Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

в липні 2020 року представник позивача ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, відповідно до якого просив суд стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 126530,26 грн., з яких: 91384,26 грн. - заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, 27165,48 грн. - сума інфляційних нарахувань, 7981,16 грн. - три відсотки річних. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Зазначений будинок перебуває на балансі та обслуговуванні позивача. Однак, в порушення Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, а також вимог Цивільного та Житлового кодексу України, відповідач не в повному обсязі сплачує квартплату та комунальні послуги, внаслідок чого у відповідача за період із 14.05.2012 р. по червень 2020 р. перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі: 91384,26 грн. - основна сума боргу за послуги, 27165,48 грн. - інфляційні втрати, 7981,16 грн. - три відсотки річних. Дану заборгованість відповідач сплатити у добровільному порядку не бажає, а тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача в примусовому порядку вказану суму заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.07.2020 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11.09.2020 року, позов було задоволено в повному обсязі. Стягнуто із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» за період із 14.05.2012 р. по червень 2020 р. заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 91384 (дев`яносто одна тисяча триста вісімдесят чотири) грн. 26 коп., інфляційні втрати в сумі 27165 (двадцять сім тисяч сто шістдесят п`ять) грн. 48 коп., три відсотки річних в сумі 7981 (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят одна) грн. 16 коп. Стягнуто із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» судові витрати в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.01.2021 року, заяву відповідача [PERSON] про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11.09.2020 року у цивільній справі № 752/13043/20 було задоволено. Поновлено відповідачу строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11.09.2020 року у справі № 752/13043/20. Скасовано заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11.09.2020 року у справі № 752/13043/20, та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче судове засідання. В січні 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем не укладався договір про надання будь-яких житлово-комунальних послуг, відповідач в квартирі не проживала, а також позовні вимоги пред`явлені із пропуском строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. В лютому 2021 року представник позивача зменшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути із відповідача на користь позивача з урахуванням строків позовної давності заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період із липня 2017 р. по жовтень 2020 р. в сумі 62361,41 грн., а також, в порядку ст. 625 ЦК України, три відсотки річних в сумі 4569,56 грн. та інфляційні втрати в сумі 10791,62 грн. В березні 2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого сторона позивача наполягала на задоволенні зменшених позовних вимог, посилаючись на безпідставність заперечень відповідача на позов, оскільки, відсутність письмового договору не є підставою для звільнення споживача від сплати за спожиті житлово-комунальні послуги, з будь-якими актами-претензіями, зокрема, щодо надання послуг неналежної якості та/або ненадання певних послуг відповідач до позивача не зверталась. Крім того, всі розрахунки були здійсненні у відповідності до встановленого порядку, тарифів та правил, а відтак доводи відповідача є безпідставними. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити з викладених в позові підстав. Відповідач в судове засідання не з`явилась. Судом про розгляд справи повідомлялась належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. В матеріалах справи міститься письмовий відзив на позов, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без її участі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Будинок [ADDRESS] знаходиться на утриманні та обслуговуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс». Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між сторонами укладено не було. Жодних повідомлень про не проживання у квартирі та неотримання комунальних послуг від відповідача на адресу позивача не надходило, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 р. зі змінами та доповненнями, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартиронаймачі квартир багатоквартирних будинків зобов`язані щомісяця вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Позивачі - це виконавець послуг. Згідно із п. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де зокрема в п. 3 зазначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. ст. 64, 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і за комунальні послуги. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами ї несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Позивач у справі стверджує, що відповідач не виконує своїх зобов`язань щодо сплати квартирної плати та отриманих комунальних послуг у повному обсязі та, згідно зменшених позовних вимог з урахуванням строків позовної давності, - за період із липня 2017 р. по жовтень 2020 р. у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 62361,41 грн. Крім того, в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивачем за вказаний період нараховано три відсотки річних в сумі 4569,56 грн. та індекс інфляції в сумі 10791,62 грн., що підтверджується наданим стороною позивача розрахунком, який відповідає вимогам закону. Жодних доказів, які б спростовували розмір нарахованої суми заборгованості, та штрафних санкцій стороною відповідача суду надано не було, а також не подано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань та сплати коштів позивачу за житлово-комунальні послуги. Твердження позивача про те, що між сторонами не було укладено будь-яких договорів, а також те, що нараховані суми за комунальні послуги не відповідають встановленим тарифам, а відтак відсутні підстави для стягнення заборгованості, судом до уваги не приймаються, оскільки, відсутність договору між сторонами не звільняє споживача від сплати за житлово-комунальні послуги, а нарахована плата позивачем за вказані послуги повністю відповідає встановленим тарифам, про що свідчать надані стороною позивача докази. В ході розгляду справи стороною позивача було заявлено про застосування до позовних вимог строків позовної давності, однак, варто відзначити про те, що позивачем в ході розгляду справи було зменшено розмір позовних вимог та пред`явлено до стягнення суму за період, який не перевищує трьох років до дня звернення із даним позовом до суду, а відтак зазначене клопотання задоволенню не підлягає. Інші доводи та заперечення сторони відповідача не спростовують наведених висновків суду та не свідчать про безпідставність вимог позивача. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, відповідно до правил ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved