Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказала, що 04 лютого 2015р. його син [PERSON] [PERSON]»янович, після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить кваритира №99, яка знаходиться у м.Хмельницькому по вул. Чкалова, в будинку №13/1. За життя, 12.01.2015р., [PERSON] склав заповіт, яким заповів [PERSON] все своє рухоме та нерухоме майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, що йому належить на день смерті і на що він за законом матиме право. Крім того, спадкоємцями за законом, які мають право на обов»язкову частку, є позивач, як непрацездатний батько спадкодавця (інвалід 2 групи), та неповнолітні діти спадкодавця: [PERSON], 10.08.2000р.н., та [PERSON], 31.07.2009р.н. Вищевказані особи у визначений законом термін звернулись до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] з заявами про прийняття спадщини, частки спадкоємців на спадкове майно розділились наступним чином: - 1/8 [PERSON] обов»язкова частка; - 1/8 [PERSON] обов»язкова частка; - 1/8 [PERSON] обов»язкова частка; - 5/8 [PERSON] за заповітом. Також до приватного нотаріуса [PERSON] звернулась колишня дружина [PERSON] [PERSON] з заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме : на 1/8 частину квартири №99, яка знаходиться у м.Хмельницькому по вул. Чкалова, в будинку №13/1. Позивач заперечує право відповідача [PERSON] на право на частку у спільному майні подружжя, оскільки квартира №99, яка знаходиться у м.Хмельницькому по вул. Чкалова, в будинку №13/1, хоч і набута [PERSON] під час перебування в шлюбі з [PERSON], але є його особистою приватною власністю, оскільки придбана за власні кошти виручені від продажу належної йому квартири, у звязку з чим звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на 1/8 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті сина [PERSON] В січні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання заповіту недійсним. Ухвалою суду від 13.01.2016 зустрічну позовну заяву [PERSON] про визнання заповіту недійсним прийнято до спільного розгляду із первісним позовом. Ухвалою суду від 22.11.2016 року зустрічну позовну заяву [PERSON] про визнання заповіту недійсним залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, при вирішенні спору покладається на думку суду, надала суду пояснення в яких вказала, що спірна квартира буда придбана за кошти від продажу іншої квартири, що належала [PERSON] на праві особистої власності і була придбана до шлюбу. Представники третіх осіб в судове засідання не зявились, про день та час слухання справи повідомлені в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. 04 лютого 2015р. помер [PERSON] [PERSON]»янович, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області від 04.02.2015р., актовий запис №286. Факт родинних відносин [PERSON]»яна Миколайовича з [PERSON] [PERSON]»яновичем підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області від 29 липня 2015 року, яктовий запис №143, де в графі батько міститься запис [PERSON]»ян Миколайович. За життя, 12.01.2015р., [PERSON] склав заповіт, яким заповів [PERSON] все своє рухоме та нерухоме майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, що йому належить на день смерті і на що він за законом матиме право. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу заведено спадкову справу № 17-2015. До складу спадщини входить кваритра №99, яка знаходиться у м.Хмельницькому по вул. Чкалова, в будинку №13/1, право власності на яку підтверджується договором купівлі-продажу від 06 вересня 2011р., який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за №4291., витяг з Державного реєстру правочинів №10343471 від 06.09.2011р. та витягом про державну реєстрацію прав №31604598 від 10.10.2011р. Із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] на підставі заповіту, [PERSON] на підставі права на обовязкову частку, [PERSON] в інтересах непоновлітньої доньки спадкодавця [PERSON] Крім цього, відповідач [PERSON] подала заяву про видачу свідоцтва про право власності у майні подружжя. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені у в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Крім того, визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу (спільного проживання), але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.09.2008 року по 26.06.2014 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26.06.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 11.08.2008 року [PERSON] придбав квартиру № 158 в м. Хмельницькому по вул. Залізняка 14/2, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу, зареєстр. за № 8651. 05.09.2011 року під час шлюбу із [PERSON], [PERSON] продав квартиру № 158 в м. Хмельницькому по вул. Залізняка 14/2 за 280000грн., що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу, зареєстр. за № 9665. 06.09.2011 року [PERSON] придбав за 120000грн. квартиру № 99, яка знаходиться у м.Хмельницькому по вул. Чкалова, в будинку №13/1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 06 вересня 2011р., який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за №4291. Згідно зі ст. ст. 57, 58 ЦПК України доказами вважаються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що спірна квартира була придбана за кошти від продажу іншої квартири, яка належала спадкодавцеві на праві особистої власності. Оскільки за життя [PERSON] спірне майно не було визнано у встановленому законом порядку спільною сумісною власністю і як таке, що придбано за спільні кошти подружжя, не визначено частки у майні (квартирі), після смерті особи визнання права власності на майно регулюється з урахуванням книги 6 ЦК України щодо спадкового права. Черговість спадкування за законом врегульовано ст.ст. 1258, 1259, 1261, 1264 ЦК України. За ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти та батьки спадкодавця спадкодавця. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Позивач, як непрацездатний батько спадкодавця (інвалід 2 групи), та неповнолітні діти спадкодавця: [PERSON], 10.08.2000р.н., та [PERSON], 31.07.2009р.н. мають право на обовязкову частку у спадковому майні, незалежно від змісту заповіту. Таким чином, частки спадкоємців на спадкове майно розділились наступним чином: - 1/8 [PERSON] обовязкова частка; - 1/8 [PERSON] обовязкова частка; - 1/8 [PERSON] обовязкова частка; - 5/8 [PERSON] за заповітом. Враховуючи вищевикладене, позові вимоги підлягають задоволенню, а за [PERSON] належить визнати право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 34,2 кв.м., в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 04 лютого 2015 року.

Outcome: approved