Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

В листопаді 2012 року позивач звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства та виключення відомостей з актового запису, в якому просив постановити рішення, яким виключити відомості про нього, [PERSON] як батька дитини [PERSON], [INFO] з актового запису про народження № 1032 від 04 грудня 2001 року зареєстрованого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського управління юстиції Дніпропетровської області та внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON], виключити відомості про нього, [PERSON] як батька дитини [PERSON], [INFO] з актового запису про народження № 69 від 18 січня 2006 року зареєстрованого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського управління юстиції Дніпропетровської області та внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON]. В обґрунтування позову вказав, що з 09 жовтня 1999 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. [INFO] року у відповідачки народилась дитина - дочка [PERSON], про що зроблено актовий запис № 1032 від 04 грудня 2001 року, зареєстрований Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану районного управління юстиції м. Дніпропетровська. В актовому записі про народження [PERSON] вказано його [PERSON] батьком. [INFO] року у відповідачки народилась дитина - дочка [PERSON], про що зроблено актовий запис № 69 від 18 січня 2006 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська. В актовому записі про народження [PERSON] вказано його [PERSON] батьком. На теперішній час діти мешкають з відповідачкою. Шлюб між ними розірвано у вересні 2008 року. Після розірвання шлюбу вони проживають окремо та не спілкуються. Відповідачка наприкінці літа 2012 року повідомила його про те, що доньки не мають з ним кровного споріднення і завагітніла вона не від нього. Він запропонував відповідачці пройти ДНК-тест на батьківство, однак вона відмовилась. На теперішній час він впевнений, що дійсно відповідачка, будучи у шлюбі з ним, мала близькі стосунки і з іншими чоловіками, про що вона не заперечує. Зі своїми підозрами він вирішив звернутися до суду, щоб встановити істину. Позивач та його адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку. 24 липня 2013 року подала до суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності та прийняти рішення на підставі доказів та обґрунтувань, що знаходяться в матеріалах справи. Треті особи просили розглядати справу у відсутності представників. Вислухавши позивача та його адвоката, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини має право оспорити батьківство до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 09 жовтня 1999 року по 12 вересня 2008 року перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2008 року (а.с.7). [INFO] року [PERSON] народила доньку [PERSON], батьком якої, в актовому записі про народження дитини від 04 грудня 2001 року № 1032 Відділу реєстрації актів цивільного стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська вказано [PERSON] (а.с.19). [INFO] року [PERSON] народила доньку [PERSON], батьком якої, в актовому записі про народження дитини від 18 січня 2006 року № 69 Бабушкінського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області вказано [PERSON] (а.с.20). Згідно Висновку судово-медичного експерта ОКЗ «Бюро судово-медичної експертизи» № 155 від 14 червня 2013 року встановлено, що [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої [PERSON]; вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999%. Молекулярно-генетична експертиза по встановленню батьківства [PERSON] у відношенні дитини [PERSON], [INFO] не проводилася у зв'язку з відмовою сторін від вирішення цього питання (а.с.52-56). За клопотанням адвоката позивача ухвалою суду від 25 липня 2013 року по справі було призначено повторну судову генетичну (молекулярно-генетичну) експертизу, провадження якої доручено експертам Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи (а.с.74). Згідно ст. 59 ЦПК України експертом було повідомлено, що експертиза може бути проведена в Одеському обласному бюро судово-медичної експертизи при одержанні біологічних зразків, відібраних відповідно у [PERSON], [PERSON] та дітей [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого просив суд забезпечити надання до Одеського обласного бюро СМЕ вищезазначені біологічні матеріали (а.с.80), у зв'язку з чим судом було належним чином повідомлено сторони. Однак, у зв'язку з неявкою відповідачки з дітьми 31 березня 2014 року до КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» для відібрання зразків крові, батьківство відносно дітей не встановлювалось, ухвалу суду про призначення повторної експертизи було повернуто без виконання (а.с.83). Згідно норм ст. 3 ЦПК України, кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Таким чином, оскільки для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань суд за клопотанням адвоката позивача призначив повторну судову генетичну (молекулярно-генетичну) експертизу, роз'яснив наслідки ухилення від участі в експертизі, але належним чином повідомлена відповідачка для проведення експертизи в установлений час не з'явилася, суд вважає, що факт ухилення відповідачки від участі в експертизі підтверджено. Згідно Акту висновку про біологічне батьківство клініки «Medical genomics» від 13 листопада 2012 року, було встановлено, що біологічне батьківство [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] повністю - виключене (а.с.10). Згідно ч. 2 ст. 136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача щодо відсутності кровного споріднення між ним та народженою відповідачкою дочкою [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] про оспорювання батьківства підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір при подачі позову у розмірі 114 грн. 70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial