Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до ПМП «Макс» про зобов'язання відповідача ввести в експлуатацію гаражі - бокси [ADDRESS], шляхом подачі декларації про готовність об'єкта до експлуатації в інспекцію Держархбудконтролю. На обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що між ними та відповідачем були укладені угоди на виконання будівельних робіт спірних гаражів, 31 липня 2000 року з [PERSON], 27 серпня 2000 року з [PERSON], 03 листопада 2000 року з [PERSON] та [PERSON] За умовами угоди позивачами було виконано повне інвестування будівництва, а відповідач відповідно до п. 2.7 угоди зобов'язався після завершення будівництва і здачі блока гаражів у експлуатацію передати їх позивачам. Однак, побудовані відповідачем гаражі ще в 2000 році у їх власність не передані, у зв'язку з чим просять у примусовому порядку зобов'язати відповідача ввести в експлуатацію спірні гаражі згідно законодавства. Крім того, [PERSON] просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В судовому засіданні позивачі та представник позивача, кожен окремо, підтримали позовні вимоги та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову та пояснив, що ними виконані всі умови угоди, крім того просять застосувати строки звернення до суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Хмельницької міської ради - в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову. Представник третьої особи без самостійних вимог Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області, в судове засідання не з'явився хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом об'єктивно встановлено, що між [PERSON]- 31 липня 2000 року, [PERSON] - 27 серпня 2000 року, [PERSON], [PERSON] - 03 листопада 2000 року та ПМП «Макс» були укладені угоди на виконання будівельних робіт гаражів - боксів №№ 1,2,4,5, які знаходяться по [ADDRESS]. За умовами угоди позивачами було виконано повне інвестування будівництва, а відповідач відповідно до п. 2.7 угоди зобов'язався після завершення будівництва і здачі блока гаражів у експлуатацію передати їх позивачам. Однак, побудовані відповідачем гаражі ще в 2000 році у їх власність не передані. За зверненням позивачів до Управління архітектури та містобудування департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради, отримано лист від 21 жовтня 2013 року, що будівництво спірних гаражів завершене, і для прийняття їх в експлуатацію ПМП «Макс» повинно подати в інспекцію Держархбудконтролю в Хмельницькій області декларацію про готовність об'єкту до експлуатації. Відповідно до п. 2.7 угод укладених між позивачами та ПМП «Макс», останній взяв на себе обов'язок після завершення будівництва і здачу блоків гаражів у експлуатацію, гаражі передаються «замовникам» згідно чинного законодавства. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. В силу ч.ч.1,2 ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність» суб'єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави. Недержавні пенсійні фонди, інститути спільного інвестування, страховики та фінансові установи - юридичні особи публічного права здійснюють інвестиційну діяльність відповідно до законодавства, що визначає особливості їх діяльності. Інвестори - суб'єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування. Інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності. Таким чином з огляду на вищевикладене позов є обґрунтованим, оскільки позивачі згідно умов угод інвестували в повному обсязі будівництво гаражів, чого не заперечував в судовому засіданні представник відповідача. Відповідач після закінчення їх будівництва в 2000- 2001 роках згідно п. 2.7 угод повинен був здати гаражі у експлуатацію та передати їх позивачам. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частинами 3 та 4 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оцінюючи надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позивачі пропустили строки звернення до суду, поважних причин пропуску строку позивачами не наведено, доказів в підтвердження цьому не надано, а тому слід відмовити в задоволенні позову в зв'язку зі спливом строку позовної давності, оскільки про його застосування було заявлено представником відповідача. Про порушення своїх прав позивачі дізналась фактично після закінчення будівництва гаражів в кінці 2000 та на початку 2001 року, про що самі не заперечували в судовому засіданні. Суд критично ставиться до пояснень позивачів про те, що про порушення її прав вони дізнались в жовтні 2013 року з листа Управління архітектури та містобудування департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради, оскільки така позиція спростовується матеріалами справи та поясненнями самих позивачів та представника позивачів, так як наявність позову свідчить про той факт, що позивачі усвідомлювали, що вони протягом 14 років гаражі у власність не отримали.

Outcome: dismissed