overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 05 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції м.Донецька, за актовим записом № 252. Під час спільного проживання у сторін народилася дитина донька [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя сторін не склалося у звязку з різними поглядами на життя, сімейний уклад, виховання дитини, у звязку з чим з липня 2013 року шлюбні стосунки між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Зазначив, що знаходиться у фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою, а відповідач вже два роки проживає разом з іншим чоловіком. Вказує, що суперечок про місце проживання дитини та розподіл майна, яке є спільною власністю між ними не виникає. Неухильно наполягає на розірванні шлюбу. Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, наполягав на розірванні шлюбу між ним та відповідачем, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася з невідомих причин, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надала. Справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 05 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції м.Донецька, за актовим записом № 252. Під час спільного проживання у сторін народилася дитина донька [PERSON], [INFO], щодо утримання якої сторонами в добровільному порядку досягнута домовленість. Спір про розділ майна відсутній. З липня 2013 року подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримують їх, позивач без реєстрації шлюбу спільно проживає з іншою жінкою, тому збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 13 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області, за актовим записом № 80. Під час спільного проживання у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Вказує, що спільне життя сторін не склалося у звязку з різними поглядами на життя, сімейний уклад, виховання дітей, у звязку з чим, з січня 2017 року шлюбні стосунки між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Зазначив, що спроби примирення не призвели до відновлення сімейних відносин, тому вважає, що збереження шлюбу з відповідачем суперечить їх інтересам та інтересам дітей. Неухильно наполягає на розірванні шлюбу. Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, наполягав на розірванні шлюбу між ним та відповідачем, зазначив, що на даний момент без реєстрації шлюбу спільно проживає з іншою жінкою, разом з якою очікують народження спільної дитини. Вказав що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася з невідомих причин, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надала. Справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 13 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області, за актовим записом № 80. Під час спільного проживання у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], щодо утримання яких сторонами в добровільному порядку досягнута домовленість. Спір про поділ майна відсутній. З січня 2017 року подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримують їх, на даний момент позивач без реєстрації шлюбу проживає однією сім'єю з іншою жінкою, разом з якою очікують народження спільної дитини, тому збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом в якому зазначає, що 25.04.2009 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, про що Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Запорізькій області було зроблено актовий запис - № 200. Від шлюбу подружжя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спір про поділ майна та місце проживання неповнолітньої дитини відсутній. Посилаючись на те, що подружнє життя не склалося, позивач та відповідач мають різні погляди на подружнє життя, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. З серпня 2011 року сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, позивач просить суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, 06.10.2017 року подав заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідачка, в судове засідання не з'явилась, 06.10.2017 року подала заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом в якому зазначає, що 31.01.2015 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану РС ЗМУЮ було зроблено актовий запис - № 53. Спільних дітей від шлюбу - не мають. Спір про поділ майна - відсутній. Посилаючись на те, що подружнє життя не склалося, позивач та відповідач мають різні погляди на подружнє життя, що призводить до постійних сварок, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. 3 березня 2017 року сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, позивач просить суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою. Заперечує проти надання строку на примирення. Позивач в судове засідання, 25.09.2017 року подав заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідачка, яка належним чином повідомлена в судове засідання не з'явилась, заперечень не надала, внаслідок чого суд на підставі ст. 224-226 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідачки, та ухвалює заочне рішення. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З наданої до матеріалів справи копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що 31.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини «[PERSON]» про що зроблено відповідний актовий запис № 53. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони спільного господарства не ведуть, примирення не можливе, сторони проживають окремо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 03.12.1994 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки різні характери та вподобання в звязку з чим між ними виникають непорозуміння, спільного господарства не ведуть та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, просила шлюб розірвати. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій ним заяві проти розірвання шлюбу не заперечував. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 03.12.1994 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано в [INFO], актовий запис № 118. Від спільного життя подружжя мають сина [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 15.06.2016 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що останнім часом спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки мають різні характери, стремління та погляди на сімейне життя, більше шести місяців проживають окремо, не підтримують стосунків, в звязку з чим втратили почуття любові та поваги один до одного, вважає збереження шлюбу не можливим, просила шлюб розірвати. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Позивач у поданій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач позов про розірвання шлюбу визнав повністю. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 15.06.2016 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 537, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. [PERSON] являється інвалідом 2 групи з дитинства, що вбачається з копії пенсійного посвідчення виданого 19.10.2016 року серії ААІ № 812212. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 17.10.2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки мають різні погляди на сімейне життя, відповідач систематично зловживає спиртними напоями, в нетверезому стані вчиняє сварки в присутності дитини, що негативно впливає на його психічний стан, на неодноразові прохання змінити поведінку не реагує, спроби на примирення не дали позитивних результатів, просила шлюб розірвати та стягнути на її користь судовий збір в сумі 640 грн. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій ним заяві проти розірвання шлюбу не заперечував. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 17.10.2009 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1448. Від спільного життя подружжя мають сина [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 640 грн. сплаченого позивачем судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із вищезазначеною позовною заявою. Вказувала, що 04.03.2003 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки мають різні характери та погляди на сімейне життя, останнім часом між ними склалися неприязні стосунки, втратили почуття любові, на протязі двох років не проживають разом, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, вважає збереження сім`ї неможливим, просила їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, звернулась до суду із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення в газеті «Час Київщини», тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 04.03.2003 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 233. Від спільного проживання позивач та відповідач мають дочку [PERSON], 30.06.2003 народження. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 640 грн. сплаченого позивачем судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із вищезазначеною позовною заявою. Вказувала, що 12.03.1994 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні характери, стремління та погляди на сімейне життя, відповідач інтересами сім`ї не цікавиться, матеріально не забезпечує, в звязку з чим між ними виникають сварки, примирення не дало позитивних результатів, шлюб існує лише формально, просила їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, звернулась до суду із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 12.03.1994 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом ЗАГС Білоцерківського міськвиконкому, актовий запис № 408. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 640 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved