Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

В липні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] з вимогами про стягнення з нього заборгованості в розмірі 23408,77 доларів США. Позивач посилається на те, що відповідно до Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11161695000 від 30 травня 2007 року, який був укладений між АКІБ «Укрсиббанк» з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, останньому було надано кредит в сумі 14891,00 доларів США під 13% річних до 30.05.2011р. Позивач вказує, що на підставі договору від 08.12.2011р., укладеного з ПАТ «Укрсиббанк» договору купівлі-продажу прав вимоги він отримав право вимоги до позичальника за кредитним договором №11161695000 від 30.05.2007р. Враховуючи невиконання Відповідачем своїх зобов'язань за договором, згідно з розрахунком Позивача розмір його заборгованості за тілом кредиту станом на 17.06.2014р. становив 9055,22 долларів США, а заборгованість за процентами складала 14353,55 доларів США. Враховуючи, що добровільно Відповідач погашення заборгованості не здійснює, Позивач просить стягнути її у примусовому порядку. У судовому засіданні представник Позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити. На уточнююче запитання суду представник Позивача повідомив, що йому не було невідомо про існування рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01.11.2011р. у справі за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором, проте вважав таку обставину несуттєвою, оскільки зазначене рішення не виконувалось. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. За згоди представника Позивача суд ухвали розглядати справу у відсутність [PERSON] на підставі наявних матеріалів із постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення представника Позивача та дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що у відповідності до Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11161695000 від 30 травня 2007 року, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» як кредитором та [PERSON], як позичальником, останньому було надано кредит на суму в розмірі 14891,00 долар США з кінцевим терміном повернення Кредиту до 30 травня 2011 року з покладенням на Позичальника обов'язку сплати 13,0 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. (а.с.5-13) Суд встановлено, що 08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк», який є правонаступником АКІБ «Укрсиббанк», та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» як новий кредитор прийняв права вимоги по кредитним договорам згідно з Актом, в тому числі - за договором №11161695000 від 30.05.2007р. (а.с. 25) Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги являє собою договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом. Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна осіб у зобов'язанні пов'язана з тим, що попередні учасники зобов'язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов'язки переходять до суб'єктів, які їх замінюють. Вимога, що передається іншій особі в порядку цесії, переходить до неї в тому обсязі, в якому вона раніше належала цедентові. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Встановлено, що заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 01 листопада 2011 року в справі №2-4817/11 за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11161695000 від 30.05.2007р. позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Судом було стягнуто з Відповідача на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за зазначеним кредитним договором, зокрема в еквіваленті на національну валюту України за тілом кредиту в сумі 9055,22 доларів США, за нарахованими процентами станом на 27.05.2011р. в сумі 5150,16 доларів США та пенею в розмірі 2068,75 доларів США. Рішення набрало законної сили. Частиною 2 ст. 223 ЦПК України визначено, що після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Зі змісту заявлених Позивачем вимог вбачається, що вони частково дублюють ті вимоги, які вже були розглянуті, і за якими є таке, що набрало чинності судове рішення, зокрема в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 9055,22 доларів США та заборгованості за процентами в сумі 5150,16 доларів США. Таким чином, за наявності рішення суду про стягнення з Відповідача заборгованості за кредитним договором, Позивач позбавлений права на звернення до суду з таким же позовом (в межах розглянутих вимог), оскільки це може призвести до подвійного стягнення грошових коштів, що суперечить вимогам чинного законодавства. Статтею 368 ЦПК України передбачено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. З аналізу змісту зазначеної статті слідує, що після набрання рішенням законної сили, видачі виконавчого листа та пред'явлення його до виконання наступає стадія виконавчого провадження. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту та нарахованих відсотків в сумі 5150,16 доларів США не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, оскільки рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 01 листопада 2011 року з Відповідача вже було стягнуто заборгованість на користь кредитора за кредитним договором. Разом з тим, враховуючи невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитом, подальше (після рішення від 01.11.2011р.) нарахування кредитором процентів за період користування боржником позиченими коштами суд вважає обґрунтованим, а тому вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за нарахованими відсотками, що не були предметом розгляду у справі 2-4817/11 підлягають задоволенню в сумі: 14353,55 - 5150,16 = 9203,39 доларів США Враховуючи, що Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість в еквіваленті на національну валюту, суд при обчисленні розміру заборгованість виходить з офіційно встановленого курсу валют НБУ станом на день ухвалення рішенням, який становить 15,415499 грн за 1 долар США. Відтак, розмір вимог, які підлягають задоволенню, в еквіваленті на національну валюту становить 141874,85 гривень. У зв'язку з частковим задоволенням позову стягненню з Відповідача підлягає судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 1418,75 грн.

Outcome: partial