Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

В квітні 2016 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє»» (далі ТзОВ «ФК «Рантьє»») звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, зазначивши, що згідно кредитного договору № Л71.188.74889 від 09 квітня 2012 року (далі - кредитний договір) відповідач [PERSON] отримала в ПАТ «Ідея Банк» кредит у розмірі 31548 (тридцять одна тисяча пятсот сорок вісім) гривень 00 копійок, строком на 40 (сорок) місяців, зі сплатою 0,001 % відсотків річних від залишкової суми кредиту. Позичальник мала повернути кредит разом з процентами в 40 щомісячних внесків до 9 дня/числа кожного місяця, при чому перші 39 внески/внесків у рівній сумі 788,71 гривень, а останній внесок 788,83 гривень до 09.08.2015 р. ПАТ «Ідея Банк» свої зобовязання за кредитним договором перед [PERSON] виконав, передавши відповідну суму коштів. 30.10.2015 року ПАТ «Ідея Банк» відступило ТзОВ «ФК «Рантьє»» відповідно до договору факторингу № 30/10-1 свої права вимоги за зобовязаннями [PERSON] по кредитному договору, а тому відповідач [PERSON] є боржником по відношенню до ТзОВ «ФК «Рантьє»». Станом на 30.10.2015 року заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитним договором становить 29585,28 гривень, з яких 29584,95 гривень прострочений борг та 0,33 гривень прострочені проценти. У звязку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 29585,28 (двадцять девять тисяч пятсот вісімдесят пять гривень двадцять вісім копійок) та судові витрати. У судове засідання представники позивача [PERSON] та [PERSON] не зявилися відповідно до позовної заяви та заяви поданої до суду просять справу слухати у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] не з'явилася без поважних причин, хоча належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи судом, про причини неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Зясувавши обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «ФК «Рантьє»» підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 квітня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Л71.188.74889, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 31548 (тридцять одна тисяча пятсот сорок вісім) гривень 00 копійок, строком на 40 (сорок) місяців, зі сплатою 0,001 % відсотків річних від залишкової суми кредиту. Позичальник мала повернути кредит разом з процентами в 40 щомісячних внесків до 9 дня/числа кожного місяця, при чому перші 39 внески/внесків у рівній сумі 788,71 гривень, а останній внесок 788,83 гривень до 09.08.2015 р. Відповідно до меморіального ордеру № 1361_13 від 07 липня 2012 року, вказаного числа [PERSON] отримала згідно кредитного договору Л71.188.74889 від 09/04/2012 - 31548 (тридцять одну тисячу пятсот сорок вісім) гривень. 30 жовтня 2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТзОВ «ФК «Рантьє» було укладено договір факторингу № 30/10-1, відповідно до якого ПАТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги на підставі первинних договорів ТзОВ «ФК «Рантьє»». Згідно з випискою з додатку №2 до договору факторингу №30/10-1 від 30.10.2015 року ПАТ «Ідея Банк» відступило ТзОВ «ФК «Рантьє» свої права вимоги на підставі кредитного договору № Л71.188.74889, який укладено 09.04.2012 року, за зобовязаннями [PERSON] заборгованість по якому станом на 30.10.2015 р. становить - 29585,28 грн., з них заборгованість за основним боргом - 29584,95 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 0,33 грн. Аналогічні відомості містяться в довідці розрахунку заборгованості [PERSON] виданої ПАТ «Ідея Банк» станом на 30.10.2015 року. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязання виникають з підстав, перерахованих в ст. 11 ЦК України, зокрема, на підставі договорів. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Ч.1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно з ст. 1082 ЦК України боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обовязку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обовязку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обовязку перед клієнтом. Як вбачається з матеріалів справи, договір факторингу було укладено між клієнтом ПАТ «Ідея Банк», яке має право вимоги за кредитним договором до [PERSON]. Фактором є інша фінансова установа ТзОВ «ФК «Рантьє»», яке зареєстровано як фінансова установа та відповідно до додатка до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства має право здійснювати такий вид фінансових послуг, як факторинг. Згідно з ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Однак цього обовязку відповідач [PERSON] перед ПАТ «Ідея Банк» належно не виконувала, не здійснювала платежів в рахунок погашення суми кредиту та відсотків за користування ним, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на день укладення між ПАТ «Ідея Банк» та ТзОВ «ФК «Рантьє»» договору факторингу №30/10-1, згідно довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором Л71.188.74889 від 09.04.2012 р станом на 30.10.2015 року становила 29585,28 гривень, з них 29584,95 грн. прострочене тіло кредиту та 0,33 грн. прострочені проценти, а тому ПАТ «Ідея Банк» на день укладення договору факторингу мало право вимоги по кредитному договору, укладеному з [PERSON] і передав ТзОВ «ФК «Рантьє»» право грошової вимоги, строк платежу за якою настав. Виходячи з вказаного, та враховуючи, що позивач вимагає стягнення з [PERSON] 29585,28 (двадцять девять тисяч пятсот вісімдесят пять гривень двадцять вісім копійок) заборгованості за кредитним договором, яка існувала на день укладення договору факторингу позов підлягає до задоволення. Відповідно до: ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь ТзОВ «ФК «Рантьє»» 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок сплаченого ТзОВ «ФК «Рантьє»» судового збору.

Outcome: approved