Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

В квітні 2007 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач-1), приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] (Відповідач-2), третя особа: Перша нотаріальна контора м.Києва про визнання заповіту недійсним, в якому просила визнати недійсним заповіт [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], посвідченого на її ім'я в м.Яготин, Київської області 21.09.2006р. за реєстровим № 1792 приватним нотаріусом [PERSON]. Свої позовні вимоги Позивачка обґрунтовує тим, що 12.03.2007р. вона подала заяву до Першої нотаріальної контори м.Києва про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за законом, але їй було відмовлено через наявність заповіту на користь [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Яготинського районного округу [PERSON] 21.09.2006р. за реєстровим №1792, яка подала заяву про прийняття спадщини за заповітом 01.12.2006р. до Першої нотаріальної контори м.Києва. Позивачка зазначила, що померлий [PERSON] був її дідом. Окрім того, вказала, що після смерті дружини її діда - [PERSON] виникла необхідність у наданні йому допомоги по домашньому господарству, у зв'язку з чим померлий протягом тривалого часу підтримував тісні родинні стосунки зі своєю рідною сестрою, бабусею Позивачки - [PERSON] (народженою [PERSON]), та її дочкою - матір'ю Позивачки - [PERSON] та безпосередньо Позивачкою. Родинні стосунки підтримувались шляхом постійних листувань, телефонних переговорів, тривалих відвідувань (іноді більше місяця), які мали за мету надання дієвої допомоги по домашньому господарству. Під час відвідувань Позивачкою за життя [PERSON] він ознайомив її з вкрай обмеженим списком близького кола його спілкування, до якого [PERSON] не входила, про існування останньої ніхто з родичів чи знайомих померлого ніколи не чув. Відповідачка не приймала участі у похованні [PERSON], якого поховано на сільському кладовищі, поруч з його сестрою [PERSON] та матір'ю Позивачки, недалеко від місця проживання останньої. Позивачка вказала, що підпис вчинений у заповіті від імені її діда [PERSON] не має нічого спільного з його звичайним почерком та підписом, з яким вона знайома, бо часто дід самостійно писав їй списки на закупівлю продуктів харчування. Також виглядає дивним той факт, що для посвідчення заповіту [PERSON], який 12.09.2006р. дуже сильно забився, коли впав у коридорі, виїхав 21.09.2006р. майже за 200 км від свого постійного місця проживання, в той час, коли в сусідньому будинку працював нотаріус, до якого можна було б звернутись з питанням щодо посвідчення заповіту. Враховуючи вищевикладене, Позивачка зазначила, що [PERSON] не міг підписувати заповіт від 21.09.2006р. на ім'я [PERSON], а тому такий заповіт повинен бути визнаний недійсним. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва Васильєвої Т.М. від 27.04.2007р. відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання (а.с.1 т1). 23.04.2007р. через канцелярію суду надійшло клопотання Позивачки про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.17 т1). Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 11.05.2007р. клопотання Позивачки задоволено та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (а.с.24 т1). Ухвалою суду від 04.06.2007р. за клопотанням представника Відповідачки по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи належить підпис від імені [PERSON] на заповіті посвідченому 21.09.2006р. приватним нотаріусом [PERSON] дійсно [PERSON], [INFO] народження, який помер [INFO]? Проведення експертизи доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (а.с.45 т1). Матеріали цивільної справи № 2-3878/07 супровідним листом від 12.06.2007р. були направлені до Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (а.с.48 т1). Листом № 19/7-6667 від 08.10.2007р. Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, матеріали справи повернені до суду без виконання, у зв'язку з тим, що проведення вказаної експертизи неможливе, оскільки у матеріалах справи не міститься оригіналу заповіту [PERSON] від 21.09.2006р., в якому знаходиться спірний підпис від імені [PERSON], а також не зазначено в яких конкретно документах містяться підписи [PERSON], які б експерт міг використовувати як достовірні порівняльні зразки його підпису (а.с.51 т1). Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 26.11.2007р. підготовка справи до судового розгляду закінчена, призначено судове засідання по вказаній справі (а.с.68 т1). В процесі розгляду справи Позивачка та її представники заявляли усні клопотання про витребування документів, зокрема, оригіналу заповіту від 21.09.2006р., оригінали квитанцій про отримання пенсії [PERSON], оригіналу акта № 39 обстеження матеріально-побутових умов непрацездатних громадян, складеного 03.01.2004р. за підписом [PERSON] тощо, судом на виконання задоволених клопотань було направлено запити до відповідних державних органів (а.с.104,123-129,157,189 т1, а.с.1,7,132,133 т2). В судовому засіданні 23.11.2011р. Позивачкою було заявлено клопотання про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи на предмет встановлення достовірності підпису [PERSON] на заповіті складеному 21.09.2006р., а також просила витребувати з ВАТ «Державний ощадний банк України» всі наявні у них документи із зразками підпису [PERSON], вважати всі підписи на документах банку належними [PERSON] і надати всі зразки підписів експерту (а.с.19, 23-24 т2). Клопотання Позивачки про призначення експертизи вирішено ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 23.11.2011р. і в його задоволенні відмовлено (а.с.20 т2). Розпорядженням Шевченківського районного суду м.Києва № КА-13-126 від 19.06.2012р. справа № 2-59/11 (провадження 2/2610/34/2012) за позовом [PERSON] до [PERSON], приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу [PERSON], третя особа: Перша нотаріальна контора м.Києва, про визнання заповіту недійсним, передана до розгляду судді Маліновській В.М. (а.с.36 т2), яка своєю ухвалою від 25.06.2012р. прийняла зазначену справу до свого провадження та призначила до розгляду у судовому засіданні (а.с.37 т2). Відповідачка подала суду заперечення проти позову (а.с.39-40 т2), в яких зазначила, що Позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження фактів, викладених у позовній заяві, зокрема, про неможливість [PERSON] у вересні 2006 року самостійно пересуватись, його відсутності 21.09.2006р. у м.Яготин, доказів на підтвердження родинного зв'язку Позивачки з померлим - [PERSON] Відповідач вказала, що всі підстави, якими Позивачка обґрунтовує свій позов є лише власними здогадками та припущеннями останньої, та не підтверджуються доказами, які були надані Позивачкою, та які б підтверджували, що волевиявлення [PERSON] при складенні заповіту 21.09.2006р. не відповідало його волі. Враховуючи, що станом на 2012р. Позивачкою не доведено факт родинних відносин з померлим - [PERSON], Відповідачка просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 07.11.2012р. у зв'язку з повторною неявкою Позивачки або її представників у судове засідання, позовну заяву [PERSON] до [PERSON], приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу [PERSON], третя особа: Перша нотаріальна контора м. Києва, про визнання заповіту недійсним - залишено без розгляду (а.с.70-71 т2). Не погоджуючись з ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 07.11.2012р. [PERSON] подала апеляційну скаргу до Апеляційного суду м.Києва (а.с.80-82 т2). Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 21.02.2013р. апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 07.11.2012р. скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.111 т2). Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 15.03.2013р. справу призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.114 т2). В судовому засіданні 30.08.2013р. було задоволено клопотання Позивачки про виклик та допит свідків - [PERSON], [PERSON], які могли б підтвердити факт наявності родинних стосунків Позивачки та померлого - [PERSON], а також повідомити інші обставини, які мали б значення для правильного вирішення справи, та оголошено перерву у справі до 22.10.2013р. (а.с.141-143 т2). Судові повістки для виклику вказаних свідків за клопотанням Позивачки, остання отримала на руки для вручення заявленим свідкам (а.с.144 т2). Крім того, у вказаному судовому засіданні було оголошено позовну заяву, яку Позивачка підтримала і просила задовольнити, а представник Відповідача - [PERSON] проти задоволення позову заперечила, і сторони надали свої пояснення (а.с.142-143 т.2). У всі подальші судові засідання сторона Позивача не з'являлась у зв'язку з чим розгляд справи неодноразово відкладався. Так, 22.10.2013р. у зв'язку з неявкою сторін розгляд справи було відкладено на 29.11.2013р. (а.с.147 т2), а 29.11.2013р. відкладено на 14.01.2014р. (а.с.153 т2), 14.01.2014р. відкладено на 04.03.2014р. (а.с.160 т2), 04.03.2014р. справа знята з розгляду, датою наступного судового засідання визначено 04.04.2014р. (а.с.168 т2) (при цьому як вбачається з матеріалів Позивачка в суді також була відсутня, оскільки про дату наступного засідання їй направлялась повістка), 04.04.2014р. розгляд справи відкладено на 30.04.2014р. (а.с.173 т2), 30.04.2014р. розгляд справи відкладений на 27.05.2014р. (а.с.178 т2), 27.05.2014р. розгляд справи відкладено на 17.07.2014р.(а.с. 184 т.2), 17.07.2014р. розгляд справи відкладено до 31.07.2014р. (а.с.192 т.2) На дати деяких судових засідань Позивачка направляла телеграми про те, що вона хворіє і просила відкласти розгляд на іншу дату, проте жодного підтверджуючого документу до суду не направляла(а.с.146 т.2, а.с.176 т.2). щодо інших судових засідань, то кореспонденція суду, яка направлялась на всі відомі адреси Позивачки, як у виді повісток, направлених рекомендованими листами з повідомленнями, так і телеграм, адресатом не отримувалась. В судове засідання Позивачка не з'явилась, своїх представників не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку як на адресу: [ADDRESS], так і на адресу, вказану самою Позивачкою: [ADDRESS] про що свідчать в тому числі рекомендовані повідомлення Укрпошти про вручення відправлення, конверти та телеграми неотримані Позивачкою (а.с.157-159, 164-165, 171,177, 181-182, 187-189, 188-203 том2). Разом з тим, суд вважає, що оскільки Позивачкою не подано заяви про відмову від позову чи про залишення позовної заяви без розгляду, то вона (Позивачка) підтримує позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, а тому суд з огляду на розумні строки розгляду справ, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів за відсутності сторін. Відповідач-1 - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в письмових поясненнях направлених на адресу суду просила слухати справу без її безпосередньої участі (а.с.149-150 т2). Відповідач-2 - приватний нотаріус Яготинського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, судом встановлено, що згідно листа Головного управління юстиції у Київській області № 567-14-05 від 23.05.2008р., відповідно до рішення Комісії з розгляду питань щодо анулювання свідоцтв про право на заняття нотаріальною діяльністю від 02.04.2008р. та на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про нотаріат» Міністерством юстиції України видано наказ від 12.05.2008р. № 609/7 про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю [PERSON], приватного нотаріуса по Яготинському районному нотаріальному округу (а.с.97 т1). Листом Головного управління юстиції у Київській області № 1116-14-05 від 21.11.2008р. визначено, що Наказом Київського обласного управління юстиції від 25.11.2006р. №199/07 припинена приватна нотаріальна діяльність [PERSON] по Яготинському районному нотаріальному округу з 30.12.2006р., а реєстраційне посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності анульоване (а.с.121 т1). Третя особа - Перша Київська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, направила суду заяву, в якій просила слухати справи без присутності її представника (а.с.116 т2) Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], помер [INFO] у віці 87 років від хронічної ішемічної хвороби серця, що підтверджується Актовим записом про смерть № 18550 від 12.10.2006р. (а.с.177 т1). 21 вересня 2006 року був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1792, за яким [PERSON], [INFO], на випадок своєї смерті заповів усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, [PERSON], [INFO] (а.с.28 т1). З матеріалів спадкової справи № 1144 щодо майна померлого [INFO] [PERSON], вбачається, що 01.12.2006р. [PERSON] звернулась до Першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.2 спадкової справи № 1144), за якою 01.12.2006р. було відкрито спадкову справу № 1144, № 41240057 у спадковому реєстрі щодо майна померлого [INFO] [PERSON], що підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 7554578 від 01.12.2006р. (а.с.10 спадкової справи № 1144, після а.с.52т.1). Крім цього, 27.02.2007р. до Першої Київської державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, в якій зазначила, що [PERSON] є її дідом та те, що вона є дочкою [PERSON], яка померла [INFO], та яка була племінницею [PERSON] (а.с.21 спадкової справи № 1144), після а.с.52 т.1. Листом № 1324/2-5 від 14.03.2007р. Перша Київська державна нотаріальна контора відмовила Позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через наявність заповіту та відсутності доведення родинних відносин Позивачки з померлим (а.с.23 спадкової справи № 1144, після а.с.52 т.1). Позивачка у позовній заяві вказувала, що [PERSON] був її дідом та рідним братом бабусі Позивачки - [PERSON] (народженою [PERSON]), яка є матір'ю [PERSON], яка в свою чергу є матір'ю Позивачки. На підтвердження своїх родинних відносин з померлим - [PERSON], Позивачкою було надано суду свідоцтво про шлюб від 26.01.1972р. згідно якого встановлено, що 16.11.1935р. між [PERSON] та [PERSON], яка за твердженнями Позивачки є рідною сестрою померлого, у Дніпродзержинському міському бюро РАЦС було зареєстровано шлюб, про що 16.11.1935р. зроблено відповідний запис за № 1253 (а.с.16 т2). Після реєстрації одруження присвоєно прізвища: чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження від 23.07.1998р (а.с.16 т2) - [PERSON], [INFO], батьками останньої вказано: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Відділом реєстрації смерті у Дніпропетровську Дніпропетровського обласного управління юстиції 18.07.2002р. (а.с.14 спадкової справи № 1144, після а.с.52 т.1), є матір'ю Позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.17 спадкової справи № 1144, після а.с.52 т.1), де батьками Позивачки вказано: батько - [PERSON], мати - [PERSON], та свідоцтвом про розірвання шлюбу від 11.01.1971р. [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 11.01.1974р. зроблено запис за № 36, та після розірвання шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - [PERSON], жінці - [PERSON] (а.с.13 т2). Отже, Позивачка зазначала, що вона є онукою померлого - [PERSON] по лінії своєї матері, яка є його племінницею. В позовній заяві Позивачка вказала, що доказом факту родинних стосунків є свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON], копії яких можуть бути надані на запит суду Дніпропетровським обласним архівом, водночас, клопотань про витребування копій вказаних свідоцтв про народження від Позивачки чи її представників протягом розгляду справи не надходило. Докази того, що бабуся Позивачки - [PERSON] (до одруження - [PERSON]) є однією й тією ж особою та рідною сестрою померлого [PERSON] в матеріалах справи відсутні. Згідно ст.ст. 1261-1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Однак, під час судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження посилання позивача, зазначені в позові, що вона являється родичкою заповідача - [PERSON], свідки, які могли б підтвердити факт родинних стосунків, які були викликані до суду за клопотанням Позивачки - до суду не з'явились, про відомі їм обставини по справі не повідомили, і суд прийшов до висновку про недоведеність тверджень позивачки щодо її належності до спадкоємців за законом після померлого [PERSON].. Окрім того, в процесі розгляду справи, Позивачка не дала пояснень щодо черги спадкоємців за законом до якої вона належить. Згідно ст. 1233 ЦК України (в редакції, що діяла на час посвідчення заповіту 21.09.2006р. [PERSON]), заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 ст. 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Статтею 1247 ЦК України, встановлено загальні вимоги до форми заповіту, а саме, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу) (ст. 1248 ЦК України). Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - Постанова) заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК, є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Пунктом 18 вказаної Постанови визначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК). В цьому випадку заінтересованими особами виступають інші спадкоємці або територіальна громада (п. 6 Постанови). Відповідно до Листа Поліклініки № 4 Шевченківського району № 16 від 05.02.2009р. встановлено, що [PERSON], [INFO] народження, знаходився під наглядом у дільничного терапевта з приводу: ішемічної хвороби серця: стенокардії напруги ІІ ф. кл, атеросклеротичний кардіосклероз СН Іст. Хронічний бронхит, пневмосклероз, емфізема легень ЛН І ст. (а.с.138 т1). Разом із тим, стороною позивача не надано жодного належного і допустимого доказу щодо невідповідності заповіту вищевказаним нормам закону або доказів того, що [PERSON] склав заповіт від 21.09.2006р. під впливом фізичного або психічного насильства, або через стійкий розлад здоров'я не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними. Водночас, як зазначалось вище, Позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження родинних зв'язків з померлим [PERSON] Саме тому судом в судовому засіданні 30.08.2013р. (а.с.141-142 т2) було відмовлено у задоволенні клопотання позивачки щодо призначення судової посмертної почеркознавчої експертизи на предмет належності підпису на спірному заповіті [PERSON] Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Право визначення підстав і предмета позову належить позивачеві (ст. 3, 10, 31 ЦПК України). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] не надала суду належні та допустимі докази щодо наявності родинних зв'язків з померлим [PERSON], не довела суду їх переконливість, а також не довела обставини щодо недійсн6ості заповіту, на які посилалась як на підстави заявлених вимог. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.129 Конституції України, ст.ст. 15, 203, 215, 1233, 1234, 1247, 1248, 1257, 1261-1265 ЦК України, з урахуванням п.п.6, 17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: dismissed