Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

В поданій до суду заяві [PERSON] зазначила, що близько двох років їй стало відомо про існування договору поруки № ROHPGI0000003534/1 від 26.02.2008 р., укладеного між ЗАТ «ПриватБанк» в особі керівника бізнесу «Іпотечне кредитування» Рівненської філії ЗАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] і нею. На момент укладання правочину про іпотечний кредит дочка брата [PERSON] працювала в Рівненській філії ЗАТ КБ «ПриватБанк». Вона переконала батька до підписання договору про іпотечний кредит та організувала фальсифікацію договору поруки без її відома. На даний час Кредитор постійно вимагає погашення заборгованості в сумі 50\~933,52 грн. Договір поруки, стороною якого вона є, не підписувала, участі при цьому не приймала, а тому не може нести матеріальної відповідальності та вважає його незаконним. Стверджує, що 21.02.2008 р. вона протягом всього робочого дня знаходилась за місцем праці та бути присутньою в приміщенні банківської установи не могла. Дану обставину доводить письмовим доказом та показаннями свідків. Просить суд договір поруки ROHGI0000003534 від 21.02.2008 р. визнати недійсним з покладанням витрат на відповідачів. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] не з'явилися в суд повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи належно повідомлені. Це стверджено отриманими судом розписками про вручення судових повісток. Згідно до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підстав наданих у справ доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Перевіривши надані позивачем докази по справі, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наданих позивачем доказів без участі учасників судового розгляду. Судом встановлено, що сторонами договору поруки № ROYGI0000003534/1 від 21.02.2008 р. є ЗАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] та [PERSON]О Згідно Статуту Публічного акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» за рішенням загальних зборів від 30 квітня 2009 року назву з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство, та воно є правонаступником всіх прав та обов'язків. Згідно з п. 1 Договору Поручитель зобов»язується відповідати перед Кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання Боржником усіх його зобов»язань за договором про іпотечний кредит ROYGI0000003534 від 21/02/2008 р. та додатковими угодами до нього , як існуючими на момент укладання договору, так я тими, що виникають на його підставі в майбутньому. Поняття поруки визначено ст. 553 ЦК України відповідно до якої порука є договір за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язнння боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов»язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але ода із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У ч. 1 цієї ж статті зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5, та 6 ст. 203 ЦК України. У разі не підписання договору особою, зазначеною в ньому, як сторона, за умови підтвердження цього факту належними доказами, при встановленні, що нею не вчинялись дії, спрямовані на виникнення відповідних правовідносин, такий договір за позовом цієї особи (або інших заінтересованих осіб) може бути визнаним недійсним у зв»язку з невідповідністю його до вимог ч. 3 і 5 ст. 203 ЦК України, а саме: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Достовірним є той факт, що оскаржений правочин позивачкою не підписувався. Ухвалою від 22.03.2016 року по даній справі було призначено почеркознавчу технічну експертизу. Згідно висновку експерта від 15.07.2016 року №1.1-172/16 підписи розміщені на лицевій стороні кожної сторінки договору поруки № ROYGI0000003534/1 від 21.02.2008 року в графі « Поручитель» виконанні не [PERSON] а іншою особою. Таким чином, позивачка [PERSON] не є стороною договору поруки від 21.02.2008 року № ROYGI0000003534/1. Представником відповідача Державної іпотечної установи на адресу суду надіслано заперечення на позовну заяву , в якому просять в задоволені позову відмовити в повному обсязі. До відносин, що регулюються Закону України «Про захист прав споживачів» належать ті, що виникають із договорів про надання фінанси-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян ( у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг) (п.2 Постанови Пленуму ВС України № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів». Тому згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» - позивачі звільняються від сплати судового збору за позовами про захист прав споживачів. Учасниками укладання незаконного правочину були банківська установа та [PERSON], а тому витрати по справі слід покласти на них у рівних долях, стягнувши з кожного по 123,3 грн.

Outcome: approved