Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

В лютому 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] - в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Представник позивачки надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Миколаївської міської ради надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а рішення прийняти за наявними матеріалами справи та у відповідності до вимог діючого законодавства. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва пронародження серії [NUMBER] , актовий запис №6529. 28.12.1995 року [PERSON] одружилася з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 28.12.1995 р. Відповідно до договору міни нерухомого майна №7399 від 08.10.1997 року [PERSON] , [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] набули право власності на квартиру [ADDRESS] Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.11.2017 р. (справа №489/3135/17) визнано дійсним Договір міни квартир, укладений між [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] , що діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] , з іншої сторони, зареєстрований 08.10.1997 р. на Південній товарній біржі за №7399. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00021732111 від 20.12.2018 р., 17.10.1987 року [PERSON] одружилася з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.02.2014 року Миколаївським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Миколаївського МУЮ. Згідно довідки ТОВ «Центральний 1» №802 від 06.04.2017 р., [PERSON] проживала в [ADDRESS] з 25.11.1997 р., і знята з реєстрації 07.08.2003 р. Відповідно до довідки ТОВ «Центральний 1» №798 від 06.04.2017 року, в [ADDRESS] зареєстровані: 25.11.1997 р. - [PERSON] , 03.02.2005 р. - [PERSON] Згідно довідки сектору соціально-економічного розвитку мкр. Варварівка №2059 від 19.12.2018 р. в [ADDRESS] , проживала та була зареєстрована [PERSON] з 23.03.2010 р. по 15.02.2014 р., а також були зареєстровані: чоловік - [PERSON] та зять [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 квартири [ADDRESS] . 16.01.2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Скорик Ю.В. для заведення спадкової справи для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.01.2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва, оскільки на теперішній час строки прийняття спадщини минули, та на час смерті місце проживання спадкоємця інше від спадкодавця. Відповідно до пояснень приватного нотаріуса ММНО Скорик Ю.В. від 12.03.2019 р., останній не може надати спадкову справу у зв`язку з її відсутністю, оскільки відмовила у заведенні спадкової справи. Згідно інформації Першої Миколаївської державної нотаріальної контори №499/01-16 від 30.03.2019 р., за даними алфавітних книг спадкових справ та Спадкового реєстру після смерті [PERSON] , померлого [INFO] спадкова справа не заводилась. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в Постанові «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. На підставі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є спадкоємцем І черги як єдина дочка спадкодавця. В силу приписів статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. При цьому, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи те, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті матері, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, немає, а також те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, їїцивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] . З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved