Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Володимир-Волинська житлово-експлуатаційна контора №1 звернулась із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за користування приміщенням житлових будинків. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачі проживають у [ADDRESS], проте не сплачують житлово-комунальні послуги по утриманню житла. Відповідачі відмовляються підписувати договір, однак не підписання договору не звільняє їх від оплати за наданні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території. Просить стягнути солідарно з відповідачів в користь Володимир-Волинської ЖЕК №1 заборгованість за житлово-комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території за період з червня 2007 р. по 01.04.2014 р. в сумі 2687 грн. 30 грн. та судові витрати. Представник позивача Магдюк І.С. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та дала пояснення в їх обгрунтування аналогічні тим, що викладенні у позові. Додатково пояснила, що [ADDRESS] перебуває на балансі ЖЕК №1. Дане підприємство уклало із КП ТМ «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» договір про обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Також укладено договір із Володимир-Волинською районною санепідемстанцією, внаслідок чого ЖЕК № 1 несе витрати по утриманню будинку. Підприємство зверталось до відповідачів із пропозицією укласти договір про утримання будинку, однак вони відмовились його укладати. Відповідачі не звертались у ЖЕК №1 із заявами про порушення зобов»язань зі строни підприємства, не складались акти-претензії. Надані послуги ЖЕК №1 не визнавалась неефективними та такими, що здійснюються не в повному обсязі, а тому не має підстав для зменшення розміру плати за ці послуги. Відповідачам надаються послуги по утриманню будинків та прибудинкових територій в повному обсязі. У випадку, коли певна послуга не надавалась відповідачам, то у цей місяць було здійснено перерахунок, що підтверджується відомістю нарахувань оплати за комунальні послуги. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали. Пояснили, що позивач з ними не укладав договір на утримання будинку та прибудинкової території. Крім того, позивач не надає їм жодних послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, а тому не має підстав сплачувати за комунальні послуги, котрі не надаються. Зазначають, що утримання будинку та прибудинкової території здійснюється за кошти жителів будинку. Відповідач лише надає послугу прибирання прибудинкової території. Просили застосувати строк позовної давності і відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, свідка, дослідивши та оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. 151 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених постановою КМУ від 8.10.1992 року №572 (далі - Правила користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій). Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] переданий на баланс в оперативне управління ЖЕК №1 для обслуговування та експлуатації, а саме, надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Житлова [NUMBER] в цьому будинку одноосібно належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 01.12.2006 р. Відповідач [PERSON] не є власником даного помешкання і згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Волинській області зареєстрований у ній з 19.03.2009 р. Порядок користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду регулюється главою 6 Житлового кодексу України. Згідно вимог ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. За правилами ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Відповідно до ч.1, 2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. За змістом п.7 Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій власник та наймач (орендар) квартири зобов»язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Крім того, нормою ст. 322 ЦК України передбачено, що тягар утримання майна несе власник майна, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, на судовий розгляд сторонами не надано договір, укладеного між [PERSON], як власником цього житла та [PERSON], як його користувачем, котрий би визначав обов»язок, умови та розмір оплати [PERSON] .за житлово-комунальні послуги. Враховуючи те, що одноосібним власником житла є [PERSON], а [PERSON] лише зареєстрований у цьому помешканні та беручи до уваги вищенаведені норми та відсутність договору, котри би визначав обов»язок [PERSON] сплачувати за житлові комунальні-послуги та розмір участі у таких витратах, тому суд приходить до висновку, що саме [PERSON], як власник квартири в багатоквартирному будинку та співвласник всіх інших допоміжних приміщень у будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою, зобов»язана оплачувати житлово-комунальні послуги, пов»язані з утриманням будинку та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову до [PERSON] слід відмовити, оскільки дана особа не відповідає за цим позовом. Заперечуючи позовні вимоги відповідач [PERSON] покликалась на те, що між нею та ЖЕК №1 відсутні договірні відносини, оскільки не укладався договір по утриманню будинків та прибудинкових територій, а тому не має підстав для оплати за комунальні послуги. Проте дані доводи є безпідставні, оскільки згідно ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов»язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Поясненнями представника позивача та актом від 15.10.2013 р. підтверджується, що ЖЕК №1 звертався до [PERSON] із пропозицією укласти договір по утриманню будинків та прибудинкової території, однак вона відмовилась його укладати. Дана обставина також підтверджується поясненнями свідка [PERSON], котра в судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] пропонувалось укласти даний договір, проте даний договір вона не уклала. При цьому, [PERSON] не подано доказів, які б стверджували, що ЖЕК №1 ухилялялась від укладення з нею відповідного договору. Відповідачем заперечується факт надання комунальних послуг у повному обсязі та якісно, однак визнається факт надання позивачем послуг по утриманню прибудинкової території, що не зважаючи на відсутність договору підтверджує існування між сторонами фактичних договірних відносин. Враховуючи те, що між сторонами існують фактичні договірні відносини, тому відсутність договору про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій не може бути підставою для звільнення [PERSON] від оплати житлово-комунальних послуг, так як відповідно до закону на власників квартир покладено обов»язок сплачувати витрати по утриманню будинку та прибудинкової території. Зокрема, згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Водночас, до житлово-комунальних послуг згідно п.2 ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносяться послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) Також під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження доводи відповідача про надання ЖЕК №1 неякісних послуг, а тому вони є безпідставними. Так, згідно ч.1 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право викликати представника організації, що надає житлово-комунальні послуги, для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Проте, [PERSON] у відповідності до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не доведено належними та допустимим доказами факт надання позивачем житлово-комунальних послуг не в повному обсязі та неякісно, а також ту обставину, що вона з червня 2007 по 01 квітня 2014 р. зверталась до ЖЕК №1 із претензіями щодо якості та обсягу таких послуг і за наслідками таких звернень були складені відповідні акти-претензії. Відсутність письмових претензій зі сторони відповідача, актів-претензій в яких були б зазначені види порушень, рішень виконавчого комітету про визнання неефективною роботи із надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території та здійснення їх не в повному обсязі, документів про фактично понесені відповідачем витрати по утриманню будинку та прибудинкових територій (квитанції, чеки) спростовують доводи відповідача та водночас підтверджують доводи позивача про надання житлово-комунальних послуг ЖЕК №1 в повному обсязі, без порушень. При цьому, покликання відповідача на заяву про проведення ремонтних робіт від 03.07.2010 р., як доказ неналежного надання або ненадання послуг не заслуговують на увагу суду з огляду на те, що відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач має право викликати представника організації, що надає житлово-комунальні послуги, для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Надана відповідачами заява не є належним доказом, оскільки у ній лише міститься номер (№228-Ко) та число, однак не має відтиску печатки ЖЕК №1 та прізвища особи, котра прийняла цю заяву. Дана заява не підписана представником позивача, а також відсутні докази про те, що відповідачами викликався представник позивача для його складання та підписання. Крім того, в журналі реєстрації вхідної документації ЖЕК № за 2010 р. відсутні записи про звернення [PERSON] із заявою за №228-Ко 03.08.2010 р., що спростовує твердження відповідача про звернення до позивача із даною заявою. Доводи відповідача про неналежне виконання позивачем взятих на себе зобов'язань по утриманню будинку та прибудинкової території не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наданими ЖЕК №1 доказами. Зокрема, розрахунком фактичних витрат за утримання будинку та прибудинкової території за адресою [ADDRESS], актами про виконані ремонтні роботи в житловому будинку по [ADDRESS], копіями договорів, укладених між ЖЕК №1 та Володимир-Волинською районною санепідемстанцією на дератизацію, між ЖЕК №1 та управлінням водопровідно - каналізаційного господарства на виконання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем водопостачання, водовідведення, між ЖЕК №1 та КП ТМ «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» на обслуговування внутрішньобудиноквих мереж постачання тепла і гарячої води та актами прийому-передачі виконаних робіт. Дані розрахунки відповідачем належними, допустимими та беззаперечними доказами не спростовані. Оскільки підставою зменшення розміру плати за надані послуги є ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості, що під час судового розгляду не доведено відповідачем, а тому відсутні підстави для зменшення розміру плати за надані послуги. Судом встановлено, що структура та вартість наданих позивачем послуг визначена рішеннями виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради №323 від 20.10.2005 р, №23/16 від 27.02.2008 р. та №430 від 22.12.2010 р., №06 від 24.01.2013 р.. Згідно даних рішень встановлено тариф на утримання будинку по [ADDRESS], який у 2007 р. становив 0,400 грн. за 1 кв.м., у 2008 р.- 2010р становив 0,63 грн. за 1 кв.м., а з 2013 р. складає 1,4225 грн. Із особового рахунку 1-1741 встановлено, що у [PERSON] заборгованість по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території станом на 01.04.2014 р. (за період з червня 2007 року по березень 2014 року) становить 2687 грн. 30 коп., котра в судовому засіданні не спростанована належними та допустимими доказами. Водночас, ст. 257 ЦК України визначено загальну позовну давність тривалістю у три роки. У відповідності до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно відомостей нарахувань житлово-комунальних послуг, останній платіж [PERSON] здійснила у червні 2007 р., що визнається сторонами, і саме з цього часу позивачу було відомо про порушення його права, а тому перебіг позовної давності почався з 01 липня 2007 р. Враховуючи те, що позивач просить стягнути заборгованість за період з червня 2007 р. по 01.04.2014 р., а звернувся до суду лише 03.02.2014 р. (заява про видачу судового наказу), і відсутні докази переривання строку позовної давності, та беручи до уваги заяву відповідача про застосування строку позовної давності, тому до стягнення підлягає заборгованість у межах трирічного строку позовної давності, починаючи з лютого 2011 р., котра становить 1681 грн. 36 коп. Оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів обставину надання [PERSON] послуг з утримання будинків і прибудинкової території в повному обсязі, наявність у неї заборгованості за ці послуги, однак бере до уваги, що [PERSON] не є власником житлової квартири і не укладав із власником жодних договорів по утриманню цього житла, а тому не несе зобов»язань по оплаті за ці послуги, а також врахувавши, що позов заявлений з пропуском строку позовної давності та заяву [PERSON] про застосування цього строку, тому суд задовольняє позов в межах строку позовної давності в частині стягнення заборгованості із [PERSON] та відмовляє у вимогах до [PERSON]

Outcome: partial