Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

В квітні 2016 року ТДВ «Експрес Страхування» звернулось до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 30 травня 2013 року [PERSON] уклала з позива-чем договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №202.13.21776 03. За цим договором ТДВ «Експрес Страхування» зобовязалось виплатити [PERSON] страхове відшкодування у випадку пошкодження її автомобіля марки «Toyota Auris» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 22 жовтня 2013 року приблизно о 22 годині 40 хвилин в с. Чубинське Бориспільського району сталась дорожньо-транспортна при-года, внаслідок якої автомобілю [PERSON] були спричинені механічні пошкодження. 21 листопада 2013 року позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 28287 гри-вень 68 копійок. У такий спосіб до ТДВ «Експрес Страхування» перейшло право вимоги до особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні [PERSON] матеріальної шкоди. Такою особою є [PERSON], яка, керуючи автомобілем марки «Toyota», номерний знак [NUMBER], в порушення п.2.3б, п.13.1 ПДР України не була уважною, не врахувала дорожню обстановку, не обрала інтервал та дистанцію, та здійс-нила наїзд на стоячий автомобіль [PERSON] Відповідач ухиляється від добровільної відшкодування заподіяної ним матеріальної шкоди. Тому ТДВ «Експрес Страхування» просить суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 28287 гривень 68 копійок. Представник позивача [PERSON] не зявилась у судове засідання та надіслала заяву (а.с.64), в якій вона просить суд розглянути цивільну справу в її відсутності та задо-вольнити позов. [PERSON] також не зявилась у судове засідання. Вона неодноразово у вста-новленому порядку повідомлялась про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обста-вина підтверджується поштовою кореспонденцією (а.с.59, 68-71, 73). Представник ПрАТ «СК «Статус» не зявився у судове засідання. Він також неодно-разово у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної спра-ви. Ця обставина підтверджується поштовою кореспонденцією (а.с.66, 74). На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд постановив протоколу ухвалу про про-ведення заочного розгляду цивільної справи (а.с.81). Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дій-шов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 30 травня 2013 року [PERSON] уклала з позивачем договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №202.13.2177603 (а.с.7-14), за яким ТДВ «Експрес Страхування» зобовязалось виплатити [PERSON] страхове відшкодування у випадку пошкодження її автомобіля марки «Toyota Auris» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. З мотивувальної частини постанови судді Бориспільського міськрайонного суду від 22 листопада 2013 року (а.с.44) вбачається, що 22 жовтня 2013 року приблизно о 22 годи-ні 40 хвилин в с. Чубинське Бориспільського району сталась дорожньо-транспортна при-года, внаслідок якої автомобілю [PERSON] були спричинені механічні пошкодження. На підставі ч.4 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування», ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страху-вання, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-право-вої відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхо-вого випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, від-шкодовує шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. За правилом абз.2 п.12.1 ст.12 цього ж Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Встановлено, що 21 листопада 2013 року ТДВ «Експрес Страхування» виплатило страхове відшкодування в розмірі 28287 гривень 68 копійок. Ця обставина підтверд-жується копією платіжного доручення №20060 від 21 листопада 2013 року (а.с.43). У такий спосіб до позивача перейшло право вимоги до особи, винної у вчиненні дорож-ньо-транспортної пригоди та заподіянні [PERSON] матеріальної шкоди. З мотивувальної частини постанови судді Бориспільського міськрайонного суду від 22 листопада 2013 року (а.с.44) вбачається, що [PERSON], керуючи автомобілем марки «Toyota», номерний знак [NUMBER], в порушення п.2.3б, п.13.1 ПДР України не була уважною, не врахувала дорожню обстановку, не обрала інтервал та дистанцію, та здійснила наїзд на стоячий автомобіль [PERSON] Ці обставини свідчать про те, що саме відповідач винен у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні [PERSON] матеріальної шкоди. Однак зі змісту довідок МТСБУ (а.с.46, 80) вбачається, що станом на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON], по-вязана з експлуатацією автомобіля марки «Toyota», номерний знак [NUMBER], була за-страхована в ПрАТ «СК «Статус». Полісом серії АС №4486448 був передбачений ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50000 гривень та франшиза в роз-мірі 1000 гривень. Аналіз цих обставин свідчить про те, що у [PERSON] виник обовязок від-шкодувати ТДВ «Експрес Страхування» матеріальну шкоду в розмірі 1000 гривень. Обовязок відшкодувати позивачу іншу частину матеріальної шкоди в розмірі 27287 гри-вень 68 копійок (28287,68 1000) покладається на ПрАТ «СК «Статус». В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження наявності підстав для того, щоб ПрАТ «СК «Статус» відмовив ТДВ «Експрес Страхування» у виплаті стра-хового відшкодування. Крім того, позивач навіть не звертався до ПрАТ «СК «Статус» з такою вимогою. Ці обставини свідчать про те, вимога ТДВ «Експрес Страхування» про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в повному розмірі є передчасною. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 1000 гривень. Дійсно, в правовій позиції, висловленій при розгляді справи №6-2587цс15, Верхов-ний Суд України розяснив, що страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодуван-ня. Відповідно до ч.1 ст.3607 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обовязковим для всіх субєк-тів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Згідно з абз.2 ч.1 цієї ж статті висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням від-повідних мотивів. Як вбачається зі змісту ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування ци-вільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», метою обо-вязкового страхування цивільно-правової відповідальності є не тільки забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, але і захист майнових інтересів страхувальників. Звернення страховика, який виплатив страхове відшкодування, одразу до винною особи суперечить вказаній меті обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності та зводить нанівець по-требу в існуванні цього інституту цивільного права. З огляду на це суд критично оцінює посилання позивача на правову позицію, ви-словлену Верховним Судом України при розгляді справи №6-2587цс15, та не застосовує її при розгляді цієї цивільної справи. В іншій правовій позиції, висловленій при розгляді справи №6-2808цс15, Верховний Суд України розяснив, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Однак обставини справи №6-2808цс15 істотно відрізняються від фактичних обста-вин цієї цивільної справи. Зокрема, позивачами у справі №6-2808цс15 були фізичні особи, яким була заподіяна шкода у звязку зі смертю їх близького родича. В цій цивільній справі позивачем є не фізична особа, а ТДВ «Експрес Страхування», яке здійснює професійну діяльність в сфері страхування. Крім того, позивач в цій цивільній справі не є потерпілим в розумінні п.1.3 ст.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З огляду на це суд критично оцінює посилання ТДВ «Експрес Страхування» на правову позицію, висловлену Верховним Судом України при розгляді справи №6-2808цс 15, та не застосовує її при розгляді цієї цивільної справи. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові ви-трати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві про-порційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що ТДВ «Експрес Страхування» сплатило судовий збір в розмірі 1378 гривень. Ця обставина підтверджується платіжним дорученням №322 від 13 квітня 2016 року (а.с.49). Предявлений ним позов задоволений на 3,54% (1000 : 28287,68 х 100%). З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 48 гривень 78 копійок (1378 : 100% х 3,54%).

Outcome: partial