Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

В лютому 2019 року позивач ПрАТ «ПЗУ Україна» звернулось до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.09.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7468501, яким було забезпечено автомобіль «BMW 320D», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 27.10.2017 року у с. Новосілки по вул.. Садова, 6 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Skoda Rapid», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить Приватному акціонерному товариству «Нова лінія», під керуванням [PERSON] та забезпеченого автомобіля «BMW 320D» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області вді 13.11.2017 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Транспортний засіб «Skoda Rapid», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував потерпілий, було застраховано у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Надійна» за договором добровільного страхування наземного транспорту № 003776 від 25.10.2016 року. До позивача звернулась Страхова компанія потерпілого із заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов договору. Позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього здійснив виплату страхового відшкодування за мінусом франшизи за полісом ОЦВ ( в сумі 2000,00 грн) на користь Страхової компанії потерпілого у розмірі 16 083,44 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14170 від 02.04.2018 р. Відповідач не повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду. Страховика було повідомлено про страховий випадок від страхової компанії потерпілого, через значний проміжок часу - 06.03.2018 р., згідно заяви за вих.. № 39 про відшкодування шкоди від ПрАТ «Страхова компанія «Надійна». Тому позивач просив стягнути з відповідача суму в якості страхового відшкодування у розмірі 16 083,44 грн. та судовий збір 1921 грн. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Представник позивача направив до суду письмову заяву згідно якої просив розгляд справи провести у його відсутності, вимоги позову підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Письмового відзиву до суду не надіслав. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 06.09.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7468501, яким було забезпечено автомобіль «BMW 320D», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 27.10.2017 приблизно о 15 годині 50 хвилин [PERSON] , керуючи транспортним засобом «BMW 320D» державний реєстраційний номер [NUMBER] по вул . Садова 6 в с. Новосілки, Києво-Святошинського району Київської області, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався без печної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем «Skoda Rapid», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який зупинився попереду, в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, своїми діями водій [PERSON] порушив п. 13.1. ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.11.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 гривень. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. ґ), п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Транспортний засіб «Skoda Rapid», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував потерпілий, було застраховано у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Надійна» за договором добровільного страхування наземного транспорту № 003776 від 25.10.2016 року. До позивача звернулась Страхова компанія потерпілого із заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов договору. Позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього здійснив виплату страхового відшкодування за мінусом франшизи за полісом ОЦВ ( в сумі 2000,00 грн) на користь Страхової компанії потерпілого у розмірі 16 083,44 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14170 від 02.04.2018 р. Відповідач не повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду. Страховика було повідомлено про страховий випадок від страхової компанії потерпілого, через значний проміжок часу - 06.03.2018 р., згідно заяви за вих.. № 39 про відшкодування шкоди від ПрАТ «Страхова компанія «Надійна». [PERSON] в порушення п. 33.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не надав Приватнму акціонерному товариству страховій компанії «ПЗУ Україна» протягом трьох днів з дня настання ДТП письмове повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки відповідач [PERSON] в даному випадку несе відповідальність за заподіяну матеріальну шкоду. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved