Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

В листопаді 2017 року заявники звернулись до суду із заявою про розірвання шлюбу, в обґрунтування якої посилалися на те, що 08 травня 2009 року між ними зареєстровано шлюб в Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про що зроблено актовий запис №600. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Заявники вказують, що сімейне життя між ними не склалося у зв'язку із різними характерами, поглядами на життя та виховання дитини, що призвело до втрати почуття любові один до одного, шлюбні відносини припинені з грудня 2015 року, з цього часу спільне господарство не ведеться, проживають окремо, крім того зазначали, що відповідно до укладеного між ними договору спільна дитина буде проживати разом з матір'ю, при цьому батько має право бачитись з донькою в порядку, передбаченому зазначеним договором, а також будь-які спори щодо поділу майна відсутні, а тому подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважають неможливим, тому сторони звернулись до суду з спільною заявою та просять суд укладений між ними шлюб розірвати. Заявники [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в заяві, вказували, що з грудня 2015 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, спільного бюджету не мають, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 травня 2009 року між сторонами зареєстровано шлюб в Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про що зроблено актовий запис №600, свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с. 17). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с. 18). Згідно з письмовим договором, доданим до позовної заяви дитина після розлучення залишається проживати з матір'ю. (а.с. 19-20). Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з'ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з'ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Враховуючи матеріали справи, з огляду на спільну заяву, договір, підписаний сторонами, обставин, викладених в заяві, про те, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися з грудня 2015 року, спільне господарство вони не ведуть, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між заявниками існує формально і може бути розірваним. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 109 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved