Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та об-ґрунтовує його тим, що вона є власницею автомобіля марки «Хонда Цівік», номерний знак [NUMBER]. 12 червня 2016 року о 17 годині 45 хвилин поблизу терміналу «Д» між-народного аеропорту «Бориспіль» сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження. Вартість відновлюваль-ного ремонту автомобіля марки «Хонда Цівік», номерний знак [NUMBER], склала 200273 гривні 43 копійки. Крім того, [PERSON] витратила грошові кошти в розмірі 8000 гривень на проведення транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження, а також грошові кошти в розмірі 1500 гривень на проведення автотоварознавчого дослід-ження. Загальний розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу, склав 209773 гривні 43 копійки. Крім того, [PERSON] позбавлена можливості користуватись автомобілем. Вона зазнає істотні незручності та душевні переживання. У такий спосіб їй заподіяна моральна шкода в розмірі 30000 гривень. Винним у вчиненні дорожньо-транспортної при-годи є [PERSON], який, керуючи автомобілем марки «Рено Трафік», номерний знак [NUMBER], в порушення п.12.1, п.12.3 ПДР України не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, а також після виникнення перешкоди не вжив заходи для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу або безпеч-ного обїзду перешкоди та допустив зіткнення з автомобілем позивача. Станом на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була за-страхована в ПАТ «СК «Скайд». [PERSON] подала цьому страховику заяву про виплату страхового відшкодування. Однак ПАТ «СК «Скайд» фактично припинило свою діяльність та не виплатило позивачу жодного страхування відшкодування. Тому [PERSON] просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 209773 гривні 43 копійки та моральну шкоду в розмірі 30000 гривень. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задово-ленні. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що поданий позива-чем звіт про визначення матеріального збитку, заподіяного пошкодженням автомобіля марки «Хонда Цівік», номерний знак [NUMBER], не відповідає дійсності. Витрати на проведення транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження взагалі були здійснені в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення. Станом на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «СК «Скайд». Ця обставина свідчить про те, що обовязок відшкоду-вати [PERSON] матеріальну шкоду виник не у відповідача, а у ПАТ «СК «Скайд». Крім того, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що пози-вач зазнав душевні переживання. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник ПАТ «СК «Скайд» не зявився у судове засідання. Він був завчасно у встановленому законом порядку повідомлений про час та місце розгляду цивільної спра-ви. Ця обставина підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення йому судової повістки (а.с.168). Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, а також дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є власницею автомобіля марки «Хонда Цівік», номерний знак [NUMBER]. Ця обставина підтверджується фотокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ААС №896234 (а.с.70). Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. Згідно з п.1 ч.2 ст.22 цього ж Кодексу майновою шкодою є втрати, яких особа за-знала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. З копії постанови судді Бориспільського міськрайонного суду від 5 січня 2017 року (а.с.15-18) вбачається, що 12 червня 2016 року о 17 годині 45 хвилин поблизу терміналу «Д» міжнародного аеропорту «Бориспіль» сталась дорожньо-транспортна пригода, внас-лідок якої автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження. На підставі ч.4 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. З копії звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого пошкоджен-ням транспортного засобу (а.с.42-86), вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Хонда Цівік», номерний знак [NUMBER], становить 200273 гривні 43 копійки. На проведення цього автотоварознавчого дослідження [PERSON] витратила грошові кошти в розмірі 1500 гривень. Ця обставина підтверджується копією квитанції до прибуткового ордера №6309-4 від 5 жовтня 2016 року (а.с.42). Для того, щоб довести винуватість відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] була вимушена додатково витратити грошові кошти в розмірі 8000 гривень. Ця обставина підтверджується копією платіжного доручення №691571627 від 5 жовтня 2016 року (а.с.41). З огляду на це суд вважає, що позивач має право на відшкодування матеріальної шкоди в загальному розмірі 209773 гривень 43 копійок (200273,43 + 1500 + 8000). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України відповідач зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Згідно з ч.4 ст.10 цього ж Кодексу суд розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, а також попереджує про наслідки вчинення або невчинення про-цесуальних дій. Встановлено, що представник відповідача [PERSON] не надав жодного доказу, який спростовує достовірність звіту про визначення вартості матеріального збитку, зав-даного позивачу пошкодженням його транспортного засобу (а.с.42-86). Зокрема, у судо-вому засіданні, яке проводилось 22 вересня 2017 року, суд неодноразово докладно розяс-нював представнику відповідача [PERSON] право заявити клопотання про призначен-ня судової автотоварознавчої експертизи або подати інший звіт про визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача. Однак представник відповідача [PERSON] категорично відмовився від вжиття вказаних процесуальних заходів. Крім того, витрати на проведення автотоварознавчого, транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження відносяться до витрат, які [PERSON] була вимушена зазнати для відновлення свого порушеного права. За цією ознакою ці витрати є складо-вими матеріальної шкоди. До того ж чинний КУпАП взагалі не передбачає такого про-цесуального інституту, як відшкодування учасникам розгляду справи про адміністративне правопорушення судових витрат, зокрема, витрат на проведення експертиз. З огляду на це суд критично оцінює посилання представника відповідача [PERSON] на вказані обставини. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст.1188 цього ж Кодексу шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповід-ній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. За правилом абз.2 ч.1 ст.3607 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Як розяснив Верховний Суд України в постанові від 20 січня 2016 року у справі №62808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідаль-ність заподіювача шкоди застрахована. У випадку задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якої ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правовової відповідаль-ності. З копії постанови судді Бориспільського міськрайонного суду від 5 січня 2017 року (а.с.15-18) вбачається, що винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON], який, керуючи автомобілем марки «Рено Трафік», номерний знак [NUMBER], в порушення п.12.1, п.12.3 ПДР України не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, а також після виникнення перешкоди не вжив заходи для зменшен-ня швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного обїзду перешкоди та допустив зіткнення з автомобілем позивача. На підставі ч.4 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Іншою постановою судді Бориспільського міськрайонного суду від 31 жовтня 2016 року (а.с.139) провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] було закрито у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного право-порушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Аналіз цих обставин свідчить про те, що виключно [PERSON] винен у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні позивачу матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням його автомобіля. Однак з копії полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу №АЕ/ 4264904 (а.с.105) вбачається, що станом на день вчинення дорожньо-транспортної при-годи цивільно-правова відповідальність відповідача, повязана з експлуатацією ним авто-мобіля марки «Рено Трафік», номерний знак [NUMBER], була застрахована в ПАТ «СК «Скайд». В червні 2016 року [PERSON] подала цьому страховику заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.130). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на під-твердження того, що протягом майже півтора року ПАТ «СК «Скайд» добровільно ви-платило позивачу страхове відшкодування. Натомість, з оголошення МТСБУ (а.с.148) та списку страхових компаній, які вибули з МТСБУ (а.с.149-150), вбачається, що у ПАТ «СК «Скайд» виникла заборгованість по сплаті відрахувань до фондів МТСБУ, тому асоційо-ване членство цього страховика було припинено. Крім того, вже тривалий час існує ризик неможливості виконання ним грошових зобовязань за договорами обовязкового страху-вання цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Ризик не-належної (недобросовісної або недбалої) фінансової діяльності ПАТ «СК «Скайд» по-винен нести [PERSON], а не позивач. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] допустимо стягнути матеріальну шкоду в розмірі 209773 гривень 43 копійок. Після відшкодування цієї шкоди [PERSON] має право звернутись до ПАТ «СК «Скайд» з вимогою про ви-плату йому страхового відшкодування. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, також має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди. Згідно з п.3 ч.2, ч.3 ст.23 цього ж Кодексу моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Безумовно, у звязку з пошкодженням транспортного засобу [PERSON] зазнала переживання. Крім того, тривалий час вона позбавлена можливості користуватись її авто-мобілем. Ці обставини красномовно свідчать про те, що позивачу заподіяна моральна шкода. Однак враховуючи великий розмір матеріальної шкоди, яка стягується з відпо-відача, а також вимоги розумності і справедливості, розмір моральної шкоди, заподіяної [PERSON], становить 5000 гривень. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] добровільно відшкодував позивачу моральну шкоду. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. Підстави для відшкодування їй мораль-ної шкоди в більшому розмірі відсутні. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 2397 гривень 74 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №52 від 18 лютого 2017 року (а.с.1). Предявлений нею позов задоволений на 89,57% (214773,43 : 239773,43 х 100%). З огляду на це суд вважає, що зі [PERSON] на користь позивача належить стяг-нути витрати на оплату судового збору в розмірі 2147 гривень 73 копійок (2397,74 : 100% х 89,57%).

Outcome: partial