Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що з 1999 року по 2009 роки із [PERSON] проживали однією сім`єю без укладення шлюбу в будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , який належить їй на даний час. [INFO] народилась спільна дитина [PERSON] . Зважаючи на негативну поведінку [PERSON] у 2009 році її померла мама та вона змушена звертатись до суду з позовом про виселення останнього, в результаті чого 26.05.2009 року Ковельським міськрайонним судом їх позов було задоволено.Останніми роками [PERSON] періодично навідується до її житла і як правило в стані алкогольного сп`яніння, при цьому влаштовує скандали, погрожує їй фізичною розправою, висловлюється нецензурно в її адресу в присутності дитини. З цих підстав вона неодноразово зверталась до відділу поліції і в результаті таких звернень [PERSON] було неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності. Крім того, 18.08.2020 року до [PERSON] працівниками поліції було застосовано терміновий заборонний припис строком на 10 діб. Проте незважаючи на такі заходи впливу останній не змінив своєї поведінки та продовжує вчиняти щодо неї фізичне та психологічне насильство. З наведених вище підстав просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] відповідно до якого визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього такі обов`язки: заборонити [PERSON] наближатись до житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , на відстань ближче ніж 100 метрів; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали і просять її задовольнити з підстав викладений у ній. Заінтересована особа [PERSON] , стосовно видачі обмежувального припису відносно нього не заперечував. Суд, заслухавши заявника, її представника, заінтересовану особу дослідивши наявні письмові докази у справі, приходить до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що заявник та заінтересована особа проживали однією сім`єю без укладення шлюбу з 1999 по 2009 роки в будинку , що належав матері заявниці. У відповідності до рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.05.2009 року [PERSON] було виселено із будинку [ADDRESS] . Повідомленням Ковельського РУП ГУНП у Волинській області підтверджено, що заявниця, починаючи з 10.02.2019 року неодноразово зверталась в поліцію щодо негативної поведінки заінтересованої особи. Такі звернення були: 10.02.,19.05., 15.09., 05.11, 02.12., 24.12.2019 року, 11.07., 23.07., 07.08., 11.12.2020 року та 26.01.,05.04.,19.07.,03.08.2021 року. До [PERSON] 08.07.2020 року та 25.02.2021 року. Крім того, були застосовані заходи адміністративного впливу, а саме його було притягнуто до відповідальності відповідно за ч.1 та ч.2 ст.173-2 КУпАП, а 18.08.2020 року поліцейським було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника. Аналізуючи вищенаведені докази, суд приходить до висновку про доведеність факту заподіяння систематичного психологічного насильства щодо заявника з підстав різного роду конфліктів на грунті особистих неприязних стосунків [PERSON] . Зазначеними доказами підтверджено також наявність відповідних ризиків застосування насильства [PERSON] і в майбутньому, а тому суд задовольняючи заяву про видачу обмежувального припису виходить з такого. Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи викладене, суд вважає, що тривалість та системність протиправної поведінки [PERSON] свідчить, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії по відношенню до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому доводи заявника про ризик продовження кривдником таких дій по відношенню до нього, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

Outcome: approved