Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач отримав у борг у позивача грошові кошти, на підтвердження чого була видана боргова розписка. Згідно умов розписки відповідач зобов'язався повернути позивачеві отримані грошові кошти в сумі 400 Євро у строк до 31.07.2015 року. Однак відповідач не виконує покладені на нього зобовязання. Тому позивач звернувся до суду, просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача боргу за договором позики в розмірі 400 (чотириста) Євро, що в еквіваленті за курсом НБУ (гривна/євро) становить 11 308 (одинадцять тисяч триста вісім) грн. 00 коп., та стягнути судові витрати (сплата судового збору). Позивач не зявився в судове засідання. Представник позивача не зявився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідач не зявився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач отримав від позивача, та зобов'язався повернути позивачеві грошові кошти в сумі 400 (чотириста) Євро (що станом на 16.06.2016 року на час звернення до суду в еквіваленті становить 11 308 грн.) в строк до 31 липня 2015 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В матеріалах справи наявна розписка від 29 травня 2015 року, згідно якої відповідач отримав від позивача, та зобов'язався повернути позивачеві грошові кошти в сумі 400 (чотириста) Євро в строк до 31 липня 2015 року. Отже, позичальник видав розписку позикодавцю (як борговий документ), що підтверджує укладення договору позики та прийняття кожним із них відповідних зобовязань. На даний час вищезазначені зобовязання відповідача залишаються невиконаними перед позивачем, що є порушенням статті 526 ЦК України, відповідно до якої зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, враховуючи положення ст.ст. 526, 530, 611, 1050, ч.1 ст. 1054 ЦК України суд вважає, що позов є обґрунтованим та доведеним. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved