Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

В лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі Позивач) звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 березня 2008 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено кредитний договір №KIF0SM037, згідно якого отримав кредитний ліміт у розмірі 151\~000,00 грн. з відсотковою ставкою 20% річних. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором [PERSON] станом на 18 січня 2017 року має заборгованість - 279385,22 грн. Враховуючи те, що право вибору способу судового захисту належить виключно Позивачу, то він вважає за необхідне захистити свої порушені права шляхом стягнення з Відповідача частини боргу, а саме 106\~000,00 грн. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 106 000,00 гри., яка складається з: 47 348,92 грн. - заборгованість за кредитом; 58 651,08 грн. - заборгованість но процентам за користування кредитом. Крім того, зобовязання за вказаним Договором забезпечено Договором поруки №KIF0SM037/Р від 06 березня 2008 року, укладеним з поручителем [PERSON] та в забезпечення виконання Позичальником своїх зобовязань за Кредитними договором. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність. Зазначав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення. Третя особа ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 06 березня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та фізичною особою підприємцем [PERSON] було укладено кредитний договір №KIF0SM037, згідно якого [PERSON] отримав кредитний ліміт у розмірі 151\~000,00 грн. з відсотковою ставкою у розмірі 20% річних. Відповідно до п. 4.3 Договору при порушенні клієнтом зобовязань, передбачених пп. 1.2, 2.2.3, 2.3.3, 2,4.1, 4.11 Договору, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 40% річних. У порушення зазначених норм закону та умов Договору Позичальник зобов'язання за вказаним Договором належним чином не виконав, а саме не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості. У звяжу з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 18 січня 2017 року має заборгованість - 279385,22 грн., яка складається з наступного: -47348,92 грн. - заборгованість за кредитом; -99196,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -132840,09 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Враховуючи те, що право вибору способу судового захисту належить виключне Позивачу, про що роз'яснено у п. 9 постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року. Позивач вважає за необхідне захистити свої порушені права шляхом стягнення з [PERSON] частини боргу, а саме 106\~000,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі простроченню повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового поверненій частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже діюче законодавство не зобов'язує кредитора вимагати від боржника повернення обов'язково повної суми заборгованості, а лише надає йому таке право. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника повернення всього боргу або буді яку його частину. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 106 000,00 грн., як: складається з: -47 348,92 грн. - заборгованість за кредитом; -58 651,08 грн. - заборгованість но процентам за користування кредитом. Крім того, зобовязання за вказаним Договором забезпечено Договором поруки №KIF0SM037/Р від 06 березня 2008 року укладеним з поручителем [PERSON] та в забезпечення виконання Позичальником своїх зобовязань за Кредитними договором. Згідно п.1. Договору поруки, предметом є надання поруки Відповідачем перед Банком, за виконання ФОП [PERSON] всіх своїх обовязків за Договором №KIF0SM037 від 06 березня 2008 року. Відповідно до вимог ст. ст. 610, 554 Цивільного кодексу України, Боржник та Поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Враховуючи те, що Відповідач не виконав умов Договору, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому позов про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 106\~000,00 грн. задовольняється у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 1600,00 грн. Враховуючи зазначене та

Outcome: approved