Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

В квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 07 листопада 2009 року у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 778 - розірвати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що від шлюбу вони з відповідачем мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами на теперішній час припинені. Причиною розпаду сім'ї є психологічна несумісність між ними, яка негативно вплинула на подружні стосунки та призвела до непорозумінь та втрати моральної рівноваги в сім'ї. До теперішнього часу поліпшення у їх стосунках не відбулося, так як кожен з них продовжує жити окремим життям. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. Вказала, що не підтримує з чоловіком шлюбних відносин з червня 2015 року. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін та зазначила, що з березня 2016 року вона проживає з іншим чоловіком, з яким бажає створити сімю. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Раніше, в попередньому судовому засіданні, відповідач не визнавав позовні вимоги позивачки та заперечував проти розірвання шлюбу. При цьому, вказував, що, хоч, вони й не підтримують з дружиною шлюбних відносин з червня 2015 року, він вважає, що сімейні стосунки ще можна поновити, оскільки в них є малолітня дитина. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В судовому засіданні було встановлено, що 07 листопада 2009 року [PERSON] (до шлюбу Степанченко) та [PERSON] уклали шлюб у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 778. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2015 року, проти чого не заперечував й відповідач, шлюб носить формальний характер. З урахуванням вказаних позивачкою обставин, судом встановлено, що збереження шлюбу між сторонами буде суперечити її (дружини) інтересам, що має істотне значення. В силу ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У звязку з вищевказаними обставинами, суд вважає безпідставними та необґрунтованими заперечення відповідача щодо розірвання шлюбу. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає необхідним задовольнити даний позов та розірвати шлюб між сторонами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved