Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів» звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і просив стягнути з Відповідача суму вкладу та нараховані банком проценти в розмірі 4701,68 Євро, проценти за користування вкладом понад строк дії договору та 3% річних станом на день ухвалення рішення, а також компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 2000 Євро. Свої вимоги Позивач мотивує тим, що 19 червня 2014 року між ним та Відповідачем було укладено депозитний договір №300937/37311/7-14 на суму 4700 Євро і на строк до 19 січня 2015 року зі сплатою банком процентів із розрахунку 12% річних. У відповідності до умов договору, як вказує Позивач, банк зобов'язався після закінчення строку дії виплатити вклад на нараховані проценти. Позивач зазначає, що після закінчення строку дії договору він звернувся до Відповідача із заявою про повернення йому вкладу шляхом видачі готівки, проте у задоволенні такої заяви та кількох аналогічних в подальшому йому було відмовлено. Позивач вказує, що оскільки банк продовжує користуватись його коштами починаючи з 20.01.2015р., він має сплатити Позивачу згідно з депозитним договором процентну ставку в розмірі 12% за період до дня ухвалення рішення по справі, що становить 1,6 Євро за день. Крім того, Позивач посилається на те, що відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України Відповідач з 20.01.2015р. прострочив виконання грошового зобов'язання в частині повернення суми в розмірі 4701,68 Євро, а тому повинен відшкодувати Позивачу три проценти річних від простроченої суми за період до дня ухвалення рішення. Позивач також наполягає на тому, що невиконання Відповідачем своїх зобов'язань з повернення вкладу та нарахованих відсотків спричинило негативний вплив на його психологічний стан, у зв'язку з чим він почав невідповідально ставитись до своїх обов'язків на роботі, вимушений був припинити активну діяльність з підтримки Збройних Сил України та власну самоосвіту. Достатньою компенсацією за спричинену моральну шкоду Позивач вважає суму в розмірі 2000 Євро. У судовому засіданні Позивач свої позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник Відповідача у судове засідання не з'явився, про розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим за згоди Позивача постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19 червня 2015 року між Позивачем та Відповідачем укладено Договір банківського вкладу №300937/37311/7-14 на суму 4700 Євро на строк 7 місяців. Процентна ставка згідно з п.2 Договору визначена сторонами на рівні 12,00% річних. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Встановлено, що 15 січня 2015 року, тобто за чотири дні до закінчення строку дії депозитного договору, [PERSON] звернувся до банку із заявою про намір повернути свій вклад з нарахованими процентами шляхом отримання готівки з каси банку в день закінчення строку дії договору - 19 січня 2015 року. (а.с. 16) З пояснень Позивача судом встановлено, що дня розгляду справи у суді Відповідач не виконав свої зобов'язання із повернення вкладу, а згідно з довідкою Вих..№2-001/89 від 09.02.2015р., залишок коштів на рахунку [PERSON] становить 4701,68 євро. (а.с. 29) Зазначена сума підлягає стягненню з Відповідача у повному обсязі. Разом з тим, Враховуючи припинення строку вкладу починаючи з 20 січня 2015 року вимога Позивача про стягнення з Відповідача процентів за користування вкладом після з цієї дати є безпідставною, оскільки не відповідає обов'язкам Відповідача за договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Невиконання зобов'язань за договором є правопорушенням. Отже, нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання згаданих зобов'язань та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (інших обов'язкових платежів), а також штрафних санкцій, ґрунтується на законі. Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і при порушенні боржником грошового зобов'язання сплачує 3 % річних та індекс інфляції, якщо договором або актом цивільного законодавства не встановлений інший розмір процентів. Із змісту зазначеної норми витікає, що 3 % річних та індекс інфляції стягуються незалежно від вини боржника, так як є платою за користування чужими грошима. Таким чином, вимоги Позивача про стягнення з Відповідача штрафних санкцій у вигляді 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України підлягають задоволенню за період починаючи з 20.10.2015р. (початок прострочення виконання грошового зобов'язання) по 10.06.2015р. (день ухвалення рішення). Розрахунок 3% річних здійснюється судом наступним чином: Сума боргу (євро)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів 4701.6820.01.2015 - 10.06.20151423 %54.87 Що стосується вимог про стягнення з Відповідача компенсації за спричинену моральну шкоду в розмірі 2000 Євро, то в даному випадку слід виходити з того, що відносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про банки та банківську систему», а також умовами укладеного між Сторонами договору. При цьому ані Закон, ані Договір не передбачає відповідальності банка за порушення умов договору банківського рахунку у вигляді відшкодування моральної шкоди клієнту. За таких обставин вимоги Позивача в цій частині не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням часткового задоволення позову на суму еквівалентну 113269,15 гривням, стягненню з Відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 1132,69 гривень.

Outcome: partial