Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що вона є студенткою третього курсу денної форми навчання відділення «Медсестринство», спеціалізації «Сестринська справа» Могилів-Подільського медичного фахового коледжу за регіональним замовленням з 01 вересня 2018 року по червень 2022 року. У зв`язку з денною формою навчання не має змоги знайти роботу та працювати, щоб заробляти собі самостійно на навчання. Стипендія в 2021 році становить 1111,32 грн. За ці кошти неможливо самостійно себе забезпечити всім необхідним, а саме: повноцінним харчуванням, одягом, взуттям, оплачувати проїзд. Зазначала, що матір власними силами матеріально її забезпечує, піклується про її здоров`я, допомагає здобути освіту. Відповідач у справі є батьком позивача, добровільно допомагати та сплачувати аліменти на користь матері на утримання позивача до повноліття батько відмовлявся, тому стягнення аліментів здійснювалось в примусовому порядку за рішенням суду, а також на даний час відповідач відмовляється добровільно надавати будь-яку допомогу. У зв`язку з цим позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви і до закінчення навчання, тобто до червня 2022 року. У судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву з проханням справу розглянути без її участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, про що подав письмову заяву. За змістом статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши пояснення відповідача, пересвідчившись у тому, що відповідач визнає позовні вимоги повністю і розуміє наслідки такого визнання позову, дослідивши матеріали справи з метою встановлення законних підстав для прийняття визнання позову, суд дійшов таких висновків. Встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 23.06.2003. Позивачу 31.05.2021 виповнилось 18 років. Двадцять три роки позивачці виповниться 31.05.2026. Згідно з довідкою Могилів-Подільського медичного фахового коледжу № 156 від 19.05.2021, [PERSON] є студенткою 3 курсу денної форми навчання відділення «Медсестринство», спеціалізації «Сестринська справа». Термін закінчення навчання: червень 2022 року. [PERSON] проживає в студентському гуртожитку Могилів-Подільського медичного фахового коледжу та здійснює оплату за проживання в гуртожитку у сумі 392 грн. на місяць, що підтверджується довідкою Могилів-Подільського медичного фахового коледжу № 08/232 від 20.05.2021. [PERSON] , [INFO] , проживає біля матері [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Згідно з нормами статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 статті 200 Сімейного кодексу України, передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до норм статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач просила у позовній заяві застосувати цей мінімальний гарантований розмір аліментів і до правовідносин сторін. Однак оскільки позивач є повнолітньою особою, то відповідно до статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» належить до соціально-демографічної групи населення - працездатні особи, а не до групи дітей. Відтак, до правовідносин сторін підлягає застосуванню прожитковий мінімум саме для працездатних осіб. Суд зауважує, що відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня. Тобто прожитковий мінімум для працездатних осіб є навіть меншим, ніж для дітей. Зважаючи на повне визнання позову відповідачем у судовому засіданні, у тому числі визнання застосування до правовідносин сторін прожиткового мінімуму, з огляду на те, що таке визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору становить 908,00 грн., позивач від його сплати звільнена відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 цього Закону. Згідно з частиною 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті подав заяву про визнання позову, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в розмірі 454 гривні. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved