Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] пред'явила позов, з послідуючими уточненнями, в якому просила усунути перешкоди у користуванні належній їй на праві власності квартири [ADDRESS] шляхом примусового виселення [PERSON] із вищезазначеної квартири. Вимоги обґрунтовує тим, що 28.11.2014 року вона придбала вищезазначену квартиру у [PERSON], що підтверджується договором купівлі - продажу квартири. У вказаній квартирі на час її придбання були зареєстровані та проживали: [PERSON] ( донька [PERSON] ) та [PERSON] ( онука [PERSON] ). Станом на час звернення до суду з боку відповідачки [PERSON] їй чиняться перешкоди у розпорядженні належною їй квартирою, так як остання ( [PERSON] ) із квартири не виселилась та продовжує там проживати; в добровільному порядку звільнити квартиру відмовляється. На письмову вимогу щодо звільнення квартири [PERSON] не відреагувала. Крім того, продовжує користуватися комунальними послугами, а витрати по їх оплаті не несе, чим завдає їй ( [PERSON] ) значних збитків. Оскільки, відповідачка відмовляється звільнити в добровільному порядку належну їй вищезазначену квартиру вона змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Відповідачка в судове засідання не з'явилась; про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку; причину неявки суду не сповістила; заперечень на позов не надіслала; по справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін; судом проведено заочний розгляд справи. Суд, заслухав пояснення представника позивачки, дослідив надані докази, прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( ст. 328 ЦК України ). Провіряючи обставини по справі судом встановлено, що 28.11.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іценко О.Г. посвідчено договір купівлі - продажу квартири, по якому, [PERSON] передав у власність, а [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п.11 договору купівлі - продажу квартири від 28.11.2014 року, сторони домовились, що зняття з реєстраційного обліку зареєстрованих у квартирі осіб, звільнення відчужуваної квартири від наявних речей та передача ключів відбудеться в строк до 28.01.2015 року. Згідно довідки форми № 3, виданої 19.06.2015 року КП КК ОЖФ Шевченківського району м. Києва вбачається, що у квартирі [ADDRESS], значиться зареєстрованою [PERSON], [INFO] - дочка продавця. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності ( ч.1 ст.41 Конституції України ). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні ( ст.321 ЦК України ). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ( ч.1 ст.319 ЦК України ). Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва ( ч.1 ст.383 ЦК України ). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном ( ст. 391 ЦК України ). Крім того, статтею 150 ЖК України, передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок ( частину будинку ), квартиру, користуються ним ( нею ) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Отже, з перелічених норм закону вбачається, що саме власнику квартири належить право користування та розпорядження своєю квартирою. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка [PERSON] станом на час розгляду справи судом проживає у вищезазначеній квартирі, чим чинить [PERSON] перешкоди у користуванні, розпорядженні належній їй власністю - квартирою [ADDRESS]. Право власності припиняється, зокрема, у разі відчуження власником свого майна ( п.1 ч.1 ст.346 ЦК України ). Оскільки, право власності є абсолютним правом, яке включає володіння, користування, розпорядження, та якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, право власності [PERSON] припинено, а тому у [PERSON] немає жодних, передбачених законом підстав для проживання у квартирі [ADDRESS], яка належить позивачці ( [PERSON] ) на праві власності. Своїми діями, які виражаються у проживанні та користуванні вищезазначеною квартирою, відповідачка чинить перешкоди позивачці у здійсненні права власності. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, відповідачка зобов'язана відшкодувати позивачці понесені нею витрати по оплаті судового збору в сумі 243, 60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved