Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

В липні 2021 року заявник [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , [INFO] , яка постійно, до дня смерті, проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вона є спадкоємцем померлої матері за законом першої черги, відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України та спадщину після її смерті прийняла. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , входить 1/2 квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з необхідністю оформлення спадкових прав на 1/2 частини вказаної квартири вона звернулась до нотаріуса, проте отримала відмову через невідповідність того, що в свідоцтві про право власності на квартиру прізвище її матері записане як « [PERSON] і не збігається із записом прізвища матері в свідоцтві про смерть, що було видано Білоцерківським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 01 березня 2021 року, де її прізвище зазначене як « [PERSON] », а тому виникла потреба у встановленні факту належності померлій вищевказаного свідоцтва про право власності. Виправити допущену описку на даний час неможливо, так як будь-які виправлення та зміни до правовстановлюючого документу можливо було здійснити лише за життя власника об`єкту нерухомого майна та внаслідок такої помилки в неї на даний час виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує особу її померлої матері та правовстановлюючим документом, який був виданий на її ім`я, а саме свідоцтво на право власності на житло № [NUMBER] від 13.02.1995 року. В зв`язку з тим, що вона не має іншої можливості встановити факт належності правовстановлюючого документу, від встановлення даного факту залежить виникнення її особистих спадкових прав на квартиру, чинним законодавством України не встановлено іншого порядку встановлення даного факту, а тому вона вимушена звернутися до суду. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановити факт належності правовстановлюючого документу має для неї юридичне значення, так як підтвердить виникнення права власності в порядку спадкування на вищевказану нерухомість. Просила суд встановити факт належності її покійній матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтва про право власності № [NUMBER] , видане 13 лютого 1995 року виконкомом Білоцерківської міської ради народних депутатів Київської області на право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 05 липня 2021 року вказана заява передана для розгляду судді Орєхова О.І. Ухвалою судді від 09.07.2021 року заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу була залишена без руху. 19 липня 2021 року за вх. № 33441 судом отримано заяву на виконання ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2021 року. Ухвалою судді від 21 липня 2021 року постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа Білоцерківська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Постановлено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження. Призначено розгляд справи в судове засідання на 16 годину 00 хвилин 21 вересня 2021 року. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву, яка отримана судом за вх. № 44388 від 21.09.2021 року про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Заінтересована особа білоцерківська міська рада в судове засідання свого представника не направила, 01.09.2021 року за вх. № 40922 судом отримано клопотання про розгляд справи за відсутності представника Білоцерківської міської ради за наявними матеріалами у справі на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Неявка учасника справи, який належним чином повідомлений про місце, дату і час судового засідання і від якого не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, не перешкоджає його розгляду. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, у відповідності до вищезазначеної норми, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якому розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого поряду їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка постійно, до дня смерті, проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження, серія [NUMBER] та свідоцтва про укладення шлюбу, серія [NUMBER] вбачається, що заявник [PERSON] є донькою померлої [PERSON] . Встановлено, що заявник [PERSON] є спадкоємцем померлої матері за законом першої черги, відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України та спадщину після її смерті прийняла. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , входить 1/2 квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про право власності на житло за № [NUMBER] від 13 лютого 1995 року. Встановлено, що в зв`язку з необхідністю оформлення спадкових прав на 1/2 частини вказаної квартири заявник звернулась до нотаріуса, проте отримала відмову через невідповідність того, що в свідоцтві про право власності на квартиру прізвище її матері записане як « [PERSON] і не збігається із записом прізвища матері в свідоцтві про смерть, що було видано Білоцерківським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 01 березня 2021 року, де її прізвище зазначене як « [PERSON] ». Зазначена обставина перешкоджає заявнику оформити спадкові права, у зв`язку чим, остання вимушена звернутися до суду. Проаналізувавши матеріали справи та наявні у ній документи, суд приходить до висновку, що дійсно в свідоцтві про право власності на житло прізвище матері заявника записане як « [PERSON] і не збігається із записом прізвища матері заявника в свідоцтві про смерть, що було видано Білоцерківським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 01 березня 2021 року, де її прізвище зазначене як « [PERSON] », тобто, була допущена помилка в прізвищі. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» убачається, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів, який просить встановити заявник [PERSON] є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, а чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved