Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування завданих йому матеріальних збитків 9576 грн. 28 коп. та у відшкодування моральної шкоди 2000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він з [PERSON], яка є його рідною сестрою, успадкували після смерті батька житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] Сновського району Чернігівської області. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2016 року визнано укладену між ними мирову угоду про поділ в натурі житлового будинку з господарськими будівлями за вищевказаною адресою. Вважає, що право спільної часткової власності при поділі між ними не припинилося. Вказав, що електролічильник, який обліковував спожиту електроенергію в будинку, знаходився в частині відповідачки. 26 березня 2017 року [PERSON] разом з чоловіком відключили частину будинку і времянку позивача від електроенергії, при цьому чоловік відповідачки викрав більше 10 метрів кабелю, яким до времянки була підключена електроенергія. До цього моменту позивач не отримував від відповідачки жодних попереджень про те що вона збирається від'єднати його від електропостачання. В зв'язку з цим у березні 2017 року позивач був вимушений звернутися до ВП Щорський РЕМ ПАТ «Чернігівобленерго» з питанням окремого під'єднання його частини будинку до електроенергії. В той же день [PERSON] було видано рахунок фактуру на суму 9180 грн. 00 коп., за стандартне приєднання, також позивачем були сплачені кошти за послуги ВП Щорський РЕМ ПАТ «Чернігівобленерго» в сумі 396 грн. 28 коп. Вказані витрати вважає збитками. Вказав, що лише коли він сказав сестрі, що буде звертатися до суду з приводу її неправомірних дій щодо відключення електроенергії, на його адресу 30 березня 2017 року надійшов лист, датований заднім числом, в якому відповідачка зазначила, що оскільки вона у вищевказаному будинку не проживає, то вона відключає подачу електроенергії. Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 17 липня 2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача завдані матеріальні збитки в сумі 9576 грн. 28 коп. та судовий збір в сумі 640 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з даним рішенням [PERSON] звернулася до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позовних вимогах [PERSON] про відшкодування збитків та моральної шкоди у повному обсязі, а також просила стягнути з позивача витрати, понесені нею при розгляді даної справи, зокрема, витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. та витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1408 грн. Доводи апеляційної скарги зводяться до викладу обставин справи. Також апелянт наголошує, що припинення електропостачання до літньої кухні позивача не є втратами пов'язаними з відновленням його порушеного права, тим більш втратами які він зазнав у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі. Крім того [PERSON] звертає увагу на ту обставину, що позивачу по справі було проведене стандартне приєднання до електромережі та сплачені послуги ВП Щорський РЕМ ПАТ «Чернігівобленерго», ніяких інших послуг (за підєднання в результаті самовільного відключення, тощо) він не сплачував. Позивач навіть у квитанції зазначив, що він оплатив вартість стандартного приєднання за адресою [ADDRESS], тобто не всього будинку, як він вказує, а лише своєї частини. Апелянт вважає, що у будь-якому разі (чи то в листопаді, чи то в березні, чи ще коли) позивач повинен був би оплачувати послуги РЕМу з приєднання до його квартири електромережі, отже, в розумінні поняття «збитки» позивач не зазнав ніяких втрат. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів прийшла до наступного висновку. Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції. Задовольняючи частково позов [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду справи відповідачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України на підтвердження протиправного характеру дій позивача, щодо заявлених позовних вимог. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначив, що позивачем не надано жодного доказу, що погіршився стан його психічного здоров'я. Однак, з таким висновком не може повністю погодитись колегія суддів апеляційного суду. Згідно ст.1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] отримали в спадок по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2016 року визнано (затверджено) мирову угоду від 14 вересня 2016 року, укладену між [PERSON] та [PERSON] в якій зазначено, що сторони по двосторонній згоді розділили в натурі житловий будинок наступним чином: первісному позивачу-відповідачу [PERSON] виділено ганок, сіни а 1-1 розміром 11 м.кв., комора а 1-2 розміром 8,0 м.кв., вітальню А 1-1 розміром 14,2 м.кв., кухню А 1-2 розміром 5,9 м.кв., частина житлової кімнати А 1-5 розміром 7,66 м.кв. капітально перегородивши її на відстані 2 метрів від перегородки кімнати А 1-1., а саме з однієї сторони від початку дверей між кімнатами 1-3 та 1-5 та з другої сторони по кінцю першого вікна кімнати 1-5. Відповідачу-вторинному позивачу [PERSON] виділено житлову кімнату А 1-3 розміром 6,5 м.кв., житлову кімнату А 1-4 розміром 6,0 м.кв., та другу частину житлової кімнати А 1-5 розміром 13,94 м.кв. Також по двосторонній згоді розділили господарські будівлі і споруди наступним чином: [PERSON] виділено погріб Б-1, навіс б-1, навіс в-1, сарай Г-1, гараж г-1, ворота з хвірткою №1, огорожа по периметру від умовної перегородки розділеної кімнати 1-5 будинку до сараю г 1-1. [PERSON] виділено літню кухню Д-1, прибудову д-1, сарай Ж-1, навіс ж-1, сарай г 1-1, ворота №2, огорожа по периметру від сараю Г-1 до умовної перегородки розділеної кімнати будинку 1-5. За умовами мирової угоди [PERSON] зобов'язана до 20 жовтня 2016 року установити капітальну перегородку по лінії розділу кімнати 1-5 житлового будинку, під час демонтування споруд опалення в кімнаті 1-2 зобов'язується зберегти перегородку між кімнатами 1-2 та 1-3. [PERSON] зобов'язувався до 20 жовтня 2016 року установити паркан між двома домоволодіннями по прямій лінії від перегородки між кімнатами 1-2 та 1-3 житлового будинку до перегородки між сараями Г-1 та г 1-1, крім цього зобов'язувався зробити та відгородити прохід до колодязя, який по двосторонній згоді залишається в спільному володінні. Сарай В-1 по взаємній згоді підлягає демонтуванню, і як будматеріал передається в користування [PERSON], який зобов'язувався до 20 жовтня 2016 року перенести його на свою земельну ділянку. По двосторонній згоді стіни опалювальної печі між кімнатами 1-2 і 1-3 та між кімнатами 1-3 та 1-5, які виконують функцію перегородок між кімнатами залишаються без змін. Таким чином, між сторонами здійснено поділ в натурі садиби, яка перебувала у спільній частковій власності і, в силу положень ч.2 ст.367 ЦК України, право спільної часткової власності припинилось. У відповідності до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМ України від 26 липня 1997 р. № 1357 (надалі ПКЕЕН), вказані Правила регулюють відносини між побутовими споживачами та електропостачальниками. Відповідно до п.3 ПКЕЕН, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією. У разі коли об'єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) декількох осіб, електропостачальник укладає договір з одним із співвласників (користувачів) за умови наявності письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відповідна відмітка в договорі. У разі виникнення питань, можливі шляхи вирішення яких не обумовлені договором, сторони керуються цими Правилами та законодавством. Згідно п.5 ПКЕЕН, у разі розташування об'єктів побутового споживача за різними адресами побутовий споживач повинен укласти окремий договір щодо кожного об'єкта. У багатоквартирному будинку енергопостачальник укладає договори з кожним наймачем (власником) квартири. У разі звернення до електропостачальника особи, яка є спадкоємцем та/або яка на час відкриття спадщини проживала разом із побутовим споживачем, з яким було укладено договір, протягом строку оформлення відповідних прав на об'єкт відключення електроустановок об'єкта електропостачальником не здійснюється за умови своєчасної оплати спожитої електричної енергії. На цей строк електропостачальник укладає із зазначеними особами договір на строк, необхідний для оформлення відповідних прав на об'єкт. З новим власником (користувачем) об'єкта, зокрема якщо новий об'єкт утворився в результаті розділення об'єкта побутового споживача, укладається новий договір в установленому цими Правилами порядку. «Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж», затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 17.01.2013 р. № 32, зареєстрованими в МЮ України 08.02.2013 р. за №236/22768 встановлено, що ці Правила регулюють відносини, які виникають під час приєднання новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок замовників (крім когенераційних установок) до електричних мереж. Стандартне приєднання - приєднання електроустановки (крім електроустановок, призначених для виробництва електричної енергії) замовника до діючих мереж електропередавальної організації на відстань, що не перевищує 300 метрів по прямій лінії від місця забезпечення потужності до місця приєднання, яке диференціюється за ступенями потужності об'єкта замовника: перший ступінь - до 16 кВт включно; другий ступінь - від 16 кВт до 50 кВт включно; третій ступінь - від 50 кВт до 160 кВт включно; п.1.11. Для населення з індивідуальною забудовою житла за однією адресою у разі перерозподілу потужності між власниками (співвласниками) без зміни сумарної величини приєднаної потужності об'єкта архітектури, зміни категорії електроустановок щодо надійності електропостачання або зміни точки приєднання технічні умови не видаються. За необхідності здійснення монтажу (демонтажу) додаткових елементів електричної мережі відповідна реконструкція здійснюється електропередавальною організацією згідно з укладеним договором. Про приєднання до електричних мереж між ВП Щорський РЕМ ПАТ «Чернігівобленерго» та [PERSON] 27.03.2017 р. було укладено договір №027-004/16 та виставлено рахунок-фактуру №П027-4 від 27 березня 2017 року в рахунок плати за стандартне приєднання згідно розрахунку № дог. 027-004/17 від 27 березня 2017 року в сумі 9180 грн., який був сплачений позивачем (а.с.17). Згідно копії квитанції №3 від 03 квітня 2017 року [PERSON] сплатив ВП Щорський РЕМ ПАТ «Чернігівобленерго» також 396 грн. 28 коп. за вимірювання згідно рах. №65 від 03 квітня 2017 року (а.с.18). Вбачається також, що [PERSON] 15 березня 2017 року адресувала [PERSON] повідомлення про відключення подачі електроенергії до будинку, оскільки вона в ньому не проживає та не користується електроенергією (а.с.19). Дане повідомлення відправлено 27 березня 2017 року (а.с.20). На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку що, оскільки між сторонами не було укладено угоди щодо порядку спільного користування електроенергією, спільна часткова власність на домоволодіння припинилась, подальші дії сторін щодо приєднання та користування електроенергією повинне здійснюватись у відповідності до вказаних законодавчих норм та Правил приєднання електроустановок та ПКЕЕН. Порушень вказаних норм закону з боку відповідачки [PERSON] не встановлено. Також суду не надано суду доказів інших правопорушень. Вбачається, що [PERSON] також зверталась до поліції з заявою про зникнення кабелю 18 квітня 2017 року (а.с.32). За результатами перевірки не було встановлено факт зникнення кабелю з її дачного господарства в [ADDRESS], так як згідно пояснень [PERSON] вбачається, що даний кабель був відстуній ще до розподілу майна в 2016 році (а.с.30-37). Комісією у складі депутата Сновської міської ради [PERSON], громадянина [PERSON] та власників 1/2 частини домоволодіння в [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] було обстежено горище будинку №24-Б на предмет пожежної безпеки. Виявлено, що горище є спільним на всьому будинку, горище не перегороджене і все покрите кострою (відходи льону). Поверху костри місцями валяється папір, стара одежа та дерев'яні бруски. Коробка по розподілу електропроводів також знаходиться на горищі в ній наявні сліди розплавлення ізоляції проводів (а.с.71). Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною 1 зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Вбачається, що позивач свої вимоги про відшкодування майнової і моральної шкоди пов'язує з фактом відключення його частини будинку та времянки від електропостачання, що потягло за собою необхідність звернення до Щорського РЕМ ПАТ «Чернігівобленерго» з питанням окремого під'єднання його частини будинку до електроенергії. Враховуючи, що між сторонами житловий будинок за мировою угодою ухвалою суду розділено в натурі, [PERSON] мав звернутися до електропостачальника для укладення договору про користування електричною енергією та, відповідно, [PERSON] відключаючи частину будинку і времянку позивача від електроенергії не порушила прав [PERSON], а загалом відключила свою частину будинку від електроенергії, вважаючи, що може статися пожежа. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданням відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Висновок суду першої інстанції, щодо доведеності позовних вимог в частині завдання відповідачкою шкоди позивачеві спростовується матеріалами справи. Рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди відповідачкою фактично не оскаржується, хоча формально вона у апеляційній скарзі і просила скасувати рішення повністю, однак доводами є відсутність протиправних дій з її боку. На підставі викладеного апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню зі скасуванням рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків, через допущені судом порушення норм матеріального права. Також відповідно до положень ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду з апеляційною скаргою [PERSON] було сплачено судовий збір в сумі 1408 грн. та понесені витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн., які підлягають відшкодуванню.

Outcome: partial