overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з 2015 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилася без поважних для суду причин. Суд зі згоди позивача ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 липня 1986 року. Шлюб перший, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивач не бажає збереження сімї та наполягає на розірвання шлюбу, примиритися з відповідачкою не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з вересня 2017 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати та розглянути справу у його відсутності. Представник відповідачки позов визнав та пояснив суду, що подальший шлюб із позивачем є неможливий, так як відповідачка також бажає розірвати даний шлюб. Суд, вислухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2008 року. Шлюб для позивача другий, для відповідачки перший. Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Разом з тим, сторони на даний час не проживають разом, не бажають збереження сімї та наполягають на розірвання шлюбу, під час наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: місто Миколаїв, пров. Зорге, 16. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що він є власником житлового будинку № 16 по провулку Зорге в м. Миколаєві. За зазначеною вище адресою зареєстрована [PERSON], яка протягом тривалого часу не проживає в житлового будинку № 16 по пров. Зорге в місті Миколаєві. Посилаючись на ст. 405 ЦК України позивач просив задовольнити позов. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання на повторний виклик до суду не зявилась, про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку № 16 по пров. Зорге в м. Миколаєві, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 96899260. У вказаному будинку зареєстрована [PERSON], яка протягом тривалого часу не проживає в ньому. Відповідно до листа Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області від 09.02.2017 р. за № 975/53-2017 відповідач з 2000 року по теперішній час не проживає за адресою: м .[PERSON], пров. Зорге, буд. № 16. Відповідно до ст. 405 ЦК України - члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом також встановлено, що відповідач з 2000 року не проживає в спірному житловому будинку, підстав для продовження терміну зберігання за нею права користування спірним житловим будинком, передбачених ст. 71 ЖК України немає, її особистих речей в житловому приміщенні немає, участі в оплаті комунальних послуг за житловий будинок відповідач не приймає, що свідчить про втрату нею інтересу до спірного житлового будинку як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягають визнанню такою, що втратила право користування житловим будинком № 16 по пров. Зорге в м. Миколаєві.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем в 2011 році, в період якого мають двоє дітей Матвія, [INFO], та Антона, [INFO]. В обґрунтування вимог вказав, що в 2015 році виїхав в Португалію, дружина також проживала з ним в Португалії до липня 2017 року, але постійно проживати з ним відмовляється. У звязку з цим між ним та відповідачем постійно виникають конфлікти та суперечки. Вважає, що збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позову не заперечує, просить шлюб розірвати, строк на примирення не надавати. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Встановлено, що з 06 листопада 2011 року сторони перебувають у шлюбі, в період якого у них народились сини: Матвій, [INFO] та Антон, [INFO]. З 2015 року позивач проживає в Португалії, а відповідач не бажає проживати з чоловіком за кордоном, внаслідок чого між сторонами постійно виникають конфлікти та непорозуміння. Відновлювати сімейні стосунки сторони не мають бажання, строк для примирення не просили. Зазначені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя\~\~ подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожної сторони та їх дітей, тому, відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідачки, в якому просив визнати його батьком неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] народження, виключивши з актового запису про народження дитини відомості про батьківство [PERSON], і внести в актову запис про народження дитини відомості про його батьківство , стосовно [PERSON] [INFO] народження. В обґрунтування позову посилався на те, що з січня 2015рокуроку знаходився у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], шлюб не реєстрували. [INFO] [PERSON] народила дитину чоловічої статі. Відповідачка без його відома сама зареєструвала дитину в органах РАЦ, де з її слів в порядку ст..135 Сімейного кодексу України були внесені відомості про батька. Позивач стверджує, що є біологічним батьком дитини, у зв'язку з чим вирішив звернутись до суду із зазначеним позовом, щоб рішенням суду було закріплено його батьківство. Позивач [PERSON] до суду не з'явився, в письмовій заяві на адресу суду просив розглянути справу без його участі, позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явилась, в письмовій заяві на адресу суду, що приєднана до матеріалів справи, просила розглянути справу без її участі, позов визнала не заперечувала проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 133 СК України - якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України - при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що Приморським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області 23 грудня 2015року було видано свідоцтво про народження [PERSON] [INFO] народження серія [NUMBER] про що було зроблено відповідний актовий запис №457 від 23 грудня 2015року. Батьками значаться - [PERSON] та [PERSON].(а.с.2) Згідно ст.128 СК України - за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 цього Кодексу. Суд вважає, що оскільки сторони погоджуються з тим, що позивач [PERSON] є батьком дитини, за вказаних обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 06 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області, за актовим записом № 224. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Вказує, що спільне життя сторін не склалося у звязку з різними поглядами на життя та сімейний уклад, у звязку з чим з липня 2010 року шлюбні стосунки між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Зазначив, що можливості зберегти сімю немає, спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Майновий спір відсутній. Неухильно наполягає на розірванні шлюбу. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, надавши письмову заяву, в якій просили суд розглянути справу за їх відсутністю, наполягали на задоволенні вимог. Відповідач у судове засідання не зявилася з невідомих причин, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надала, про причини неявки суд не інформувала. Справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 06 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області, за актовим записом № 224. Від вказаного шлюбу дітей не мають. З липня 2010 року подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримують їх тривалий час, тому збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Спір про поділ майна, яке є спільною власністю подружжя, відсутній. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн. (а.с.1). Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовною заявою про розірвання шлюбу в якій просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати, після розірвання шлюбу прізвище залишити «[PERSON]» та судові витрати залишити за нею. В обґрунтування позову вказувала, що з 14.02.2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, шлюбні відносини між ними фактично припиненні, спільне господарство не ведуть, тому вважає вважає примирення між ними не можливе. 14.12.2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Позивач в поданій нею заяві від 15.01.2018 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в поданій ним заяві від 15.01.2018 року позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 14.02.2009 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 107. Від спільного життя подружжя мають сина [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій просила шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27.06.1998 року у Тарганській сільській раді Володарського району Київської області, автовий запис № 4 - розірвати та стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 640 грн. В обґрунтування позову зазначала, що 27.06.1998 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки мають різні характери та погляди на сімейне життя, в зв'язку з чим між ними склалися неприязні стосунки, відповідач зловживає спиртними напоями, ображає її при дітях, вважає збереження сім`ї неможливим. 19.01.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадення у відкритому судовому засіданні. В судове засідання 14.03.2018 року позивач не з'явилась, звернулась до суду із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судові засідання 27.02.2018 року та 14.03.2018 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 27.06.1998 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Тарганською сільською радою Володарського району Київської області, автовий запис № 4. Від спільного життя подружжя мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 640 грн. сплаченого нею судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій просила шлюб між ним та відповідачем [PERSON] зареєстрований 22.10.2011 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 730 розірвати. В обґрунтування позову зазначала, що 22.10.2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя дітей не мають. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди щодо вирішення побутових питань, в звязку з чим між ними постійно виникають сварки, тому з лютого 2016 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, фактичні шлюбні стосунки припинені, вважає збереження сім`ї неможливим. 29.12.2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. 13.02.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.02.2018 року о 08 год. 45 хв. 28.02.2018 року сторони в судове засідання не з`явились. 13.02.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 22.10.2011 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 730. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved