Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

В квітні 2017 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказував, що з 15.06.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначав, що в даний час вони з відповідачем проживають окремо, син залишився проживати разом з ним. Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дитини, позивач просив стягнути з неї аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, щодо винесення заочного рішення не заперечував, а також просив стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, повторно звернулась до суду із заявою, в якій просила перенести розгляд справи на інший день, оскільки не може з'явитись в судове засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи відсутність доказів поважності причин неявки відповідача в судове засідання, суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 15.06.2012 року сторони перебувають в зареєстрованому щлюбі. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], 08.03.2012 народження, що підтверджується відомостями наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження. Згідно довідки № 97 від 06.04.2017 року Поправської сільської ради, малолітній [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрований і проживає разом з батьком [PERSON] по вулиці Лесі Українки, 64 села Одноріг Білоцерківського району та перебуває на його повному утриманні. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоровя платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплює, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З огляду на викладене та оскільки спільна дитина сторін проживає та знаходиться на утриманні позивача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн.

Outcome: approved