Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Козіївської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У своїй заяві позивач зазначив, що 27.07.2006 року помер його дід [PERSON], який проживав в [INFO]. За життя дід склав заповіт, посвідчений секретарем Козіївської сільської ради 06.02.2003 року, згідно якого все своє майно він заповідав позивачу. Після смерті діда відкрилася спадщина на майно, яке позивач має намір успадкувати. До складу спадщини входять майновий пай та земельні ділянки, що належали [PERSON] відповідно до Державних актів на право приватної власності на землю та свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП (майнових сертифікатів). Маючи намір прийняти спадщину, в березні 2015 року він звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори, але постановою державного нотаріуса, йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, в зв'язку з тим, що він пропустив строк для прийняття спадщини. Прохав визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, прохав його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову та прохав слухати справу у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Під час судового засідання було встановлено, що 27.07.2006 року помер дід позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії 1-ВЛ №053964, виданим Козіївською сільською радою від 27.07.2006 року. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Козіївської сільської ради 06.02.2003 року, яким все своє майно він заповідав [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з майнових паїв, відповідно до свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП (майнових сертифікатів) та земельних ділянок, згідно Державних актів на право приватної власності на землю. Позивач [PERSON], у відповідності до ст.1235 ЦК України, являється спадкоємцем по заповіту. Як вбачається з постанови Краснокутської державної нотаріальної контори від 10.03.2015 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що він пропустив строк для прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, яка відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. При цьому слід враховувати, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій із прийняття спадщини. Обгрунтовуючи свій позов, [PERSON] зазначив, що заяву про прийняття спадщини не подав через те, що він своєчасно не знав про існування заповіту та на момент смерті діда перебував на протязі року за кордоном, тому не міг на протязі 6 місяців звернутися до нотаріальної контори та подати заяву про прийняття спадщини. В обґрунтування позову, позивач надав суду довідку про те, що він з травня 2006 року по травень 2007 року працював охоронцем в селянсько-фермерському господарстві [PERSON] на об'єктах підприємства, що знаходиться у Воронежській області Російської Федерації, тобто перебував за межами кордону. Крім того, допитані по справі свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що проживають по-сусідству з [PERSON] та на момент його смерті, позивача [PERSON] на території України не було та їм, відомо, що він перебував на протязі року на тимчасових заробітках за межами України. Допитаний по справі в якості свідка [PERSON] пояснив, що не знав про існування заповіту, дізнався про заповіт в 2015 році та не міг своєчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як на протязі року після смерті діда перебував на роботі за межами України. Зазначені обставини свідчать про наявність в розумінні ч.3. ст.1272 ЦК України поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Позивач надав суду достатньо доказів на підтвердження існування причин, пов'язаних з істотними труднощами для вчинення дій із прийняття спадщини. Суд прийшов до висновку, що у позивача були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved