Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві вказував, що 03.11.2014 рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області був збільшений розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON], обох [INFO], з 1000,00 грн. до 1600 грн. на обох дітей до досягнення ними повноліття. Стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі та збільшення їх розміру було обумовлено тим, що позивач був зареєстрований приватним підприємцем, займався підприємницькою діяльністю, мав мінливий доход, однак міг сплачувати вказану суму коштів. Позивач також зазначив, що 14.01.2015, внаслідок випадання з вікна квартири, отримав травму (перелом таза), внаслідок чого він знаходився 2 тижні в лікарні, а потім - на лікуванні, лікується і по цей час. В період лікування він не отримував ніяких виплат з фонду соціального страхування та не займався підприємницькою діяльністю. При таких обставинах виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей. Внаслідок тяжкого захворювання він припинив підприємницьку діяльність. Просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на утримання неповнолітніх дітей за період з 14 січня по день винесення рішення суду по даному позову та в період з дня винесення судом рішення по червень 2015 року. Крім цього просив змінити з 01 липня 2015 року розмір стягуваних аліментів з суми 1600 грн. на двох дітей на стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку в розрахунку на кожну особу, у зв'язку з припиненням підприємницької діяльності. Представник позивача в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, зазначила що відповідач перебуває у скрутному матеріальному становищі, коштів її зарплати не вистачає на утримання двох дітей, відповідач та діти часто хворіють, а тому просила відмовити в позові. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться у справі, приходить до наступних висновків. Так, згідно з рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.05.2010 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON], обох [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., починаючи з 01.03.2010 і до досягнення дітьми повноліття щомісячно. Відповідно до рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.11.2014 розмір зазначених аліментів на обох дітей збільшений всього - з 1000,00 грн. до 1600,00 грн. Починаючи з 14 січня 2015 року, отримавши травму внаслідок випадання з вікна квартири, позивач перебував на лікуванні та проходить лікування в третій міській лікарні м. Кременчука, що підтверджується відповідними медичними документами (листами непрацездатності та випискою епікризу від 23.02.2015), копії яких містяться в матеріалах справи. Станом на час розгляду справи позивач знаходиться на лікарняному. Згідно з повідомленням реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 21.01.2015 внесено запис № 25850060006012407 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] Будь-яких доказів про фактичне припинення [PERSON] підприємницької діяльності суду не надано. Як і доказів якою саме підприємницькою діяльністю він займається чи займався. Судом також встановлено, що за січень, лютий, березень, квітень 2015 року відповідач не отримувала аліменти від позивача, що підтверджується довідкою Автозаводського ВДВС Кременчуцької МУЮ про нараховані і не отримані аліменти у твердій грошовій сумі від 22.04.2015 № 25041, копя якої міститься в матеріалах справи. Відповідно до наданих відповідачем медичних документів, які долучено до матеріалів справи, судом встановлено, що відповідач та її син [PERSON] мають хронічні та інші захворювання та періодично проходять лікування, купують медичні препарати, проходять відповідні медичні обстеження. З Довідки про середню заробітну плату за останні пів року відповідача убачається, що вона працює в ТОВ «ДЖЕРЕЛО СТ-ФАРМ» і має середню заробітну плату в у розмірі 1 583 грн. в місяць. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч. 2 ст. 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про те, що внаслідок знаходження позивача на стаціонарному лікуванні, тривалої втрати ним працездатності, припинення державної реєстрації його як фізичної особи-підприємця і не отриманням за цей час доходів - його необхідно звільнити від сплати заборгованості по аліментам з 14.01.2015 по 01.04.2015 (на період його лікування та реабілітації). Наявність заборгованості зі сплати аліментів за цей період підтверджена належним та допустимим доказом по справі (Довідкою ВДВС). Щодо звільнення позивача від сплати аліментів у наступний період (на майбутнє), а саме з 01.05.2015 по 30.06.2015, суд вважає, що відсутні відповідні правові підстави, так як по-перше ця заборгованість ще не виникла і ні яким чином не підтверджена, а по-друге позивач не втратив передбаченого законом обов'язку утримувати своїх дітей (двох п'ятнадцятирічних синів) і тому повинен сплачувати аліменти на їх утримання. Крім цього, оскільки позивач має нерегулярний заробіток (дохід), а також ураховуючи обставин справи (стан здоров'я та матеріальний стан дітей, їх матері, платника аліментів), інші вищезазначені обставини, що мають істотне значення, суд не знаходить підстав для зміни розміру стягуваних з позивача аліментів - з твердої грошової суми на частку від його доходу. Також, суд ураховує, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо його заробітку (доходу), а також не заявлено вимогу про зменшення розміру аліментів, призначених в твердій грошовій сумі, у зв'язку зі зміною матеріального стану та погіршення стану здоров'я позивача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст. 61 цього Кодексу. Таким чином, позов підлягає лише частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України. Ураховуючи викладене,

Outcome: partial