Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

В квітня 2018 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Новоград-Волинської міської ради в якому просить суд визнати за ним право власності на гараж [ADDRESS] Позивач посилаючись на те, що оскільки будівництво гаража відбулося на земельній ділянці, яка належить йому на праві власності, гараж збудований в 1995 році з дотриманням містобудівних норм, але без дозвільних документів на будівельні роботи, оформити на нього право власності у встановленому законом порядку без рішення суду він не має можливості, просить суд позов задовольнити. Відповідач у поданому відзиві зазначив, що Новоград-Волинська міська рада не являється особою за рахунок якої можливо було б задовольнити позовні вимоги та усунути наслідки порушення прав позивача та просить суд відповідно до статті 51 ЦПК України замінити її належним відповідачем. Представником позивача у встановлений судом строк відповідь на відзив не надано. Дослідивши наявні матеріали в справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного. Встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна гаражна ділянка [NUMBER], розміром 30,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 6,10/. 12.07.2017 року Новоград-Волинським МБТІ Житомирської області було виготовлено технічний паспорт на гараж [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], в якому міститься відмітка, що гараж побудований в 1995 році /а.с. 4,5/. Згідно висновку Управління містобудування, архітектури та земельних відносин №15 від 12.09.2017 року одноповерховий гараж [NUMBER] в гаражному масиві за адресою: [ADDRESS], розташований у відповідності до містобудівних вимог і може використовуватись за призначенням /а.с. 8/. Згідно відповіді управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області від 05.02.2018 року №1006-3-18/496/18 однією з підстав прийняття в експлуатацію самочинно збудованого майна є рішення суду про визнання за ним право власності /а.с.9/. Іншої відповідної документації, яка давала право виконувати будівельні роботи та затвердженого в установленому порядку проекту будівництва оспорюваного гаража позивач не має. Таким чином, оскільки будівництво гаража було проведено в 1995 році, і наданий час позивач не має відповідної документації, яка давала йому право виконувати будівельні роботи та затвердженого в установленому порядку проекту, суд приходить до висновку, що гараж має статус самочинно збудованого об'єкту. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно зі ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМ від 13 квітня 2011 року №461, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об'єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкта. Аналіз зазначених норм права приводить до висновку, що власник земельної ділянки може набути право власності на зведений ним об'єкт, якій має статус самочинно збудованого, лише за наявності одночасно таких умов, як рішення суду про визнання права власності на самочинно збудований об'єкт та можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкта. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо його неналежності, виходячи з наступного. Відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. В зв'язку з вищевикладеним, суд вважає, що органи місцевого самоврядування у спорах щодо самочинно збудованого об'єкта можуть виступати як позивачі та і відповідачі. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що гараж побудований на земельній ділянці позивача [PERSON], яка була виділена йому саме для цих цілей, при його будівництві були дотримані містобудівні вимоги, таке будівництво не порушує права інших осіб, іншої законної можливості у позивача введення гаража в експлуатацію не має, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved