Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

В кініні 2019 року представник позивача адвокат Мотуз О.В. звернувся в інтересах позивача [PERSON] до суду з позовом до [PERSON] , Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олени Володимирівни про визнання недійсною та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. В листопада 2019 року було проведено заміну сторони її правонаступником, а саме змінено відповідача АТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк». В серпні 2020 року позивачем подана змінена позовна заява. В обґрунтування змінених позовних вимог позивач зазначає, що 27 червня 2008 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено генеральний кредитний договір №120/460/08 та додаткову угоду №120/461/01/08 до нього, згідно умов якого було надано кредит у розмірі 110000 доларів США під 14 процентів річних строком до 26 червня 2023 року. 27 червня 2008 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено іпотечний договір №120/390-І-120/460/08, згідно умов якого позивач в забезпечення виконання умов кредитного договору з [PERSON] перед банком передала в іпотеку належне їй домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Умови кредитного договору в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування ним з боку [PERSON] виконувались не належним чином, у зв`язку з чим у нього перед банком виникла прострочена заборгованість за кредитним договором. З метою задоволення вимог банку до [PERSON] за кредитним договором, державний реєстратор Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос О.В. 22 лютого 2019 року здійснила державну реєстрацію права власності на вказане вище домоволодіння (предмет іпотеки) за банком (іпотекодержателем). Здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно за банком є, по суті, зверненням стягнення на предмет іпотеки. Позивач вважає таке звернення стягнення незаконним, а державну реєстрацію права власності такою, що має бути визнана недійсною, оскільки умовами іпотечного договору (п.4.5) визначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із таких способів: на підставі рішення суду; або на підставі виконавчого напису нотаріуса; або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; або шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателю від свого імені. Позивач вважає виконавчий напис від 19 жовтня 2012 року здійснений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К.В. про звернення стягнення на належне позивачу домоволодіння, яке вона передала в іпотеку повторним зверненням на її майно, що на її думку є недопустимим, в тому числі і через те, що рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 06 лютого 2018 року відмовлено в задоволенні позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з підстав пропущення строку позовної давності. Зазначене вказує на те, що фактично банк не може отримати виконання зобов`язань за кредитним договором від [PERSON] , однак вирішив отримати таке виконання за рахунок майна позивача. 28 травня 2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву. 27 червня 2019 року відповідачем Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» подано відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 06 листопада 2019 року представником АТ «Альфа-Банк» подано заяву про заміну сторони її правонаступником, в протокольній формі заяву задоволено, залучено до участі у справі замість відповідача АТ «Укрсоцбанк» його правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа-Банк». 13 березня 2020 року ухвалою суду витребувано з Державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» копію рішення про державну реєстрацію. 13 серпня 2020 року позивачем змінено позовні вимоги. 20 жовтня 2020 року представником позивача Мотуз О.В. надано письмове пояснення. 03 грудня 2020 року представник АТ «Альфа-Банк» Курдюмов М.М. подав письмові пояснення. 03 грудня 2020 року ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу підготовчий розгляд справи закінчено, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін. 19 квітня 2021 року представник АТ «Альфа-Банк» Курдюмов М.М. подав додаткові письмові пояснення. Представник позивача Мотуз О.В. надав суду заяву з проханням про розгляд справи у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх в повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] звернувся з заявою про розгляд справи без його участі. Представник відповідач АТ «Альфа-Банк» Курдюмов М.М. звернувся з клопотанням про розгляд справи без його участі, в задоволенні позовних вимог просив відмовити, посилався на доводи викладені у письмових поясненнях доданих до справи. Відповідач - державний реєстратор Волос О.В - в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про розгляд справи була повідомлена своєчасно та належним чином, на день розгляду справи від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. ст.4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін. Згідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 27 червня 2008 року між Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено генеральний кредитний договір №120/460/08 та додаткову угоду №120/461/01/08 до нього, згідно умов яких [PERSON] отримав від банку кредит в розмірі 110 000 доларів США під 14% річних строком до 26 червня 2023 року, копія договору міститься в матеріалах справи. 10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків з дати визначеної у Передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме з 15.10.2019 року. АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набув всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаними без необхідності внесення змін до відповідних договорів, копія рішення міститься в матеріалах справи. Таким чином, АТ «Укрсоцбанк» було відступлено право грошової вимоги за Кредитним договором № 200Ж/2І07 від 19 квітня 2007 року новому кредитору - АТ «Альфа-Банк». У відповідності до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, у встановлені строки. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом частини 1 статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Згідно із частиною 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Змістом частин 1, 2 статті 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до пункту 2.4.3, 4.1 Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником Основного зобов`язання Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. В іпотечному договорі міститься відповідне застереження, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в разі порушення кредитних зобов`язань. В пункті 4.5 Іпотечного договору зазачено, що Іподержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів: -на підставі рішення суду; або -на підставі виконавчого напису нотаріуса; або -шляхом передачі Іпотекодержателю права власності та Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку». Зазначене узгоджується з частиною 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку»: звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом частини 1 статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого з своїх обов`язків передбачених Кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим Договором, виявиться (стане) недійсною. У статті 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. 19 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К.В. вчинено виконавчий напис за іпотечним договором, яким звернуто стягнення на належне [PERSON] домоволодіння, з метою погашення заборгованості по кредитному договору [PERSON] , розмір заборгованості за яким складає: - 82460,00 доларів СЩА - поточна заборгованість за кредитом; - 23732,97 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; - 340,21 доларів США - поточна заборгованість за процентами; - 52871,77 доларів США - прострочена заборгованість за процентами; - 6519,11 доларів США - прострочена заборгованість за процентами; - 87565,96 гривень - пеня, копія виконавчого напису долучена до матеріалів справи. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.03.2019р. №160382063 державним реєстратором Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос Оленою Володимирівною на підставі дублікату, що має силу оригіналу іпотечного договору №120/390-І-120/460/08, серія та номер: №3666, виданий 27.06.2008 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Літвінової І.І.; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, серія та номер: 127/18 виданий 07.02.2018, виданий АТ «Укрсоцбанк»; генерального договору про надання кредитних послуг, серія та номер: №120/460/08, виданим 27.06.2008, укладений між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] , - було зареєстроване право власності на домоволодіння, загальною площею 298,8 кв.м., а саме: житловий будинок А-2, замощення І.ІІ, огорожа 1.2.3, за адресою: [ADDRESS] . Статтею 35 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. У ч. 1 та ч.3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому ст. 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 цього Закону. Відповідно до ст.37 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Отже, аналіз положень ст.ст.33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу, позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому, договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»). Звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця. При укладенні іпотечного договору №120/390-І-120/460/08 від 27.06.2018р., який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, позивачка погодилась з такими умовами договору іпотеки, отже вважала дані умови прийнятними. При укладенні вказаного правочину не існувало ніяких умов, які б примусили позивачку прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах. Відповідно до ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. 07.07.2018 року вх.№127/18 позивачці було направлено повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, в якому повідомлялось, що у випадку не виконання вимоги буде здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст.37 Закону «Про іпотеку» шляхом набуття предмету іпотеки у власність для повернення кредитних коштів. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань по кредитному договору кредитодавцю спричинені збитки у вигляді неповернених кредитних коштів та не отриманих доходів, а тому АТ «Укрсоцбанк» як іпотекодержатель мав право на звернення стягнення боргу на предмет іпотеки. Укладаючи Іпотечний договір, позивачка надала згоду на перехід права власності (відчуження) предмета іпотеки до іпотекодержателя у позасудовому порядку в майбутньому у разі настання чітко визначених обставин. Як вбачається зі змісту Іпотечного договору від 27.06.2008 року сторони погодили передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку». Дане застереження в договорі свідчить про те, що сторони досягли згоди про можливість такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, такі умови договору є результатом домовленості сторін, що відповідає п.3 ст.3 ЦК України. Враховуючи положення ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку», на підставі наданих сторонами доказів, встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що кредитор скористався своїм правом в межах договору і чинного законодавства звернути стягнення на предмет іпотеки та зареєстрував за собою право власності на предмет іпотеки у встановленому законом порядку. За викладених обставин, заявлений позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed