Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . В даному будинку крім позивача також зареєстрований її син [PERSON] . З 2013 року [PERSON] припинив проживати та користуватись будинком [ADDRESS] . У зв`язку з вибуттям [PERSON] із житлового будинку його необхідно зняти з реєстрації з належного позивачу будинку. [PERSON] невідомо фактичне місце проживання сина, неодноразові телефонні дзвінки з проханням добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою, останній ігнорує. У зв`язку з цим, [PERSON] просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] , а також зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] . позов підтримала та просила його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав та про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21562474 від 15 січня 2009 року (а.с.8), а також копією свідоцтва про право власності від 16 липня 2008 року, копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 липня 2008 року, видані державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Сіпко Л.М. (а.с.9,10). На підставі рішення Бориспільської міської ради №42-2-VII від 17 грудня 2015 року «Про перейменування окремих вулиць, провулків, площі та водного об`єкту міста Борисполя» вул. Красіна присвоєно нову назву [ADDRESS] (а.с.20). В зазначеному житловому будинку зареєстровано місце проживання [PERSON] , який є сином позивача. Вказані обставини підтверджуються записами в будинковій книзі (а.с.12-19). Таким чином, [PERSON] набув право користування житловим будинком як член сім`ї власника. Відповідно до ч.1 ст.156\~ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Крім того, згідно з ч.2 ст.405\~ЦК України члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. З акту обстеження житлово-побутових умов від 24 січня 2019 року, складеного депутатом Бориспільської міської ради Київської області Локайчуком Ю.В., вбачається, що було проведено обстеження будинку [ADDRESS] , та встановлено, що [PERSON] не проживає за даною адресою з 2013 року (а.с.11). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є сусідом [PERSON] Останній раз бачив відповідача у 2013 році, коли той приїжджав на похорони батька. У будинку [ADDRESS] проживає позивач разом з онукою, при цьому [PERSON] ніхто не чинить перешкод для проживання у будинку. Свідку відома та обставина, що на даний час [PERSON] проживає в Російській Федерації. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що дійсно [PERSON] проживає в Російській Федерації. В останній раз свідок бачив [PERSON] приблизно п`ять років тому, коли той приїжджав на похорони батька. В матеріалах цивільної справи відсутні докази, які б підтверджували поважність причин відсутності [PERSON] у вказаному житловому будинку. Враховуючи викладене, суд вважає за допустиме визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Встановлено, що у зв`язку з тим, що [PERSON] з 2013 року не проживає у вказаному житловому будинку, він втратив право на користування даним житловим приміщенням. Суд звертає увагу на те, що чинним законодавством не передбачений такий спосіб захисту цивільного права, як припинення судом реєстрації місця проживання відповідача. Для цього позивачу необхідно звернутись з відповідною заявою до Бориспільського міськрайонного відділу Центрального міжрегіонального\~управління Державної\~міграційної служби\~у м.\~Києві та\~Київській областіУкраїни. Крім того, підстава для припинення реєстрації місця проживання [PERSON] у вказаному житловому будинку виникне лише після набрання даним рішенням суду законної сили. Зважаючи на це, у задоволенні позовної вимоги про зняття з місця реєстрації [PERSON] за вказано адресою, належить відмовити. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції №20 від 29 січня 2019 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. Пред`явлений нею позов задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial