Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

В липні 2014 року до суду звернулася [PERSON] із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Зоо», відповідно до вимог якого просить розірвати договор оренди землі, який 14 грудня 2007 року укладений між нею та ТзОВ «Агро-Зоо» і зареєстрований в Радехівському відділі регіональної філії центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель 16.01.2008 року вчинено запис за №040845900003. Окрім цього, просить зобов'язати відповідача повернути їй земельну ділянку, загальною площею 1,3136 гектарів, що знаходиться на території Сушнівської сільської ради Радехівського району Львівської області та стягнути з ТзОВ «Агро-Зоо» на її користь: невиплачену орендну плату в розмірі 2678 гривень 76 копійок, пеню в розмірі 1570 гривень 66 копійок, індекс інфляції в розмірі 178 гривень 97 копійок, 3% річних у розмірі 86 гривень 71 копійка та понесені нею судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ЛВ №045389 від 12.03.2001 року, вона є власником двох земельних ділянок загальною площею 1,3010 га, які розташовані на території Сушнівської сільської ради Радехівського району Львівської області. 14 грудня 2007 року, між нею та ТзОВ «Агро-Зоо» був укладений договір оренди землі, що зареєстрований у Радехівському відділі регіональної філії центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено 16.01.2008 року запис за №040845900003. Відповідно до п.п.1,2,5,8 договору оренди землі орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування на 15 років земельну ділянку площею 1,3136га, що знаходиться у с.Сушно Радехівського району Львівської області, із розрахунку, що нормативно грошова оцінка ділянки становить 23664,41грн.. Згідно п.9 договору орендна плата вноситься орендарем у розмірі 2,0% в рік від вартості земельної ділянки, в грошовому виразі або за згодою сторін натуроплатою (зерно пшениці, ячменю, картоплею, тощо) чи наданням послуг в розмірі 473,29грн.. Договором також передбачено, що передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами (п.12 згаданого договору). Окрім цього, договором передбачено, що дія такого припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та у наслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (абзац 2 п.38 договору). Незважаючи на те, що договір оренди землі діючий, відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання та систематично не виплачує позивачу орендну плату, не використовує земельну ділянку за цільовим призначенням та не сплачує за позивача податок з доходів фізичних осіб. Зокрема, відповідач не виплатив орендну плата позивачу та не сплатив податок з доходів фізичних осіб за позивача, як податковий агент за 2010 - 2013 роки, що суперечить пунктам 1, 9, 11 договору оренди землі та статті 1 Закону України «Про оренду землі». У загальному, позивачу за 2011-2013 роки не було виплачено орендної плати в розмірі 2678,76грн.. Окрім того, відповідач не використовує земельну ділянку за цільовим призначенням, не вчиняє жодних дій щодо особистого обробітку земельної ділянки, у 2013 -2014 роках належну їй земельну ділянку не обробляє. Позивачкою було встановлено, що її земельну ділянку у 2013 році фактично обробляла інша юридична особа - ТзОВ «ЕОН-Україна», а у 2014 році земельну ділянку обробляє ще інша особа, хоч такі дії ніхто з нею не погоджував, до відома не ставив та згоди на передачу належної їй земельної ділянки для обробітку іншій юридичні особі вона не давала. Зазначене суперечить ч.1 п.30 договору оренди землі, де зазначено, що орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Про те, що земельна ділянка не використовується саме відповідачем підтверджується і фактом перебування його з 14 листопада 2011 року в стадії ліквідації, що констатовано у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 12.05.2014 року. Систематична невиплата відповідачем позивачу орендної плати, не використання земельної ділянки орендарем особисто, в односторонньому порядку порушує умови договору оренди землі, що впливає на інтереси власника земельної ділянки та є законною підставою для розірвання договору оренди землі. Позивачка зазначає, що відповідно до пункту 14 договору оренди землі, у разі невнесення орендної плати в строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,2% (відсотки) від несплаченої суми за кожен день прострочення. Окрім цього, на її думку, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України за невиплату орендної плати, відповідач повинен їй сплатити індекс інфляції та 3 % річних. В ході розгляду справи, представник позивача, зменшивши позовні вимоги, виклав свої пояснення аналогічно, зазначеним у заяві. Позов із врахуванням уточнень, просить задоволити. Представник відповідача керівник ТзОВ «Агро-Зоо» Кітура М.А. у судовому засіданні позовні вимоги визнав, зазначивши при цьому, що у зв'язку із фінансовими труднощами було вирішено ліквідувати очолювану ним юридичну особу. Відповідно, оскільки товариство не в змозі виконувати умови договору та використовувати земельну ділянку за призначенням, не заперечив щодо задоволення позову. У подальшому, надавши суду письмову заяву, просив розгляд справи завершувати без його участі 9а.с.55). Представник третьої особи - голова Сушнівської сільської ради Радехівського району Ожиївська Л. щодо задоволення позовних вимог не заперечила. У судовому засіданні пояснила, що земельна ділянка, належна [PERSON] Товариством «Агро-Зоо» не використовується, орендна плата позивачці не сплачується і від даної юридичної особи у місцевий бюджет відповідні кошти не надходять. Голова ліквідаційної комісії ТзОВ «Агро-Зоо» - Песарик О.Й., залучений судом до участі в справі в якості третьої особи (а.с.41), у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Про причини, що унеможливили його прибуття в засідання, суд не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивачки, позиції відповідача та представника третьої особи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до положень статей 11 та 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV від 06.10.1998р. оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону). Згідно ст.15 Закону №161-XIV серед інших істотних умов визначає, що істотними умовами договору оренди землі є: орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За змістом ст.ст.1,13 Закону №161-XIV основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати в установленому розмірі. Розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди (ст.21 вказаного Закону). Згідно ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст.24,25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Положення ч.1 п.«д» ст.141 ЗК України визначає, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Суд встановив, що 14 грудня 2007 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Зоо» укладено договір оренди землі, який зареєстрований в Радехівському відділі регіональної філії центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 16 січня 2008 року за №040845900003 (а.с.12). Відповідно до акту прийому передачі земельної ділянки, орендодавець [PERSON] передав, а орендар - ТзОВ «Агро-Зоо» прийняло у користування на умовах оренди земельну ділянку, площею 1,3136га (а.с.13). За умовами договору, зокрема пунктами 1, 2, 5, 8 такого, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування на 15 років земельну ділянку сільськогосподарського призначення ріллі, загальною площею 1,3136 гектарів, що знаходиться у с.Сушно Радехівського району Львівської області та нормативно грошова оцінка якої становить 23664,41грн.. Згідно п.9 договору орендна плата вноситься орендарем у розмірі 2,0% у рік від вартості земельної ділянки, в грошовому виразі або за згодою сторін натуроплатою (зерно пшениці, ячменю, картоплею, тощо), чи наданням послуг в розмірі 473,29грн.. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами (п.12 зазначеного договору). Дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та в наслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п.38 ч.2 договору). Окрім цього, судом встановлено, що незважаючи на те, що договір оренди землі діючий, відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, систематично не виплачує позивачу орендну плату, не використовує земельну ділянку за цільовим призначенням та не сплачує податок з доходів фізичних осіб за позивача, як податковий агент з 2011 року, що суперечить пунктам 1,9,11 договору оренди землі та ст.1 Закону України «Про оренду землі» (а.с.16-17). Розмір не виплаченої позивачці орендної плати представником відповідача не заперечене та не спростовано. Із копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 12.05.2014 року та матеріалів реєстраційної справи, оголошених у судовому засіданні вбачається, що Товариство з 14.11.2011 року перебуває в стадії ліквідації і головою комісії з припинення (ліквідатором) ТзОВ «Агро-Зоо» призначено Песарика О.Й. (а.с.18-20). Дані обставини, окрім іншого ще раз підтверджують факт невикористання земельної ділянки відповідачем. Таким чином, враховуючи вищенаведене, визнання відповідачем позову, систематичну невиплату орендної плати, не використання земельної ділянки відповідно до умов договору, що впливає на інтереси власника земельної ділянки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, а від так підлягають до задоволення із врахуванням їх уточнення. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачкою слід стягнути із відповідача у її користь, вирішивши при цьому питання про компенсацію судового збору в дохід держави.

Outcome: approved