Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

В лютому 2015року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути на її користь з відповідача грошову компенсацію в розмірі 100 000 грн., що становить 1/2 частину вартості автомобіля марки Nissan Primera, 2002року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.2-4). В подальшому, 28 вересня 2015року, після уточнення та доповнення заявлених позовних вимог (а.с.132-134), позивач остаточно просила стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в розмірі 85580 грн., що становить 1/2 частину вартості автомобіля марки Nissan Primera, 2002року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] на дату його продажу, також позивач просила стягнути з відповідача на її користь 10000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди та понесені судові витрати по справі. Вимоги заявленого позову позивач обґрунтовувала тим, що вона з 05.08.2008року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відповідно до рішення Новозаводського районного суду від 01.04.2015року.В період перебування в зареєстрованому шлюбі сторони придбали автомобіль марки Nissan Primera, 2002року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який було зареєстровано за відповідачем. В порядку поділу майна подружжя позивач просила стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію в розмірі 85580 грн., що становить 1/2 частину вартості автомобіля марки Nissan Primera, 2002року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], з врахуванням того, що вказаний автомобіль було продано відповідачем в лютому 2015року без її відома, при цьому коштами, отриманими від продажу даного автомобіля, відповідач розпорядився на власний розсуд. Також позивач зазначала, що внаслідок протиправних дій відповідача їй була спричинена моральна шкода. Наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує душевними стражданнями, пережитими у звязку з порушенням її прав та законних інтересів, як дружини та співвласника майна, у звязку з позбавленням можливості користуватися всіма благами та перевагами спірного автомобіля. Позивач просила стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 10000 грн. Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 01.04.2015року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено [PERSON], якій відповідачем було продано спірний автомобіль. Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07.10.2015 року вимоги позову [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 43000 грн. в рахунок відшкодування 1/2 частини вартості автомобіля марки Nissan Primera, 2002року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Судом стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 430 грн. витрат по сплаті судового збору. Стягнуто з [PERSON] судовий збір в розмірі 343 грн. на користь УК у м.Чернігові. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні її позовних вимог та ухвалити у вказаній частині нове рішення, яким задовольнити вимоги її позову в повному обсязі. А саме, стягнути на користь позивача з [PERSON]: - решту суми грошової компенсації в розмірі 42580 грн. в рахунок відшкодування 1/2 частини вартості автомобіля марки Nissan Primera, 2002року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; - моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Також апелянт просить стягнути на її користь з відповідача в рахунок відшкодування понесених нею судових витрат вартість судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 615грн., а також відшкодувати понесені нею витрати по сплаті судового збору. Доводи апеляційної скарги зазначають, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є необгрунтованим, ухваленим судом без врахування норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що відповідач, в порушення статей 60, 65 Сімейного кодексу України, уклав договір продажу спірного автомобіля проти волі [PERSON] та не в інтересах їх сімї, спрямувавши при цьому отримані кошти на власні потреби, порушивши таким чином права та інтереси апелянта. Апелянт вважає, що спірний автомобіль відповідач формально переоформив у лютому 2015року на [PERSON] На думку апелянта, суд першої інстанції при вирішенні спору по суті безпідставно взяв до уваги представлений відповідачем та третьою особою по справі [PERSON] договір купівлі-продажу спірного автомобіля за ціною 86000 грн., оскільки вказана ціна не відповідає реальній вартості автомобіля. При цьому апелянт зазначає, що судом безпідставно не взято до уваги висновки проведеної по справі судової автотоварознавчої експертизи, якими визначено, що середня ринкова вартість спірного автомобіля станом цін на дату продажу - 17.02.2015року складає 171160 грн. При цьому апелянт вказує, що експерт надав свою незалежну та професійну оцінку з поставленого питання, тому розмір грошової компенсації повинен був визначатися судом саме з вказаної суми, яка відповідає дійсній вартості спірного автомобіля на дату розгляду справи судом першої інстанції. Таким чином, апелянт вважає встановленим факт самовільного використання відповідачем спільного майна подружжя не в інтересах сімї до розірвання шлюбу, а отже, з врахуванням наявності вимоги позивача на отримання грошової компенсації від вартості автомобіля, з відповідача на користь позивача має бути стягнута, як вказує апелянт, половина вартості автомобіля за його дійсною вартістю, яка відповідно до висновку судового експерта-автотоварознавця станом цін на дату продажу-17.02.2015року складає 171160грн. Апелянт вказує, що визначена судовим експертом- автотоварознавцем вартість автомобіля - 171160грн. також відповідає дійсній вартості спірного автомобіля на дату розгляду справи судом першої інстанції. Апелянт також не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог позову про відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди, оскільки вважає, що вимоги позову у вказаній частині знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. При цьому апелянт зазначає, що вона була позбавлена можливості користуватися благами та перевагами, які надає автомобіль, залишений у користуванні відповідача, зокрема, такими як оперативність у вирішенні всіх необхідних побутових потреб, забезпечення вільного переміщення з місця проживання та роботи. В судове засідання апеляційного суду відповідач [PERSON], третя особа [PERSON], належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, відповідно до повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.171,173), не зявились. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07.10.2015року необхідно змінити в частині визначення розміру стягнутих сум з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування: 1/2частини вартості автомобіля та понесених судових витрат, виклавши другий та четвертий абзаци резолютивної частини рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07.10.2015року в наступній редакції: Другий абзац резолютивної частини рішення: Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 85 580 грн. в рахунок відшкодування 1/2 частини вартості автомобіля марки Nissan Primera, 2002року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Четвертий абзац резолютивної частини рішення: Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 855 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору, 615 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи. В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07.10.2015року необхідно залишити без змін. Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.08.2008 року (а.с.5). Відповідно до рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 01.04.2015року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.71-72). Позивач після розірвання шлюбу відновила своє дошлюбне прізвище- Ковтун (а.с.73-75). Під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі ними було придбано автомобіль марки Nissan Primera, 2002року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який був зареєстрований за відповідачем відповідно до свідоцтва реєстрації транспортного засобу серії САО № 939575 від 27.04.2013року. Як вбачається з договору ВІА № 987149 купівлі-продажу транспортного засобу від 17.02.2015року, [PERSON] продав [PERSON] автомобіль марки Nissan Primera, 2002року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] за ціною 86000 грн. (а.с.32, 76, 77). 18.02.2015року вказаний автомобіль було зареєстровано за [PERSON] (а.с.30,31). Відповідно до висновку судового експерта-автотоварознавця судової автотоварознавчої експертизи №151 від 01.08.2015року, яка була призначена судом першої інстанції в ході розгляду даної справи (а.с.100-119), ринкова вартість колісного транспортного засобу-легкового автомобіля Nissan Primera, 2002року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], станом цін на дату проведення експертизи - 16.06.2015року, складає: 156561,68грн.; середня ринкова вартість колісного транспортного засобу - легкового автомобіля Nissan Primera, 2002року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], станом цін на дату продажу - 17.02.2015року, складає 171160 грн. Задовольняючи частково вимоги заявленого позову та стягуючи з [PERSON] на користь [PERSON] 43000 грн. в рахунок відшкодування 1/2 частини вартості автомобіля марки Nissan Primera, 2002року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], суд першої інстанції виходив з наступного. Як вбачається з рішення суду першої інстанції, судом в ході розгляду даної справи було встановлено, що вказаний автомобіль був обєктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому спірний автомобіль було відчужено відповідачем під час перебування сторін у шлюбі, а правочину, за яким спірний автомобіль було відчужено, [PERSON] оспорено не було, тому за даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 43000 грн. в рахунок відшкодування 1/2 частини вартості спірного автомобіля, який було продано відповідачем за 86 000 грн. [PERSON], згідно договору ВІА № 987149 купівлі-продажу транспортного засобу від 17.02.2015року (а.с.76). В рішенні суду першої інстанції також зазначено, що за даних обставин суд не приймає до уваги, як доказ, висновок судового експерта-автотоварознавця №151 від 01.08.2015року судової автотоварознавчої експертизи, яким визначена середня ринкова вартість спірного автомобіля, яка становить 171160 грн. станом цін на дату продажу - 17.02.2015 року. Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відносно того, що судом першої інстанції при визначенні розміру суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування 1/2 частини вартості автомобіля марки Nissan Primera, 2002року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], необґрунтовано не прийнято до уваги висновок судового експерта-автотоварознавця судової автотоварознавчої експертизи №151 від 01.08.2015року, яка була призначена судом першої інстанції в ході розгляду даної справи, і відповідно до якого середня ринкова вартість колісного транспортного засобу-легкового автомобіля Nissan Primera, 2002року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], станом цін на дату продажу - 17.02.2015 року, складає 171160 грн. Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями, внесеними Протоколом №11 від 11травня 1994року), дата ратифікації: 17.07.1997р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З врахуванням наведеного, а також приписів статей 60,61,69,70,71 Сімейного кодексу України, які регламентують спірні правовідносини, розяснень п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, відповідно до приписів якого у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги відносно того, що судом першої інстанції при визначенні розміру суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування 1/2 частини вартості автомобіля марки Nissan Primera, 2002року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], необґрунтовано не прийнято до уваги висновок судового експерта-автотоварознавця судової автотоварознавчої експертизи №151 від 01.08.2015року, яка була призначена судом першої інстанції в ході розгляду даної справи, і відповідно до якого середня ринкова вартість колісного транспортного засобу-легкового автомобіля Nissan Primera, 2002року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], станом цін на дату продажу - 17.02.2015 року, складає 171160 грн. Відповідно до розяснень п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди- виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. В ході судового розгляду даної справи було встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що відповідно до договору ВІА № 987149 купівлі-продажу транспортного засобу від 17.02.2015року, [PERSON] продав [PERSON] автомобіль марки Nissan Primera, 2002року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.32,76,77), і 18.02.2015року вказаний автомобіль було зареєстровано за [PERSON] (а.с.30,31). За даних обставин, виходячи з приписів норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, положень п.6ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України, відповідно до якого загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність, апеляційний суд вважає, що при вирішенні спору у вказаній частині необхідно прийняти до уваги середню ринкову вартість спірного автомобіля, який було продано відповідачем 17.02.2015року в період перебування в зареєстрованому шлюбі з позивачем без її на те згоди, станом цін на дату продажу - 17.02.2015року в розмірі, визначеному судовим експертом-автотоварознавцем, а саме, 171160 грн. Таким чином, апеляційний суд вважає, що стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає 85 580 грн. ( 1/2 частина від суми 171160 грн.) в рахунок відшкодування 1/2 частини вартості автомобіля марки Nissan Primera, 2002року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Таким чином, рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07.10.2015року необхідно змінити в частині визначення розміру стягнутої суми з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування 1/2 частини вартості автомобіля, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 85 580 грн. в рахунок відшкодування 1/2 частини вартості автомобіля марки Nissan Primera,2002року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. З врахуванням приписів статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне пропорційно до розміру задоволених позовних вимог стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 855 грн. 80 коп. (1 відсоток від стягнутої на користь позивача суми в розмірі 85580грн.) в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.1) понесених позивачем витрат по сплаті судового збору за подання до суду першої інстанції позовної заяви, а також 615грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.131) понесених позивачем витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи, висновки якої прийнято до уваги апеляційним судом в ході апеляційного розгляду даної справи. За даних обставин рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07.10.2015року необхідно змінити в частині визначення розміру стягнутої суми з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування понесених судових витрат, виклавши четвертий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 855 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору, 615 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з приписів статей 23,1167 ЦК України, фактичних обставин справи та зазначив в оскаржуваному рішенні, що у вказаній частині позовні вимоги позивачем не доведені, оскільки [PERSON] не представлено суду жодного належного доказу на підтвердження вказаних вимог. Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог позову про відшкодування моральної шкоди, оскільки вказаний висновок суду першої інстанції узгоджується з фактичним обставинами справи та нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку суду першої інстанції у вказаній частині не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Відповідно до приписів ч.1,ч.4 статті 60 ЦПК України, яка регламентує обовязки доказування і подання доказів, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07.10.2015року необхідно залишити без змін. З врахуванням приписів статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, п.п.6 п.1 ч.2 статті 4 Закону України Про судовий збір апеляційний суд вважає за необхідне пропорційно до розміру задоволених вимог апеляційної скарги стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 941грн. 38коп. (110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви) в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.152) понесених витрат по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи.

Outcome: partial