Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

В квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача гроші в сумі 3 474,90 доларів США, посилаючись на те, що 18.05.2019р. між ним та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого відповідач взяв у нього в борг гроші в розмірі 2 970 доларів США, які зобов`язався повернути до 31.12.2019р. У разі прострочення повернення боргу відповідач взяв на себе зобов`язання сплатити йому відсотки з розрахунку 1% від суми боргу за кожен день прострочення. Однак, у визначений договором строк відповідач гроші не повернув, чим порушив взяте на себе зобов`язання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.04.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив. Представник позивача позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність відповідно до ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 18.05.2019р. [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, згідно якого позивач дав у борг відповідачу гроші в сумі 2970доларів США, які відповідач зобов`язався повернути до 31.12.2019р. Даний договір позики укладений сторонами у простій письмовій формі (а.с. 5). Також згідно даного договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобов`язання у разі прострочення повернення боргу до 31.12.2019р. сплатити [PERSON] відсотки з розрахунку 1% від суми борг за кожен день прострочення. Однак, у зазначений договором строк відповідач своїх зобов`язань не виконав та кошти не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України укладений між сторонами договір є обов`язковим для виконання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов`язань. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Оскільки відповідач у встановлений строк своїх зобов`язань по поверненню взятих в борг коштів не виконав, з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 2 970 доларів США, пеня за порушення строків повернення грошових коштів за період з 1.01.2019р. по 17.01.2019р. в розмірі 504,90доларів США, а всього - 3 474,90 доларів США. Висновок щодо можливості виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема, позики, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі 373/2054/16-ц, а згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved