Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

В листопаді 2021 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 листопада 2021 року йому виповнилося 55 років та він звернулася до Управління пенсійного фонду України в Томашпільському районі з приводу призначення пільгової пенсії, однак в трудовій книжці колгоспника № 724 графа «Рік народження - [INFO] » заповнена іншими чорнилами та іншим почерком в порівнянні з іншими графами на титульній сторінці трудової книжки в зв`язку з чим період роботи по трудовій книжці колгоспника не буде зараховано до страхового стажу. Оскільки будь-яким іншим чином ніж в судовому порядку заявник позбавлений можливості встановити факт належності трудової книжки, то він змушений звернутися до суду з цією заявою в якій просить встановити факт, що трудова книжка колгоспника № [NUMBER] видана на ім`я [PERSON] належить [PERSON] [INFO] . Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року відкрито провадження у даній справі і справу призначено до судового розгляду на 21 грудня 2021 року. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, надав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести без участі їх представника на підставі наявних у справі матеріалів. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247\~ЦПК України не здійснювалося. Суд, розглянувши заяви [PERSON] , представника заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області області, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення , зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що трудова книжка колгоспника № [NUMBER] належить [PERSON] . Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права на пенсійне забезпечення. Так, як вбачається з матеріалів справи, а саме копії паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 25 лютого 1999 року Томашпільським РВ УМВС України у Вінницькій області заявник народився [INFO] (а.с. 3). З копії трудової книжки колгоспника № 724 видно, що в графі рік народження заявника записано, як « [INFO] ».(а.с.4). Отже, викладені у заяві твердження [PERSON] знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, зокрема, підтверджені належними та допустимими доказами. Оскільки, судом встановлено та доведено, що трудова книжка колгоспника № [NUMBER] видана на ім`я [PERSON] , дійсно належить [PERSON] , даний факт підтверджується матеріалами справи, факт належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення і впливатиме на оформлення нею пенсії, тому заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Судові витрати суд залишає за заявником. На підставі викладеного та

Outcome: approved