Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

В лютому 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до громадянина США [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в загальному розмірі 646835,60 грн. На обґрунтування позову зазначила, що 10 вересня 2011 р. між нею та позичальником [PERSON] був укладений договір позики на суму 30000 доларів США. Відповідач зобов'язався повернути позику до 10 березня 2012 р., проте у встановлений договором строк позику не повернув і продовжує ухилятися від повернення боргу. На день подачі позову сума позики в перерахунку на національну валюту України складає 484740 грн. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, він у відповідності до ч. 2 ст. 635 ЦК України повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, що відповідно складає 119903,30 грн. та 42192,30 грн. Представник позивача [PERSON] подала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON], який за даними Державної прикордонної служби України станом на 14 травня 2015 р. перебував на території України, про розгляд справи повідомлявся через оголошення у пресі. Проте в судове засідання він не з'явився, про причини неявки не повідомив, письмових заперечень на позов не подав. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 10 березня 2011 р. [PERSON] (Позикодавець) та громадянин США [PERSON] (Позичальник) уклали письмовий договір позики, який був нотаріально посвідчений (а.с. 8). Предметом вказаного договору є надання Позикодавцем у позику Позичальнику грошових коштів в сумі 238500 грн., що на момент укладення договору за курсом НБУ складало 30000 доларів США. За умовами договору позичальник [PERSON] зобов'язався повернути позикодавцеві [PERSON] борг у строк до 10 березня 2012 р. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що у встановлений договором строк позичальник [PERSON] своїх грошових зобов'язань не виконав, що підтверджується наявністю у позивача оригіналу договору та нотаріально посвідченою заявою позивача від 04.12.2014 з вимогою до відповідача повернути борг (а.с. 5-10). За загальними правилами, встановленими ст.ст. 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи, що позичальник [PERSON] не виконав договірне зобов'язання у встановлений строк, порушене право позикодавця [PERSON] підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення суми позики в національній валюті України за офіційним курсом долара США до гривні як це передбачено ч. 2 ст. 533 ЦК України. Беручи до уваги, що офіційний курс долара США до національної валюти України станом на 1 лютого 2015 р. становить 16,158 грн. за 1 долар США, до стягнення з відповідача підлягає сума позики в розмірі 484740 грн. Пунктом 4. договру позики передбачено, що у разі несвоєчасного повернення суми позики позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто несплачену суму основного боргу та три проценти річних від простроченої суми. За приписом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Станом на 1 лютого 2012 р. позичальник [PERSON] прострочив виконання грошового зобов'язання на 1059 днів, а отже три проценти річних від простроченої суми становить 42192,30 грн., що підтвіерджується наданим позивачем розрахунком (а. с. 14). Вирішуючи вимогу про стягнення інфляційних втрат суд враховує, що індекс інфляції - це показник характеристики динаміки загального рівця цін на товари та послуги, а ціни в України встановлені в національній валюті - гривні. Отже норма ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні. Оскільки еквівалент грошового зобов'язання між [PERSON] та [PERSON] виражений в іноземній валюті і суд стягує основний боргза офіційним курсом долаоа США на день платежу, вимога про стягнення інфляційних втрат не ґрунтується на законі. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 3654 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial