Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Спутник-67» про визначення часток у спільній сумісній власності подружжя, визнання права власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя, визнання права власності на 1/6 частку земельної ділянки в порядку спадкуванняза законом. В обґрунтування позову посилалася на те, що з 14.12.1991 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Під час шлюбу вони на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.2006 року придбали земельну ділянку площею 0,0638 га, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, Бабушкінський район, садове товариство «Супутник», ділянка № 017. Титульним власником земельної ділянки був чоловік позивачки. У відповідності до чинного законодавства вказана земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя, їхні частки в праві спільної сумісної власності подружжя є рівними та становлять по ? частки. 10 липня 2007 року чоловік позивачки помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається в тому числі із 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0638 га, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, Бабушкінський район, садове товариство «Супутник», ділянка № 017. Відповідачі у справі є доньками померлого [PERSON]. Відповідно до чинного законодавства, спадкоємцями померлого є позивачка та відповідачі, частки кожного складають по 1/6 . На даний час позивачка є членом садового товариства «Супутник». 08 травня 2013 року позивачка звернулася до Третьої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, на підставі якої була заведена спадкова справа № 300/2013. Але постановою державного нотаріуса [PERSON] від 01.04.2015 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у звязку з тим, що договір купівлі-продажу земельної ділянки не пройшов державної реєстрації, правовстановлюючий документ на земельну ділянку не видавався. З огляду на викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачка просила суд визначити, що частки у спільній сумісній власності подружжя на земельну ділянку площею 0,0638 га, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, Бабушкінський район, Обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство Спутник-67», ділянка № 017, є рівними та складають: частка [PERSON] 1/2, частка [PERSON], померлого 10.07.2007 року 1/2. Припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], померлого 10.07.2007 року, на земельну ділянку площею 0,0638 га, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, Бабушкінський район, Обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство Спутник-67», ділянка № 017. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні подружжя на земельну ділянку площею 0,0638 га, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, Бабушкінський район, Обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство Спутник-67», ділянка № 017. Визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,0638 га, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, Бабушкінський район, Обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство Спутник-67», ділянка № 017, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 10.07.2007 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу у її відсутність, та задовольнити заявлені вимоги. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяви, в яких просили розглянути справу в їх відсутність, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають\~\~задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.\~Статтею 60 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія ІV-КИ № 393205. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, наявними у матеріалах справи. 25 жовтня 2006 року [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 0,0638 га, яка розташована у м. Дніпропетровськ, Бабушкінський район, садове товариство «Супутник», ділянка № 017, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 25.10.2006 року, посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України уразі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, оскільки відсутні будь-які інші домовленості та шлюбний договір, частки [PERSON] та [PERSON] в праві власності на земельну ділянку, яка розташована у м. Дніпропетровськ, Бабушкінський район, садове товариство «Супутник», ділянка № 017, є рівними, тобто по 1/2. [PERSON] помер 10 липня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-КИ № 158706, виданим відділом реєстрації актів смерті [PERSON] міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.04.2015 року, винесеною державним нотаріусом Третьої [PERSON] державної нотаріальної контори[PERSON], позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, Бабушкінський район, садове товариство «Супутник», ділянка № 017, в звязку з тим, що земельна ділянка, набута [PERSON], не зареєстрована у відповідному органі, та позивачем не надано належним чином зареєстрований у відповідних органах правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку. Встановлено також, що [PERSON] є членом Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство Спутник-67» (назва товариства вказана у відповідності до наданий до суду статуту та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи), що підтверджується протоколом загальних зборів товариства від 07.12.2014 року про прийняття позивачки в члени товариства, членською книжкою, довідкою від 07.12.2014 року. Згідно зі ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, позивачка є такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За нормами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частинами 1, 3\~статті 1296 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п.п.14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до\~ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За нормами\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1\~ст.182 ЦК України\~право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, та відповідно до ч.4\~ст. 334 ЦК України: права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно зі\~ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам. Відповідно до ч.1\~ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація прав проводиться лише на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього\~Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації разом із заявою. Відповідно до п.п.14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п.23\~Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Таким чином, в зв'язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач [PERSON] не має можливості, її права підлягають судовому захисту. Тому суд вважає, що позивачем [PERSON] обрано вірний спосіб захисту права, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в судовому порядку.

Outcome: approved