Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

В листопаді 2019 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. 17.09.2014 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», яке в подальшому змінило найменування на акціонерне товариство «Ідея Банк», скорочено - АТ «Ідея Банк» (надалі - Банк) та гр. [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір № Z19.232.70861 (надалі - Кредитний договір). Згідно із Кредитним договором Відповідач отримав кредит в розмірі 19000 грн. (Дев`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок), зі сплатою 1,99 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, та надав Відповідачу кредитні кошти, що підтверджується видатковими касовими/меморіальними ордерами (копії додаються). Станом на 29.04.2016 року Відповідач не повернув Банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 16916,70 грн. 29.04.2016 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантбе» та Банком укладено договір факторингу №29/04-1. Згідно умов Договору факторингу Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) TOB «ФК «Рантье» з 29.04.2016 р., а ТОВ «ФК «Рантье», відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним Кредитним договором. Також, 28.02.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~ «Серет», яке змінило найменування на товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» (надалі - ТОВ «НФС», новий Кредитор, Позивач), відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір факторингу 28/02-1 (надалі - Договір факторингу), за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №Z19.232.70861 від 17.09.2014, за яким Відповідач являється боржником. Станом на 28 лютого 2017 року (дата відступлення права вимоги) загальна заборгованість за кредитним договором №Z19.232.70861 становила 16916,7 грн. Сума боргу Відповідача за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги 28 лютого 2017 року становила: заборгованість за тілом кредиту - 6928,04 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями - 9988,66 грн.,\~ загальна заборгованість -16916,70 грн. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Всупереч вищезгаданим нормам Цивільного законодавства та умов Кредитного договору Відповідач своїх зобов`язання щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та інших платежів (штрафних санкцій) не дотримується, тим самим порушує істотні умови Кредитного договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків. У відповідності до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У свою чергу під збитками законодавець у ст. 22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Оскільки Відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за Кредитним договором, в тому числі кредит, відсотки за користування кредитом та інші обов`язкові платежі, тому Позивач просить суд стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , дата народження: [INFO] ) на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» (ідентифікаційний код в СДРПОУ 39691431) заборгованість за кредитним договором в розмірі 16916,7 грн., стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , дата народження: [INFO] ) на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс»\~ (ідентифікаційний код в СДРПОУ 39691431) судовий збір в розмірі 1921 грн., що сплачений при поданні позовної заяви та стягнути з Відповідача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» (ідентифікаційний код в СДРПОУ 39691431) інші можливі витрати, пов`язані з розглядом даної справи ( а. с. 2-5 ). Ухвалою судді від 16 грудня 2019 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 36-37 ). В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечувала проти позовних вимог, просила суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, так як боргу не має, так як ще в 2015 році вона повністю погасила кредит. Позивач в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення. Звертаючись з позовною заявою до суду, позивач просив суд проводити розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами ( а. с. 5 ). Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ТОВ «Нью Файненс Сервіс» не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Встановлено, що 17.09.2014 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», яке в подальшому змінило найменування на акціонерне товариство «Ідея Банк» ( Надалі Банк ) та громадянкою [PERSON] ( Надалі Відповідач ) було укладено кредитний договір № Z19.232.70861 ( Надалі Кредитний договір ). Згідно із Кредитним договором Відповідач отримав кредит в розмірі 19000 грн. (Дев`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок), зі сплатою 1,99 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів ( п.п. 1.1, 1.3 кредитного договору ). Пунктом 3.1.3 вказаного Договору, Позичальник зобов`язується повернути кредит, проценти, плату за обслуговування кредитної заборгованості і комісії достроково на вимогу Банку у випадках, передбачених п. 4.2.4 цього Договору. Відповідно до п. 3.2.2 цього Договору, Позичальник має право достроково повернути всю суму кредиту або її частину. Пунктом 5.2 вказаного кредитного договору, цей Договір вступає в силу з дня його підписання Сторонами та діє до 17.03.2017 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за договором ( а. с. 6-7 ). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~ Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, підписання кредитного договору № Z19.232.70861 від 17 вересня 2014 року свідчить про те, що відповідачу [PERSON] всі умови даного Договору цілком зрозумілі і вона вважає їх справедливими по відношенню до неї. Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що Банк повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, та надав Відповідачу кредитні кошти, що підтверджується видатковими касовими/меморіальними ордерами ( а. с. 9-10 ), а також не спростовано відповідачем [PERSON] в судовому засіданні, а навпаки підтверджено, що дійсно між нею та банком було укладено кредитний договір, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 19 000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Встановлено, що 29.04.