана обставина підтверджується копіями свідоцтв про народження, виданих відповідно на імя [PERSON] та на імя [PERSON] (а.с.13), яка після реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.14). Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивачі не можуть, у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності спадкодавця на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Про що отримали від Бориспільської міської державної нотаріальної контори постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 грудня 2014 року (а.с.80). Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи те, що позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON], проте оформити своє право на спадщину не можуть у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за позивачами в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно. У відповідності до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Враховуючи викладене, розмір часток у спадковому майні між спадкоємцями має бути визначено наступним чином. [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом після смерті матері [PERSON] успадкували б по ? частині спадкового майна. Проте у звязку з тим, що [PERSON] помер його частку в порядку спадкової трансмісії успадковують його діти [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом, а тому їм відповідно належить по ? частині права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Бориспіль по вул. Котовського, 92. Судом критично оцінюються заперечення відповідача щодо необхідності застосування строків позовної давності зважаючи на наступне. Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч.1 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що позивачам достеменно стало відомо про порушення своїх прав 16 грудня 2014 року, тобто при отриманні постанови Бориспільської міської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом 09 квітня 2015 року, таким чином строк позовної давності на час звернення до суду позивачами не пропущено. Крім того, за правилами ч.3 та ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Представником позивачів [PERSON] подано заяву про поновлення строку позовної давності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у звязку з тим, що позивачі були необізнані в чинному законодавстві, а також у звязку з тим, що юридичне оформлення права власності вимагає значних коштів, а позивачі перебувають у скрутному матеріальному становищі. Зважаючи на викладене, суд вважає, що порушені права позивачів на визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягають відновленню, шляхом задоволення позовних вимог.

Outcome: approved