Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

В липні 2015 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 295736,45 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 10 липня 2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Соцком Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 424463550032413 відповідно якого Банк відкрив відповідачу картковий рахунок та видав банківську платіжну картку, вид, валюта і термін якої визначені в Заяві-анкеті на відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки, що є невідємною частиною договору. 10 липня 2007 року між відповідачем та позивачем було укладено додаткову угоду № 1 Договору банківського рахунку та обслуговування платіжної картки № 424463550032413, що вказує на встановлення кредитної схеми картрахунку. На виконання умов договору було встановлено загальний ліміт овердафту по картрахунку у розмірі 5600 доларів США, та доступний ліміт 5040 доларів США. Відповідач зобовязувався здійснити повне погашення заборгованості за овердафтом до терміну, вказаному у п. 13.1.7 угоди. В порушення умов Кредитного договору на теперішній час заборгованість по кредиту не сплачена відповідачем по справі та станом на 01 квітня 2015 року складає 295736,45 грн., з яких заборгованість за кредитом 131278,70 грн.; заборгованість по несплаченим відсоткам 164457,75 грн. В позові ставиться питання про стягнення з відповідача зазначеної суми боргу за кредитним договором та судового збору в розмірі 2957,37 грн. Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Так, відповідно до договору № 424463550032413 відповідно якого Банк відкрив відповідачу картковий рахунок та видав банківську платіжну картку, вид, валюта і термін якої визначені в Заяві-анкеті на відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки, що є невідємною частиною договору. 10 липня 2007 року між відповідачем та позивачем було укладено додаткову угоду № 1 Договору банківського рахунку та обслуговування платіжної картки № 424463550032413, що вказує на встановлення кредитної схеми картрахунку. На виконання умов договору було встановлено загальний ліміт овердафту по картрахунку у розмірі 5600 доларів США, та доступний ліміт 5040 доларів США. Відповідач зобовязувався здійснити повне погашення заборгованості за овердафтом до терміну, вказаному у п. 13.1.7 угоди (а.с. 5-10) У звязку з неналежним виконанням Позичальником умов кредитного договору станом на 01 квітня 2015 року його заборгованість складає 131278,70 грн.; заборгованість по несплаченим відсоткам 164457,75 грн. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача . Згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України , є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у рішенні, ухваленому 14 березня 2012 року у справі про звернення стягнення на предмет застави, виходив із того, що в силу статей 192,533 ЦК України грошове зобовязання на території України виконується в гривнях, при цьому законодавством не заборонено використовувати грошові одиниці іноземних держав. У разі встановлення наявності в Банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором в іноземній валюті у валюті кредиту, а саме в доларах США. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 року у справі № 6-145цс14. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Причому, враховуючи відсутність інформації про наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, сума заборгованості підлягає стягненню в гривнях. Суд вважає позовні вимоги доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved