Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

В інтересах держави в особі Департаменту фінансів Волинської облдержадміністрації до суду звернувся прокурор із вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 12 липня 2020 року близько 19 години 45 хвилин [PERSON] , керуючи транспортним засобом на нерегульованому перехресті 72 км автодороги Р-14 Луцьк-Дольськ, що в с. Оконськ Маневицького району, допустив зіткнення з мотоциклом під керуванням [PERSON] , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, які за ознакою для життя належать до категорії тяжких ушкоджень, після чого потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні, загальна вартість якого становить 43801,56 гривень. Вироком Маневицького районного суду від 27 листопада 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права керувати всіма видами транспорту та звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку на 2 роки. Оскільки відповідачем добровільно не відшкодовано кошти, витрачені Департаментом фінансів Волинської облдержадміністрації на лікування [PERSON] , просили позов задовольнити та стягнути з [PERSON] 43801,56 гривень, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого. Ухвалою Маневицького районного суду від 6 квітня 2021 року до участі у вказаній справі залучено правонаступника Маневицької місцевої прокуратури - Камінь - Каширську окружну прокуратуру. Прокурор Власюк М.С. в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Департамент фінансів Волинської облдержадміністрації свого представника для участі в розгляді справи не направили, хоча про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить наступних висновків. За змістом ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до ст. 93-1 КПК України, кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, стягуються судом при постановленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я, органу Міністерства фінансів України або прокурора. У разі, коли при постановленні вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом осіб, зазначених у частині першій цієї статті. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочинного діяння, в разі закриття кримінальної справи чи відмови у порушенні справи за обставин, передбачених пунктами 3, 6 частини першої статті 6, статтями 7, 7-2, 8 , 9 і 10 цього Кодексу. Вироком Маневицького районного суду від 27 листопада 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів та звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку на 2 роки (а.с. 6-7). В судовому засіданні встановлено, що 12 липня 2020 року о 19 годині 45 хвилин [PERSON] , керуючи транспортним засобом на нерегульованому перехресті 72 км автодороги Р-14 Луцьк-Дольськ, що в с. Оконськ Маневицького району допустив зіткнення з мотоциклом під керуванням [PERSON] , в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження - відкритий злам середньої третини діафізу лівої стегнової кістки зі зміщенням, множинні забійно-рваних ран лівої нижньої кінцівки, осадження шкіри правих верхньої та нижньої кінцівок, які відносить до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Довідкою Волинської обласної клінічної лікарні № 2183/2-10.20 від 15 жовтня 2020 року підтверджується те, що потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травмотолічному відділенні з 13 липня 2020 року по 31 липня 2020 року протягом 18 ліжко-днів. Загальна вартість лікування становить 43801 гривня 56 копійок (а.с. 8). Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач позов визнав в повному обсязі, а також кошти, витрачені на лікування потерпілого добровільно на момент проведення судового засідання не відшкодовано, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави 2270 гривень судового збору.

Outcome: approved