Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму банківського вкладу в розмірі 10 000,00 доларів США в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 30.07.2015 - 220 700,00 грн., 2 935,34 доларів США пені (еквівалент 64 782,95 грн.), 163,38 доларів США 3% річних (еквівалент 3 627,86 грн.) та витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн., мотивуючи свої вимоги наступним. Так, 11.07.2014 між сторонами укладено Договір-заяву №300937/42918/6-14 на банківський вклад (депозит) строком на 6 місяців під 2,5 % річних, згідно якого позивач передав відповідачу 10 000,00 доларів США. 12.01.2015 позивач подав відповідачу заяву із вимогою повернути йому суму вкладу, проте вона залишилася без увагу відповідача. Аналогічного змісту заява була подана і 29.07.2015, проте станом на день звернення до суду із цим позовом грошові кошти позивачу не повернуті. Посилаючись на положення ч.2 ст.625, ст. ст.1058, 1060 ЦК України позивач просить суд задовольнити позов (а.с.2-7) В судове засідання позивач не з`явився, натомість його представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.36) Аналогічного змісту заяву подав і представник відповідача (а.с.37), окремо зауважив, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки розпочалася процедура ліквідації відповідача, саме в межах якої і будуть задоволені вимоги позивача, що не були охоплені виплатою гарантованої суми вкладу в розмірі 200 000,00 грн. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України) Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) Так, на виконання укладеного між сторонами 11.07.2014 Договору-заяви №300937/42918/6-14 на банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» позивач передав відповідачу 10 000,00 доларів США строком на 6 місяців до 11 січня 2015 року під 2,5 % річних (а.с.10) 12.01.2015 позивач подав відповідачу заяву із вимогою повернути суми вкладу та відсотки за вищезазначеним договором (а.с.8) Як вбачається із відмітки на цій заяві, вона була прийнята судом, проте залишена без реагування (а.с.8), як і заява від 29.07.2015 (а.с.11) Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Проте, судовим розглядом встановлено, що постановою Правління НБУ №612 від 17.09.2015 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних, з 18.09.2015 по 17.12.2015 введено тимчасову адміністрацію. Згідно постанови Правління НБУ №898 від 17.12.2015 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію відповідача (№230) (а.с.38) Вищезазначена інформація була розміщена як на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на сайті банку, так і розміщена в газеті «Голос України» від 23.12.2015 №242 на сторінці 15 (а.с.41) Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено порядок спрямування уповноваженою особою Фонду коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку на задоволення вимог кредиторів та встановлено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. Таким чином, положення статей 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» свідчать про те, що за умови початку процедури ліквідації банку застосовуються норми спеціального закону і вимоги кредиторів задовольняються в порядку черговості в межах ліквідаційної процедури. Суд погоджується із доводами відповідача, що до спірних правовідносин слід застосовувати даний спеціальний закон, який виключає можливість задоволення вимог позивача в судовому порядку в разі початку ліквідаційної процедури. Крім того, в матеріалах справи міститься інформація про те, що позивачу в межах гарантовано суми вкладу була виплачена сума в розмірі 200 000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленої на цей день (200 000,00 грн.), незалежно від кількості вкладів в одному банку. Згідно ч.2 ст.26 даного закону, вкладник набуває право на одержання суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування всієї суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановлених НБУ на день початку процедури виведення Фонду з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до ст.36 даного закону. 30.11.2015 позивачу повернуто за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб граничну суму відшкодування коштів за його вкладом в національній валюті згідно реєстру №1 від 27.11.2015 через ПАТ «Альфа Банк», що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с.40) Таким чином, зважаючи на вищевикладене для повернення решти суми вкладу позивачу слід керуватися спеціальним законодавством, згідно якого йому після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії слід письмово звернутися до Ліквідатора протягом 30 днів дня публікації оголошення про ліквідацію банку у газеті «Голос України» із заявою з наданням копій платіжних документів з відміткою банку, за якими було здійснено перерахування таких коштів. Задоволення таким вимог здійснюватиметься у 4-у чергу відповідно до ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed