Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON]-М. Й. предявив позов до Закарпатської обласної контрольної медико-соціальної експертної комісії Закарпатського обласного центру медико-соціальної експертизи про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії. Свої вимоги мотивував тим, що під час проведення антитерористичної операції 01 лютого 2015 року в районі м.Дебальцево внаслідок поранення отримав травму, повязану з виконанням обовязків військової служби (розрив зв'язок лівого колінного суглобу). Однак, одержати одноразову грошову допомогу, що виплачується при таких травмах, позивач не має можливість, оскільки МСЕК належним чином не встановив ступінь втрати працездатності. 30 липня 2015 року позивачеві було видано довідку про результати визначення ступеня втрати професійного працездатності у відсотках, проте без розмежування, яка частка втрати професійної працездатності мала місце через травму, а яка через захворювання. [PERSON]-М.Й. звернувся до відповідача з проханням усунути цей недолік, натомість відповідач видав іншу довідку цією ж датою, у якій відсутні посилання щодо отриманої травми. Представник відповідача двічі звертався до відповідача з письмовими заявами щодо усунення вказаних вище порушень, які залишилися без реагування. У звязку з цим, позивач просив визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобовязати його визначити ступінь втрати професійної працездатності. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено ( а.с. 67-69). В апеляційній скарзі адвокат [PERSON], що діє від імені позивача [PERSON]-М. Й., просить скасувати це рішення та задовольнити позов. Стверджує, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, його висновки не відповідають фактичним обставинам справи та зібраним у справі доказам. Апелянт стверджує, що позивач отримав травму, повязану з проходженням військової служби, однак не може отримати одноразову грошову допомогу, що виплачується в таких випадках, оскільки МСЕК не виконав належним чином своїх обовязків: не встановив ступінь втрати професійної працездатності та їх причини, а на подані заяви не реагує. У судовому засіданні в апеляційній інстанції позивач та його представник скаргу підтримали та просили задовільнити, представник відповідача скаргу не визнав та просив відхилити як безпідставну. Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем процедурні питання проходження медико-соціальної експертизи не оспорюються, а позовні вимоги стосуються оцінки правильності встановлення ступеня та причин втрати працездатності, що перебуває у межах компетенції медико-соціальних експертних комісій. Такі висновки місцевого суду зроблені без належного зясування фактичних обставин даної справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог. Встановлено, що 01.02.2015 року [PERSON]-М. Й. на взводному опорному пункті «Воп Валєра», в районі м. Дебальцеве, в результаті мінометного обстрілу, отримав поранення: розрив звязок лівого колінного суглобу. 12.05.2015 року [PERSON]-М. Й. був направлений на стаціонарне лікування у неврологічне відділення з діагнозом: єнтензопатія внутрішнього виростку лівої стегнової кістки після розриву звязок лівого колінного суглобу (01.02.2015 р.), анафтольмія правого ока після операції енуклеації (03.1995р.) з приводу вогнепального проникаючого поранення; остеохондроз, спондилоартроз поперекового відділу хребта, протрузії дисків L5-S1 міжхребцевих дисків. З свідоцтва про хворобу №682/586 слідує, що діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причиний звязок захворювання, поранення, контузії, каліцтва (01.02.2015р.)\~посттравматичний деформуючий артроз лівого колінного суглоба першого ступеня без порушення функції лівої нижньої кінцівки, - травма, повязана з виконанням обовязків військової служби. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів іх сімей» від 20.12.1991 року одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Пункт 7 ч. 2 ст. 16 цього закону визначає: одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов'язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності. За ч. 2 ст. 16-2 одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов'язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. З ст. 16-3 Закону, встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов'язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров'я відповідно до законодавства. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України /ч.9 ст. 16-3 Закону/. Згідно пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у разі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який встановлюється медико-соціальними експертними комісіями, у розмірі, що визначається у відсотках від: 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеня втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво) під час виконання обов'язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності. Пункт 11 цієї постанови передбачає, що військовослужбовець, військовозобов'язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу ряд документів серед яких, довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв'язку інвалідності чи втрати працездатності. Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року №3 справи про оскарження рішень медико-соціальної експертної комісії, повідомлень медичних установ і актів розслідування нещасних випадків й хронічних професійних захворювань підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір стосується здоров'я фізичної особи, що є її особистим немайновим правом, захист якого здійснюється, зокрема, за нормами цивільного законодавства (стаття 275 ЦК), або виникають із трудових правовідносин, а вказана комісія, хоча згідно з пунктом 4 Положення про медико-сопіальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, перебуває у віданні Міністерства охорони здоров'я України, проте відповідно до встановленого переліку прав і обов'язків (пункти 11-14 Положення) не здійснює владних управлінських функцій, а спір не стосується господарської діяльності юридичних осіб. З довідки серії 10 ААА № 018782 від 30.07.2015р. про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого від 30.07.2015 року вбачається, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках\~40 %, у звязку з травмою, повязаною з виконанням обовязків військової служби та захворюванням, повязаним з проходженням військової служби, наказ 420, таблиця 9 пункт 2.3, 13.5.1, 3.3.1. Підстава акт №1838. Згідно акту на утилізацію довідки за вересень 2015 року, комісією встановлено факт допущення помилки при заповненні довідки суворої звітності форми № 158/0 серії 10 ААА № 018782 від 30.07.2015 року, виданої на імя гр. [PERSON]-[PERSON] довідка утилізована. З довідки серії 10 ААА № 018793 від 30.07.2015 р. про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого від 30.07.2015 року вбачається, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках\~40 %, у звязку з захворюванням, повязаним з проходженням військової служби, наказ МОЗ 420, пункт 1.1 «б», 1.3 «а». Підстава акт №1838. Згідно акту №1838 огляду медико-соціальної експертної комісії позивачу [PERSON]-М. Й. встановлений ступінь втрати професійної працездатності у 40 %, видана довідка № 018782 (анульована 25.09.2015 р.), довідка №018793, наказ МОЗ 420, таблиця 9, пункт 1.1 «б», 1.3 «а», захворювання, повязане з проходженням військової служби. Супутній діагноз посттравматичний деформуючий артроз лівого коліна, правого плечового суглобу, помірного ступеня без порушення функції суглобів. З направлення на медико-соціально-експертну комісію від 28.07.2015 року слідує, що діагноз при направленні на МСЕК посттравматичний деформуючий артроз лівого коліна, правого плечового суглобу, помірного ступеня без порушення функції суглобів. Травма, повязана з виконанням обовязків військової служби. Згідно подання на військово-лікарську комісію [PERSON]-М. Й. представлений з діагнозом незначне тимчасове порушення функції лівого колінного суглоба після перенесеної закритої травми та дисторзії даного суглоба. Проте з наявних у справі матеріалів слідує, що позивачу було встановлено ступінь втрати працездатності у звязку із захворюванням, повязаним з проходженням військової служби, однак ступінь втрати працездатності у звязку з травмою ( як зазначено у направлені) встановлено так і не було. З цього приводу представник позивача звернувся до Закарпатської обласної контрольної медико-соціальної експертної комісії Закарпатського обласного центру медико-соціальної експертизи з двома письмовими заявами 12 жовтня 2015 року ( а.с. 15) та 13 жовтня 2015 року ( а.с. 18). Факт одержання цих заяв представник відповідача у судовому засіданні не заперечував. При цьому він пояснив, що ці заяви відповідач вважав такими, що подані у порядку Закону України «Про звернення громадян», а оскільки позивачеві було усно розяснено зроблений комісією висновок, давати письмову відповідь не було необхідності. Позивач стверджував, що розмовляти з ним у комісії та розбиратися у ситуації взагалі ніхто не бажав, що й призвело до порушення його прав, оскільки він не може оформити одноразову грошову допомогу, на яку має право відповідно до ст.16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів іх сімей». Відмовляючи у задоволені позову повністю, суд першої інстанції виходив з того, що процедурні питання проходження медико-соціальної експертизи позивачем не оспорюються, однак такий висновок не узгоджуються з вказаними вище обставинами справи. Судом встановлено, що відповідач не надав письмової відповіді на письмові заяви представника відповідача у строк, передбачений ст.20 Закону України «Про звернення громадян», та не розглянув ці заяви по суті. Така бездіяльність відповідача Закарпатської обласної контрольної медико-соціальної експертної комісії Закарпатського обласного центру медико-соціальної експертизи слід є протиправною і порушує права заявника [PERSON]. За цих обставин колегія вважає, що заявлений у даній справі позов слід задовольнити частково, визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобовязати його розглянути подані звернення у встановленому законом порядку. При цьому колегія погоджується з тим, що суд не наділений правом на встановлення групи інвалідності, ступеню втрати працездатності та причин її виникнення це повноваження відповідної медико-соціальної експертної комісії, однак констатує, що в умовах, коли звернення та скарги заявника, адресовані комісії, по суті не розглянуто, а наведені у цих зверненнях факти не перевірено у встановленому законом порядку, висновок щодо правомірності або неправомірності висновку цієї комісії є передчасним.

Outcome: partial