Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі зареєстрованому 21 жовтня 2016 року Дубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обов`язків, дитина перебуває на її повному утриманні та постійно проживає з нею. Відповідач проживає окремо, дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Вона звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 07.05.2020 їй відмовлено у видачі судового наказу у зв`язку з неможливістю встановити зареєстроване місце проживання [PERSON] , тому звертається до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі ј частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, згідно поданої заяви, просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Зазначає, що змінила прізвище з « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, на виклик суду не з`явився, відзиву не подав, заяв та клопотань від нього не надходило. Дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 21 жовтня 2016 року Дубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №279 (а.с. 5). [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені сторони по страві (а.с. 6). Згідно довідки ЦНАП Дубенської міської ради від 15.04.2020 року № 07-01-20/1117, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Як свідчить паспорт громадянина України [NUMBER] , позивачка відновила дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с. 20). Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що позивачка не надала відповідних доказів того, що відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний заробіток, а також рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, позов підлягає до часткового задоволення. Суд вважає, що є підстави для призначення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 840 гривень 80 копійок судового збору в дохід держави.

Outcome: partial