Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

В листопаді 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначив, що з 27.07.2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , 2004 року народження та сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, подружжя не має того відношення один до одного як раніше до реєстрації шлюбу, спільне господарство не ведеться, сторони мають різний бюджет. Фактичні шлюбні відносини припинилися, на теперішній час вони проживають окремо. Вважає, що подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечить його інтересам, тому час на примирення не потрібен. Спір щодо місця проживання спільних дітей відсутній. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 27.07.2002 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №34. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 11.01.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 10.03.2020 року. Позивач до підготовчого судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позові просив суд розглянути справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до підготовчого судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивач та відповідач з 27.07.2002 року перебувають у шлюбі, зареєстрованим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №34, дошлюбне прізвище відповідача - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , 2004 року народження та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 11.06.2004 року Новопсковським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганської області та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 24.12.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. З позовної заяви вбачається, що між сторонами шлюбні відносини фактично припинені, подружжя разом не проживає, не ведене спільне господарство, має різний бюджет. Спір щодо поділу місця проживання спільних дітей відсутній. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору, у розмірі 384,20 грн. Решту сплаченого судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved