Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

В липні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на 1/4 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом, який в листопаді 2019 року уточнила та просила визнати за нею, [PERSON] право власності на 1/4 частину земельної ділянки загальною площею 6,880 га, яка розташована на території Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221484000:01:001:0381, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Адвокат позивачки за договором про надання правової допомоги Новік Л.В. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, уточненні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення (а.с.165). Представник відповідача Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника (а.с.40). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку. За інформацією з офіційного сайту «Укрпошта» поштове відправлення №5200505979670 на ім`я [PERSON] відправлено до точки видачі, на даний час не вручене (а.с.150), відзив на позовну заяву не подала, а тому зі згоди адвоката позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.151), відзив на позовну заяву не подала, а тому зі згоди адвоката позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.152), відзив на позовну заяву не подав, а тому зі згоди адвоката позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 04 лютого 2009 року, актовий запис №39 (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 6,880 га, яка розташована на території Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221484000:01:001:0381, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту серії ДП №053391 виданого 30 грудня 2003 року (а.с.13). За часи свого життя [PERSON] заповітів не складав. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON] (позивачка по справі) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (відповідачі по справі), які у встановленому законом порядку звернулися до державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. з заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право власності на спадщину, внаслідок чого державним нотаріусом була заведена спадкова справа №559/08 (а.с.46-115). Інші спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. У зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] на спадкове майно: земельну ділянку загальною площею 6,880 га, яка розташована на території Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221484000:01:001:0381, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 червня 2018 року (а.с.114). [PERSON] звернулася до суду з позовом за захистом своїх спадкових прав. Спадкова земельна ділянка загальною площею 6,880 га, яка розташована на території Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221484000:01:001:0381, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала на праві приватної власності [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП №053391 виданого 30 грудня 2003 року на підставі Розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації №492-р від 11 серпня 2003 року, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010312002375 (а.с.13). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст. 1258 ЦК України). Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом, свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом, захисту цивільних прав та інтересів зокрема є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивачка вступила в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємцем за законом, право власності спадкодавця не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст. 1296 ЦК України, а згідно із ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved