Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

В квітні 2020 р. керівник Запорізької місцевої прокуратури № 1 в інтересах Запорізької міської ради звернувся до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою. В заяві зазначає,що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.04.2000 р.№ [NUMBER] ,квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] та [PERSON] [INFO] помер [PERSON] , [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина,до складу якої входить згадувана вище квартира,в якій на час смерті були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] ,поховання вказаних осіб здійснювалось ритуальною службою. Протягом часу на прийняття спадщини будь-які особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] до нотаріуса не звертались,спадкові справи не заводились. За відсутності спадкоємців [PERSON] та [PERSON] за законом та заповітом,спірна квартира в порядку,передбаченому ст.1277 ЦК України,має перейти у комунальну власність як відумерла спадщина,проте територіальна громада в особі Запорізької міської ради не вчиняла дій щодо вирішення цього питання у судовому порядку,чим обумовлено звернення до суду з даною заявою прокурора. Посилаючись на вказані обставини, заявник просить суд визнати відумерлою спадщину,що відкрилася після смерті [PERSON] ,який помер [INFO] , та [PERSON] ,яка померла [INFO] ,до складу якої входить квартира площею 38,56 кв.м. за адресою [ADDRESS] , та передати її у власність територіальної громади в особі Запорізької міської ради. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30.04.2020 р.було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні прокурор підтримав заяву з наведених вище підстав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник Запорізької міської ради за довіреністю Онищенко Л.А.в судовому засіданні пояснила,що померлі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі,дітей не мали,до часу смерті проживали у квартирі за вказаною вище адресою,яка була приватизована ними на праві спільної сумісної власності. Після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкоємці спадщину не приймали,інші особи у квартирі не зареєстровані та фактично не мешкають,квартира наразі опечатана. За інформацією,якою володіє голова ОСББ,зазначені особи родичів не мали,із сторонніми особами договорів довічного утримання не укладали,були одинокі,після їх смерті залишились борги по оплаті комунальних послуг. Будь-які особи не заявляли про себе як спадкоємці [PERSON] та [PERSON] . Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення учасників процесу,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.04.2000 р.№ [NUMBER] ,виданого Шевченківською райадміністрацією Запорізької міської ради,квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] та [PERSON] ,про що надана копія свідоцтва. Право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не реєструвалось. Згідно актового запису про шлюб № 305,складеного 06.06.1992 р., [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі,відомості про реєстрацію дітей цим подружжям відсутні. [INFO] помер [PERSON] ,заповіту не залишив,відкрилася спадщина за законом на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Як передбачено ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, акти цивільного законодавства, а згідно ст.1220 ЦК України встановлено, що смерть спадкодавця породжує спадкові правовідносини. Як передбачено ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять всі права та обов`язки, які належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або заповітом. Як передбачено ст.1268 ЦК України,спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємицею до майна померлого [PERSON] за законом є [PERSON] (дружина спадкодавця),факт родинних відносин підтверджений наданими документами про реєстрацію шлюбу,яка прийняла спадщину після смерті чоловіка,оскільки була зареєстрована та постійно з ним проживала на час відкриття спадщини,документально право власності на успадковану частину квартири не оформила. [INFO] померла [PERSON] , заповіту не залишила,відкрилася спадщина за законом на квартиру [ADDRESS] . Згідно інформаційних довідок ,наданих П`ятою Запорізькою державною нот конторою,спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась,свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось. Будь-яка особа після смерті [PERSON] фактично спадщину не приймала,наразі спірна квартира опечатана. [PERSON] та [PERSON] зняті з реєстрації у вказаній вище квартирі у зв`язку із смертю,інші особи за цією адресою не зареєстровані. Відповідно до ст.1272 ЦК якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, що позбавляє його на права на отримання спадщини, а його частка має бути визнаною відумерлою. Згідно ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Перелік підстав визнання спадщини відумерлою є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Згідно ст. 140 Конституції України та ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села, селища, міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключна компетенція сільських, селищних, міських рад вирішувати питання щодо передачі іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення. Визнання спадщини відумерлою відноситься за законом (ч. 1 ст. 60 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні») до підстав виникнення права комунальної власності, а отже, є способом розширення матеріальної бази місцевого самоврядування відповідного рівня. Відповідно до ст. 334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених ЦК, подається до суду органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 338 ЦПК України суд встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або не прийняли спадщину, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] , тобто строк, необхідний для визнання спадщини відумерлою настав. Спадкоємці за заповітом і за законом після смерті [PERSON] відсутні. Аналізуючи встановлені під час розгляду справи обставини,суд дійшов висновку про задоволення заяви як такої,що ґрунтована на законі та підтверджена доказами. На підставі ст.ст. 1268,1272,1277 ЦК України, ст. 3, 4, 10-11, 15, 57, 60, 79, 88, 212-215, 218,294 ЦПК України, суд-

Outcome: approved