Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним первісним позовом та обґрунтовує його тим, що їй та [PERSON] на праві спільної сумісної власності нале-жала земельна ділянка площею 0,033 га з кадастровим номером 3220880905:06:008:0175 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташована в СТ «Нафтовик-1» на терито-рії Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району. 30 травня 2013 року від-повідачі уклали договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] відчужив земельну ділянку у власність [PERSON] Позивач не надавала згоду на укладення цього договору. Тому [PERSON] просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки. [PERSON] пред'явила зустрічний позов та обґрунтовує його тим, що вона сплатила [PERSON] грошові кошти у розмірі 71000 доларів США, які еквівалентні грошовим кош-там у розмірі 808606 гривень 60 копійок. У випадку визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти у розмірі 808606 гривень 60 копійок. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримують первісний позов. Крім того, представник позивача [PERSON] визнає зустрічний позов в частині стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 8580 гривень. Він заперечує проти задоволення зустрічного позову в частині стягнення грошових коштів в більшому роз-мірі. [PERSON] та його представник [PERSON] визнають первісний позов. Крім того, представник відповідача [PERSON] визнає зустрічний позов в частині стягнення з його довірителя грошових коштів у розмірі 8580 гривень. Він заперечує проти задоволення зу-стрічного позову в частині стягнення грошових коштів в більшому розмірі. [PERSON] та її представник [PERSON] заперечують проти задоволення первісного позову та підтримують зустрічний позов. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] при ви-рішенні спору покладається на розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON] не підтримують первісний та зустрічний по-зови. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, допитавши [PERSON] та [PERSON] в якості свідків та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що первісний позов належить задовольнити. Зустрічний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 18 листопада 1989 року позивач уклала шлюб з [PERSON] Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18 листопада 1989 року (а.с.7). 27 червня 2003 року [PERSON] за договором купівлі-продажу (а.с.8) купив у [PERSON] земельну ділянку площею 0,073 га з цільовим призначенням для садівництва, розташовану в СТ «Нафтовик-1» на території Великоолександрівської сільської ради Борис-пільського району. На підставі цього договору [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ №082102 (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.22 КЗпШС України, що був чинним на той час, майно, нажите по-дружжям за час шлюбу, вважалось його спільною сумісною власністю. Встановлено, що земельна ділянка була придбана під час шлюбу між [PERSON] та [PERSON] З огляду на цю обставину суд вважає, що земельна ділянка була об'єктом їх спільної сумісної власності. 30 жовтня 2007 року [PERSON] за договором купівлі-продажу (а.с.9) відчужив [PERSON] частину земельної ділянки площею 0,040 га. 23 травня 2013 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно (а.с.58). У такий спосіб у спільній сумісній власності позивача та [PERSON] залишилась земельна ділянка площею 0,033 га (0,073 - 0,040) з кадастровим номером [NUMBER]: 06:008:0175 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташована в СТ «Нафто-вик-1» на території Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району. 6 лютого 2013 року [PERSON] видав довіреність (а.с.33-34), якою уповноважив [PERSON] укладати попередні договори щодо земельної ділянки на суму забезпечувально-го платежу у розмірі, що не перевищує 6000 доларів США, та одержувати грошові кошти без обмеження розміру з метою передачі їх [PERSON] 22 квітня 2013 року [PERSON], діючи від імені [PERSON], уклала з [PERSON] по-передній договір (а.с.36-37), за яким до 10 червня 2013 року [PERSON] зобов'язався про-дати, а [PERSON] зобов'язалась купити земельну ділянку. З копій розписок (а.с.37-39) вбачається, що у виконання попереднього договору [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 14000 доларів США (5000 + 5000 + 4000). [PERSON] та її представник [PERSON] посилаються на те, що при укладенні по-переднього договору [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 26000 доларів США. Так, в п.4.2 попереднього договору (а.с.36) міститься речення «покупатель в момент подписания настоящего договора выплачивает представителю задаток в размере 26000 дол-ларов США». Однак дієслово «выплачивает» не свідчить про те, що оплата була вчинена та грошові кошти були передані. Тому суд критично оцінює доводи [PERSON] та її представ-ника [PERSON] Відповідно до абз.4 ч.1 ст.635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Згідно з ч.1 ст.220 цього Кодексу у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. За правилом ч.2 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобо-в'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього право-чину. Встановлено, що для договору купівлі-продажу земельної ділянки передбачена нота-ріальна форма укладення. Тому попередній договір потребував нотаріального посвідчення. Ця вимога не була додержана. З огляду на ці обставини суд вважає, що попередній договір є нікчемним. У [PERSON] виник обов'язок повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі 14000 доларів. Станом на день ухвалення судового рішення ця грошова сума еквівалентна грошовим коштам у розмірі 167860 гривень (14000 * 11,99). [PERSON] відмовляється добровільно виконати це грошове зобов'язання. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути грошові кошти у розмірі 167860 гривень. 28 травня 2013 року [PERSON] видав довіреність (а.с.35), якою уповноважив [PERSON] відчужити земельну ділянку площею 0,033 га з кадастровим номером 3220880905:06: 008:0175 з цільовим призначенням для садівництва, розташовану в СТ «Нафтовик-1» на території Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району. 30 травня 2013 року [PERSON], діючи від імені [PERSON], уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Бориспіль-ського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1473 (а.с.10-11). За цим договором [PERSON] відчужив земельну ділянку у власність [PERSON], а [PERSON] сплатила [PERSON] грошові кошти у розмірі 8580 гривень. Ця обставина під-тверджується реченням «продавець отримав від покупця 8580 гривень», що міститься в п.2 договору купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.10-11). Відповідно до ч.2 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважа-ється, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим з подруж-жя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Згідно з ч.3 цієї статті для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. За правилом ч.2 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобо-в'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього право-чину. Встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки виходить за межі дрібного побутового та потребує нотаріального посвідчення. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] надала письмову згоду на укладення цьо-го договору. З огляду на ці обставини в сукупності суд вважає, що договір купівлі-продажу земель-ної ділянки належить визнати недійсним. У [PERSON] виник обов'язок повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі 8580 гривень. [PERSON] добровільно не виконує це грошове зобов'язання. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути грошові кош-ти у розмірі 8580 гривень. Загальний розмір грошових коштів, які належить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], становить 176440 гривень (167860 + 8580). Представник відповідача [PERSON] посилається на те, що, стягуючи ці грошові кошти, суд виходить за межі вимог, заявлених [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Встановлено, що [PERSON] заявила вимоги про стягнення всіх грошових коштів, які вона передала [PERSON] Їх розмір значно перевищує розмір грошових коштів, які суд стягує з [PERSON] Крім того, як роз'яснив Верховний Суд України, якщо суд встановив обставини відповідно до заявленого позову, але позивач невірно послався на закон, суд може усунути цю помилку, застосувавши при вирішенні спору норму матеріального права, що по-ширюється на спірні правовідносини. З огляду на ці обставини суд критично оцінює доводи представника відповідача [PERSON] Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона була присутня під час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки та бачила, як [PERSON] пере-дала долари США. Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів грома-дян, належить вчиняти у письмовій формі. Згідно з абз.2 ч.1 ст.218 цього Кодексу факт вчинення такого правочину може доводи-тись письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків. Встановлено, що розмір грошових коштів, які [PERSON] передала [PERSON], пере-вищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тому передачу грошових коштів в такому розмірі не допустимо доводити показаннями свідків. З огляду ці обставини суд вважає, що показання свідка [PERSON] є недопустимим доказом у розумінні ч.1 ст.59 ЦПК України. Крім того, під час допиту [PERSON] в якості свідка, він показав, що уповноважував [PERSON] отримати правоустановчий документ на земельну ділянку, а не відчужити її. [PERSON] не передавала йому грошові кошти. Достовірність показань [PERSON] в частині обставини про те, що він не уповнова-жував [PERSON] продавати земельну ділянку, спростовується копією довіреності (а.с.35). Показання [PERSON] в частині обставини про те, що [PERSON] не передавала йому грошові кошти, спростовуються копіями розписок (а.с.92-95), з яких вбачається, що [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 26000 доларів США (2000 + 12000 + 12000). Однак відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформа-цію щодо предмета доказування. Згідно з ч.3 цієї статті суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета дока-зування. Встановлено, що відомості про обставини передачі [PERSON] грошових коштів [PERSON] не стосуються предмета доказування. Тому показання [PERSON] в части-ні обставин про те, що [PERSON] не передавала йому грошові кошти, та копії розписок є неналежними доказами. Тому суд вважає, що ці докази є неналежними. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що при пред'явленні первісного позову [PERSON] сплатила судо-вий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. При пред'явленні зустрічного позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 3654 гривень. Ці обставини підтверджуються квитанціями (а.с.1, 61). Первісний позов задоволений повністю. Зустрічний позов задоволений на 21,82% (176440 : 808606,60 * 100%). З огляду на ці обставини суд вважає, що солідарно з [PERSON] та [PERSON] на ко-ристь [PERSON] належить стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 243 гривень 60 копійок. Крім того, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 797 гривень 30 копійок (3654 : 100% * 21,82%).

Outcome: partial