Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до Одеської міської ради, посилаючись на те, що 01 лютого 2006 року померла її мати, [PERSON], яка перебувала в зареєстрованому шлюбі з її батьком [PERSON]. Зазначала, що з [PERSON] та з сестрою [PERSON], вони з батьком стали проживати, коли їй було 5 років. З цього часу, вона вважала, [PERSON] своєю рідною матірю, яка її виховала і відносилася до неї, як до рідної доньки. Вказувала, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири №111, що розташована по вул. Старицького, 12 в м. Одесі, яка в рівних частках по ? частини належала на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 листопада 2002 року №391 [PERSON], її чоловіку [PERSON], [PERSON] та [PERSON], позивачці у справі. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], були її чоловік, [PERSON] та рідна донька [PERSON], яка від спадщини відмовилася на користь [PERSON], який прийняв спадщину, оскільки знаходився в зареєстрованому шлюбі з померлою та постійно проживав разом з нею. 06 вересня 2006 року [PERSON] після смерті [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири №111, що розташована по вул. Старицького, 12 в м. Одесі та зареєстрував своє право власності у порядку спадкування за законом на ? частину зазначеної квартири в КП «МБТІ та РОН». Позивачка зазначала, що 26 листопада 2003 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], та змінила своє прізвище з «Івушкіна» на «Сєніч». Вказувала, що 04 лютого 2008 року її рідна сестра, [PERSON], померла, після смерті якої відкрилася спадщина на ? частину квартири [ADDRESS], що належала останній на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 листопада 2002 року №391. Рідними батьками [PERSON]В були [PERSON] та [PERSON], але в свідоцтві про народження її батьками були зазначені: мати [PERSON], батько [PERSON], який був записаний зі слів матері дитини. При житті, ні [PERSON], ні [PERSON] факт родинних відносин між собою не встановили, оскільки не звертали на це уваги. Стверджувала, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є вона, позивачка у справі, оскільки постійно проживала разом з померлою, та після її смерті прийняла спадщину. 29 березня 2017 року [PERSON], помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини квартири №111, що розташована по вул. Старицького, 12 в м. Одесі, ? якої належала померлому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 листопада 2002 року №391, а інша ? частина належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 вересня 2006 року. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є вона [PERSON], рідна донька померлого, яка прийняла спадщину шляхом звернення до державного нотаріуса Сьомої одеської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Вказувала, що на даний час не оформлено право власності на ? частку квартири [ADDRESS], яка належала на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 листопада 2002 року №391, її сестрі, [PERSON], яка померла 04 лютого 2008 року. Стверджувала, що факт родинних відносин між нею та [PERSON], підтверджується спільним імям по батькові «Валеріївна», довідкою з КП ЖКС «Черьомушки» про склад сімї і реєстрації №495 від 26 червня 2017 року, спільними фотокартками, які вміщують відомості про родинні відносини, договором замовленням на організацію та проведення поховання померлої від 06 лютого 2008 року, де вказується замовник - [PERSON], довідкою про розташування могил, з якою вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] поховані на одному кладовищі та поруч один з одним. Позивачка зазначала, що при зверненні до державного нотаріуса Сьомої одеської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона не надала до нотаріальної контори документів, які б підтверджували факт родинних відносин між нею та [PERSON] Посилаючись на те, що вона не має можливості оформити спадщину після смерті своєї сестри [PERSON], позивачка просила суд встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON], яка померла 04 лютого 2008 року, та визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на ? частину квартири [ADDRESS], що належала на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 листопада 2002 року №391, [PERSON], яка померла 04 лютого 2008 року. Представник позивача, діюча за довіреністю від 23.06.2017 року в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та слухання справи за її відсутності (а.с.32, 125). Представник Одеської міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив (а.с.71, 80). У зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 84 книги шостої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.13). 26 листопада 2003 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], та змінила своє прізвище з «Івушкіна» на «Сєніч», що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.12). Встановлено, що 01 жовтня 1982 року у [PERSON] народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.22). В свідоцтві про народження [PERSON] її батьками були зазначені: мати [PERSON], батько [PERSON], який був записаний зі слів матері дитини. Встановлено, що 16 травня 1997 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.23). Після реєстрації шлюбу [PERSON], [PERSON] та позивачка стали проживати в [INFO], в якій 25 червня 1997 року зареєструвалися, що підтверджується довідкою про склад сім та реєстрацію №495 від 26 червня 2017 року (а.с.29). Встановлено, що 01 лютого 1999 року в зазначеній квартирі була також зареєстрована [PERSON], рідна донька [PERSON] На підставі розпорядження органу приватизації №391 від 15 листопада 2002 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] була передана у спільну часткову власність квартира [ADDRESS] (а.с.18). 15 листопада 2002 року на підставі розпорядження органу приватизації №391 від 15 листопада 2002 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на житло на квартиру [ADDRESS] в рівних частках (а.с.17). 27 липня 2006 року право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано в КП «ОБТІ та РОН», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.14). Згідно технічного паспорту від 21 липня 2017 року квартира [ADDRESS] складається з двох жилих кімнат площею 19,3 кв.м. та 13,6 кв.м., кухні площею 5,5 кв.м., санвузла площею 2,1 кв.м., коридору площею 3,8 кв.м., санвузла площею 7,0 кв.м., загальною площею 51,3 кв.м. у тому числі житлова 32,9 кв.м. (а.с.49-50). Встановлено, що 01 лютого 2006року [PERSON], померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.24). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири №111, що розташована по вул. Старицького, 12 в м. Одесі, яка належала померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 листопада 2002 року №391. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], був її чоловік, [PERSON], який прийняв спадщину, шляхом звернення 16 лютого 2006 року до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.83). Встановлено, що 11 липня 2006 року рідна донька [PERSON], [PERSON] звернулася до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від належної їй частки спадкового майна на користь [PERSON] (а.с.86 звор.). Матеріалами справи встановлено, що 06 вересня 2006 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири №111, що розташована по вул. Старицького, 12 в м. Одесі та зареєстрував своє право власності у порядку спадкування за законом на ? частину зазначеної квартири в КП «МБТІ та РОН» (а.с.19,20). 04 лютого 2008 року [PERSON], померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.24). Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину квартири №111, що розташована по вул. Старицького, 12 в м. Одесі, яка належала померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 листопада 2002 року №391 (а.с.17). З матеріалів справи вбачається, що рідними батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], але в свідоцтві про народження її батьками були зазначені: мати [PERSON], батько [PERSON], який був записаний зі слів матері дитини. Встановлено, що при житті, ні [PERSON], ні [PERSON] факт родинних відносин між собою не встановлювали, оскільки не звертали на це уваги, так як всі знали що [PERSON], рідна донька [PERSON] та рідна сестра позивачки. Отже, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивачка, яка прийняла спадщину після її смерті, оскільки постійно проживала разом з померлою та була зареєстрована в квартири №111, що розташована по вул. Старицького,12 в м. Одесі. З матеріалів спадкової справи, щодо майна [PERSON], яка була заведена за заявою позивачки 27 вересня 2017 року, вбачається, що після смерті [PERSON], ніхто в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини не звертався і свідоцтво про право на спадщину після її смерті не отримував. 29 березня 2017 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини квартири №111, що розташована по вул. Старицького, 12 в м. Одесі, ? якої належала померлому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 листопада 2002 року №391, а інша ? частина належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 вересня 2006 року (а.с.17,20).. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON], рідна донька померлого, яка прийняла спадщину шляхом звернення до державного нотаріуса Сьомої одеської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна власниками квартири [ADDRESS] на 28 серпня 2017 року значаться - [PERSON] (1/2), [PERSON] (1/4), та [PERSON] (а.с.73-74). Встановлено, що на даний час спадкове майно, а саме ? частка квартири [ADDRESS], що залишилася після смерті [PERSON], яка померла 04 лютого 2008 року, не оформлена, хоча і прийнята спадкоємцем другої черги за законом [PERSON] Встановлено, що 27 вересня 2017 року [PERSON] звернулася з Сьомої одеської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла 04 лютого 2008 року (а.с.107). Постановою державного нотаріуса Сьомої одеської нотаріальної контори від 13 жовтня 2017 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки позивачка не надала нотаріусу документів, які підтверджують факт родинних відносин між позивачкою та [PERSON], яка померла 04 лютого 2008 року (а.с.117). На підтвердження факту родинних відносин між [PERSON] та позивачкою, остання надала суду докази, а саме: довідку з КП ЖКС «Черьомушки» про склад сімї і реєстрацію №495 від 26 червня 2017 року (а.с.109 (звор.бік), фотокартки, які вміщують відомості про родинні відносини позивачки та померлої сестри, договір замовлення на організацію та проведення поховання померлої від 06 лютого 2008 року, де вказується замовником [PERSON], довідку про розташування могил, з якою вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] поховані на одному кладовищі та поруч один з одним. Крім того, факт родинних відносин між позивачкою та [PERSON] підтверджується спільним імям по батькові - «Валеріївна». Таким чином, суд вважає встановленим факт того, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], яка померла 04 лютого 2008 року. Судом встановлено, що у позивачки відсутні документи, які б підтвердили частку померлої в праві спільної часткової власності на частину квартири [ADDRESS]. Оскільки частка [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] не визначена, то позивачка також не має можливості оформити право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно. З матеріалів справи вбачається, що частка [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS], складає 1/4. Порядок виділу та поділу майна, що належать особам на праві спільної часткової власності встановлюється Цивільним кодексом України. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Статтею 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. З розяснень п.3.4 Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року вбачається, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи визнається її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями набувати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та відповідати в разі їх невиконання. Отже, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником даного майна, тобто дане право нерозривно повязане з особою спадкодавця, тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Суд вважає, що право на отримання документу, щодо визначення частки у праві власності на нерухоме майно, має особа, яка є власником даного майна, тобто дане право нерозривно повязане з особою спадкодавця, тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на частку спадкового майно в позасудовому порядку. З цих підстав суд може встановити частку спадкодавця у праві власності на нерухоме майно та визнати за спадкоємцем право власності на частку спадкового майна. Суд вважає доведеним факт належності [PERSON], померлої 04 лютого 2008 року, ? частини квартири [ADDRESS], а також факт того, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], яка померла 04 лютого 2008 року. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і збоку матері. Стаття 3 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст.ст. 15,16, 355, 357, 368, 369, 370, 372, 1216, 1226, 1233, 1268,1269,1274 ЦК України

Outcome: approved