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантбе» та Банком укладено договір факторингу №29/04-1. Згідно умов Договору факторингу Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) TOB «ФК «Рантье» з 29.04.2016 року, а ТОВ «ФК «Рантье», відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним Кредитним договором ( а. с. 14-17 ). Також, 28.02.2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~ «Серет», яке змінило найменування на товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» (надалі - ТОВ «НФС», новий Кредитор, Позивач), відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір факторингу 28/02-1 (надалі - Договір факторингу), за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №Z19.232.70861 від 17.09.2014, за яким Відповідач являється боржником ( а. с. 20-22, 23, 24-25 ). Звертаючись до суду з позовним вимогами, позивач\~ ТОВ «Нью Файненс Сервіс» просить стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 28 лютого 2017 року (дата відступлення права вимоги) за кредитним договором №Z19.232.70861 становила 16916,70 гривень у зв`язку з невиконанням з боку відповідача договірних зобов`язань. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. \~ Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ Частино 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може гуртуватися на припущеннях. \~ Отже, позивач ТОВ «Нью Файненс Сервіс» після укладання Договір факторингу 28/02-1 від 28.02.2017 року, набув право вимоги за кредитним договором №Z19.232.70861 від 17.09.2014 року до відповідача [PERSON] . \~ Позивач ТОВ «Нью Файненс Сервіс» посилається на те, що відповідач не виконала кредитні зобов`язання та станом на 29.04.2016 року\~ мала заборгованість на загальну суму 16 916,70 грн., а також станом на 28 лютого 2017 року (дата відступлення права вимоги) за кредитним договором №Z19.232.70861 заборгованість залишилася у виказаному розмірі. \~ Згідно наявної в матеріалах справи копії виконавчого напису від 29 вересня 2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. з [PERSON] пропоновано стягнути на користь ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» заборгованість за кредитним договором в розмірі 6928,04 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9988,66 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями; 1300 грн. плата за вчинення виконавчого напису, загалом 18216,70 грн. ( а. с. 60 ). \~ Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2018 року за позовом [PERSON] до ТОВ «Факторингова компанія «Рантье», треті особи: Білоцерківський міський відділ ДВС ГТУЮ у Київській області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позов задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис\~ вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 29 вересня 2016 року за № 1093 про стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 6928,04 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9988,66 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями; 1300 грн. плата за вчинення виконавчого напису, загалом 18216,70 грн. для задоволення вимог ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» за кредитним договором від 17.09.2014 року. Стягнуто з ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» на користь [PERSON] понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 640 грн. ( а. с.\~ 44-46 ). \~ Постановою апеляційного суду Київської області від 23 липня 2018 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.03.2018 року залишено без змін ( а. с. 48-51 ). \~ Крім того, апеляційним судом Київської області в своєму рішенні від 23.07.2018 року було встановлено та враховано надані позивачем квитанції, як докази на підтвердження факту погашення нею заборгованості та необґрунтованості суми, яку вказує ТОВ ФК «Рантьє» у своїх розрахунках. \~ Постановою Верховного Суду від 30 вересня 2019 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2018 року та постанова апеляційного суду Київської області від 23 липня 2018 року залишено без змін ( а. с. 53-59 ). \~ Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. \~ Також, в судовому засіданні відповідач [PERSON] наголошувала на тому, що нею ще у 2015 році добровільно була погашена заборгованість за кредитним договором №Z19.232.70861 від 17.09.2014 року в повному обсязі. \~ З наданих до матеріалів справи з боку відповідача копій квитанцій за 04.11.2014 року, 01.12.2014 року, 02.06.2015 року, 09.01.2015 року, 08.05.2015 року та 16.06.2015 року вбачається, що відповідачем було сплачено в рахунок погашення кредитної заборгованості за договором №Z19.232.70861 від 17.09.2014 року на загальну суму 19 140 гривень, де отримувачем був ПАТ «Ідея Банк».\~ \~ Тому, посилання позивача на те, що станом на 29.04.2016 року відповідач не повернула Банку отриманий кредит в загальному розмірі 16 916,70 гривень, який складається з: 6928,04 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9988,66 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час розгляду даної цивільної справи. \~ Навпаки, зазначене спростовується наданими відповідачем доказами.\~\~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ Інших належних та допустимих доказів того, що відповідач має заборгованість за кредитним договором №Z19.232.70861 від 17.09.2014 року з боку позивача, який набув права вимоги до відповідача, останнім не було надано.\~\~ \~ Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. \~ Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). \~ Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. \~ Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). \~ Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, \~ Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки, позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, не підлягають стягненню з відповідача і понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed