Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

В квітні 2019 року до суду звернулось ТОВ «ФК» «Преміум актив» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з останньої на свою користь заборгованість за договором №3447409449-38890 від 30.08.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у сумі 6763,70 грн.. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 30.08.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та відповідачем укладено вищезазначений договір в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет сайті https://e-groshi.com. Повідомленням від 30.08.2018 року позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 1000 гривень. Дана сума перерахована на підставі договору співробітництва №2829 від 28.12.2017 року. Відповідно до умов договору п.10.1.3. позичальник зобов`язується вчасно повернути Позику та сплатити суму процентів за користування позикою. Дата повернення позики-не пізніше 23.00 29.09.2018 року. Однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, як наслідок, станом на 15.01.2019 року виникла заборгованість у розмірі 6763,70 грн., яка складається з 1000 грн. - заборгованості за кредитом, 2523,70 грн. заборгованості за процентами та 3240,00 грн. - заборгованості по пені. 15 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ТОВ «ФК» «Преміум актив» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №1501/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Преміум Актив» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором №3447409449-38890 від 30.08.2018 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності. Також вказав, що у випадку неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки не повідомила. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. З огляду на вказане, суд з урахуванням положень ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 30.08.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про електронну комерцію» укладений договір позики №3447409449-38890 в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com. Відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія є гроші» надала позичальнику кошти в сумі 1000 грн. строком на 31 день зі сплатою процентів за користування позикою 363,70 грн, а відповідач зобов`язався вчасно повернути суму позики, а також інші суми згідно з укладеним договором. Відповідно до договору №1501/1 від 15 січня 2019 року ТОВ «ФК «Преміум Актив» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором №3447409449-38890від 30.08.2018 року /а.с.22-26/. Порядок укладання договорів в електронній формі регулюється Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Згідно ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом 915435, який зазначений у тексті договору у розділі «Місцезнаходження та реквізити сторін». ТОВ «Фінансова компанія є гроші» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу позику у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов`язання своєчасно не виконав та не повернув позикодавцю грошові кошти для погашення існуючої заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Отже між сторонами в справі виникли та існують правовідносини щодо виконання цивільно - правових угод, а саме договору позики. Так, згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення позики в строки, у розмірі та в валюті, визначеними договором. У встановлений договорами та законом термін, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, заходів направлених на погашення позики, відсотків не приймала. Таким чином, безпідставне невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Проте, також встановлено, що кредитний договір припинив свою дію 30.09.2018 року, оскільки строк на якій надавалась позика складає 31 день та дата повернення позики є 23:00 29.09.2018 (п.5.2., п.5.4. Договору), але, як вбачається з розрахунку заборгованості позивач продовжив нараховувати відсотки та пеню після припинення договору до 15.01.2019 р., з чим суд не погоджується виходячи з наступного. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як вбачається з умов договору, проценти за користування позикою становлять 2% за кожний день користування позикою, що становить 730% річних. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, вимоги позивача про стягнення процентів та пені після 29 вересня 2018 року (закінчення строку позики) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Такі правові висновки, узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів та пені, нарахованих після закінчення строку дії договору, є необґрунтованими. Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що рішення повинно бути не тільки законним, але і справедливим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за позикою - в сумі 1363,70 грн., із них: заборгованість по кредиту 1000 грн., заборгованість по відсоткам - 363,7 грн. Також наявні підстави згідно ст. 141 ЦПК України для стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог в розмірі 387,27 грн. (розрахунок: 1921 х 20,16 % (задоволена частина позову 156,70 х 100 : 6763,70 (ціна позову).

Outcome: partial