Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що 09.01.2001 у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Южно-Сахалінськ Сахалінської області вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Сторони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Вказала, що спочатку сімейне життя складалось добре, проте протягом останнього часу сімейні стосунки погіршились, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Спільне життя не склалося з причин відсутності взаєморозуміння та байдужості до життя та проблем кожного, внаслідок чого спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного позивач просила розірвати шлюб між сторонами. Судові витрати у справі по сплаті судового збору просила стягнути з відповідача. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які наявні в матеріалах справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 31.08.2021 постановлено проводити заочний розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких мотивів. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.01.2001, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану міста Южно-Сахалінськ Сахалінської області, [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] , зареєстрували шлюб 09.01.2001. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] ». Відповідно до перекладеного з російської мови на українську мову та засвідченого приватним нотаріусом Лободою С. Л. Барського районного нотаріального округу Вінницької області свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] . З посвідки на постійне проживання № [NUMBER] в Україні вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином Російської Федерації, однак має дозвіл на постійне проживання в Україні. За даними довідки Барської міської ради №693 від 05.07.2021 місце проживання відповідача зареєстровано по [ADDRESS] . Згідно з даними паспорта громадина України серії [NUMBER] , виданого Барським РВ УМВС України в Вінницькій області 17.02.2011, позивач [PERSON] є громадянкою України. Відповідно до частини 2 статті 496 ЦПК України іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних сімейних і кримінальних справах (укр/рос) від 22.01.1993, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Згідно з частиною 1 статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до частини 2 статті 58 згаданого Закону шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні. Оскільки позивач є громадянкою України, відповідач має зареєстроване місце проживання в Україні за тією ж адресою, де проживає позивач, відтак останнім спільним місцем проживання подружжя є Україна, то до спірних правовідносин застосовується законодавство України. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Стаття 24 СК України передбачає засаду добровільності шлюбу: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, сім`я фактично розпалася. З урахуванням небажання позивача підтримувати подружні стосунки, збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам позивача. З огляду на те, що вжиття заходів для примирення подружжя є недоцільним, позов про розірвання шлюбу слід задовольнити. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір в сумі 908 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved