Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю. Свої вимоги звернення до суду мотивував тим, що він з 2004 року володіє та розпоряджається житловим будинком з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: с. Руденківка, вул. Центральна, 45, Новосанжарського району Полтавської області. Зазначені житловий будинок та господарські будівлі згідно погосподарського книги № 7, ОПО № 1117-3, належить [PERSON]. В звязку з тим, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначене нерухоме майно і він не має можливості зареєструвати його нотаріально, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник відповідача Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 02-17/714 від 28.09.2016 року про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого приватним підприємством «ЦЕНТРОПОЛІС», по вул. Центральній, 45, в с. Руденківка Новосанжарського району Полтавської області знаходяться житловий будинок та господарські будівлі (а.с. 8-10). З довідки Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-17/626 від 26.08.2016 року вбачається, що згідно погосподарського книги № 7, ОПО № 1117-3, житловий будинок, що розташований за адресою: с. Руденківка, вул. Центральна, 45, Новосанжарського району Полтавської області, належить [PERSON] (а.с. 15). Згідно довідки Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-14/1006 від 10.06.2016 року [PERSON] проживає з 2004 року по даний час в домогосподарстві, яке знаходиться в с. Руденківка по вул. Центральній, 45, Новосанжарського району Полтавської області, без реєстрації (а.с. 5). Даний факт підтверджується також актом обстеження домогосподарства [PERSON], складеним депутатом Руденківської сільської ради [PERSON] в присутності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Крім того, із письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], наявних в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] проживає з 2004 року в домогосподарстві, яке знаходиться в с. Руденківка по вул. Центральній, 45, Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 41, 44). Суд не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи немає, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, ніхто за цей час не заявляє до нього вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд приходить до висновку, що позивачем доведено, що він добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, тому є підстави для визнання за ним права власності. Такі висновки узгоджуються з частиною 1 статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року, ратифікованої законом України від 17.07.1997 року № 475/97-вр, яка гарантує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Особливістю застосування цього положення, є його не безумовний характер, оскільки сама стаття «не гарантує право набуття» власності, а забезпечує право на «законне очікування» на можливість набуття чи захист за наявності «достатньої внутрішньо-правової бази» (рішення «Fabris проти Франції», заява № 16574/08, п. 50, ECHR 2013). Саме тому, для застосування положення статті 344 ЦК України, недостатньо лише сукупності факторів для визнання права власності за набувальною давністю, а необхідний прояв волі власника, а саме звернення до суду з відповідним позовом, оскільки в силу ч. 4 ст. 344 ЦК Україниправо власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Outcome: approved