Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно рішення Кіровського міського суду Донецької області від 9 січня 2014 року [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний час виконавчий лист знаходиться на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Кіровського міського управління юстиції. Станом на 26 березня 2014 року заборгованість зі сплати аліментів становить 10500,77 грн., у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.196 СК України вона просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 9 грудня 2013 року по 26 березня 2014 року на загальну суму 7878,75 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позов і суду пояснила, що після набрання рішенням законної сили, 23 січня 2014 року отримала в суді два виконавчих листа про стягнення аліментів з відповідача, які у той же день пред'явила до виконання у Відділ державної виконавчої служби Кіровського міського управління юстиції у Донецькій області. На день ухвалення рішення відповідач отримував заробітну плату та пенсію, у січні 2014 року звільнився з роботи. За наявною у неї інформацією, яку вона не може довести суду, відповідач, маючи великі борги близько 30000 грн. домовився з працівниками УПФУ в м. Кіровське про тимчасове неутримання з його пенсії аліментів, однак вважає, що не дивлячись на існування судового рішення про стягнення з нього аліментів, він зобов'язаний був самостійно контролювати хід виконання рішення і вживати дій по виплаті їй аліментів на утримання дітей. Представник позивачки [PERSON] підтримав позов і суду пояснив, що відповідач був присутній при проголошенні рішення суду про стягнення з нього аліментів, був обізнаний з його змістом, не оскаржив судове рішення в апеляційному порядку, отже зобов'язаний був його виконувати, однак не приймав заходів по погашенню заборгованості по аліментам, у зв'язку з чим зобов'язаний нести відповідальність, яка встановлена ст.196 СК України при виникненні заборгованості по сплаті аліментів. Відповідач [PERSON] позов не визнав і суду пояснив, що заборгованість по аліментам, про яку він дізнався лише з копії позовної заяви та доданих до неї документів, винила не з його вини, оскільки примусове виконання рішення суду покладено на ВДВС Кіровського міського управління юстиції у Донецькій області. В січні 2014 року він звільнився з роботи за станом здоров'я, але продовжує отримувати пенсію, яка є його джерелом засобів до існування. Аліменти у нього почали утримувати з пенсії лише місяць тому, з яких причин, йому невідомо. Також йому невідомо, чому у нього не утримали аліменти з його заробітної плати. Заперечував існування домовленості між ним та УПФУ в м. Кіровське про тимчасове неутримання з його пенсії аліментів. Таким чином, зазначив, що ствердження позивачки про те, що заборгованість по сплаті аліментів виникли з його вини, є безпідставним. Залучений до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділ державної виконавчої служби Кіровського міського управління юстиції у Донецькій області, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника (а.с.54). Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, оглянувши виконавчі провадження з виконання судового рішення, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 5 жовтня 1996 року по 7 жовтня 2008 року, від шлюбу мають дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с.7-10). Рішенням Кіровського міського суду Донецької області від 9 січня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2/5 частин всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду - 9 грудня 2013 року та досягнення дочкою [PERSON], [INFO], повноліття, а саме по 8 березня 2015 року включно, а після досягнення [PERSON] повноліття, якщо ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на сина [PERSON], - в розмірі 1/5 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення повноліття сином, а саме по 15 лютого 2024 року включно. Рішення набрало законної сили 21 січня 2014 року, 23 січня 2014 року виконавчий лист виданий Кіровським міським судом Донецької області стягувачці (а.с.40-41). Постановами старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кіровського міського управління юстиції Топчієвої О.С. від 25 січня 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листу № 232/2913/13-ц-2/232/29/14, виданого Кіровським міським судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі 2/5. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При вирішенні питання про розмір неустойки (пені), судом враховуються роз'яснення, викладені у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «По застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо банкрутства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, відповідно до яких передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадах стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам [PERSON] від 19.05.2014р., здійсненого державним виконавцем згідно фактично отриманої заробітної плати боржника, заборгованість по аліментам [PERSON] за 23 дні грудня 2013 року та січень 2014 року складає 2704,99 грн. (а.с.43). Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам [PERSON] від 07.05.2014р., здійсненого державним виконавцем згідно фактично отриманих пенсійних виплат боржника, заборгованість по аліментам [PERSON] за 23 дні грудня 2013 року, січень, лютий та 26 днів березня 2014 року складає 7795,78 грн. (а.с.42). На час відкриття виконавчого провадження відповідач звільнився з ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію по стажу 10 січня 2014 року (а.с.45), а тому 15 лютого 2014 року виконавчий лист правомірно було повернуто адміністрацією підприємства останнього місця роботи боржника до ВДВС Кіровського міського управління юстиції у Донецькій області без виконання. Постановою державного виконавця № ВП 41492292 від 27 січня 2014 року № 364/08-33 головний бухгалтер УПФУ в м. Кіровське був зобов'язаний проводити утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належать до виплати боржникові [PERSON], після відрахування податків у розмірі 50% доходу боржника до погашення заборгованості по аліментам з 9 грудня 2013 року, а по утриманні заборгованості - у розмірі 2/5 частини доходу та до повноліття дитини; кожні шість місяців надсилати державному виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати, а також у разі припинення перерахування коштів стягувану не пізніше як у триденний строк надіслати державному виконавцю письмове повідомлення про причини припинення виплат із звітом про здійснені відрахування з моменту надання останнього звіту до моменту припинення відрахувань, яке повинно бути засвідчене підписом відповідальності за відрахування особи та скріплене печаткою. Про необхідність утримання із пенсійних виплат боржника [PERSON] заборгованості за період роботи на ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» у розмірі 2704,99 грн. головного бухгалтера УПФУ в м. Кіровське повідомлено державним виконавцем лише у травні 2014 року листом від 6 травня 2014 року № 8846/08-33. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статей 61 цього Кодексу. Відповідачкою на підтвердження наявності протиправної змови між відповідачем та працівниками УПФУ в м. Кіровське про неутримання з пенсії боржника аліментів доказів суду не надано. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено, що заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, який зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, оскільки відповідач не вчиняв будь-яких дій, направлених на ухилення від сплати аліментів, заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, у зв'язку з чим відповідач не може нести відповідальність за прострочення сплати аліментів, що передбачена ст.196 СК України. Суд приходить до висновку про те, що права позивачки не були порушені позивачем, а тому не підлягають судовому захисту, у зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити повністю. Відповідно до ст.88 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачкою судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу, відшкодуванню не підлягають. Відповідно до ст.196 СК України,

Outcome: dismissed