Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

В лютому 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь борг в сумі 16208,62 грн., пеню в розмірі 28723,20 грн. та штраф в розмірі 3481,60 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що 18 жовтня 2014 року між нею та відповідачем був укладений Договір підряду на виконання робіт на суму 17408,00 грн., згідно якого відповідач зобовязався виконати роботи по зовнішньому утепленню та оздобленню квартири позивачки. Позивачкою була здійснена передплата в сумі 16208,65 грн., що підтверджується розписками відповідача. Відповідач зобовязався виконати роботи протягом 10 днів з моменту дати початку робіт, але він їх не виконав. 11 листопада 2014 року відповідачу була направлена вимога з метою повернення передоплати в розмірі 16208,65 грн. у разі невиконання робіт до 01.12.2014 року, але він її проігнорував. У звязку з вищевказаним, позивачка нарахувала відповідачу пеню та штраф за невиконання ним своїх зобовязань за договором. Пізніше позивачка зменшила розмір своїх позовних вимог та просила стягнути з [PERSON] на її користь борг в сумі 16208,62 грн. та штраф в розмірі 3481,60 грн. В судове засідання позивачка не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та зазначила, що всі докази нею надані. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Раніше, в попередніх судових засіданнях його представники [PERSON] та [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог позивачки та вказали, що відповідач виконав умови Договору підряду на виконання робіт, на підтвердження чого надали фотокартки. Вивчивши матеріали справи, вислухавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У судовому засіданні було встановлено, що 18 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір підряду на виконання робіт, відповідно до п.1.1. якого, відповідач зобовязався виконати роботи по зовнішньому утепленню та оздобленню квартири позивачки (а.с.3). Згідно п.п.4.1.-4.2. Договору, дата початку робіт по даному договору встановлена в день підписання договору. Роботи повинні бути закінчені протягом 10 днів з дати початку робіт. Позивачка передплатила відповідачу на виконання вищевказаного договору суму в розмірі 16208,65 грн., що підтверджується розписками відповідача (а.с.4) та не заперечувалося представниками відповідача. Оскільки вищевказані обставини визнавалися та не заперечувалися сторонами у справі, вони не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, позивачка виконала свої зобовязання за вищевказаним договором в повному обсязі, але відповідач свої зобовязання належним чином не виконав. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представники відповідача стверджували, що позивачка вводить суд в оману, оскільки відповідач виконав свої зобовязання по Договору підряду на виконання робіт від 18 жовтня 2014 року, на підтвердження чого надали фотокартки (а.с.60-62). Крім того, їхні твердження підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який інколи підпрацьовував з відповідачем та підвозив йому на обєкти матеріали та обладнання, і який вказав, що саме [PERSON] виконав роботи по зовнішньому утепленню та оздобленню квартири позивачки. А запамятав він саме цей обєкт, оскільки замовник був не задоволений роботою. При цьому, згідно з положеннями ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так, згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Разом з тим, докази на які посилається сторона відповідача, як на підтвердження своїх заперечень, не є належними доказами по даній справі, а з фотокарток наданих представниками відповідача взагалі не можливо встановити, що це квартира саме позивачки, а ні когось іншого. Спір між сторонами виник з приводу того, що позивачка стверджує, що відповідач не виконав умови Договору підряду на виконання робіт від 18.10.2014 року, а відповідач, в свою чергу, стверджує, що він виконав умови вказаного договору. Докази, які могли би підтвердити виконання робіт саме [PERSON], передбачені ч. 4 ст. 882 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Проте, суду не надано вищевказаного акту на підтвердження тієї обставини, що [PERSON] були виконані зобовязання по Договору підряду на виконання робіт від 18 жовтня 2014 року. Тому, суд критично ставиться до заперечень сторони відповідача, оскільки обставини, які зазначені в запереченнях не підтверджені належними доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь передоплати в розмірі 16208,65 грн. При цьому, відповідно до п.7.1. Договору, в разі невиконання належним чином сторонами своїх зобовязань в строки, передбачені даним договором, винна сторона виплачує на користь іншої сторони штраф в розмірі 20% від вартості робіт по даному договору. У звязку з вищевказаним, відповідачу був нарахований штраф в розмірі 3481,60 грн. За таких обставин, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 16208,62 грн. та штраф в розмірі 3481,60 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слідує стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved