Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову позивач вказував, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , розташований житловий будинок літ. «А-1», який належав на праві власності сестрам [PERSON] і [PERSON] в рівних частках, по 1/2 частині кожній, на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 листопада 1980 року. Вже у 1988 році [PERSON] і [PERSON] на вказаній вище земельній ділянці завершили будівництво нового житлового будинку літ. «Б-1», але право власності на нього за життя вони не зареєстрували. [INFO] [PERSON] померла, внаслідок чого відкрилась спадщина у виді 1/2 частини кожного з житлових будинків. Спадщину прийняла донька померлої [PERSON] , так як проживала разом з матір`ю та вступила в управління житловим будинком. [INFO] померла [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина у виді 1/2 частини кожного з житлових будинків. Цю спадщину також прийняла [PERSON] , оскільки була племінницею померлої, проживала з нею за однією адресою. Але [INFO] [PERSON] померла та після її смерті відкрилась спадщина у виді двох житлових будинків з надвірними будівлями і спорудами, які не були зареєстровані на її ім`я на праві власності. Так як на момент смерті [PERSON] позивач, її син [PERSON] , був неповнолітнім, то спадщину він прийняв у встановленому законом порядку. Крім того, між позивачем та його батьком і братом було досягнуто взаємної згоди щодо спадкового майна, та останні не заперечують, щоб позивач оформив право власності на все спадкове майно після смерті матері. Саме тому позивач був змушений звернутися з позовом до суду. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, але подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також вказував, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, але подали до суду письмові заяви про визнання позову в повному обсязі та проведення розгляду справи за їх відсутності. В своїх заявах відповідачі повністю визнали позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовуються. Відповідач Люботинська міська рада Харківської області в підготовче засідання не з`явився, направив заяву про проведення розгляду справи за відсутності його представника за наявними матеріалами. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем з дотримання порядку, встановленого ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій та ухвалює рішення за наявності для того законних підстав. Ознайомившись із заявами відповідачів [PERSON] і [PERSON] про визнання позову, суд приходить до висновку, що такі заяви, подані ними особисто, не суперечать закону та достовірно відображають їх позицію в даній справі, та обізнаність про обставини, які відбувались в дійсності. Від так, визнання відповідачами позову не порушує їх прав, свобод чи інтересів, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті заявлених вимог у підготовчому засіданні. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Згідно з рішенням Харківського районного суду Харківської області від 05 листопада 1980 року, ухваленого в справі № 2-2693/1980, визнано право власності в порядку спадкування за [PERSON] і [PERSON] в рівних частках, по 1/2 частині за кожною, на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності на цей будинок було зареєстровано в КП «Люботинське БТІ» 19 червня 1997 року. З обставин, встановлених вказаним судовим рішенням, вбачається, що [PERSON] і [PERSON] являється рідними доньками подружжя [PERSON] і [PERSON] . Той факт, що [PERSON] є донькою [PERSON] і [PERSON] підтверджується поновленим записом акту про народження від 14 квітня 1948 року, складеним Харківським районним відділом РАЦС. Це дає підстави стверджувати, що [PERSON] і [PERSON] були рідними сестрами. Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого Люботинським БТІ станом на 13 квітня 2020 року, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , знаходяться житловий будинок літ. «А-1» (побудований в 1940 році) з сіньми літ. «а», «а1» та тамбуром літ. «а2» загальною площею 53,00 кв.м, житловою площею 16,30 кв.м, житловий будинок літ. «Б-1» (побудований в 1988 році) загальною площею 109,50 кв.м, житловою площею 75,70 кв.м, та надвірні будівлі: ганки літ. «а3» і «б», погреби літ. «ап» і «зп», вбиральня літ. «Д», душ літ. «Е», сарай літ. «Ж», гараж літ. «З», вигрібна яма літ. «Я», колонка літ. «К». Згідно з довідкою Люботинського БТІ № 51 від 13 квітня 2020 року, в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , самочинні будівництва та переобладнання відсутні. Відповідно до листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-19-5376 від 30 липня 2012 року «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» встановлено, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. У суду не виникає сумнівів у тому, що забудовниками спірного житлового будинку літ. «Б-1» були саме [PERSON] і [PERSON] , оскільки вони були співвласниками іншого житлового будинку та користувачами земельної ділянки за вищевказаною адресою. Тому вони набули право володіння і користування цим будинком та могли зареєструвати своє право власності на нього. Але своє право власності на збудований житловий будинок [PERSON] і [PERSON] не зареєстрували. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим 08 квітня 1999 року Люботинським міським відділом РАГС. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини домоволодіння з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Спадкоємцем на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є її донька [PERSON] , що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя котрий залишився, батьки померлого. За повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 15 січня 2021 року, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в шестимісячний строк до нотаріальної контори звернулась [PERSON] , донька спадкодавці, з заявою від 05 жовтня 1999 року про прийняття спадщини, на підставі якої заведено спадкову справу; свідоцтво про право на спадщину нікому не видано. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 27 квітня 1952 року та копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 05 серпня 1978 року, укладеного з [PERSON] . Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Отже [PERSON] набула право власності на 1/2 частину спірного домоволодіння, оскільки у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті своєї матері. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим 29 грудня 1999 року Люботинським міським відділом РАГС. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини домоволодіння з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 15 січня 2021 року, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявами про прийняття або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звернувся, свідоцтво про право на спадщину нікому не видано. Отже спадщина після смерті [PERSON] ніким зі спадкоємців, визначених ст.ст. 529-531 ЦК України (в редакції 1963 року) не була прийнята. 01 січня 2004 року набрав чинності Цивільний кодекс України, який визначав нові правила спадкування за законом та здійснення права на спадкування. Згідно з п. 5 розділу «Прикінцеві та Перехідні положення» цього Кодексу правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Так, виходячи з положень ст.ст. 1262, 1266 ЦК України, [PERSON] , яка була племінницею померлої [PERSON] , отримала права на спадкування за законом як спадкоємець другої черги, оскільки її рідна мати, [PERSON] , яка була рідною сестрою спадкодавця [PERSON] , померла на час відкриття спадщини. Як вбачається з записів у будинковій книзі, у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , на час її смерті, була зареєстрована та постійно проживала [PERSON] , що дає підстави вважати її такою, що прийняла спадщину у належний спосіб та не заявила про відмову від неї. Такий спосіб прийняття спадщини передбачений ч. 3 ст. 1268 ЦК України. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області 13 липня 2007 року. Відповідно до положень ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Наразі спадкоємцями на відкриту спадщину у виді домоволодіння з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] та діти - [PERSON] , позивач по даній справі, та [PERSON] , що відповідає ст. 1261 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги спадкування за законом відносяться діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Та обставина, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину шляхом подання до нотаріальної контори в шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини, підтверджується повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 15 січня 2021 року. Позивач [PERSON] відповідної заяви до нотаріальної контори не подавав, але також прийняв спадщину у встановленому законом порядку, оскільки на час смерті своєї матері [PERSON] був неповнолітнім, що прямо передбачено ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Згідно з письмовими заявами від 08 лютого 2021 року, які були подані відповідачами [PERSON] і [PERSON] , ці спадкоємці раніше уклали угоду зі спадкоємцем [PERSON] про відмову від своєї частки у спадщині на користь останнього за рахунок сплати компенсації та відповідні частки. Таке право спадкоємця передбачено ст. 1267 ЦК України. Отримання повної компенсації за свої частки у спадщині [PERSON] та [PERSON] підтвердили в своїх заявах. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Люботинською міською радою Харківського району 11 серпня 1992 року. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] є спадкоємцем, як прийняв після смерті своєї матері [PERSON] спадщину у виді домоволодіння з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а тому задовольняє позов повністю і визнає за позивачем право власності на вказане домоволодіння. На підставі викладеного,

Outcome: approved