Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

В кінцевій редакції позову Прокурор в інтересах держави просить визнати недійсними розпорядження голови РДА № 390 від 01.04.2010 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення громадянам у власність земельних ділянок для ведення садівництва із земель запасу Тетерівської сільської ради» загальною площею 6,6 га і державні акти відповідачів на право власності на земельні ділянки, які були видані на підставі оскаржуваного розпорядження та скасувати їх державну реєстрацію. З посиланням на статтю 216 Цивільного кодексу України (далі ЦК), статтю 1 Лісового Кодексу України (далі ЛК), просить витребувати спірні земельні ділянки у відповідачів на користь держави в особі третьої особи ДП «Івано-Франківський ліспромкомбінат МО України». Вимоги, з посиланням на статті 20, 77, 84 Земельного кодексу України (далі ЗК), мотивовані тим, що спірні землі належать до земель оборони і були неправомірно вилучені та передані громадянам з незаконною зміною цільового призначення із земель лісогосподарського призначення на землі садівництва. При проведенні реорганізації ДП «Івано-Франківський ліспромкомбінат МО України» не відмовлялося від постійного користування спірною земельною ділянкою на користь Лісгоспу, а тому останні не набували права постійного користування нею і не мали права відчужувати її на користь Тетерівської сільської ради. На обґрунтування цього прокурором надане рішення Господарського суду Житомирської області про скасування розпорядження РДА від 25.02.2010 №177 на підставі якого Лісгоспу припинено право користування спірними землями з їх передачею до земель запасу Тетерівської сільської ради ( том 1 а.с. 5-24, том 7 а.с. 1-16). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] просили відмовити у задоволення позову. Стверджували, що вони що вони відчужили належні їм земельні ділянки, а тому не є належними відповідачами. (том 1 а.с. 274, том 2 а.с. 208, 252, 254-262, 263-264, том 4 а.с. 118-119, том 10 а.с. 1-2). [PERSON] - представник відповідачів ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]В.) вказувала про безпідставність позову. Оскільки спірні земельні ділянки вже не перебувають у власності цих відповідачів, внаслідок їх відчуження. Так [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали свої земельні ділянки [PERSON], а [PERSON] [PERSON], який у свою чергу продав її [PERSON], а тому такі земельні ділянки не можуть бути витребуванні у відповідачів. Одночасно просила у задоволенні позовних вимог відмовити за спливом строків позовної давності (том 2 а.с. 275-277, а.с. 202). [PERSON] - представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зайняв аналогічну правову позицію (том 13, а.с. 63-65). Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON], з посиланням на правову позицію Верховного Суду України у тотожних правовідносинах, також просив застосувати строк позовної давності, оскільки прокурор не просив його поновити. Зауважив, що предявляючи наведений позов в інтересах держави, прокурором не вказано уповноваженого державного органу у спірних правовідносинах, атому, на йог думку, строк позовної давності обраховується з дня прийняття оскаржуваного розпорядження, тобто з 01.04.2010, тощо (т.1 а.с.41, том 13, а.с. 208-212). Інші представники [PERSON] [PERSON] просили у позові відмовити, вказуючи на придбання відповідачами земельних ділянок у власність у законний спосіб. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], а також представники Держгеокадастру, Житомирської ОДА у вирішенні даного спору поклались на розсуд суду, просили розгляд справи проводити за їх відсутності (том 3 а.с. 206-208). Відповідач [PERSON], з посиланням на статі 87, 91 ЦК, вважає законною передачу спірних земельних ділянок до земель запасу цієї ради відповідно до акту прийому передачі від 25.02.2010, затвердженим головою Житомирської РДА, як лісо непридатні землі, згідно із листом [PERSON] Оборони України, клопотанням Тетерівської сільської ради від 10.04.2009 №220/1403. Просив у задоволенні позову відмовити. (том 3 а.с. 209-213). Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON]О у запереченнях проти позову вказували на відсутність порушеної кримінальної справи по факту перевищення службовими особами Житомирської РДА своїх повноважень стосовно прийняття оскаржуваного розпорядження, що доводить безпідставність тверджень Прокурора з цього приводу. Просив провадження у справі закрити (том 3 а.с.226-236, том 8 а.с. 164-167). Представник третьої особи ТОВ «Промбудпостач Плюс» вказав, що належну їм на підставі договору купівлі-продажу земельну ділянку вони отримали від [PERSON], яка в свою чергу придбала її у [PERSON], [PERSON], [PERSON]А та [PERSON] Вважають розпорядження РДА від 04.02.2005 №70 про передачу ДП «Івано-Франківський ліспромкомбінат МО України» земель незаконним, а виданий на його підставі акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 219,56 га. на території Тетерівської сільської ради недійсним (том 6 а.с.125-130, том 8 а.с.153-161). Представник [PERSON] оборони України позов Прокурора підтримав. Посилаючись на статті 77 та 84 ЗК , зазначив, що землі, які знаходились у власності Лісгоспу як землі оборони, можуть перебувати лише у державній власності, а тому їх вилучення та передача до Тетерівської сільської ради, а в подальшому відповідачам, є незаконною. Зауважують на незаконну зміну цільового призначення спірної земельної ділянки та вважають , що позов підлягає до задоволення (том 6 а.с.215-218). Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини. Суд розглядає позов у межах заявлених вимог на засадах змагальності та диспозитивності. З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням голови Житомирської РДА від 04.02.2005 №70 ДП «Івано-Франківський ліспромкомбінат МО України» (Шепетівський військовий лісгосп) було затверджено технічну документацію із землеустрою по встановленню зовнішніх меж і виготовленню державних актів на право постійного користування землею (том 5 а.с. 43). На підставі цього розпорядження останні виготовили Державний акт серії ЯЯ №073507 на право постійного користування земельною ділянкою площею 219,56 га на території Тетерівської сільської ради для ведення лісового господарства (том 1 а.с. 23). Наказом Міністра оборони України від 20.03.2009 за №123 ДП «Івано-Франківський військовий лісопромисловий комбінат МО України» (і. к. 08033772) реорганізовано шляхом виділу з нього структурних підрозділів, а саме: Зарічанського військового лісгоспу, Корбутівського, Чуднівського і Макарівського військових лісництв із створенням державне підприємство «Житомирський військовий лісгосп», до якого переходять за розподільчим балансом у відповідний частині майно, права і обовязки реорганізованого підприємства ( том 3 а.с. 214-216). Актом передачі від 30.06.2009 Корбутівське військове лісництво зняте з обліку ДП «Івано-Франківський ліспромкомбінат МО України» і віднесено до Житомирського військового лісгоспу (том 6 а.с. 79-80). За статтею 1 Закону України «Про використання земель оборони» та статтею 77 ЗК, землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно законодавства України. Землі оборони можуть перебувати у державній та комунальній власності. Рішенням Житомирської районної ради від 25.04.2010 межі с. Тетерівка розширено за рахунок земель військового містечка № 165 площею 4,8 га. Вказану земельну ділянку було вилучено із землекористування Зарічанського військового лісництва (том 6 а.с. 118-119, 124). Рішенням Тетерівської сільської ради від 04.04.2009 №41 надано попередню згоду на прийняття земельної ділянки Лісгоспу до земель запасу Тетерівської сільської ради (том 5 а.с. 46). Актом передачі земельної ділянки від 25.02.2010, затвердженим розпорядженням голови Житомирської РДА від 25.02.2010 №177, відбулась передача земельної ділянки [PERSON] площею 6,7 га до земель запасу Тетерівської сільської ради (том 3 а.с. 220). Розпорядженням голови Житомирської РДА від 25.02.2010 №177 припинено право власності ДП «Житомирський військовий лісгосп на користування спірної земельною ділянкою по добровільній відмові, цю ділянку віднесено до земель запасу Тетерівської сільської ради (том 6 а.с. 54). Після цього, оскаржуваним розпорядженням голови Житомирської РДА від 01.04.2010 №390 затверджено проект із землеустрою щодо відведення громадянам, у тому числі відповідачам, у власність земельних ділянок загальною площею 6,60 га для ведення садівництва за рахунок земель запасу Тетерівської сільської ради. На підставі цього розпорядження відповідачі у подальшому отримали державні акти на право власності на спірні земельні ділянки (том 1 а.с. 21-22, 50-111). Таким чином предметом оскарження у цій справі є рішення РДА, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Отже, таке рішення вичерпало свою дію шляхом виконання. Доводи відповідачів та їх представників про те, що спірна земельна ділянка, вже розподілена між відповідачами які володіють та користуються нею на відповідних правових підставах, а також те, що останні при отримання свого права власності діяли добросовісно і жодних неправдивих відомостей не надавали та неправомірних дій не вчиняли, прокурором не спростовано. Рішення суду повинно бути законним. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. З досліджених судом актів обстеження земельною ділянки Лісгоспу від 19.07.2011 і 18.01.2013 відповідно на земельній ділянці Лісгоспу ведеться самочинне будівництво (том 1 а.с. 41, 46). Крім цього актом комісійного обстеження від 04.09.2012 встановлений акт самовільного зайняття сторонніми особами десяти земельних ділянок Лісгоспу (том 4 а.с. 197-198). Суду не представлені докази, хто саме з відповідачів зайняв таку земельну ділянку Лісгоспу самовільно та в якому саме розмірі. З долученої до справи інформації про лісовий фонд на території с. Тетерівка відсутня ( том 1, а.с.43). Управлінням Держземагентства в Житомирському районі 16.04.2013 за №143/вих повідомлено, що в управлінні проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність площею 6,60 га відсутній. В подальшому, [PERSON] управлінням Держземагенства в Житомирській області у листі від 29.04.2013 №1721/15/20-13 зазначено, що в управлінні Держземагенства у Житомирському районі дійсно знаходяться державні акти на право власності на земельні ділянки з поміткою «архівні», але відсутня документація із землеустрою. Посадові особи, відповідальні за збереження документації не змогли пояснити причини її відсутності ( т.1 а.с.34-36). 06.11.2015 за клопотанням прокурора з метою встановлення факту накладання спірних земельних ділянок саме на земельну ділянку 6,6 га земель на території Тетерівської сільської ради, що відповідно до державних актів була передана в постійне користування ДП «Івано- Франківський ліспромкомбинат МО» та інших питань, для з'ясування обставин, які потребують спеціальних знань, тобто тих, які виходять за межі знань суду, у справі була призначена земельно-технічна експертиза, оплату якої покладено на ДП «Івано-Франківський військовий лісопромисловий комбінат (том 10, а.с. 58). 13.04.2016 матеріали справи повернулися до суду без виконання з причин відсутності оплати даного дослідження (том 10, а.с. 78-79). Судом двічі встановлювався строк для оплати експертизи, повторно направлялись матеріали справи до експертної установи, проте земельна експертиза не була виконана з причин відсутності її оплати (том 11, а.с. 114, том 12, а.с. 172-173). В силу статті 92 Конституції України засади судової експертизи визначаються виключно законами України. Проведення експертизи, наслідки ухилення від її проведення регулюються статтями 143 - 150 ЦПК. А тому суд не може встановити факт незаконної передачі відповідачам земель лісового фонду. Посилання прокурора на набране законної сили рішення Господарського суду Житомирської області від 30.01.2014 про визнання недійсним розпорядження голови Житомирської РДА від 25.02.2010 №177, за яким припинено право власності ДП «Житомирський військовий лісгосп» на користування спірною земельною ділянкою по добровільній відмові на користь Тетерівської сільської ради, не є беззаперечним доказом, що всім відповідачам були передані землі саме лісового фонду (том а.с. 133-141, 155-160). З матеріалів справи вбачається, що ряд відповідачів, які отримали державні акти відповідно до спірного розпорядження, на підставі договорів купівлі-продажу відчужили отримані земельні ділянки площею по 0,1 га кожна на користь третіх осіб. Так, [PERSON] 18.06.2010 продав земельну ділянку за кадастровим номером 1822087200:01:000:0678 [PERSON], який 27.07.2010 продав її [PERSON] Того ж дня [PERSON] набув у власність за договором купівлі-продажу ще 2 земельні ділянки за кадастровими номерами 1822087200:01:000:0677 та 1822087200:01:000:0679. 27.12.2012 [PERSON]за договором купівлі-продажу відчужив земельну ділянку за кадастровим номером 1822087200:01:000:0651 на користь [PERSON] 14.12.2012 [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку за кадастровим номером 1822087200:01:000:0632. Так само, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу відчужили земельні ділянки із кадастровими номерами 1822087200:01:000:0665,1822087200:01:000:0667,1822087200:01:000:0663,1822087200:01:0002 на користь [PERSON], яка продала указані земельні ділянки ТОВ «Промбудпостач плюс». [PERSON] продав земельну ділянку за кадастровим номером 1822087200:01:000:0628 [PERSON] який у подальшому продав [PERSON] (том 2, а.с. 281-299). 29.05.2012 [PERSON] подарував земельну ділянку за кадастровим номером 1822087200:01:000:0630 [PERSON] тощо (том 2, а.с. 209-212, 264-265, 279-280). Частина з нових власників почали будівництво на придбаних земельних ділянках. Проте прокурором не представлено суду доказів, що це будівництво є незаконним та не порушено питання про звільнення спірних земельних ділянок. Вимога прокурора про витребування спірних земельних ділянок у відповідачів на користь ДП «Івано-Франківський військовий лісопромисловий комбінат», визначеною позивачем третьою стороною, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору суперечать вимогам статтей 27, 30, 33, 36 ЦПК. На відміну від третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору мають лише загальні процесуальні права та обов'язки, що передбачені статтею 27 ЦПК, тобто права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Спеціальні права та обов'язки обмежуються правовим становищем таких осіб. Так спеціальні права регламентовані статтею 36 ЦПК. Прокурор, зазначив, що посадові особи органу державної влади діяли всупереч статті 19 Конституції України, з перевищенням своїх повноважень передали відповідачам у власність землі лісового фонду України, а тому їх витребування у останніх є законним та виправданим, та здійснюється з метою захисту інтересів держави. А тому суду поміж іншого слід з'ясувати чи є втручання держави у право власності відповідачів у даному випадку виправданим. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР) і з огляду на приписи частини 1 статті 9 Конституції, статті 10 ЦК, застосовується судами України як частина національного законодавства, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти [PERSON]» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986 року, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 7.07.2011 року,«Трегубенко проти України» від 02.11.2004) напрацьовано критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Втручання держави у право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об'єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (постанова ВСУ від 12.10.2016). Аналіз досліджених доказів, на переконання суду, доводить, що прокурором у законний спосіб, належними засобами доказування не доведене передачу відповідачам саме земель лісового фонду, що доводить про наявність надмірного тягару для останніх. Таким чином, з огляду на матеріали справи, навіть наявні порушення, допущені органом публічної влади не можуть бути безумовною підставою для позбавлення відповідачів права власності на спірні земельні ділянки.

Outcome: dismissed