Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

В лютому 2016 року до суду звернулася [PERSON] з зазначеним позовом на обгрунтування якого вказала, що її батьки [PERSON] та [PERSON] проживали в [ADDRESS]. За життя батьками було збудовано поряд зі старим будинком новий житловий будинок. Після смерті [INFO] року її батька - [PERSON] позивач до Варвинської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини не подавала, а спадщину прийняли сестра [PERSON] та мати [PERSON] [INFO] року померла мати позивачки - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини спірного домоволодіння. Заяви про прийняття спадщини подали [PERSON], [PERSON], [PERSON] У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів відповідач [PERSON] зверталась до суду, рішенням якого за нею було визнано право власності на ? частину спірного будинку в порядку спадкування за законом після смерті батьків. Позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок, позначений на плані літ. Г-1 з господарськими будівлями та спорудами - гараж Б-1, сарай В-1, погріб - Пг - 1, огорожу М-1, ворота М-2, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], після смерті її матері [PERSON] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що на земельній ділянці було розташовано старий будинок, право власності на який було зареєстровано за її матір'ю [PERSON] Цей будинок мав адресу: [ADDRESS] Згодом, її батько [PERSON] отримав у користування земельну ділянку, на якій і був розташований старий будинок ([ADDRESS]) та дозвіл на будівництво нового будинку. Новий будинок будувався на тій же земельній ділянці, однак згідно документації мав нумерацію 38, при цьому, за умовами надання дозволу на будівництво, старий будинок ([ADDRESS]) повинен бути знесений, однак, батьки даний будинок не знесли. Згодом [ADDRESS] була перейменована у [ADDRESS] Вказувала, що вона проживала у новому будинку з 1980 року і проживає там по даний час, однак була зареєстрована у іншому житлі. Пояснила, що допомагала батькам будувати новий будинок. Вказала, що вважає рішення суду від 2009 року з приводу визнання за її сестрою права власності на спірний будинок стосувалось старого будинку, і права власності на новий будинок сестра не набула. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову в повному обсязі заперечував, наголосив, що позивач має право на ? частину спірного будинку, та не заперечував проти задоволення позову частково. Крім того вказав, що позивачем безпідставно заявлено позов до Журавської сільської ради, оскільки у справі наявні спадкоємці які прийняли спадщину разом із позивачем, і саме вони повинні бути належними відповідачами. Представник Журавської сільської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 11 січня 1950 року, про, що було зроблено актовий запис № 8 (а.с. 14). Згідно ст. 60 СК України вважається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Стаття 63 цього Кодексу передбачає, що дружина та чоловік мають ріні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Виходячи з положень ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Таким чином, майно, яке було нажите подружжям [PERSON] та [PERSON] належало кожному із них в рівних частках, тобто по ? частині, що не оспорювалось сторонами. Наказом директора радгоспу «Журавський» №378 від 2 грудня 1988 року [PERSON] виділена земельна ділянка площею 0,07 га під забудову по [ADDRESS] між сусідами [PERSON] та [PERSON] (а.с. 26). Рішенням виконавчого комітету Журавської сільської ради №53 від 15.12.1988 р. наказ дирекції радгоспу «Журавський» №378 від 2 грудня 1988 року про виділення [PERSON] земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку по [ADDRESS] було погоджено. Будівельний паспорт на забудову земельної ділянки було видано Варвинською районною радою на ім'я [PERSON] (а.с. 23-25). За умовами будівельної документації житловий будинок позначений на плані цифрою 5 (старий будинок) підлягав зносу. Крім того, позивачем зазначено, що земельна ділянка для будівництва, яку отримав у користування [PERSON] дійсно була тією самою ділянкою, на якій розташовувався старий будинок, право власності на який було зареєстровано за [PERSON] Рішенням № 37 від 17 вересня 2002 року Журавської сільської ради Варвинського району Чернігівської області [ADDRESS] була перейменована на [ADDRESS] (а.с. 33). Згідно довідки Прилуцького МБТІ, відповідно даних обліку документації про право власності на нерухоме майно, що знаходиться в [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.19). У відповідності до інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 38 - 39), право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано за відповідачем [PERSON], на підставі рішення суду №2-269/2009. Згідно до технічного паспорту (станом на 10.06.2013 р) на житловий будинок (а.с. 28-32) за адресою: [ADDRESS] знаходиться: будинок літ. А-1 (1958 р.п.), прибудова літ. а-1, будинок літ. Г-1 (1991 р.п.), прибудова літ. г-1, гараж літ. Б-1 (1987 р.п.), сарай літ. В-1 (1960 р.п.), погріб літ. ПГ-1 (1961 р.п.), огорожа літ. М-1, ворота літ. М-2, хвіртка літ. М-3. [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, у вигляді ? частини спірного домоволодіння. Відповідач [PERSON] 10 травня 2006 року, тобто у встановлений законом строк, подала до Варвинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом та заповітом (а.с. 122). Згідно заповіту від 10 травня 2005 року [PERSON] заповідав земельну ділянку розміром 2.2440 га, розташовану на землях Журавської сільської ради, а також майновий пай СГВК «Журавка» вартістю 9162 грн. своїй дочці [PERSON], які остання успадкувала (а.с.128). 29 серпня 2013 року, позивач [PERSON] також подала заяву до Варвинської РНК про прийняття спадщини після смерті [PERSON], мотивуючи її фактом постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті. Згідно до рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 08 грудня 2009 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частину будинковолодіння в порядку спадкування (а.с. 87-90) «посилання [PERSON] на те, що вона постійно проживала з батьком і прийняла спадщину не підтвердилось матеріалами справи, оскільки з картки прописки вбачається, що зареєстровані за адресою [ADDRESS] були лише [PERSON] та [PERSON].» Вказане рішення суду позивачем [PERSON] оскаржено не було, та набрало законної сили. Також, суд критично ставиться до тверджень позивача в частині фактичного проживання у спірному домоволодінні, оскільки із її паспорту, і пояснень вбачається, що її зареєстрованим місцем проживання є [ADDRESS], де вона була зареєстрована і на момент смерті батька, крім того, надана самим же позивачем копія погосподарської книги (а.с. 34) на спірне домоволодіння спростовує її твердження про проживання у спірному будинку з 1980 року, адже мешканцями будинку [ADDRESS] відповідно до цієї форми обліку були [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Крім того, позивачу до початку розгляду справи по суті було роз'яснено положення ст. 10, 11, 27 ЦПК України зокрема в частині розгляду справи лише в межах заявлених позовних вимог, засад диспозитивності та часу подання заяв про зміну предмету або підстав позову, але позивач у рамках даної справи ставить питання лише про визнання права власності в порядку спадкування після смерті її матері - [PERSON], отже позов розглядається судом в межах заявлених позивачем позовних вимог. Як зазначала позивач та не оспорювалось представником відповідача, її мати [PERSON] проживала разом із батьком у спірному будинку з 1991 року, і прийняла спадщину після його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з положеннями статті 1273 ЦК, якщо спадкоємець протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщини. Таким чином, з наведеного витікає, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] (1/4 частину), яка постійно проживала з спадкодавцем і була його дружиною та відповідач [PERSON] (1/4 частину). [INFO] року померла [PERSON] (а.с. 18). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частин спірного домоволодіння. Із копій спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки всі звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини за законом, так як є дітьми померлої (а.с.54, 55, 56). Крім того, [PERSON] залишила заповіт від 26 травня 2005 року, в якому державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] заповідала [PERSON] На підставі рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 08 грудня 2009 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частину будинковолодіння в порядку спадкування (а.с. 87-90), за [PERSON] було визнано право власності ? частину житлового будинку Г-1 з надвірними будівлями - гараж Б-1, сарай В-1, погріб - П 21, огорожу М-1, що розташовані по [ADDRESS] після смерті її батьків [PERSON] та [PERSON]. Яке було зареєстровано спадкоємицею [PERSON] у встановленому порядку (а.с. 38-39). Суд критично ставиться до пояснень позивача, щодо того, що предметом розгляду даної справи був інший будинок, і рішення є незаконним зважаючи на те, що із резолютивної частини рішення вбачається, що предметом спору був будинок [ADDRESS] на час розгляду даної справи згадуване рішення набрало законної сили та не скасоване. 11 лютого 2016 року нотаріусом Зеленським С.М. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва на спадщину за законом що складається із частини спірного домоволодіння, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно (а.с.9). Згідно ст. 1223 ЦК України вважається, що право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Таким чином позивач [PERSON] входить до переліку осіб, які мають право на спадщину за законом, до першої черги, оскільки є дочкою спадкодавиці. Аналізуючи наведені правові норми, правовідносини та обставини справи суд доходить висновку про часткову обґрунтованість вимог позивача. Так, обґрунтованими є твердження позивача, що вона - [PERSON] є спадкоємцем першої черги, по відношенню до померлої [INFO] року спадкодавця - [PERSON]. У передбачений законом строк позивач подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Заповіт [PERSON] від 26.05.2005 р. не охоплював спірне майно. Інші спадкоємці першої черги - [PERSON] та [PERSON], заяви про прийняття спадщини також подали у встановленому порядку, зважаючи на що мають право на спадкування разом із позивачем. Належність спадкодавцю на момент смерті ? частин спірного майна підтверджується наявними у справі доказами, отже, з врахуванням кількості спадкоємців, та того, що їх частки у спадщині є рівними, позивачу належить ? частина спірного майна, зважаючи на що, позов підлягає задоволенню частково. Ухвалюючи рішення, суд бере до уваги факт неможливості на даний час у встановленому законом порядку зареєструвати право власності на спірний будинок, зокрема у зав'язку зі смертю особи та відповідну відмову державного нотаріусу у вчиненні нотаріальної дії. На підставі наведеного,

Outcome: partial