Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

В квітні 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та просив виключити відомості про його батьківство з актового запису № 307 від 30.03.2021 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів). Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31.08.2019 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. З листопада 2019 року вони перестали підтримувати шлюбні відносини, почали проживати окремо, кожен мав своє особисте життя. 09.12.2019 року відповідачка подала до Личаківського районного суду позов про розірвання шлюбу. Однак, внаслідок запровадження карантину, рішення Личаківського районного суду м. Львова про розлучення було ухвалено лише 23.09.2020 року. В цей період часу відповідачка завагітніла від іншого чоловіка і [INFO] у неї народився син [PERSON] (тобто через 6 місяців після оформлення розлучення). В силу приписів ч. 2, 3 ст. 122 СК України, батьком дитини був записаний позивач - [PERSON] . При цьому, запис про [PERSON] як батька дитини був здійснений без згоди першого та за його відсутності. Довідавшись, про такий запис у свідоцтві про народження дитини він був змушений звернутися до суд з даним позовом. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 25.05.2021 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, здійснено виклик сторін на 14.07.2021 року (арк. 14-15). 14.07.2021 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 09 серпня 2021 року. 14.07.2021 року до суду відповідачкою [PERSON] подана письмова заява, в якій вона зазначила, що позов визнає повністю та не заперечує щодо його задоволення (арк. спр. 24). Позивач [PERSON] в судове засідання не прибив. Представник позивача - адвокат Квак В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Зазначив, що дійсно обставини наведені в позовній заяві мають місце, а тому просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що визнає позов [PERSON] , оскільки дійсно батьком її дитини - [PERSON] , який народився через 6 місяців після оформлення розлучення між нею та позивачем, є інша особа - [PERSON] , а через те, що рішення Личаківського суду м. Львова про розлучення між нею та позивачем [PERSON] було ухвалено лише 23.09.2020 року у зв`язку із запровадження карантинних обмежень, автоматично батьком дитини записано позивача [PERSON] . Судом задоволено клопотання представника [PERSON] - Квак В.В. про виклик в якості свідка [PERSON] , який є біологічним батьком дитини, щодо якої позивачем [PERSON] оспорюється батьківство в даній справі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] - Квак В.В. , відповідача [PERSON] , допитавши свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23 вересня 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 31 серпня 2019 року Личаківським районним у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №185. Рішення набрало законної сили 02.11.2020 року (арк. спр. 6). Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) (арк. спр. 7). Суд зазначає, що засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає Сімейний кодекс України. Порядок визначення походження дитини регулює глава 12 СК України. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно зі ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно з ст.136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Звернення позивача до суду зумовлено тією обставиною, що з листопада 2019 року сторони у справі перестали підтримувати шлюбні відносини, почали проживати окремо, кожен мав своє особисте життя. 09.12.2019 року відповідачка подала до Личаківського районного суду позов про розірвання шлюбу, однак, внаслідок запровадження карантину, рішення Личаківського районного суду м. Львова про розлучення було ухвалено лише 23.09.2020 року. В цей період часу відповідачка завагітніла від іншого чоловіка і [INFO] у неї народився син [PERSON] , батьком якого в силу приписів ч. 2, ч. 3 ст. 122 СК України, був записаний позивач - [PERSON] . Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України , позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд враховує, що мати дитини - відповідач у справі [PERSON] позовні вимоги визнала та вказала, що дійсно [PERSON] , з яким вона перебувала в шлюбі під час народження дитини не є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , а біологічним батьком дитини є [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] вказав, що дійсно він є біологічним батьком [PERSON] , що народився [INFO] . Свідок пояснив, що безперевно почав проживати з позивачкою [PERSON] з січня-лютого 2020 року. Також зазначив, що дуже тривалий в часі був процес оформлення розлучення позивача [PERSON] з відповідачкою [PERSON] . Свідок ствердив та визнав, що дійсно [PERSON] , [INFO] , є його сином. З огляду на викладене, зважаючи на фактичні обставини встановлені судом, а також визнання позову відповідачем, суд не знаходить підстав не брати до уваги наведені сторнами обставини, які встановлюють факт того, що відповідач [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Враховуючи встановлені у справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на визнання відповідачем даного позову, суд дійшов висновку, що вимога позивача про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. А тому, в користь позивача належить з державного бюджету повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 454 грн. З урахуванням наведено, з відповідача в користь позивача належить стягнути 454 грн. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved