Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовувала його тим, що 1 липня 2015 року вона уклала шлюб з [PERSON] Ще 3 грудня 2008 року у них народився син [PERSON] Крім того, під час шлюбу вони придбали садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Ново-річній, 5 в урочищі «Млиново» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району, земельну ділянку площею 0,0783 га з кадастровим номером 3220882600:04:002: 0543 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташовану за цією ж адресою, а також автомобіль марки «Porsche Cayenne», номерний знак [NUMBER]. Це майно було обєктом спільної сумісної власності подружжя. 4 червня 2016 року [PERSON] помер. Право спільної сумісної власності на садовий будинок, земельну ділянку та автомобіль припинилось. У звязку з цим [PERSON] набула право власності на 1/2 частку в садовому будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Ново-річній, 5 в урочищі «Млиново» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району, 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,0783 га з кадастровим номером 3220882 600:04:002:0543 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташованій за цією ж адресою, а також 1/2 частку в автомобілі марки «Porsche Cayenne», номерний знак [NUMBER]. Право власності на іншу 1/2 частку в переліченому майні ввійшло до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] За час свого життя він не склав заповіт. Тому після його смерті спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є [PERSON] та її син [PERSON], а також дочки позивача від першого шлюбу [PERSON] та [PERSON] Вони у встанов-леному порядку прийняли спадщину. Ця обставина свідчить про те, що [PERSON] та її син [PERSON] придбали по 1/8 частці в садовому будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Новорічній, 5 в урочищі «Млиново» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району, по 1/8 частці в земельній ділянці площею 0,0783 га з кадастровим номером 3220882600:04:002:0543 з цільовим призначен-ням для ведення індивідуального садівництва, розташованій за цією ж адресою, а також по 1/8 частці в автомобілі марки «Porsche Cayenne», номерний знак [NUMBER]. Таким чином, [PERSON] набула право власності на 5/8 (1/2 + 1/8) часток в переліченому майні. Водночас, відповідачі категорично заперечують проти видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину за законом. Тому [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 5/8 часток в садовому будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Новорічній, 5 в урочищі «Млиново» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району, 5/8 часток в земельній ділянці площею 0,0783 га з кадастровим номером 3220882600:04:002:0543 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташованій за цією ж адресою, та 5/8 часток в автомобілі марки «Porsche Cayenne», номерний знак [NUMBER], а також визнати за її сином [PERSON] право власності на 1/8 частку в переліченому майні. В ході розгляду цивільної справи [PERSON] подала заяву про збільшення позов-них вимог (а.с.186-187 т.1): просить визнати за нею право власності на 5/8 часток в садовому будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Новорічній, 5 в урочищі «Млиново» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району, 5/8 часток в земельній ділянці площею 0,0783 га з кадастровим номером 3220882600:04:002: 0543 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташованій за цією ж адресою, та 5/8 часток в автомобілі марки «Porsche Cayenne», номерний знак [NUMBER], а за її сином [PERSON] право власності на 1/8 частку в переліченому майні, а також витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] автомобіль марки «Porsche Cayenne», номерний знак [NUMBER]. Крім того, [PERSON] пред явила зустрічний позов (а.с.90-93 т.2) та посила-ється на те, що в період часу з 20 квітня 1985 року до 19 листопада 2014 року вона пере-бувала у шлюбі з [PERSON] 11 липня 2008 року він придбав автомобіль марки «Porsche Cayenne», номерний знак [NUMBER]. Цей транспортний засіб був обєктом права спільної сумісної власності. Тому [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку в автомобілі марки «Porsche Cayenne», номерний знак [NUMBER]. У судовому засіданні представники позивачів [PERSON] та [PERSON] під-тримують первісний позов та наполягають на його задоволенні. Водночас, вони запере-чують проти задоволення зустрічного позову та посилаються на те, що [PERSON] народився 3 грудня 2008 року. Ця обставина свідчить про те, що [PERSON] почав проживати однією сімєю з [PERSON] ще на початку 2008 року. Станом на день придбання спірного автомобіля [PERSON] вже припинив шлюбні правовідносини з [PERSON] Підстави для визнання за нею права власності на 1/2 частку в транспортному засобі відсутні. Тому представники позивачів [PERSON] та [PERSON] просять суд відмовити у задоволенні зустрічного позову. Відповідачі, їх представники [PERSON] та [PERSON] не зявились у судове засідання. Провадження у цивільній справі було відкрито ще 27 липня 2017 року. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження поважності причин їх чергової неявки у судове засідання. З метою запобігання затягування розгляду цивільної справи понад 1 рік на підставі п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України суд постановив ухвалу про розгляд цивільної справи у відсутності відповідачів, їх представників [PERSON] та [PERSON] Представник Першої Київської державної нотаріальної контори також не зявився у судове засідання та надіслав лист №7763/01-16 від 15 серпня 2017 року (а.с.33 т.1), в якому він просить розглянути цивільну справу в його відсутності. Вислухавши пояснення представників позивачів та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Встановлено, що 20 квітня 1985 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] Після укладення шлюбу їй було присвоєно прізвище «Волнянська». Ці обставини під-тверджуються копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-КИ №364123 (а.с.97 т.2). 15 липня 1986 року у них народилась дочка [PERSON], а 20 грудня 1990 року ще одна дочка [PERSON] Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії V-КИ №380326 від 26 вересня 1986 року та серії VI-КВ №490487 від 23 січня 1991 року (а.с.80 зворот т.1). 19 листопада 2014 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КИ №205364 від 19 листопада 2014 року (а.с.101 т.2). Відповідно до ст.60 СК України в редакції, чинній станом на липень 2008 року, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належало дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) само-стійного заробітку (доходу). Вважалось, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, була обєктом права спільної сумісної власності подруж-жя. Згідно з ч.6 ст.57 цього ж Кодексу суд може визнати особистою приватною влас-ністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин. З копії біржового договору №ВР-31801 від 11 липня 2008 року (а.с.98 т.2) вбачаєть-ся, що 11 липня 2008 року [PERSON] придбав автомобіль марки «Porsche Cayenne», номерний знак [NUMBER]. Цей транспортний засіб був набутий за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] Дійсно, в матеріалах цивільної справи міститься копія свідоцтва про народження серії 1-КИ №202519 від 16 грудня 2008 року (а.с.6 т.1), з якого вбачається, що 3 грудня 2008 року у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] Водночас, ця обставина сама по собі не свідчить про те, що станом на 11 липня 2008 року [PERSON] фактично припинив шлюбні відносини з [PERSON] У виконан-ня вимог п.3, п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України суд неодноразово розяснював представникам позивачів [PERSON] та [PERSON] право подати інші докази або заявити клопотання про допит свідків. Однак вони категорично відмовились від вжиття цих процесуальних заходів. З огляду на це суд вважає, що автомобіль марки «Porsche Cayenne», номерний знак [NUMBER], був обєктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.74 СК України в редакції, чинній станом на липень 2008 року, якщо жінка та чоловік проживали однією сімєю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належало їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не було встановлено пись-мовим договором між ними. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Встановлено, що народження [PERSON] в грудні 2008 року також жодним чином не свідчить про те, що станом на 11 липня 2008 року [PERSON] проживав однією сімєю з [PERSON] Крім того, [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] В такому випадку правило ст.74 СК України взагалі не поширюється на спірні правовідносини. З огляду на це суд критично оцінює посилання представників позивачів [PERSON] та [PERSON] на те, що автомобіль марки «Porsche Cayenne», номерний знак [NUMBER], був обєктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Такий довід представників позивачів [PERSON] та [PERSON] не відповідає дійсності. 1 липня 2015 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] Ця обставина під-тверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №311151 від 1 липня 2015 року (а.с.7 т.1). 28 березня 2016 року за договором купівлі-продажу нерухомого майна (а.с.61 т.1) [PERSON] придбав садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Новорічній, 5 в урочищі «Млиново» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. В той же день за договором купівлі-продажу нерухомого майна (а.с.62 т.1) [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0,0783 га з кадастровим номером 3220882 600:04:002:0543 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, роз-ташовану по вул. Новорічній, 5 в урочищі «Млиново» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. Відповідно до ст.60 СК України в редакції, чинній станом на березень 2016 року, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належало дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) само-стійного заробітку (доходу). Вважалось, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, була обєктом права спільної сумісної власності подруж-жя. Згідно з п.3 ч.1 ст.57 цього ж Кодексу особистою приватною власністю дружини, чоловіка вважалось майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Встановлено, що 28 березня 2016 року [PERSON] подала нотаріусу заяву (а.с.63 т.1), в якій вона дала згоду [PERSON] на купівлю вказаного садового будинку з земельною ділянкою, на якій він був розташований. Зі змісту цієї ж заяви вбачається, що вказане майно придбавалось виключно за спільні грошові кошти подружжя, а договори купівлі-продажу були укладені виключно в інтересах сімї подружжя. З огляду на це суд вважає, що садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Новорічній, 5 в урочищі «Млиново» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району та земельна ділянка площею 0,0783 га з кадастровим номером 3220882600:04:002:0543 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташована за цією ж адресою, були обєктами спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Дійсно, з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ №284043 (а.с.43 т.1) вбачається, що 15 липня 2015 року автомобіль марки «Porsche Cayenne», номерний знак [NUMBER], був вдруге зареєстрований за [PERSON] Водночас, з копії листа в.о. начальника РСЦ в м. Києві №31/26-284/7з від 20 квітня 2018 року (а.с.104 т.2) вбачається, що перереєстрація вказаного автомобіля була проведена лише у звязку з переобладнанням транспортного засобу для роботи на газовому пальному. З огляду на це суд критично оцінює посилання представників позивачів [PERSON] та [PERSON] на те, що автомобіль марки «Porsche Cayenne», номерний знак [NUMBER], був придбаний під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] Такий довід представників позивачів [PERSON] та [PERSON] також не відповідає дійсності. Встановлено, що 4 червня 2016 року [PERSON] помер. Ця обставина під-тверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9 т.1). У звязку з цією подією право спільної сумісної власності на автомобіль марки «Porsche Cayenne», номерний знак [NUMBER], садовий будинок з господарськими будів-лями та спорудами по вул. Новорічній, 5 в урочищі «Млиново» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району та земельну ділянку площею 0,0783 га з кадастро-вим номером 3220882600:04:002:0543 з цільовим призначенням для ведення індивідуаль-ного садівництва, розташовану за цією ж адресою, припинилось. Як наслідок, [PERSON] набула право власності на 1/2 частку у вказаному автомобілі, а [PERSON] право власності на 1/2 частку в спірному садовому будинку та земельній ділянці. Право власності на іншу 1/2 частку в переліченому майні ввійшла до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.79 зворот т.1) вбачається, що за час свого життя [PERSON] не склав заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після його смерті спадкування здійснюється за законом. Спадкоємця першої черги за законом є [PERSON], її син [PERSON], а також дочки спадкодавця від першого шлюбу [PERSON] та [PERSON], якій після укладення шлюбу було прізвище «Литвиненко». Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спад-щину. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. Згідно з ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що 5 серпня 2016 року [PERSON] та [PERSON] подали Київській державній нотаріальній конторі заяви про прийняття спадщини (а.с.77, 78 т.1). 3 листопада 2016 року, тобто до закінчення шестимісячного строку з дня смерті спадко-давця, [PERSON]М також подала до Першої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.84 зворот). Ці обставини свідчать про те, що вони у встановленому порядку прийняли спадщину. Крім того, [PERSON] є малолітньою особою. За цією ознакою він вважається таким, що також прийняв спадщину. З огляду на це суд вважає, що кожний з чотирьох спадкоємців набув право власності на 1/8 частку в автомобілі марки «Porsche Cayenne», номерний знак [NUMBER], 1/8 частку в садовому будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Новорічній, 5 в урочищі «Млиново» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району та 1/8 частку в земельній ділянці площею 0,0783 га з кадастровим номером 3220882600:04:002:0543 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садів-ництва, розташованій за цією ж адресою. Таким чином, [PERSON] набула право власності на 5/8 (1/2 + 1/8) часток в садо-вому будинку та земельній ділянці, а також лише 1/8 частку в спірному транспортному засобі. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що між сторонами виник спір з приводу розміру їх часток в спадко-вому майні. У звязку цим нотаріус навіть припинив видачу свідоцтв про право на спад-щину за законом. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності за [PERSON] належить визнати право власності на 5/8 часток в садовому будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Новорічній, 5 в урочищі «Млиново» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району, 5/8 часток в земельній ділянці площею 0,0783 га з кадастровим номером 3220882600:04:002:0543 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташованій за цією ж адресою, та на 1/8 частку в автомобілі марки «Porsche Cayenne», номерний знак [NUMBER]; за [PERSON] право власності на 1/8 частку в переліченому майні; а за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частку в автомобілі марки «Porsche Cayenne», номерний знак [NUMBER]. Відповідно до ч.1 ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно із ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійсню-вали свої офіційні повноваження. Встановлено, що зміст віндикаційного позову полягає у витребуванні майна з володіння особи, яка не є власником. Натомість, [PERSON] також є співвласницею автомобіля марки «Porsche Cayenne», номерний знак [NUMBER]. Ця обставина взагалі виключає можливість предявлення до неї віндикаційного позову. В такому випадку [PERSON] має право предявити лише позов про встановлення порядку користування спірним транспортним засобом або стягнення компенсації за її частку в цьому майні. Аналіз цих обставин красномовно свідчить про те, що [PERSON] обрала неналежний та неефективний спосіб захисту цивільного права. З огляду на це суд вважає, що у задоволенні первісного позову в частині вимоги про витребування автомобіля з чужого незаконного володіння [PERSON] належить відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони про-порційно розміру задоволених позовних вимог. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.35 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Встановлено, що при предявленні первісного позову [PERSON] сплатила судо-вий збір в розмірі 8000 гривень. Крім того, [PERSON] витратила грошові кошти в розмірі 2100 гривень на сплату судового збору при предявленні зустрічного позову. Ці обставини підтверджуються квитанціями (а.с.17 т.1, а.с.89 т.2). Водночас, первісний позов задоволений лише в частині вимог, предявлених до [PERSON] та [PERSON] Натомість, зустрічний позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі по 4000 гри-вень (8000 : 2). Крім того, з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі по 525 гривень (2100 : 4), а з [PERSON] в розмірі 1050 гривень (2100 : 4 х 2).

Outcome: partial