overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис № 79). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, від шлюбу спільних дітей не мають, спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені, збереження сім'ї є неможливим. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 25 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис №79) від 25 квітня 2015 року. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Оскільки сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Зі змісту заяви позивачки, крім того, вбачається, що позов вона підтримує, на розірванні шлюбу наполягає, проти надання строку на примирення заперечує, оскільки це буде суперечити її інтересам. Відповідач в судове засідання також не з'явився, проте подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Проти надання строку на примирення заперечує, оскільки це буде суперечити його інтересам. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції у Хмельницькій області. Так, відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї та різні погляди на життя, а тому, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність однієї неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін та їхньої дитини, в зв'язку з чим даний шлюб підлягає розірванню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору за розгляд даної цивільної справи в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, часто виникали конфлікти. Крім того, з вересня 2015 року вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбних відносин. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягаючи на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. При цьому, про вжиття заходів щодо примирення відповідач не заявляв. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.07.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ №088129, виданим виконавчим комітетом Богдановецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. Від даного шлюбу в сторін 29.12.2011 року народився син [PERSON], а 07.12.2013 року дочка [PERSON], що вбачається з наявних у справі копій свідоцтв про народження дітей. Так, відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сімї, а тому, з огляду на тривале окреме проживання сторін, відсутність ведення спільного господарства та шлюбних відносин між сторонами, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність двох неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї буде суперечити інтересам сторін та їхній дитині, в звязку з чим даний шлюб підлягає розірванню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору за розгляд даної цивільної справи в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. У заяві вона вказала, що звернулася до управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі з приводу призначення пенсії на пільгових умовах. Відповідальні працівники заінтересованої особи виявили розбіжності в написанні її прізвища в трудовій книжці та в паспорті, а саме в трудовій книжці прізвище її значиться [PERSON], а в паспорті [PERSON]. Тому їй рекомендували звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності зазначеної трудової книжки. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримує, просить задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] не має заперечень щодо заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду підтвердили, що при написанні прізвища заявниці в трудовій книжці допущено помилку, замість прізвища [PERSON] написано [PERSON], тобто, прізвище написано з апострофом. Суд, вислухавши пояснення заявниці, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] народилася 13 квітня 1959 року в с. Білобожниця Чортківського району Тернопільської області, що підтверджується паспортом громадянина України серії МС № 430557, виданим 26 листопада 1998 року Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ИД № 381096 10 вересня 1983 року уклали шлюб [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. З трудової книжки серії БТ-І № 4836805 вбачається, що книжка видана на імя [PERSON], [INFO]. Прізвище [PERSON] перемінено на [PERSON] на основі свідоцтва про одруження І-ИД № 381096, виданого 10 вересня 1983 року в с. Білобожниця Чортківського району. Згідно рішення Чортківського районного суду від 17 жовтня 2013 року встановлено факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на 1/7 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який розташований у с. Мазурівка по вул. Центральній, 16, виданого 29 жовтня 2002 року Білобожницькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області [PERSON] та зареєстрований за [PERSON] 4 листопада 2002 року у Чортківському обласному комунальному міжрайонному бюро технічної інвентаризації. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи те, що прізвище заявниці зазначене в трудовій книжці не збігається з її прізвищем в паспорті, суд приходить до висновку про необхідність встановлення факту належності правовстановлюючого документа, і задоволення даної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 01 липня 2000 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Приморської райадміністрації м. Маріуполя 01.07.2000 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №1000. Від шлюбу маєть неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. який мешкає з позивачкою. Родина фактично розпалась у звязку з тим, що між ними виникли особисті неприязні відносини на побутовому ґрунті, різні погляди на виховання неповнолітньої дитини, постійні сварки які зневажають честь та гідність позивачки. Подальші шлюбні відносини та збереження родини вважає неможливим. Питання щодо місця проживання неповнолітньої дитини не мають. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, розглянувши справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Як вбачається зі свідоцтва про шлюб І-НО № 097228 виданного Відділом реєстрації актів цивільного стану Приморської рай адміністрації м. Маріуполь, 01 липня 2000 року, позивач та відповідач зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1000 (а.с. 7). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить Свідоцтво про народження видане Відділом реєстрації актів громадського стану Приморчького районного управління юстиції м .Маріуполя Донецької області, видане 25 січня 2001 року, актовий запис № 29, який мешкає з позивачкою, спору про місце мешкання не має (а.с. 8). Згідно ст. 105 СК України вбачається, що шлюб \~припиняється \~внаслідок \~його \~розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні, родина розпалась остаточно і у подальшому збережена бути не може. Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим в подальшому зберегти їх сімю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 листопада 2010 року виконкомом Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 07, вказавши, що спільне життя між ними не склалося. Відповідач майже постійно перебуває на заробітках. Безпідставно ревнує до інших чоловіків, наслідком чого стають часті сварки. Свідком їхніх сварок стає їх син, що погано впливає на його психіку. Разом не проживають близько півроку. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Понесені нею судові витрати просить стягнути з відповідача на її користь. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги, строк на примирення не бажає. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення по справі не заперечую. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Сторожук» Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, Хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про, що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2010 року. Шлюб зареєстрований виконкомом Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 07. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між ними та сварки сімя розпалась. Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони миритись не бажають, відповідач на судове засідання не зявився, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволення в повному обсязі. Судові витрати стягнути з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 червня 2012 року виконкомом Бджілянської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 03, вказала, що через непорозуміння та різні погляди на життя між ними постійно виникали сварки. Вважає, що збереження шлюбу та примирення з відповідачем неможливе. Від шлюбу дітей не мають. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги, строк на примирення не бажає. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Бережна». У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, Хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про, що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2012 року. Шлюб зареєстрований виконкомом Бджілянської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 03. Від шлюбу дітей не мають. Через непорозуміння між ними та сварки сімя розпалась. Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони миритись не бажають, відповідач на судове засідання не зявився, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем в них народився син [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через сімейні проблеми. На даний час вони не підтримують сімейних стосунків, проживають окремо, а тому збереження сім'ї вважає неможливим. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала за обставин, наведених в позовній заяві, та пояснила, що з березня 2017 року вони з відповідачем проживають окремо та не підтримують сімейних стосунків. Відповідач [PERSON] позов визнав, підтвердив факт щодо припинення сімейних стосунків з позивачем. Заслухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 12 жовтня 2013 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище - Дроздюк). Від спільного проживання сторін в них народився син [PERSON], [INFO]. З березня 2017 року сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, а примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим. Дані обставини визнані сторонами в судовому засіданні, а також підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №118327 від 12.10.2013 (а.с. 5) та свідоцтвом про народження дитини серії І-БВ №262237 від 12.11.2015 (а.с. 6). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин та враховуючи те, що відповідно до ст. 174 ЦПК України визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав і свобод сторін та інших осіб, суд приймає визнання позову і вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком №24 по провулку Гагаріна в м. Миколаєві. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що вона є власником будинку №24 по пров. Гагаріна в м. Миколаєві. За зазначеною вище адресою зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який з серпня 2012 року не проживає в [INFO]. Посилаючись на ст. 405 ЦК України позивачка просила задовольнити позов. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до листа Корабельного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області відповідач з 2012 року по теперішній час не проживає в [INFO]. Відповідно до ст. 405 ЦК України - члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом також встановлено, що відповідач з 2012 року не проживає в спірному будинку, тобто понад рік, підстав для продовження терміну зберігання за ними права користування спірним будинком, передбачених ст. 71 ЖК України немає, їх особистих речей в житловому приміщенні немає, участі в оплаті комунальних послуг за квартиру відповідач не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного будинку як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 24 по пров. Гагаріна в м. Миколаєві.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ В квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Відповідач надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Судом встановлено, що сторони з 17 серпня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.8), від якого мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.9). Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, між ними більше не існує близьких відносин, проживають окремо з листопада 2016 року. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки в судом встановлено, що сімя сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 640,00 грн., сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved