Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

В липні 2013 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Хмельницької міської ради, Хмельницької житлово-експлуатаційної контори № 1 про визнання членом сім'ї наймача та визнання права користування житловою площею, в обґрунтування якого вказала, що [INFO] року помер [PERSON], колишній чоловік позивачки, з яким вона проживала без реєстрації шлюбу [ADDRESS]. Оскільки договір найму вказаної квартири був укладений [PERSON], позивач як член сім'ї наймача звернулась до відповідачів із заявою про переоформлення особового рахунку на себе, проте їй було відмовлено, оскільки вона не була вселена у вказану квартиру в установленому порядку, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В серпні 2013 року Хмельницька міська рада з участю третьої особи на стороні позивача Хмельницької житлово-експлуатаційної контори № 1 звернулась до суду із позовом до [PERSON] про виселення, в обґрунтування якого вказала, що [INFO] помер [PERSON], який був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]. Відповідач самовільно, без відповідного ордера зайняла вказану квартиру, на припис щодо звільнення помешкання не реагує, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 13.09.2013р. справи об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні позивач-відповідач позов підтримала та просила задоволити в повному обсязі, в позові Хмельницької міської ради про виселення відмовити, надала суду пояснення в яких вказала, що перебувала із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі до 1992 року. За час шлюбу ними була отримана кооперативна квартира по [ADDRESS], яку в подальшому обміняли на квартиру [ADDRESS]. В подальшому [PERSON] отримав квартиру [ADDRESS], яку обміняв на [ADDRESS]. З 1996 року позивач та [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу за вказаною адресою. При цьому місце проживання позивача було зареєстровано [ADDRESS], оскільки [PERSON] був інвалідом та мав відповідні пільги, щоб не втратити ці пільги, позивач не реєструвала своє місце проживання в спірній квартирі. Представник позивача-відповідача в судовому засіданні позов підтримала, просила задоволити, в задоволенні позову Хмельницької міської ради просила відмовити. Представник відповідача-позивача в судовому засіданні позов [PERSON] не визнала, позов до [PERSON] про виселення підтримала, надала суду пояснення в яких вказала, що [PERSON] отримав ордер на квартиру [ADDRESS], як одинокий. Після смерті [PERSON], його колишня дружина, [PERSON] самоправно зайняла вказану квартиру. Оскільки [PERSON] не надавався в установленому порядку ордер, вона має зареєстроване в установленому законом місце проживання [ADDRESS], тому [PERSON] підлягає виселенню із вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення. Представник відповідача Хмельницької житлово-експлуатаційної контори № 1 в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, позов Хмельницької міської ради підтримав, надав суду пояснення, в яких вказав, що ордер на квартиру [ADDRESS], виданий [PERSON] 12.11.1994р., особовий рахунок був відкритий на ім'я [PERSON], позивач в квартиру не вселялась, спільне господарство з [PERSON] не вела, сам [PERSON] ніколи ні усно ні письмово не давав згоди на вселення сторонніх осіб і обов'язки по договору найму квартири ніс особисто [PERSON] Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до розпорядження виконкому Хмельницької міської ради від 10.11.1994р. №312-р «Про дозвіл міських та міжміських обмінів жилих приміщень» дозволено міський обмін приміщеннями між громадянами [PERSON], одиноким, проживає в [ADDRESS] та [PERSON], сім'я з трьох чоловік, проживає в [ADDRESS]. Відповідно до ордеру на житлове приміщення № 352-к від 12.11.1994р. [PERSON] набув право заняття в порядку обміну приміщення житловою площею 16,5 кв.м., що складається з 1 кімнати в ізольованій квартирі [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS] не приватизована і належить до державного житлового фонду. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 21 липня 1992р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER]. [PERSON] має зареєстроване місце проживання з 29.06.2000р. в квартирі [ADDRESS], яка належить на праві власності сину [PERSON] на підставі договору дарування від 29.10.2004р. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], надали покази в яких вказали, що [PERSON] з 1996 року проживала із [PERSON] по [ADDRESS] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що в 2009 році позивач зверталась до нього з приводу встановлення душової кабіни в квартирі [ADDRESS]. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що [PERSON] з 1996р. проживала із [PERSON] по вул. Соборній, про спільне проживання та ведення спільного господарства знають зі слів [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є другом [PERSON], допомагав його батькам в 1996 році перевозити меблі з вул. Курчатова на вул. Соборну, в подальшому декілька разів заходив до них, що батьки проживають за вказаною адресою знає зі слів [PERSON], сина [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] зверталась до неї з приводу надання медичної допомогу [PERSON], а саме ін'єкцій інсуліну. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні показали, що проживають в [ADDRESS] Свідок [PERSON] показав, що літом до нього звернулись працівники жеку щодо підписання акту про мешканців квартири № [NUMBER]. Свідок пояснив, що у вказаній квартирі [ADDRESS] жильці проживають, проте особисто він нікого не знає. З [PERSON] особисто не знайомий. Свідок [PERSON] показав, що його дружина [PERSON] в даний час перебуває на лікуванні за кордоном, але літом 2013 року вона підписувала акт про мешканців квартири № [NUMBER]. На думку свідка, дружина не зрозуміла що підписувала, бо була без окулярів, а в коридорі було темно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що приходив в квартиру [ADDRESS], щоб перевірити чи проживає [PERSON] за вказаною адресою. 12.08.2013р. складено акт, що на час перевірки [PERSON] знаходилась з місцем прописки, який [PERSON] підписала. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно з ч. 1 ст. 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Як вбачається з роз'яснень викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно із ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на предмет судового спору доказуванню підлягали обставини щодо додержання позивачем вимог законодавства з приводу заселення у спірну квартиру, спільного проживання та ведення спільного господарства з наймачем квартири, оскільки судовому захисту підлягає право, набуте в установленому законом порядку. Суд критично оцінює покази свідків [PERSON], який є сином позивачки та [PERSON], який є сватом позивача. Покази свідків [PERSON] та [PERSON], [PERSON] надані про обставини, які їм відомі зі слів позивача та сина позивача, а покази свідків [PERSON], [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON] не стосуються предмета доказування. Надані позивачем фото предметів домашньої обстановки, а також гарантійні талоні на побутову техніку, не підтверджують факту спільного ведення господарства оскільки відсутні докази про період його придбання (товарні або фіскальні чеки тощо). Позивачем не надано будь-яких письмових доказів щодо понесених витрат на утримання спірної квартири, не здобуто таких доказів і судом. У відповідності до вимог статей 10, 60 ЦПК України не доведено, що при вселенні [PERSON] у спірну квартиру був дотриманий порядок, передбачений ст. 65 ЖК України, належних доказів, що позивач вів з [PERSON] спільне господарство не надано, з письмовою заявою щодо реєстрації в квартирі за життя [PERSON] позивач не зверталася. Судом також встановлено, що позивач зареєстрована як фізична особа підприємець з 2006 року, при цьому під час проведення реєстрації місце проживання позивачем визначено [ADDRESS], що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. При поданні звітності в ДПІ м. Хмельницьку [PERSON] зазначалось місце проживання [ADDRESS] (податкова декларація за 2012 рік). Відповідно до статті 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація визначається як внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Тобто не від реєстрації залежить місце проживання, а громадянин визначаючи своє постійне місце проживання або перебування, реєструє його у встановленому законом порядку. З урахування вищевикладеного, позовні вимоги про визнання членом сім'ї наймача, про визнання права користування житловою площею задоволенню не підлягають за недоведеністю. Хмельницька міська рада відповідно до ст.ст. 15, 18 ЖК України здійснює функції по розпорядженню житловими приміщеннями комунальної власності та управління житловим фондом та має право на захист свого права на здійснення вказаних повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Питання про виселення на підставі ч. 3 ст. 116 ЖК України може ставитися лише у разі встановлення факту самоправного зайняття жилого приміщення (відсутність договору або ордеру, а також визнання їх недійсними). 25.07.2013р. позивачеві надано припис про звільнення квартири [ADDRESS] в строк 5 днів. Відповідно до акту від 31.07.2013р. [PERSON] квартиру не звільнила, ключі в ЖЕК № 1 не передала, двері в квартиру зачинені. Оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження набуття нею права користування спірною квартирою, як члена сім'ї наймача. Матеріали справи не містять та позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що нею дотримано порядок вселення в спірну квартиру, то позов Хмельницької міської ради підлягає задоволенню, а позивач підлягає виселенню із самоправно займаної квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення.

Outcome: dismissed