Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

В липні місяці 2018 року [PERSON] звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору- Територіальна громада міста Енергодар в особі Енергодарської міської ради Запорізької області, приватний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], про виділення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.05.2016 року померла її донька [PERSON], яка після своєї смерті залишила на її імя заповіт посвідчений приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] Згідно заповіту від 31.10.2013р. за реєстраційним номером в реєстрі №6792, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те що на день смерті буде належати спадкодавцю і на що за законом вона матиме право, заповідає: [PERSON], яка народилась в с. Білокоровичі Олевського району Житомирської області 12 червня 1939 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER]. Звернувшись із заявою за місцем відкриття спадщина до приватного нотаріуса Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], для отримання свідоцтва про право власності на майно, а саме: - частку в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], нотаріусом, в усній формі було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на майно, з підстав не виділення часток в спільній сумісній власності співвласників, яка на день смерті спадкодавця визначена не була та відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру у спадкодавця, а саме Свідоцтва про право власності на житло від 23.05.1994 року за № 1969. Вирішити питання про виділення часток майна самостійно позивачка не може, так як на день смерті її доньки [PERSON], частки в спільній сумісній власності квартири визначені між співвласниками не були, що перешкоджають позивачу отримати свідоцтва про право на спадщину на частку спадкодавця. Позивач в судове засідання не зявився надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, надали заяви до суду, де просить розглядати справу у їх відсутності, проти позовних вимог [PERSON] не заперечують, просять визнати повністю. Суд всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. За змістом ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.\~78,\~80,\~81 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.\~370\~ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі свідоцтва про право власності на житло №1969 від 23.05.1994р., виданого ВП Запорізька АЕС, посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 09 травня 2016 року померла донька позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 355896 від 11.05.2016 року 31 жовтня 2013 року донька позивачки залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 6792 відповідно до якого заповіла все належне майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все що на день смерті належало спадкодавцю за законом. Після смерті доньки позивачки [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді частини житлової квартиру [ADDRESS], яке належало спадкодавцю на праві спільної сумісної власності, оскільки квартира була приватизована на всіх членів її сімї та було обєктом права спільної сумісної власності. 18.08.2016 року приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] була заведена спадкова справа: 59388078 за номером 73/2016 після смерті [PERSON]. При звернені позивача по справі до приватного нотаріуса Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадкоємцю було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у квартирі після смерті [PERSON], яка померла 09.05.2016 року, оскільки частка померлої на вказану квартиру в свідоцтві про право власності на житло №1969 виданого ВП Запорізька АЕС від 23.05.1994р. не визначено, а знаходиться в спільній сумісній власності співвласників квартири. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за номером 129320278 від 01.07.2018 року вбачається, що квартира № 61 в будинку № 25 розташованої по вулиці Курчатовій, міста Енергодар, Запорізької області зареєстрована реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 19203824 від 13.06.2007 році на підставі свідоцтва про право власності житло №1969 від 23.05.1994р., виданого ВП Запорізька АЕС є спільною сумісною власністю [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Для визнання права власності на частку нерухомого майна\~в порядку спадкування за заповітом позивачу необхідно встановити розмір частки співвласника. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до ст.\~1226\~ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Згідно п. 224 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства\~юстиції України\~від 03.03.2004р.\~№ 20/5 нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визнання) частки померлого у спільному майні. Відповідно до розяснень, наданих у\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», - у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., де зазначено, що відповідно до\~ст. 1226 ЦК України, частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. Беручи до уваги наведене, а також положення\~ст. 172 ЦК України, вбачається, що у спірних правовідносинах поділ спільного майна у позасудовому порядку шляхом укладання відповідної угоди між співвласниками є неможливим у звязку із смертю одного з них. Виходячи із законодавчо встановленої рівності часток кожного із співвласників спільної сумісної власності, відсутності підстав для неприйняття визнання позову відповідачем, суд приходить до переконання, що [PERSON] яка померла 09.05.2016 року у праві спільної сумісної власності на квартиру № 61 в будинку № 25 розташованої по вулиці Курчатовій, міста Енергодар, Запорізької області становить - 1/4 частки. Таким чином, частки у праві спільної сумісної власності на квартиру №61 в будинку №25 розташованої по вулиці Курчатовій, міста Енергодар, Запорізької області в судовому порядку визнаються за кожним співвласником по 1/4. Відповідно до\~ст.328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі\~ст.392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцеві - позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину. Беручи до уваги, викладене, суд дійшов висновку про визнання за позивачем [PERSON] права власності на 1/4 частки квартири №61 в будинку №25, розташованої по вулиці Курчатова у м. Енергодар Запорізької області загальною площею 49,9 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 09.05.2016 року. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved