Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

В листопаді 2013 року позивачі - [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 12 грудня 2001 року [PERSON] та [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, уклали договір № 642 купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений на Універсальній Біржі Нерухомість, та 28.02.2002 року право власності за позивачами було зареєстровано в КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації за № 19062. Дана угода була виконана сторонами повністю, однак відповідач ухилився від нотаріального посвідчення даного договору. На теперішній час позивачам стало відомо, що вищезазначений договір купівлі продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України Про товарну біржу, відповідно до якої, угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивачі вважали, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивачі вимушені звернутися до суду із даним позовом. В судове засідання сторони не зявилися. Позивачі просили розглядати справу у їх відсутність, вимоги викладені у позові підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про день та час розгляду справи, будь яких заяв не надходило, причина його неявки суду не відома. Третя особа Універсальна Біржа Нерухомість була належним чином та своєчасно повідомлена про час та місце судового засідання, заяв від неї не надходило, причина її неявки суду не відома. Зі згоди позивачів та їх представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані стороною письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 12 грудня 2001 року [PERSON] та [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, уклали на Універсальній Біржі Нерухомість договір № 642 купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS]. Сторони за цим договором досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, виконали угоду повністю, набули прав відповідно покупця і продавця, право власності зареєстроване за покупцями у розмірі - по 1/2 частині за кожним у КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації за № 19062 від 28.02.2002 року. На теперішній час у позивачів виникла необхідність провести відчуження вказаної квартири, однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивачі позбавлені можливості провести відчуження належної їм нерухомості. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч.2 ст.47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved