Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

В липні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач вказав, що йому на підставі договору дарування на праві приватної власності належить будинок садибного типу з господарськими спорудами [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї виданої відділом реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради від 26.05.2020 року №Б-03-21638 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб в будинку [ADDRESS] зареєстровані: він власник, [PERSON] (брат), [PERSON] (дружина брата), [PERSON] (племінник), [PERSON] (син). Однак, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, про що складено акт про не проживання осіб за місцем реєстрації, представниками обслуговуючої організації Комітету самоорганізації населення мікрорайону Лезнево та трьох сусідів. Відповідачі не проживають в даному будинку, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком вони не цікавляться, так як вони виїхали на постійне місце проживання і вже тривалий час є громадянами республіки Португалії. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні він, ні інші члени сім`ї відповідачам не чинили. З моменту добровільної зміни відповідачем місця проживання та до цього часу він неодноразово звертався до відповідачів з вимогою знятись з реєстраційного обліку, але відповідачі пояснюють, що їм вкрай дорого всім приїхати до України. Реєстрація відповідачів у будинку порушує його права, оскільки він не має можливості розпорядитися своїм майном, також дана реєстрація відповідачів впливає на збільшення вартості комунальних платежів, порушує його право власника на вільне розпорядження і користування майном, він позбавлений можливості оформити субсидію. Тому позивач просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, в подальшому подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечують. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 05.03.2020 року належить будинок [ADDRESS] , в якому зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Вказані обставини підтверджується: договором дарування від 05.03.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Фомовою О.С., номер в реєстрі 413; Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №203179337, №203169412 від 05.03.2020 року; довідкою №Б-03-21638 Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації ХМР від 26.05.2020 року. Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації №18 від 16.01.2019 року Комітету самоорганізації населення мікрорайону Лезнево, сусіди [PERSON] , житель [ADDRESS] , [PERSON] , житель [ADDRESS] , [PERSON] , житель [ADDRESS] засвідчили те, що за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] більше 15 років фактично не проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Під час огляду приміщення факту проживання та майна вищезазначених осіб не виявлено. Факт не проживання підтвердили, їм відомо, що дані громадяни весь цей час перебувають в Португальській Республіці. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в будинку по [ADDRESS] не проживають давно. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст.\~150\~ЖК УРСР - зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом не здобуто доказів того, що відповідачам створювались перешкоди у проживанні у\~\~вказаному будинку, а також, що між позивачем та відповідачами були будь-які договірні відносини з приводу користування будинком.\~\~ З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що слід визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2522,40 грн., по 840,80 грн. з кожного відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved