Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] та [PERSON], просила визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,0998 га, розташованої біля будинку [ADDRESS] та просила виділити їй у користування 2/5 частини земельної ділянки площею 0,0998 га відповідно до її частки у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS] згідно варіантів, запропонованих висновком земельно-технічної експертизи, про призначення якої було заявлено клопотання. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що їй належить на праві приватної спільної часткової власності 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] Чернігівської області, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 серпня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори за №2-3667 та зареєстрованого у Ніжинському МБТІ 19 серпня 2009 року за реєстраційним номером 1736, а в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №9997957. Решта даного домоволодіння - 3/5 його частки, перебуває у власності відповідачів. Зазначила, що біля належного їй та відповідачам даного домоволодіння знаходиться земельна ділянка площею 0,0998 га, яка не приватизована і перебуває в спільному користуванні. В рахунок 2/5 частин даного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами їй належить: прихожа площею 6,1 кв.м, житлова кімната площею 19,3 кв.м, житлова кімната площею 11,9 кв.м., кухня площею 11,2 кв.м, ванна площею 6,2 кв.м, веранда площею 8,5 кв.м, ганок «а-4», 1/2 частина сараю «Б», сарай «б», погреб «Г», гараж «Ж». Розміри земельних ділянок кожного з землекористувачів не відповідають часткам у власності, відсутні чіткі межі ділянок, згода про порядок користування земельною ділянкою не досягнута. Тому вважає, що має право на користування 2/5 частиною даної земельної ділянки і звернулась з даним позовом. Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 березня 2017 року позовні вимоги [PERSON] задоволено, встановлено порядок користування [PERSON] земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], за варіантом №1, додатку №4 судової земельно-технічної експертизи №С-70 від 10 січня 2017 року, виділено їй у користування земельні ділянки загальною площею 0,0396,2 га, у тому числі: під житловим будинком - 0,0084 га, під господарськими спорудами - 0,0070 га, під землями вільних від забудови - 0,02422 га; земельна ділянка площею 0,0335 га розташована в межах: від т. Б до т. В - 13,68 м (вул. Журавльова); віт. т. В до т. Г - 0,33 м + 4,87 м + 4,82 м + 3,94 м (вул. Журавльова); від т. Г до т. Д - 14,02 м + 5,07 м; від т. Д до т. К - по лінії розподілу господарської споруди; від т. К до т. Й - 1,00 м; від т. Й до т. Ї - 1,00 м; від т. Ї до т. І - 6,71 м + 12,45 м + 1,45 м; від т. І до т. Ф - по лінії розподілу житлового будинку; від т. Ф до т. Б - по лінії розподілу житлового будинку. Земельна ділянка площею 0,00612 га розташована в межах: від т. Е до т. Є - 4,68 м + 1,95 м + 9,17 м; від т. Є до т. Н - 3,14 м; від т. Н до т. М - 2,83 м + 3,32 м; від т. М до т. Л - 1,00 м; від т. Л до т. Е - 5,60 м. Стягнуто з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. та 3024 грн. витрат на проведення експертизи. Не погоджуючись з даним рішенням [PERSON] звернулася до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 березня 2017 року та ухвалити нове рішення, згідно з яким визначити порядок користування земельною ділянкою між всіма сторонами, з виділом [PERSON] 2/5, [PERSON] 1/4 частини земельної ділянки, [PERSON] 7/20 частин земельної ділянки під домоволодінням за адресою: [ADDRESS] Козелецького району за варіантом №1, додатку 4 судової земельно-технічної експертизи № С-70 від 10 січня 2017 року. Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції, що мати позивачки, [PERSON], хоча належним чином і не оформила процедуру приватизації, але фактично має право на достатній правовій підставі користуватися спірною земельною ділянкою. Зазначає, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 серпня 2009 року [PERSON] успадкувала 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS], після смерті своєї матері [PERSON], але земельна ділянка не була власністю матері, тому не може перейти по спадщині у власність. Також зазначила, що виконкомом Козелецької селищної ради була надана матері позивачки [PERSON] у власність для обслуговування житлового будинку та господарських будівель земельна ділянка площею 0,0405 га. Апелянт вважає, що судом незаконно було залишено без уваги позовні вимоги [PERSON], яка просила виділити земельну ділянку сторонам згідно з висновком експерта, відповідачі її підтримали, проти позову не заперечували, з висновком експерта погодилися, проте суд не виділив всім сторонам земельну ділянку пропорційно часткам у будинку. Більш того, апелянт вказує, що вона приймала участь у оплаті даної судової технічно-земельної експертизи і їй не було виділено жодного квадратного метра. Не погоджується [PERSON] і з висновком суду щодо розподілу судових витрат. Зокрема зазначає, що суд все ж таки позовні вимоги не задовольнив у повному обсязі, а тому розрахунок мав бути здійснений пропорційно задоволеним вимогам. Апелянт зазначає, що позивач здійснила оформлення своєї частини земельної ділянки за рахунок відповідачів, у неї найбільша земельна ділянка, проте вона не понесла жодних витрат. Апелянт вважає, що витрати по даній справі мають бути поділені між всіма сторонами, як відповідачами, так і позивачем. Більш того, позивач не намагалася врегулювати питання мирним шляхом. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку. Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач має право власності на 2/5 частини будинку зі спорудами і будівлями, то, визначаючи порядок користування земельною ділянкою, суд повинен це враховувати і виділити у користування співвласнику земельну ділянку, розмір якої відповідає розміру його частки у спільному майні, тобто, обирати такий варіант, при якому площа ділянки, яка виділяється співвласникам, найбільше відповідає їхнім ідеальним часткам. Оскільки фактичний порядок користування земельною ділянкою встановлений не був, через що у сторін виникали постійні суперечки, суд вважав необхідним встановити порядок користування спірною земельною ділянкою відповідно до частки позивача в будинку, згідно єдиного можливого варіанту визначення порядку користування сторонами спірною земельною ділянкою, запропонованого висновком експертизи. Однак, з таким висновком не може погодитись колегія суддів апеляційного суду. Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.88 Земельного кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 серпня 2009 року, належить 2/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] Чернігівської області. У Свідоцтві про право на спадщину вказано, що будівля розташована на земельній ділянці місцевої ради (а.с.5). З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] 19 серпня 2009 року зареєструвала своє право спільної часткової власності на 2/5 частки даного житлового будинку (а.с.6). Відповідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Козелецької селищної ради №424 від 03 листопада 2015 року, загальний розмір земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], складає 0,0998 га, яка не приватизована, а перебуває у спільному користуванні співвласників житлового будинку [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). З договору дарування вбачається, що [PERSON] подарувала [PERSON] 7/20 частини жилого будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] (а.с.46-47). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] уклав шлюбу з [PERSON] та після укладення шлюбу подружжю присвоєні прізвища [PERSON] (а.с.48). Вулиця [ADDRESS] рішенням виконавчого комітету Козелецької селищної ради від 24 травня 2001 року (а.с.25). Копією договору купівлі-продажу від 09 березня 2005 року підтверджується продаж гр. [PERSON] 1/4 частки будинку [ADDRESS] [PERSON] (а.с.64). В подальшому [PERSON] успадкувала дану частину будинку після смерті брата [PERSON] З акту про результати розгляду заяви [PERSON] вбачається, що земельна ділянка [PERSON] не приватизована, тому встановити межі земельної ділянки не має можливості (а.с.7). На запит суду першої інстанції виконавчим комітетом Козелецької селищної ради від 04 лютого 2016 року №3-12/46 надано відповідь, що земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS], перебуває в комунальній власності Козелецької селищної ради (а.с.136). Відповідно до рішення виконавчого комітету Козелецької селищної ради народних депутатів Козелецького району Чернігівської області «Про передачу земельних ділянок в приватну власність» від 23 грудня 1993 року № 135 [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,0405 га (а.с.95, 131-133). Для вирішення питання щодо можливості визначення порядку користування спірною земельною ділянкою судом було призначено судову земельно-технічну експертизу та надано 10 січня 2017 року відповідний висновок №С-70. За результатами проведеної експертизи запропоновано один можливий варіант визначення порядку користування сторонами спірною земельною ділянкою. В апеляційному суді учасники судового розгляду зазначені обставини не заперечували і не спростовували. Отже, [PERSON] отримала 2/5 частини спірного будинку за заповітом після смерті [PERSON]; [PERSON] отримала у спадок 1/4 частину спірного будинку від брата [PERSON], а [PERSON] Отримала від [PERSON] 7/20 частини спірного будинку. Однак, слід зазначити, що лише частка [PERSON] відчужена в натурі, становить 37,6 кв.м. та включає в себе наступні приміщення та будівлі і споруди: кухня 3-1 площею 13,1 кв.м., кімната 3-2 площею 18,7 кв.м., кімната3-3 площею 19,1 кв.м., тамбур ІІІ площею 3,5 кв.м., кладова ІІІ площею 4,0 кв.м., крильце «а-b», погреб «Н-4», сарай «Д», гараж «Е», 1/2 вбиральні «а», 1/3 частина заборів І-4. Відтак, частково між сторонами існує домовленість про користування своїми частинами будинку, проте такі частини не виділені в натурі у належний спосіб. Також вбачається, що сторонами не обумовлено розмір земельної ділянки для потреби кожного із співвласників ні у частинах, ні у реальних розмірах. Доказів погодження фактичного порядку користування присадибною ділянкою між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суду не надано. При укладенні сторонами юридично значимих правочинів розміри земельної ділянки не визначались. Статтею 88 Земельного кодексу України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Частиною 1 ст.356 ЦК України визначено, що спільна часткова власність - це власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. Як встановлено апеляційним судом [PERSON] отримала у спадок 2/5 частини житлового будинку [ADDRESS]. Зазначено, що житловий будинок дерев'яний, обкладений цеглою, має в цілому 95,3 кв.м. житлової площі - А. З надвірних будівель є: дві веранди цегляні - а, а2, прибудова (сіни) дерев'яна - а1, веранда дерев'яна - а3, три ганки цегляні - а4, а5, а6, три погреби цегляні - а7, Г, П., чотири сараї дерев'яні - Б, б, В, Д, гараж цегляний - Е, гараж дерев'яний - Ж, дві вбиральні дерев'яні, - У, З, огорожа дерев'яна, металева сітка, металева - 2-6. Згідно з положеннями ч.2 ст. 120 ЗК України (що діяла на момент набуття позивачкою права на спадщину) визначено, що якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Відповідно до частини 4 вказаної статті, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Суд, при вирішенні спору про встановлення порядку землекористування, не звернув уваги на відсутність доказів про виділення (поділ) в натурі між сторонами будинку з господарськими будівлями і спорудами, що унеможливлює визначення часток у його вартості. Таким чином, ухвалюючи рішення про задоволення позову [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою, суд прийшов до передчасного висновку про можливість встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою згідно з варіантом, запропонованим висновком судової будівельно-технічної експертизи. За вказаних обставин, вимоги апеляційної скарги про визначення порядку користування земельною ділянкою між усіма співвласниками, з виділенням відповідачам у користування ділянок пропорційно їх часткам у праві власності не ґрунтуються на законі і також не підлягають задоволенню. З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення по суті спору про відмову в задоволенні позовних вимог. Також відповідно до положень ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини вимог апеляційної скарги необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 320 грн. у відшкодування судового збору.

Outcome: partial