Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

В квітні 2015 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача - [PERSON], в обґрунтування якого вказав наступне. Позивач зазначив, що він є власником нежитлових будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Однак випадково йому стало відомо про те, що 15.04.2014 р. між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу 9/100 частин вказаного нерухомого майна. При цьому він не підписував вказаний договір купівлі-продажу, і йому невідома особа, яка його підписала від його імені. Посилаючись на вищевикладене і те, що особа, що підписала від його імені договір купівлі-продажу, не мала відповідний обсяг цивільної дієздатності, позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу від 15.04.2014 р., на підставі ч. 2 ст. 203 ЦК України. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.10.2015 р. до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору був притягнутий приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Савченко І.М. У судове засідання по справі позивач не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання по справі, причини його неявки суду невідомі. Представник позивача у судовому засіданні по справі підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти позову з тих підстав, що укладений сторонами договір купівлі-продажу відповідав усім вимогам закону, і від імені позивача при укладенні цього договору діяв його представник за дорученням - [PERSON] Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Савченко І.М. заперечував проти позову та пояснив, що при посвідченні оспорюваного договору був присутній як позивач - [PERSON] так і його представник за довіреністю - [PERSON], яким нотаріус роз'яснював усі умови та правові наслідки вчинення даного договору. А також перевіряв правовстановлюючі документи на відчужуване нерухоме майно та повноваження [PERSON] на вчинення цього договору. Крім цього, третя особа зазначив, що він особисто знав як позивача так і його представника через те, що раніше вже посвідчував договори за їх участю. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, пояснення свідків та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню через наступне. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 15.04.2014 року між [PERSON], від імені якого за дорученням діяв [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, був укладений договір купівлі-продажу 9/100 частин нежитлових будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-6). Вказані нежитлові приміщення складаються із Виробничого цеху літ. Р, загальною площею 137,6 кв.м. Даний договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Савченко І.М. за реєстр. № 341. Цей продаж був вчинений за 59 000 грн., які згідно умов договору були передані покупцем - [PERSON] представникові продавця - [PERSON] (п. 4.1. договору). Вказане також підтверджується наявними у матеріалах справи копіями розписки від 11.05.2012 р. та від 11.06.2012 р. (а.с. 61-62). Вказане підтверджується і поясненнями допитаної у судовому засіданні свідка - [PERSON] (дочки відповідачки), яка пояснила, що усі питання, пов'язані з купівлею-продажем спірного нежитлового приміщення обговорювалися і вирішувались з його представником - [PERSON], якому передавались кошти за нерухомість. Відповідно до ч.1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: ? зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; ? особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; ? волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; ? правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; ? правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; ? правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до частини першої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Із копії довіреності від 10.10.2013 р., яка була посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Савченко І.М. за реєстр. № 1393, вбачається, що [PERSON] уповноважив [PERSON] на виконання усіх дій, пов'язаних із розпорядженням (експлуатацією та збором, отриманням, підготовкою та реєстрацією необхідних документів та посвідченням, укладанням та підписанням договорів купівлі-продажу належних йому об'єктів, у тому числі, нежитлових будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS], за ціну та на умовах на свій розсуд. Покази допитаного у судовому засіданні свідка - [PERSON] про те, що він ніколи не укладав оспорюваного договору купівлі-продажу та не мав довіреності на це, суд сприймає критично і до уваги не приймає через те, що вони суперечать іншим дослідженим у судовому засіданні письмовим доказам, які викладені вище. До того ж, заявляючи позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, позивач [PERSON] не заявляв вимог про визнання недійсною довіреності від 10.10.2013 р., виданої на ім'я [PERSON], а тому суд не має підстав ставити її під сумнів. Позовних вимог до [PERSON] як до відповідача по справі також не було заявлено, і клопотання про притягнення його як співвідповідача також не заявлялось. Суд також критично сприймає ту обставину, що на вимогу суду представник позивача не надав для огляду у судовому засіданні оригінал правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності позивача на спірне нерухоме майно. Аналізуючи усе вищезазначене, суд знаходить позові вимоги необґрунтованими і нічим не підтвердженими, а тому не вбачає підстав для їх задоволення. На підставі ст.88 ЦПК України суд не відшкодовує позивачеві понесені ним судові витрати через те, що у задоволенні його позову було відмовлено у повному обсязі.

Outcome: dismissed