Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

В лютому 2015 року позивач звернулася з вказаним позовом в якому просила суд визнати за нею право власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,03 га, наякій розташовано домоволодіння №15 по вул. Дукова у м. Одесі, та яка в цілому має площу 0,12 га, кадастровий номер: 5110136900:46:002:0027. В обгрунтування вказаних вимог позивач вказувала на те, що вона є власником домоволодіння №15 по вул. Дукова у м. Одесі, що випливає з рішень Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2011 року та від 14.12.2012 року. При цьому рішенням від 26.06.2011 року вирішено питання про приналежність позивачу 3/4 частин земельної ділянки, натомість іншим рішенням від 14.12.2012 року, судом було вирішено про приналежність позивачу іншої 1/4 частини вказаного домоволодіння та не зазначено про перехід права власності на відповідну частку земельної ділянки. З викладеного склалася така ситуація, за якої позивач є власником домоволодіння та не є власником земельної ділянки, на якій вказаний будинок розташований. З метою захисту її май нових прав та інтересів, з метою недопущення у подальшому їх порушення, позивач, посилаючись на положення законодавства просила суд про задоволення позову В судове засідання сторони справи не зявились, звернулись до суду з заявами про вирішення справи за їх відсутності. Відповідно до поданих заяв позивач позовні вимоги підтримує, просить суд їх задоволльнити, відповідач позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у випадку, коли відповідач позовні визнає позов, суд, за наявності на те правових підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що вимоги позивача підтверджуються наступними обставинами: За рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 липня 2011 року №2-4511/11 за [PERSON] визнано право власності на 3/4 частини земельної ділянки та домоволодіння №15 по вул. Дукова у м. Одесі. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2012 року №1512/10766/2012 за позивачем, [PERSON], визнано право власності на 1/4 частину домоволодіння №15 по вул. Дукова у м. Одесі, що раніше належала відповідачу, [PERSON]. Питання про перехід права власності на відповідну 1/4 частину земельної ділянки судом не вирішувалось. Таким чином суд доходить висновку про те, що на теперішній час склалася ситуація за якої позивач є власником всього домоволодіння №15 по вул. Дукова у м. Одесі, днак їй належить не вся земельна ділянка на якій розміщено зазначене домоволодіння (що підтверджується долученими до матеріалів справи витягами про реєстрацію права власності). Відповідно до ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України, зокрема шляхом визнанням прав. Згідно ч. 1, 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ч. 1, ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За таких обставин, враховуючи викладене, та приймаючи до уваги факт відсутності будь-яких обтяжень стосовно спірної земельної ділянки, що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved