Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~В лютому 2016 року Кредитна спілка «Кредит-Експерт» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань відповідно до умов договору. Зі змісту позовної заяви вбачається, що 28 травня 2015 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «Кредит-Експерт» був укладений кредитний договір № К-004/0182/08/15, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 2168,24 грн. на інші потреби на умовах зворотності та платності строком на 12 місяців з проведенням оплати щомісяця, згідно Таблиці №1 кредитного договору та повним погашенням до 28 травня 2016 року. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, однак [PERSON] здійснивши останню сплату за кредитом 09 грудня 2015 року, припинив виконувати обовязки за договором, у звязку з чим, станом на 22 лютого 2015 року утворилася заборгованість. \~17.05.2016 позивач через канцелярію суду надав заяву про збільшення розміру позовних вимог та просить суд вважати загальну суму боргу відповідачів в розмірі 6954,40 грн,\~ включаючи 1584, 36 грн. основного боргу, 860,45 грн. відсотків, нарахованих на суму основного боргу та 2073,59 грн. пені та 2436, 00 грн. витрат на правову допомогу. Позивач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву\~ про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та дасу судового розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) суд встановив наступне. Згідно з ч.1 статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 28 травня 2015 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «Кредит-Експерт» був укладений кредитний договір № К-004/0182/08/15, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 2168,24 грн. на інші потреби на умовах зворотності та платності строком на 12 місяців з проведенням оплати щомісяця, згідно Таблиці №1 кредитного договору та повним погашенням до 28 травня 2016 року. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмові від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Кредитна спілка «Кредит-Експерт» свої зобов'язання за кредитним договором виконала в повному обсязі, а саме надала відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, однак [PERSON] здійснивши останню сплату за кредитом 09 грудня 2015 року, припинив виконувати обовязки за договором, у звязку з чим, станом на 22 лютого 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 3258,80 грн. \~17.05.2016 позивач через канцелярію суду надав заяву про збільшення розміру позовних вимог та просить суд вважати загальну суму боргу відповідачів в розмірі 6954,40 грн,\~ включаючи 1584, 36 грн. основного боргу, 860,45 грн. відсотків, нарахованих на суму основного боргу та 2073,59 грн. пені та 2436, 00 грн. витрат на правову допомогу. На виконання умов кредитного договору, відповідачам був направлений лист-попередження, вимога та повідомлення про розірвання договору з проханням у добровільному порядку погасити заборгованість, але борг залишено непогашеним.\~ Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з відповідача є цілком обґрунтованими та відповідають положенням договорів та законодавства України, а тому з відповідачіаслід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 6954,40 грн. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1387, 00 грн. Крім того, в пункті 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 4518,40 грн., а також витрати за сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial