Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

в квітні 2013 р. ТСББ «Темп-5» (далі - позивач) звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості по квартирній платі та комунальним послугам, при цьому пояснив наступне. Відповідач зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS]. При цьому відповідач зобов'язаний оплачувати квартплату та спожиті комунальні послуги за адресою квартири [NUMBER] позивачу як обслуговуючій організації вищезазначеного буд. [NUMBER]. Проте, в наслідок не повної оплати у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем з квартплати та комунальних послуг у сумі 3082,23 грн. за період 01.06.2009р. по 30.06.2013р. У зв'язку із наведеним позивачем було нараховано відповідачу за період прострочення сплати грошового зобов'язання на суму заборгованості з червня 2009р. по березень 2012р. інфляційні нарахування у сумі 293,23 грн., а також за період з червня 2009р. по червень 2012р. нараховано 3%річних у сумі 206,45 грн. Вищезазначену заборгованість відповідач не сплатив позивачу. Зважаючи на викладене позивач просив стягнути на його користь з відповідача кошти заборгованості по квартирній платі та комунальним послугам у сумі 3082,23 грн., індекс інфляції у сумі 293,23 грн., 3% річних у сумі 206,45 грн., а також кошти витрат на правову допомогу у сумі 400 грн., на оплату судового збору в сумі 229,41. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач у судовому засіданні та наданих письмових запереченнях позов не визнав та просив суд відмовити у задоволені позовних вимог повністю, у зв'язку з тим, що між позивачем та відповідачем не було укладено договір про надання житлово-комунальних послуг, голова ТСББ «Темп-5» [PERSON] обіймає посаду незаконно та змінила розмір тарифів протиправно, заявив про застосування строку позовної давності до вимог позивача. Врахувавши надані сторонами пояснення, з'ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд робить висновок про необхідність позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно форми № 3 ТСББ «Темп-5» від 24.07.2012р. за № 538 у квартирі [ADDRESS]. проживає з 21.02.1972р. відповідач. Разом з цим згідно наданої ТСББ «Темп-5» довідки про нарахування квартплати та комунальних послуг у позивача наявна заборгованість за період червня 2009р. по червень 2012р. у сумі 3082,23. При цьому в письмових поясненнях відповідача та згідно наданих ним копій квитанцій від 25.07.2009р., від 15.08.2009р. та від 19.09.2009р., відповідач здійснив оплату спожитих житлово-комунальних послуг, однак за меншим тарифом ніж діяли на час проведення відповідачем такої оплати. До того ж, позивачем не заперечено факт отримання ним від позивача за адресою квартири [ADDRESS] вищезазначених житлово-комунальних послуг та їх належну якість. Зокрема в матеріалах справи відсутні та відповідачами не надані суду докази на підтвердження його звернення до позивача щодо складення Акту-претензії стосовно неналежного надання житлово-комунальних послуг, щодо проведення перерахунку розміру нарахованої оплати за наведені послуги вчинення інших дій згідно порядку ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку із наведеним суд приходить до висновку про надання позивачем та отримання відповідачем вищезазначених житлово-комунальних послуг за адресою вищезазначеної квартири [NUMBER]. В свою чергу Верховним Судом України у положеннях постанови від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13 зазначено правову позицію згідно якої споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Разом з цим згідно положень ст.162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того положеннями п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 08.10.1992 р. за № 572, унормовано що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Положеннями п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. за № 630 унормовано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п. 20 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 26.07.1999 р. за № 1357, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610. ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог про стягнення на користь позивача з відповідача коштів заборгованості по квартирній платі та комунальним послугам у сумі 3082,23 грн. В свою чергу положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку із наведеним суд приходить до висновку про обгрунтованоість вимог позивача про стягнення із відповідача інфляційних нарахувань у сумі 293,23 грн. за період з червня 2009р. по березень 2012р., а також 3%річних у сумі 206,45 грн. у період з червня 2009р. по червень 2012р. Стосовно доводів позивача щодо спливу строку позовної давності з 01.06.2009р. по 01.06.2010р. суд зазначає, що згідно довідки ТСББ «Темп-5» про нарахування квартплати та комунальних послуг у позивача наявна заборгованість за період червня 2009р. по червень 2012р. відповідач вносив неповну оплату із останнім платежем станом на квітень 2013р. Разом з цим, відповідно до ч. 1 і 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Враховуючи наведене позивачем не пропущено строк позовної давності за вимогами до відповідача. Крім того, суд вважає безпідставними доводи відповідача стосовно того, що [PERSON] не могла бути обрана на посаду голови ТСББ «Темп-5», оскільки згідно статуту ТСББ «Темп-5» та його свідоцтва про державну реєстрацію серії А00 № 053359 від 30.12.1996р., вищезазначене ТСББ «Темп-5» було створено та головую останнього було обрано [PERSON] відповідно до Положення про порядок організації та діяльності об'єднань, що створюються власниками для управління, утримання і використання майна житлових будинків, яке перебуває у загальному користуванні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.07.1995р. за № 588, що не містить обмеження до особи на посаду голови ТСББ «Темп-5». Також суд зазначає, що відповідачем не надано до матеріалів справи докази на підтвердження існування іншого розміру тарифів для обрахування плати за житлово-комунальні послуги, в наслідок чого суд позбавлений можливості встановити обставини щодо наявності факту зміни ставки тарифів на зазначені послуги та надати таким змінам юридичної оцінки. При цьому відповідач не скористався своїм правом на забезпечення доказів по справі у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В свою чергу, позивачем понесено судові витрати на правову допомогу згідно договору про надання правової допомоги № 03/08 від 03.08.2012р., до нього актів приймання-передачі (документів) матеріалів від 03.08.2012р. та 06.08.2012р., а також платіжного доручення від 06.08.2-12р. на суму 400 грн. До того ж згідно платіжного доручення від 05.02.2013р. позивач здійснив витрати у сумі 229,41 грн. на оплату судового збору. Враховуючи наведене суд вважає обгрнутованою вимогу позивача про стягнення на його користь з відповідача понесені витрати на правову допомогу у сумі 400,0 грн., оплату судового збору у сумі 229,41 грн. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов повністю.

Outcome: approved