Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

В квітні 2018р. позивач ПАТ «Київенерго» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просив суд: - стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості за надані послуги з центрального опалення - 9830,98 грн.; постачання гарячої води - 5613,2 грн.; три відсотка річних та інфляційну складову боргу - 4350,77 грн., а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1762,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є обов'язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності. Відповідачка мешкає за адресою: [ADDRESS], та є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, яку постачає позивач. Разом з тим, відповідачка в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого у останньої утворилась заборгованість, яка станом на 01 жовтня 2017р. з урахуванням індексу інфляції та 3% становить 19794,95 грн. Відповідачка в добровільному порядку заборгованість не погашає, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 25 травня 2018р. відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018р. позов залишено без руху. На виконання ухвали суду 31 серпня 2018р. стороною позивача було подано на адресу суд квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2019р. Залучити до участі у справі № 761/14000/18 за позовом ПАТ «Київенерго» до [PERSON] про стягнення боргу за надані послуги з центрального опалення; постачання гарячої води; інфляційних втрат; три відсотки річних, правонаступника ПАТ «Київенерго» - Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго». До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи і просить розглядати справу у відсутність свого представника. Відповідачка, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, в судове засідання не з'явилася, поважності причин неявки суду не повідомила, свого представника до суду не направила. У встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідачка відзив на позов не подавала. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що відповідачка проживає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, яку постачає позивач, як обов'язковий виконавець послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності, згідно Закону України № 1198-VІІ від 10 квітня 2014р. «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01 липня 2014р. Згідно п. 1) ч. 1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Відносини між учасниками правовідносин в сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, в частині надання послуг з центрального опалення врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005р. № 630. Відповідно до п.11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі по тексту - Правила) у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Відповідно до п. 18, 21, 30 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Споживач зобов'язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов'язки відповідно до законодавства. Згідно із п. 5) ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що станом на 01 жовтня 2017р. заборгованість відповідачки перед позивачем складається із заборгованості за надані послуги з центрального опалення 9830,98 грн. та за надані послуги з постачання гарячої води 5613,2 грн., 3% річних та інфляційну складову боргу - 4350,77 грн. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 1762,0 грн.

Outcome: approved