Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту через земель-ну ділянку відповідача. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 0,2044 га., що по вул. Котовського, 2 в с. Давидківці Хмельницького району, цільове призначення, якої для ведення особисто-го селянського господарства, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 697680 з кадастровим номером 6825082400:01:001:0049. Відповідач є власником суміжної земельної ділянки площею 0,2500 га., що по вул. Котовського, 2 в с. Давидківці Хмельницького району, цільове призначення, якої для обслуговування житлового будинку, госпо-дарських будівель та споруд, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 111971 з кадастровим номером 6825082400:01:001:0048. Позивач може здійснити проїзд транспортом або прохід до своєї земельної ділянки через земельну ділянку відповідача, а добровільно сторони домовитись не можуть, тому просить встановити постійний безоплатний земельний сервітут (прохід та проїзд) через земельну ділянку відповідача, згідно уточнених позовних вимог, відповідно до ІІ варіанту проведеної будівельно-технічної експертизи. Судом замінено відповідача [PERSON] на належного відповідача, яка є новим власником земельної ділянки [PERSON] В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та напо-лягав саме у такий спосіб вирішення спору, який запропоновано ІІ варіантом висновку будівельно-технічної експертизи. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, однак пояснив, що при вирішенні спору найменш обтяжливим може бути ІІ варіант висновку будівельно-технічної експертизи. Представник третьої особи Давидковецької сільської ради Хмельницького району в судове засідання подав заяву про слухання справи у їх відсутності та при вирішенні спору покладаються на думку суду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2044 га. для ведення особистого селянського господарства, що по вул. Котовсько-го, 2 в с. Давидківці Хмельницького району, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 697680 з кадастровим номером 6825082400:01:001:0049. Відповідач є власником суміжної земельної ділянки площею 0,2500 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що по вул. Котовського, 2 в с. Давидківці Хмельницького району, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 111971 з кадастровим номером 6825082400:01:001:0048. Як вбачається з довідки Давидковецької сільської ради, проїзд до земельної ді-лянки належної [PERSON] відсутній. Дані обставини підтверджуються: копією Державного акта на право власності на земельну ділянку виданого [PERSON], розміром 0,2044 га. по вул. Котовсь-кого, 2 в с. Давидківці Хмельницького району; копією договору дарування земель-ної ділянки від 20 січня 2015 року, відповідно до якого власником земельної ділянки по вул. Котовського, 2 в с. Давидківці Хмельницького району стала [PERSON]; довідкою Давидковецької сільської ради, що проїзд до земельної ділянки належної [PERSON] відсутній, згідно акту Давидковецької сільської ради Хмельницького району від 09 липня 2013 року; висновком будівельно-технічної експертизи № 392/016 від 28 жовтня 2016 року. Згідно ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьо-го Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу ч.4.ст.97 ЗК України земельний сервітут здійснюється способом, най-менш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Відповідно до положення ст. ст. 98-102 ЗК України право земельного сервітуту є правом власника земельної ділянки чи землекористувача на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. За цими нормами закону власник земельної ділянки або землекористувач вправі вимагати передбаченого законом виду земельного сервітуту і останній повинен здійснюватись способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановле-ний, а суд відповідно до ст.10 ЦПК України, повинен сприяти всебічному і повному зясуванню, чи можуть бути наведені позивачем обставини достатніми для встанов-лення зазначеного ним сервітуту, та враховувати обґрунтовані заперечення власника земельної ділянки проти встановлення сервітуту, його обсягу та тривалості. Разом з тим, в силу ст. 401 ЦК України, для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом, щодо земельної ділянки може бути встановлене право користування чужим майном (сервітут). Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Згідно частин 1, 2 ст. 404 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою полягає в тому числі у можливості проїзду через чужу земельну ділянку. Особа має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки, а в разі необ-хідності - від власника іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що по справі слід встановити постій-ний, безоплатний земельний сервітут з правом проходу та проїзду транспортом [PERSON] через земельну ділянку [PERSON], відповідно до ІІ варіанту (додатку № 8), проведеної в судовому засіданні будівельно-технічної експертизи, оскільки на ньому наполягає позивач, а відповідач вважає, що саме ІІ варіант експертизи буде найменш обтяжливим із запропонованих експертом варіантів, а також те, що за вказаним варіантом існує проїзд, яким користується відповідач для проїзду та оброблення земельної ділянки в напрямку земельної ділянки позивача, що сторонами не оспорюється.

Outcome: approved