Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

В квітні 2019 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про припинення права особи на частку в квартирі, посилаючись на те, що вона є власником 11/16 частин квартири [ADDRESS] . Дочці,\~ [PERSON] \~належить 3/16\~частини у\~вищевказаній квартирі,\~тобто їм\~разом належить 14/16 частини вищевказаної квартири, а відповідачці - 1/8 (2/16) частини квартири. Відповідно до висновку про вартість об`єкта незалежної оцінки від 19 березня 2019 року, виконаної оцінювачем вартість спільної власності становить 273200,00 грн. Відповідно вартість її частки та доньки - 239050,00 грн., а вартість частки відповідачки -34150,00 грн. З того моменту, коли вона набула права власності на квартиру, відповідачка своїм майном не цікавився, участі в утриманні спільного майна не приймала. Зазначила, що з відповідачкою не є членами однієї сім`ї, разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Витрати по утриманню майна вона несе одноосібно, сама оплачує комунальні послуги, враховуючи частку відповідачки. Вона пропонувала відповідачці сплатити вартість частки належної їй квартири, або щоб вона сплатила їй вартість належної їй частки спільного майна, проте погодження та розуміння з даної ситуації зі сторони відповідачки не було. Враховуючи, що частка відповідачки є незначною порівняно з її часткою та доньки, квартира не може бути поділена в натурі, відповідачка у спірній квартирі не проживає, тому припинення її частки у спільному майні не завдасть істотної шкоди ні їй, ні членам її сім`ї. Просить припинити право власності на 2/16 частини квартири за адресою [ADDRESS] , що належить [PERSON] та визнати за нею право власності на 13/16 частини спірної квартири. Виплатити [PERSON] з депозитного рахунку Шевченківського райсуду м. Чернівці вартість 2/16 частин спірної квартири. Залишити за [PERSON] 3/16 частини спірної квартири. Ухвалою судді від 24 квітня 2019 року\~провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] про припинення права власності на частку в квартирі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка не з`явилася, однак до його початку надала суду письмову заяву, згідно якої вимоги позову підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити позовні вимоги, а також не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена про час та місце розгляду даної справи в суді, а тому, суд вважає, за можливе розглянути справу за її відсутності та постановити заочне рішення. Третя особа в судове засідання не з*явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників\~\~справи\~\~чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, по справі слід постановити заочне рішення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] 11/16 частки, [PERSON] 3/16 частки, [PERSON] 1/8 (2/16) частки, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 квітня 2019 року. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та з копії технічного паспорту на квартиру, квартира [ADDRESS] складається [ADDRESS] трьох житлових кімнат, а саме: 1-а кімната 11,9 кв.м., 2-а кімната 15,8 кв.м. та 3-я кімната 17,3 кв.м., загальною площею 73,00 кв.м., в тому числі житловою площею 45,00 кв.м. Відповідно до висновку від 14 грудня 2018 року слідує, що враховуючи те, що у квартирі немає можливості влаштувати окремі входи, неможливо розділити санвузол, кухню, коридор та виходячи із санітарних норм згідно ДБН В.2.2 15 2005 «Будинки і споруди», квартира [ADDRESS] реальному розподілу не підлягає. Згідно висновку про вартість об*єкта незалежної оцінки від 19 березня 2019 року вартість квартири [ADDRESS] становить без включення ПДВ 273200,00 грн., ринкова вартість об*єкта оцінки 2/16 без включення ПДВ 34150,00 грн., ринкова вартість об*єкта оцінки 14/16 без включення ПДВ 239050,00 грн. Як встановлено судом, відповідачка [PERSON] в спірній квартирі не зареєстрована та не проживає, витрати по її утриманню не проводить, оплату за комунально-житлові послуги не сплачує. Згідно ч.1. ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Крім того, в постанові Верховного Суду України від 23.11.2016 року №6-1943цс16 зазначено, що аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 13 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Згідно квитанції №4792303 від 10 липня 2019 року позивачка внесла на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Чернівці вартість 2/16 частки квартири загальною площею 73,00 кв.м. за адресою: [ADDRESS] у розмірі 34150,00,00 грн., що становить ринкову вартість 2/16 частки квартири відповідачки [PERSON] . Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Відповідачкою [PERSON] не надано суду ні відзиву на позовну заяву ні жодного доказу, які б спростовували заявлені позовні вимоги. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що належить припинити право [PERSON] на 1/8 (2/16) частки квартири загальною площею 73,00 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , визнати за позивачкою [PERSON] право власності на 13/16 (11/16 + 2/16) частку спірної квартири та виплатити [PERSON] з депозитного рахунку Шевченківського районного суду міста Чернівці вартість 2/16 частки спірної квартири у розмірі 34150,00 грн., внесених позивачкою [PERSON] згідно квитанції №4792303 від 10 липня 2019 року, що становить ринкову вартість 1/8 (2/16) частки квартири [PERSON] Залишити за [PERSON] 3/16 частки даної квартири, задовольнивши позовні вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved