Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

В липні 2014 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом та просив визнати недійсним договір №030465 від 17.03.2014 року, укладений між ним та ТОВ «Правнік» про вчинення дій на надання позики та договір №030465 від 17.03.2014 року про надання інформаційних послуг, підписаний між ним та ТзОВ «Ніван Люкс», а також договір №006690 від 24.03.2014 року про добровільне страхування від нещасних випадків, укладений між ним та ТДВ «СК Традо», стягнути з відповідачів солідарно на його користь 6850 грн. 00 коп. Заочним рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 08.10.2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 14.01.2015 року, позов задоволено частково, визнано недійсним договір №030465 від 17.03.2014 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Правнік» про вчинення дій на надання позики, визнано недійсним договір №030465 від 17.03.2014 року про надання інформаційних послуг, укладений між [PERSON] та ТОВ «Ніван Люкс», визнано недійсним договір №006690 від 24.03.2014 року про добровільне страхування від нещасних випадків, укладений між [PERSON] та ТДВ «СК «Традо», стягнуто з ТОВ «Ніван Люкс» на користь позивача грошові кошти в сумі 3800 грн., з ТДВ « СК «Традо» грошові кошти в розмірі 3000 грн. та вирішено питання про судові витрати. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.04.2015 року вказані рішення першої та апеляційної інстанції скасовано в частині позовних вимог [PERSON] до ТДВ «Страхова компанія «Традо» і справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Так, в обґрунтування своїх вимог до ТДВ «Страхова компанія «Традо» позивач посилався на те, що бажаючи придбати житловий будинок в с.Вашківці Вижницького району, Чернівецької області він звернувся до ТОВ «Правнік», з метою отримання кредиту та 17.03.2014 між ним та ТОВ «Правнік» було укладено договір про надання безстрокової позики на суму 100000 грн. Ним було підписано два договори - з ТОВ «Правнік» та TOB «Ніван Люкс» та на виконання умов вказаних договорів він оплатив комісію в сумі 3800грн. В подальшому, оскільки на протязі тижня кредитні кошти так і не надійшли та йому ніхто не телефонував він знову особисто звернувся до працівника відповідачів за місцем розташування їх офісу в м.Чернівці, де представник відповідачів пояснив, з метою прискорення отримання кредитних коштів йому слід ще сплатити 3000 грн. та надав йому банківські реквізити для оплати вказаних коштів як страхового платежу за договором, проте жодного договору страхування він не підписував, але грошові кошти сплатив з метою прискорення отримання кредиту. Не зважаючи на виконанні ним вище вказані дії кредитних коштів він так і не отримав. Крім того, вказував на те, що він не укладав жодного договору страхування та отриманий його родичами в офісі відповідачів ТОВ «Правнік» та ТОВ «Ніван Люкс» договір про страхування його життя від нещасного випадку від 24.03.2014 року, укладений з ТДВ «СК Традо» не міг бути ним підписаний з тих причин, що 24.03.2014 року він перебував на роботі в м.Києві, а підпис, який міститься на спірному договорі взагалі зовні не схожий на його підпис. Також вказував на те, що згідно офіційної та відкритої інформації, яка міститься на сайті ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців єдиним видом діяльності ТДВ «СК Традо» є інші види страхування окрім страхування життя, проте відповідно до умов спірного договору було застраховано його життя від смерті внаслідок нещасного випадку. В додаткових поясненнях до позову, представник позивача також просила врахувати висновки судової почеркознавчої експертизи як підставу визнання недійсним оспорюваного договору страхування. Таким чином, на підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив визнати недійсним договір №006690 від 24.03.2014 року укладений між ним та ТДВ «СК «Традо» про добровільне страхування від нещасних випадків та стягнути з відповідача сплачені ним грошові кошти. В судове засідання позивач не зявився, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник позивача в судове засідання не зявилась, направила до суду заяву в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, а також на підставі висновку судової почеркознавчої експертизи, крім того просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1022 грн., з яких 121,80 судові витрати та 900,48 грн. витрати за проведення почеркознавчої експертизи. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, проте направив до суду письмові заперечення проти позову в яких зазначав наступне. Подана до суду заява про збільшення позовних вимог від 27.08.2014 року відповідно до якої позивачем предявлено вимоги до ТДВ «СК «Традо» потребує правової оцінки з точки зору наявності правових підстав її підписання представником позивача. Крім того, вважає, що з аналізу ст.ст. 8, 16 Закону України «Про страхування» розмежування видів особистого страхування, включаючи таку його форму як добровільне, залежить від страхового випадку та за умовами спірного договору страховим випадком є смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, а тому такий договір не є договором страхування життя. Крім того, подані позивачем проїзні документи на підтвердження того, що він не міг підписувати спірний договір не є належними та допустимими доказами у справі, оскільки не містять імені позивача та можуть свідчити тільки про перебування позивача у вказані в них дати не за місцем свого постійного проживання. Просив в задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Враховуючи те, що в судове засідання не зявились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, судом встановлено, що 24.03.2014 року між позивачем та ТДВ «Страхова компанія «Традо» було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків, відповідно до якого позивач застрахував своє життя на випадок смерті від нещасного випадку, що стався під час дії договору страхування, страховою сумою 100000 грн. при сплаті страхового платежі в розмірі 3000 грн. (а/с 38). У відповідності до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У відповідності до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля є бажанням, наміром особи вчинити правочин, однак для вчинення правочину необхідно не тільки воля, а ще й доведення цієї волі до відома інших осіб. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ ст. 208 ЦК України \~у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, між юридичними особами. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України \~правочин вважається таким. що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з правової позиції, сформованої Верховним судом України у постанові від 18 грудня 2013 року по справі №6-127 цс13, вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст.203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Відповідно до висновку експерта №2389-К від 08.12.2015 року, підпис синього кольору від імені [PERSON] на договорі страхування, укладеного між [PERSON] та ТДВ «СК Традо» від 24.03.2014 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. Згядно правової позиції, сформованої Верховним судом України у постанові № 6-162цс13 від 19.02.2014 року, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, судом встановлено, що в момент укладення оспорюваного правочину, між його сторонами не було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, оскільки висновком експерта встановлено, що позивачем договір страхування від 24.03.2014 року не підписувався, а отже не виявляв своєї волі на його укладення, а тому спірний договір слід визнати недійсним. Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодуванні. Як вбачається з копії квитанції, яка міститься в матеріалах справи, 24.03.2014 року позивач було сплачено 3000 грн. на рахунки ТДВ «СК «Традо», а тому вказана сума грошових коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно положень ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких зокрема віднесено витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено 121,80 грн. судового збору за звернення до суду з заявою про забезпечення доказів та 900 грн. 48 грн. за проведення судового почеркознавчої експертизи, таким чином понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved