Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просив визнати протиправними дії [PERSON] із перешкоджання йому у користуванні належної на праві власності 1\\2 частки квартири [ADDRESS] та усунути перешкоди в користування шляхом покладання на відповідачку обовязку надати доступ до належної йому 1\\2 частки цієї квартири та не чинити перешкоди у користуванні [PERSON] належним йому нерухомим майном. В обґрунтування позовних вимог вказував, що є співвласником вказаної квартири, друга частка якої належить відповідачці, яка є його племінницею.\~ Вони через неприязнені стосунки не могли дійтии згоди між собою щодо порядку користування вказаною квартирою, і такий порядок був встановлений за рішенням суду. Проте відповідачка чинитть йому перешкоди у користуванні належної часткою квартири, чим грубо поршуються його права власника. Позивач в судове засідання не з'явився, направив для участі у справі свого представника. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність в порядку заочного провадження. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та дату судового розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 19 травня 2009 року [PERSON] померла та після її смерті відкрилася спадщина у вигляді вказаної квартири, яку прийняли її сини [PERSON] та [PERSON], оскільки звернулися в передбачений законом строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.\~ Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.08.2013 року виданого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою [PERSON] прийняв спадщину у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS], при цьому свідоцтво про право на спадщину на іншу 1/2 частину вказаного спадкового майна не було видане. 26.05.2012 року [PERSON] помер та після його сперті спадщину прийняла його донька - [PERSON], однак свідоцтво про право на спадщину нею отримано не було. Відповідно до\~ст.358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування май ном, що є їхньою спільною власністю. При наявності розбіжностей між співвласниками щодо здійснення повноважень по володінню та розпорядженню спільним майном спір може бути вирішений в судовому порядку. \~ \~Відповідно до ст. ст. 41, 47 Конституції України та ст.98 ЖК України державою гарантовано право громадянина на власність та житло. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності (володіння, користування, розпорядження) може бути обмежено чи припинено або власника може бути зобов'язано надати право користування його майном іншим особам лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Право власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На квартиру, яка є об'єктом права власності розповсюджується такий же правовий режим. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право володіти, користуватися та розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Квартири, що є у приватній власності громадян, не можуть бути в них вилучено, а власника не може бути позбавлено права користування квартирою, крім випадків, установлених законодавством України. Якщо квартира є об'єктом права спільної часткової власності, то зазначені положення стосуються усіх співвласників. За\~\~ ст. 358 ЦК України та п. 14 постанови Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. При цьому, кожен із них має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі недосягнення співвласниками згоди про таке, спір вирішується судом за такими ж правилами. При цьому квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] є чотирьохкімнатною, має загальну площу 86,5 кв.м., житлову площу 65,3 кв.м. Рішенням Центрального районного суду від 22 червня 2015 року \~у справі за позовом [PERSON] визначено порядок користування квартирою\~ №45 по вул. Адміральська, 2-а\~ у м. Миколаєві та виділено у користування [PERSON] житлову кімнату площею 19,8 кв.м., балкон площею 0,70 кв.м.,\~ житлову кімнату площею 13,2 кв.м., що складає 51/100 частину вищевказаної квартири. Виділено у користування [PERSON]\~\~ житлову кімнату площею 15,4 кв.м., житлову кімнату площею 16,9 кв.м. що складає 49/100 частин вищевказаної квартири. Коридор площею 0,8 кв.м.,\~ ванну площею 2,9 кв.м., вбиральню площею 1,4 кв.м., кухню площею 7,7 кв.м., вбудовану шафу площею 0,5 кв.м. залишено в загальному користуванні. Як слідує із матеріалів справи , позивач неодноразово робив спроби для вселення до спірної квартири , однак із-за неприязнених стосунків сторони не змогли дійти згоди. Таким чином, судом встановлено, що позивач як співвласник 1\\2 частин квартири має право на користування своїм нерухомими майном. Відповідно до положень ст..ст. 317,321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст . 383 цього Кодексу, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За статтею 391 цього Кодексу, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 9, 150 ЖК України, наведених статей ЦК України, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню . У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. .

Outcome: partial