Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

В мотивуванні свої вимог позивач вказав, 20.04.2007р. між сторонами був укладений Кредитний договір № 181-04-И. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між сторонами було укладено Іпотечний договір від 20.04.2007 року. Відповідно до умов Іпотечного договору відповідач передав в заставу позивачу нерухоме майно: пятикімнатну квартиру №11 в будинку під №52, розташованому по вул.Клапцова у м. Харкові загальною площею 194,0 кв.м. і складається з пяти житлових кімнат жилою площею 113,3 кв.м. Відповідач не виконав умови кредитного договору, отже позивач вимагає: -звернути стягнення на Предмет іпотеки пятикімнатну квартиру №11 будинку №52, розташованому по вул. Клапцова у м.Харкові загальною площею 194,0 кв.м і складається з пяти житлових кімнат жилою, площею 113,3 кв.м., що належить [PERSON] (04.11.1978р.н.; ІНН: [NUMBER], шляхом визнання за [PERSON] акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (м. Київ, вул. Артема, буд. 60; код ЄДРПОУ - 09807856 ) права власності на пятикімнатну квартиру №11, будинку №52 розташованому по вул. Клапцова у м.Харкові загальною площею 194,0 кв.м., вартість якої становить 3045000,00грн. -з вартості Предмета іпотеки пятикімнатної квартири [ADDRESS] задовольнити вимоги [PERSON] акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] за Кредитним договором № 181-04-И від 20.04.2007 р у загальному розмірі 175878.49 долл. США та 3116544,98 грн. -визнати право власності за [PERSON] акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» на пятикімнатну квартиру [ADDRESS], вартістю 3045000,00 грн. Відповідачем стосовно заявлених позовних вимог,заперечень суду не надано. Представник позивача на позові наполягав, що вказав в заяві наданої суду. З урахуванням правової позиції позивача, дослідивши та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини: Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами та в межах заявлених вимог. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має права вимагати від боржника виконання його обовязку. У відповідності до вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором, який є окремим видом зобовязання, банк або інша фінансова (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 20.04.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір № 181-04-И із змінами та доповненнями. За умовами вказано договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 190 000,00 (сто девяносто тисяч4) доларів США 00 європентів строком до 20.04.2022року, з оплатою відсотків по ставці: 11,5 річних у валюті кредиту. Відповідно до пунктів 4.7, 4.8 Кредитного договору, відповідач сплачує позивачу комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів в розмірі 1535.20 грн. строком до 10 числа кожного місяця за попередній календарний місяць шляхом зарахування зазначеної суми на відповідний рахунок. Комісійна винагорода сплачується щомісячно за весь період до повного виконання відповідачем своїх зобовязань за Кредитним договором. Згідно з п. 3.1. Кредитного договору видача кредитних ресурсів проводиться на підставі письмової заяви Позичальника. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має права вимагати від боржника виконання його обовязку. У відповідності до вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором, який є окремим видом зобовязання, банк або інша фінансова (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, з урахуванням вказаних вимог закону, між сторонами виникли права та обвязки в межах кредитного договору. Умови вказаного договору були змінені шляхом укладення договорів № 1 від 21.05.2007року, № 2 від 20.05.2008 року, №3 від 24.09.2008 року, № 4 від 31.10.2008 року, № 5 від 26.10.2012 року. Договором про внесення змін №1 від 21.05.2007 року до Кредитного договору п.4.3, 4.7 визначено. що сторони дійшли згоди, Позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами щомісяця у термін з 26 числа по останнє число ( включно) кожного місяця, комісійна винагорода сплачується в строк з 26 числа по останнє число (включно) кожного місяця. Договором про внесення змін № 2 від 20.05.2008 року до Кредитного договору визначено, що процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється у розмірі 12,2 процентів річних. Договором про внесення змін №3 від 24.09.2008 року до Кредитного договору п.3.2. 4.3, 4.7 визначено, що Позичальник здійснює погашення позичкової заборгованості за кредитними ресурсами у розмірі 1056,00 дол. США в термін до 10 числа кожного місяця, проценти за користування кредитними коштами Позичальник сплачує в термін з 1 по 10 число кожного місяця, комісійну винагороду в розмірі в розмірі 1 535,20 грн. в строк до 10 числа кожного місяця. Договором про внесення змін №4 від 31.10.2008 року до Кредитного договору визначено. що процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється у розмірі 16,3 процентів річних. Договором про внесення змін №5 від 26.10.2012 року до Кредитного договору визначено, що процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється у розмірі 12% процентів річних-починаючи з дати укладення цієї Додаткової угоди та закінчуючи «25» жовтня 2013 року включно, по процентній ставці 16,3 % процентів річних - з «26» жовтня 2013 року та до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань по кредитному договору. Позичальник зобовязується в термін до 10 числа кожного місяця, починаючи з листопада 2013 року (включно) здійснювати погашення позичкової заборгованості за кредитними ресурсами у розмірі 1346.2 долл. США. Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору за прострочення повернення Кредитних ресурсів та/або сплати процентів та/або комісійної винагороди, Позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення , а також сплачує штраф в сумі 100,00 грн. при кожному випадку прострочення. Відповідно до п.3.4. Кредитного договору Банк має право достроково вимагати повернення виданих кредитних коштів і сплати процентів за увесь період користування кредитом до настання терміну, що вказаний в п. 1.1. кредитного договору, а позичальник зобовязаний повернути отримані кредитні кошти і сплатити усі проценти протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання вимоги Банку, у випадку порушення будь - яких умов цього договору, в тому числі і щодо несплати або прострочення сплати процентів за користування кредитними коштами, а також якщо Позичальник в період дії цього Договору припускався порушення договірних зобовязань перед Банком по будь-яких інших договорах. Відповідач не виконав свої зобовязання за Кредитним договором в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконує. Отже. Відповідач порушив вимоги ст..ст.526, 530 ЦК України. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач письмовими вимогами № 9-246130/1952 від 08.07.2015 року, № 246130/1951 від 08.07.2015 року, повідомляв відповідача, про дострокове виконання зобовязання, а також про намір задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, що було залишено відповідачем без задоволення. Позивач в обґрунтування позовних вимог, щодо невиконання відповідачем обовязків по кредитному договору наводить розрахунок заборгованості, згідно до якому загальна сума заборгованості наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором станом на 23.06.2015 року складає; 175 878,49 дол. США та 3 116 544,98 грн. В забезпечення зобовязань за Кредитним договором сторонами було укладено Іпотечний договір від 20.04.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 710. Відповідно до умов Іпотечного договору Відповідач передав в заставу Позивачу наступне нерухоме майно: пяти кімнатну квартиру №11, що в будинку під номером 52, розташованому по вул. Клапцова у м. Харкові загальною площею 194,0 кв.м. і складається з пяти житлових кімнат жилою площею 113,3 кв.м.. Вказана квартира відповідно до п. 4 Іпотечного договору належить відповідачу на праві власності згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Ленінською районною у місті Харкові радою 09.08.2006 року, згідно з розпорядженням від 21.07.2006 року, за № 710, зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 18.08.2006 року, за№ 11593852, реєстраційний номер 15668921. Згідно пункту 2 Іпотечного договору, предмет іпотеки передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за Кредитним договором, а також сплати процентів за користування Кредитними ресурсами, а також комісійної винагороди за Кредитним договором, неустойки за цим Договором або за Кредитним договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих простроченням платежів за Основним зобовязанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на Предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог. 20.05.2008р. сторонами було укладено Договір про внесення змін №1 до Іпотечного договору від 20.04.2007 року яким: Сторони дійшли згоди, що (зазначена квартира передається як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором №181-04-И від 20.04.2007 року на суму 190000,00 долл. США строком до 20.04.2022 року, а також процентів за користування кредитними ресурсами, виходячи з процентної ставки 12.2.% річних, а також неустойки за цим договором або за основним зобовязанням враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за основним зобов'язанням, відшкодуванням витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі (в тому числі витрат за виконавчим написом) визначеному на момент фактичного задоволення вимог. 26.10.2012 року сторонами було укладено Договір про внесення змін №2 до Іпотечного договору від 20.04.2007 року яким: Сторони дійшли згоди, що зазначена квартира передається як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором №181-04-И від 20.04.2007 року на суму 190 000,00 дол. США строком до 20.04.2022 року, а також процентів за користування кредитними ресурсами, виходячи з наступних процентних ставок: - по процентній ставці 12% процентів річних-починаючи з дати укладення цієї Додаткової угоди та закінчуючи «25» жовтня 2013 року включно; - по процентній ставці 16,3 % процентів річних - з «26» жовтня 2013 року та до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань по кредитному договору. Згідно ст..1, ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»: Іпотека - це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що запишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Кредитор іпотекодержатель, має право в разі невиконання боржником іпотекодавець, забезпеченого заставою (іпотекою) зобовязання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами… Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь- якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (застави). Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 тієї ж статті передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі на підставі рішення суду. Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно з ч. З ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Також, згідно пункту 8.4.3. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання боржником зобовязань, забезпечених іпотекою за цим договором вони не будуть виконані. Пунктом 8.4.8. Іпотечного договору визначено право Банку достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі несвоєчасної чи неповної сплати платежів, несвоєчасного повернення суми Основного зобовязання, в т.ч. кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки. Звернення стягнення згідно з пунктом 10 Іпотечного договору здійснюється на розсуд Іпотекодержателя: або Іпотеко держателем самостійно на підставі цього Договору, або за виконавчим написом нотаріуса, або за рішенням суду. Відповідно до пункту 11.3.1. Іпотечного договору, згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому це застереження визначається Сторонами як договір про задоволення вимог Іпотекодержателя. З аналізу вказаних норм закону та умов договорів укладених сторонами, з урахуванням, що термін повернення кредиту в повному обсязі був визнаний, а заборгованість за Кредитним договором у встановлений строк не була сплачена, позивач отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на Предмет іпотеки за Банком. Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, Рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно- правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішення Верховного Суду України. У постанові від 11.12.2013 року по справі №6-124цс13 Верховним судом України зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України Про іпотеку, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Таким чином, і Закон України «Про іпотеку» і положення Договору іпотеки передбачають такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, як передача Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань за рішенням суду за ціною, яка встановлюється на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності. Відповідно до Звіту про оцінку майна від 30.06.2015 p., наданого ТОВ «Консулат», вартість Предмету іпотеки складає 3045000, 00 грн. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved