Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

В лютому 2020 року позивачка звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд розірвати шлюб. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що 05.10.1991 року між сторонами було укладено шлюб зареєстрований Дніпровським відділом РАЦС м. Києва. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Протягом багатьох років сімейне життя з відповідачем почало поступово погіршуватись, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний момент сторони спільного господарства не ведуть, примирення позивачка вважає неможливим, а відтак вимушена звернутись до суду із вищевказаною позовною заявою. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.02.2020 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. В судове засідання позивачка не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить особистий підпис в розписці, що міститься в матеріалах справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи у його відсутність, відкладення розгляду справи та відзиву або пояснень на позовну заяву до суду не надходило. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.178, 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з`явившихся учасників судового процесу та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що між сторонами 05.10.1991 було укладено шлюб, що зареєстрований Дніпровським відділом РАЦС м. Києва (а/з № 1497), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про укладення шлюбу. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчать матеріали справи, сторони не підтримують подружніх відносин та припинили ведення спільного господарства. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів позивача, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved