Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вознесенської міської ради про визнання права власності на земельні ділянки в якому вказувала, що на підставі договору купівлі-продажу від 11 квітня 1998 року вона придбала в [PERSON] (який помер 05 березня 2003 року) житловий будинок №7 по вул. Некрасова в м. Вознесенську Миколаївської області. Водночас придбаний будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 0,1000 га., призначеній для його обслуговування та біля ділянки, площею 0,0403 га., призначеної для обслуговування підсобного господарства. Право власності щодо ділянок зареєстроване за попереднім власником будинку [PERSON] Зважаючи на те, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані та ділянку, яка необхідна для їх обслуговування за умови належності ділянки (ділянок) відчужувачу майна, а тому [PERSON] просила визнати її власником спірних земельних ділянок в судовому порядку. Ухвалою суду від 21 грудня 2015 року первісного відповідача по справі Вознесенську міську раду замінено на належного [PERSON] Ухвалою суду від 21 січня 2016 року позов в частині вимог [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, площею 0,0403 га., призначену для обслуговування підсобного господарства залишено без розгляду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка в своїй заяві не заперечувала проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 11 квітня 1998 року, реєстр. №662 [PERSON] придбала в [PERSON] (який помер 05 березня 2003 року) житловий будинок №7 по вул. Некрасова в м. Вознесенську Миколаївської області. Водночас придбаний будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 0,1000 га., призначеній для його обслуговування. Право власності щодо ділянки зареєстроване за попереднім власником будинку [PERSON] Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Разом з тим, згідно п.п. ґ п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. За таких обставин суд вважає вимоги обґрунтованими, а тому вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved