Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням звернулася [PERSON] Свої позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить квартира № 32, що знаходиться в житловому будинку № 8 по вулиці Заводській в с. Оженин Острозького району Рівненської області, згідно договору купівлі-продажу квартири від 17.08.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1481. Вказує на те, що нещодавно вона дізналася, що у належній їй на праві власності квартирі окрім неї зареєстровані також [PERSON] та [PERSON] Посилається на те, що відповідачі були зареєстровані у квартирі ще за часів попереднього власника [PERSON] та змінили місце проживання ще до укладення договору купівлі-продажу квартири у 2012 році, проте не зареєстрували своє нове місце проживання. Вважає, що відповідачі є особами, які втратили право користування квартирою № 32 у буд. 8 по вул. Заводській в с. Оженин Острозького району Рівненської області. Вона як власник квартири сплачує плату за комунальні послуги та інші платежі. Розмір плати за комунальні послуги залежить від кількості осіб, місце проживання яких зареєстроване в цій квартирі та впливає на можливість оформлення позивачкою житлової субсидії. Просить позовні вимоги задовольнити, визнати [PERSON], [PERSON] таким, що втратили право на користування квартирою № 32, будинку № 8, що знаходиться в с. Оженин по вул. Заводській Рівненської області. В судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] позов підтримав, посилаючись на обставини, викладі в позовній заяві. Зазначив, що оскільки відповідачі не члени сімї його довірительки, були вселені в квартиру як члени сімї попереднього власника, з позивачкою договорів найму квартири не укладали та не несуть витрат на її утримання, згоду на їхнє проживання позивачка не давала, то вони є такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Пояснив, що його довірителька не використовує такий спосіб захисту свого права, як виселення відповідачів з житлового приміщення, оскільки такі фактично в ній не проживають. Просив суд позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідачів на користь позивачки понесені нею судові витрати та витрати за опублікування оголошення в пресі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є матірю позивачки і вказала, що її донька купила квартиру № 32 в с. Оженин по вул. Заводській 8, Острозького району Рівненської області. Про те, що там були ще прописані відповідачі по справі донька не знала. Зазначила, що донька проживає там з 2012 року, вона неодноразово була в неї в гостях, за цей весь період часу вона не бачила щоб [PERSON] та [PERSON] знаходилися або зявлялися у належній їй квартирі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома з позивачкою тривалий період часу. Неодноразово бувала в неї в гостях, не бачила [PERSON] та [PERSON] у квартирі № 32, що знаходиться в с. Оженин по вул. Заводська буд.8 Острозького району Рівненської області. Зазначила, що їй відомо, що відповідачі вже тривалий час не проживають за вказаною адресою. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися про причини неявки суд не повідомили, хоча повідомлялися належним чином про день та час судового розгляду, зокрема через оголошення в газеті «Вісті Рівнещини» № 42 від 21.10.2016 року, письмових заперечень проти позову не подали, тому суд за клопотанням представника позивача виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, свідків, вивчивши матеріали справи, рахує, що позов доведений та підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно договору купівлі-продажу від 17.08.2012 року [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла у власність квартиру № 32, що розташована в будинку № 8 по вулиці Заводська в с. Оженин Острозького району Рівненської області. ( а.с.7). Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений 17.08.2012 року приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 14481. ( а.с.8). Згідно витягу про державну реєстрацію прав КП «Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації » № 3560773 - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. ( а.с.9). З технічного паспорту від 15.08.2012 року, власником квартири № 32, що розташована в с. Оженин по вул. Заводській, 8, Острозького району Рівненської області зазначена [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 626 від 01.02.2016 року, виданої Оженинською сільською радою Острозького району Рівненської області про те, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані, але не проживають [PERSON] та [PERSON] ( а.с.12). Згідно акту обстеження № 371 від 11.08.2016 року, складеного комісією в складі: секретаря сільської ради, секретаря виконавчого комітету та спеціаліст Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області, встановлено, що громадяни, які не є родичами позивачки, а саме [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS], зареєстровані, але із 2012 року не проживають. (а.с. 13). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Згідно із ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особа має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316- 319 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має праве використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своє сімї, інших осіб. Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 05.11.2014 в справі № 6-158цс14, зазаначено, що право членів сімї власника будинку користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є. Із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. В судовому засіданні встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.08.2012 року, зареєстрованого в реєстрі № 1481, належить квартира [ADDRESS]. Відповідачі не проживають в ньому з 2012 року. Таким чином, суд вважає, що [PERSON], [PERSON] слід визнати такими, що втратили право на користування квартирою № 32 будинку № 8, по вул. Заводській в с. Оженин Острозького району Рівненської області та який належить на праві приватної власності [PERSON], оскільки реєстрація відповідачів в ньому, порушує її права, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним їй майном. Враховуючи викладене,

Outcome: approved