Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті її чоловіка [PERSON], який помер 22 жовтня 2017 року в м. Первомайську Луганської області, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та проживали разом у власній квартирі в м. Первомайську Луганської області. Проте у липні 2014 року заявник [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] переїхали у м. Волочиськ Хмельницької області та були взяті на облік, як внутрішньо переміщені особи. 14 жовтня 2017 року заявник разом із її чоловіком [PERSON] змушені були негайно виїхати на тимчасово окуповану територію України в м. Первомайськ Луганської області, оскільки їм стало відомо, що їх квартиру затоплено у звязку із включенням опалення в будинку. 22 жовтня 2017 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території України, [PERSON] помер та був похований на кладовищі в м. Первомайську Луганської області, однак, видане 27 жовтня 2017 року «відділом записів актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки» свідоцтво про смерть [PERSON] в силу вимог ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює правових наслідків. У зв'язку з цим вона не може провести державну реєстрацію смерті чоловіка в органах ДРАЦСта отримати свідоцтво про його смерть. [PERSON] у своїй заяві зазначила, що встановлення вищевказаного факту необхідне їй для отримання допомоги на поховання та оформлення спадщини і оскільки іншого способу захисту своїх прав заявник не має, тому вона звертається до суду. В судовому засіданні заявник підтримала свою заяву. Представник заінтересованої особи Волочиської міської обєднаної територіальної громади Хмельницької області в судове засідання не зявився, подавши суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, проти заяви не заперечив. Свідки [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, в суді підтвердили факт смерті [PERSON] та зазначені в заяві обставини. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] була дружиною [PERSON], який помер 22 жовтня 2017 року в м. Первомайську Луганської області, про що «відділом записів актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки» було видано свідоцтво про смерть серії І-ВВ № 045441 від 27.10.2017 року (а.с. 7). Волочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Хмельницькій області відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю документів, на підставі яких можливо було б вчинити вказану дію (а.с. 12). Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Постановою ВР України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року № 254 окремі райони, міста, селища і села Луганської області визнані тимчасово окупованими територіями. Згідно з розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», м. Первомайськ затверджено в переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Таким чином, зазначене місце смерті [PERSON] - м. Первомайськ Луганської області є тимчасово окупованою територією України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Отже, вказаний закон не містить спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті особи на тимчасово окупованій території, що унеможливлює державну реєстрацію смерті в позасудовому порядку. Загальний принцип оцінки документів, виданих на тимчасово окупованій території, надається у ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»: Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії», який був наданий на запит Ради Безпеки ООН зазначено, що держави - члени ООН відповідно до Резолюції 276 (1970) Ради Безпеки зобов'язані утримуватися від застосування міжнародних договорів, укладений з Південною Африкою від імені або відносно Намібії. При цьому у п. 125 цього Консультативного висновку Міжнародного суду ООН вказано на винятки із цього права, а саме. В цілому, невизнання управління Південної Африки (тимчасово окупованої) території не повинно призводити до позбавлення народу Намібії будь-яких переваг, що випливають з міжнародного співробітництва і зокрема, в той час як офіційні дії, що здійснюються урядом Південної Африки від імені або по відношенню до Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути поширена до тих актів, таких, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів. Про необхідність врахування актів органів влади з окупованих територій Європейським судом з прав людини у п. 45 рішення по справі «Луізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey) від 18 грудня 1996 року (заява № 15318/89) була викладена правова позиція, що при аналогічних обставинах щодо відсутності ефективного державного контролю Кіпру за такими територіями, міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей і дій, які звідти походять, наприклад актів реєстрації народження, смерті і шлюбу, наслідки яких можуть ігноруватися лише на шкоду мешканців тієї чи іншої території. В такому разі, наданий заявником доказ - свідоцтво про смерть [PERSON], яке видане «відділом записів актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки», суд сприймає як належний доказ, на підставі якого можливо зробити висновок про смерть особи. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Оскільки заявник не має можливості надати для реєстрації смерті чоловіка документи, передбачені законодавством України, з метою захисту законних прав та інтересів громадян України на тимчасово окупованій території, суд вважає за можливе задовольнити заяву [PERSON] та встановити факт, що 22 жовтня 2017 року помер її чоловік [PERSON], [INFO]. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved