Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

В квітні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - Приморський ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області), третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : Приморська райадміністрація Одеської міської ради, про скасування арешту, накладеного на квартиру [ADDRESS] постановою про арешт майна боржника та заборону на його відчуження від 22.10.2012 р., винесеною державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Офіцеровою Л.Л. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що є наймачем квартири [ADDRESS], де постійно проживає разом зі своїми дочками [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], та у листопаді 2016 року вони вирішили скористатися своїм правом на приватизацію вказаної квартири і подали відповідні документи до органу приватизації, після чого отримали розпорядження органу приватизації № 250571 від 18.11.2016 р. та свідоцтво про право власності на житло від 18.102016 р. за р. [NUMBER], але після цього виявилося, що вказана квартира знаходиться під арештом відповідно до постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 22.10.2012 р., винесеної державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Офіцеровою Л.Л., що у свою чергу унеможливлює для здійснення реєстрації права власності на згадану квартиру на підставі отриманого ними свідоцтва про право власності. Також позивач вказує, що раніше в квартирі [ADDRESS] був зареєстрований її брат [PERSON]., який [INFO]. помер, та який за життя уклав договір поруки з ПАТ «Кредобанк». Позивач веде дану справу в суді через свого представника [PERSON], яка просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач Приморський ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області не повідомив суду причину неявки свого представника, хоча про дату і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання ним судової повістки. Представник Приморської райадміністрації Одеської міської ради - Чубчик М.В. просив розглянути справу за відсутності представника Приморської райадміністрації Одеської міської ради, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що на підставі постанови про арешт майна боржника та заборону на його відчуження від 22 жовтня 2012 року, винесеної державним виконавцем Другого Приморського ВДВС ОМУЮ Офіцеровою Л.Л., до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна було внесено запис про обтяження у вигляді арешту нерухомого майна - квартири [ADDRESS], власником якої є [PERSON]. Крім того, 11 липня 2013 року державним виконавцем Другого Приморського ВДВС ОМУЮ Виговським Ю.Д. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 39110390 з примусового виконання виконавчого листа № 2-7493/11, виданого 15.02.2012 р. Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] грошової суми у розмірі 98012,33 грн. на користь ПАТ «Кредобанк», а 18 лютого 2014 року державним виконавцем Другого Приморського ВДВС ОМУЮ Виговським Ю.Д. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідно до якої виконавчий лист № 2-7493/11, виданий 15.02.2012 р. Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] грошової суми у розмірі 98012,33 грн. на користь ПАТ «Кредобанк» було повернуто стягувачу, та в цій постанові вказано, що вказаний виконавчий документ може бути пред'явлений для виконання до 18.02.2015 р. Як слідує з листа начальника Приморського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області від 25.04.2017 р. за № 8412, виконавче провадження, в рамках якого державним виконавцем Другого Приморського ВДВС ОМУЮ Офіцеровою Л.Л. було винесено постанову про накладення арешту та заборону на його відчуження від 22 жовтня 2012 року, знищено. Також судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що насправді квартира [ADDRESS] до 18 листопада 2016 року належала до комунальної власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, та з 1991 року наймачем цієї квартири є позивач [PERSON], яка постійно проживає в цій квартирі разом з дочками [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Раніше за адресою : [ADDRESS] було зареєстровано місце проживання брата позивача [PERSON] - [PERSON], який [INFO] помер та за життя не був власником вказаної квартири. Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги, що у листопаді 2016 року позивач та її дочки [PERSON] і [PERSON] вирішили скористатися своїм правом на приватизацію квартири [ADDRESS], в зв'язку з чим подали відповідні документи до органу приватизації, після чого отримали розпорядження органу приватизації № 250571 від 18.11.2016 р. та свідоцтво про право власності на житло від 18.102016 р. за р. [NUMBER], яким посвідчується, що вищевказана квартира належить їм на праві приватної спільної часткової власності в рівних частках, після чого позивач довідалася про те, що ця квартира знаходиться під арештом відповідно до постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 22.10.2012 р., винесеної державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Офіцеровою Л.Л., що у свою чергу унеможливлює здійснення у встановленому законом порядку реєстрації права власності за позивачем та її дочками на згадану квартиру на підставі отриманого ними свідоцтва про право власності. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з відповідним позовом про зняття з нього арешту. Згідно з п. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту. На підставі викладеного і

Outcome: approved