Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і малолітнього [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що її син [PERSON] 25.01.2011 року зареєстрував шлюб із відповідачкою [PERSON] та став разом із нею проживати у [INFO], власником якого являється позивачка. 23.08.2012 року у відповідачки та сина позивачки народився син [PERSON], який також був зареєстрованим та проживав у вказаному будинку. Згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 25.05.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після чого в жовтні 2015 року відповідачка разом з її малолітнім сином [PERSON] переїхала на постійне місце проживання в Російську Федерацію. Разом із тим, відповідачка та її син значаться зареєстрованими у належному позивачці будинку, за адресою с. Кальня Деражнянського району Хмельницької області, вул. Шевченка, 12, хоча там фактично не проживають з жовтня 2015 року. Через наведену обставину позивачка позбавлена можливості у повній мірі реалізовувати свої права як власника будинку, а тому, враховуючи те, що у добровільному порядку відповідачка не бажає знятися з реєстрації, позивачка просила в судовому порядку визнати відповідачку та її сина такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі на повторні виклики в судове засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Деражнянського районного сектору Управління державної міграційної служби в Хмельницькій області в судове засідання не зявився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, покладаючись при вирішенні спору на думку суду. З огляду на викладене та при відсутності заперечень позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, показання свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що позивачка є власником житлового будинку з надвірними будівлями, які знаходяться по вул. Шевченка, 12 в с. Кальня Деражнянського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Кальнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області 20.02.2007 року, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Деражнянським ГМП «Інвентаризатор» 20.02.2007 року за № 13634237. Довідкою виконавчого комітету Кальнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області № 286 від 04.12.2017 року підтверджується, що відповідачка [PERSON] значиться зареєстрованою за вказаною адресою. Зясовуючи доводи позивачки, наведені нею в обґрунтування позову, судом встановлено, що 25.01.2011 року син позивачки [PERSON]зареєстрував шлюб із відповідачкою [PERSON], після чого вона зареєструвалася та стала проживати у належному позивачці будинку, за адресою с. Кальня Деражнянського району Хмельницької області, вул. Шевченка, 12. За час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] 23.08.2012 року народився син [PERSON], місцем реєстрації якого, у відповідності з чинним законодавством, є також будинок за вказаною адресою. Згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 25.05.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після чого в жовтні 2015 року відповідачка разом з її малолітнім сином [PERSON] переїхала на постійне місце проживання в Російську Федерацію. Так, актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 16.02.2017 року, складеним комісією в складі виконучої обовязків Кальнянського сільського голови, депутатів Кальнянської сільської ради та в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON], підтверджується, що в будинку під номером 12 по вулиці Шевченка в с. Кальня Деражнянського району Хмельницької області значаться зареєстрованими: [PERSON], [INFO] - голова домогосподарства; її чоловік [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO] та невістка [PERSON], [INFO]. При цьому, комісією було встановлено, що [PERSON] не проживає у вказаному будинку з жовтня 2015 року. Той факт, що відповідачка [PERSON] та її малолітній син [PERSON] з жовтня 2015 року на проживають у будинку позивачки, оскільки виїхали на постійне місце проживання у Російську Федерацію, підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], котрі є сусідами позивачки. В обґрунтування позову позивачка вказала, що реєстрація відповідачів у належному їй на праві власності будинку позбавляє її можливості у повній мірі реалізовувати свої права як власника будинку. Судом приймаються до уваги такі доводи позивачки, оскільки будь-яких доказів на їх спростування відповідачкою не подано. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156\~ЖК УРСР;стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно із ст.ст.\~71 та 72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад шість місяців у місці проживання. Таким чином, оцінивши обставини справи та встановлені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про те, реєстрація відповідачів у належному позивачці на праві власності будинку чинить їй перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належним майном, протиправно обмежує її у здійсненні свого права власності, а тому наявні підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: с. Кальня Деражнянського району Хмельницької області, вул. Шевченка, 12. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved