Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати договір купівлі-продажу від 16 листопада 2013 року металопластикових вікон та балконної двері, укладений між нею та ФОП [PERSON]; стягнути з ФОП [PERSON] на її користь 4 870 грн. оплати за договором, 700 грн. заподіяної шкоди та у відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 листопада 2013 року вона з відповідачем уклала договір купівлі - продажу металопластикових 2-х вікон та 1-ї балконної двері на загальну суму 4 870 грн.; вказані грошові кошти вона відповідачу сплатила повністю. В порушення умов укладеного договору було поставлено профілі фірми Windoff*s, а повинно було поставити профілі фірми WDS - 400; фурнітуру встановили на металопластикові вікна VCD - 402 і балконні двері VHC - 1900-2200, а повинні були встановити фурнітуру МАСО; було поставлено оцинковані відливи, але не білі, як за умовами договору. Крім того, в двох місцях профіль віконної рами пошкоджений. Внаслідок неякісного виконання договору купівлі-продажу вона понесла витрати на виготовлення відкосів в сумі 700 грн. Вона письмово зверталась до відповідача з приводу виявлених недоліків та відшкодування збитків, але відповіді не отримала. Такі дії відповідача спричинили моральні страждання, які вона, позивачка, оцінює в 5 000 грн. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 березня 2014 року позовні вимоги задоволені частково: розірвано договір купівлі-продажу від 16 листопада 2013 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON]; стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] 4 870 грн. оплати за договором та 200 грн. у відшкодування моральної шкоди; в іншій частині позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі ФОП [PERSON] просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що оскаржуване рішення є незаконним. Апелянт посилається на те, що внаслідок його помилки в квартирі [PERSON] було поставлено та встановлено вікна та двері нижчої якості, ніж це передбачено умовами укладеного договору; позивачці він запропонував сплатити різницю в ціні в сумі 800 грн., але [PERSON] не погодилась. Апелянт вказує на те, що суд повинен був застосувати до даних правовідносин приписи ст. 8 Закону України « Про захист прав споживачів» , а не приписи ст.. 708 ЦК України. Апелянт зазначає, що встановлені у квартирі позивачки вікна та двері дійсно не відповідають умовам укладеного договору, однак це не робить неможливим чи недопустимим їх використання відповідно до їх цільового призначення, а тому відсутні як істотний недолік товару, так і підстави для розірвання договору. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач, як фізична особа-підприємець, здійснює роздрібну торгівлю невживаними товарами. 16 листопада 2013 року між сторонами був укладений договір купівлі - продажу металопластикових 2-х вікон та 1-ї балконної двері на загальну суму 4 870 грн. Грошові кошти були сплачені позивачкою відповідачу в повному обсязі, що підтверджується як умовами укладеного договору від 16 листопада 2013 року, так і товарним чеком від 03 грудня 2013 року. Відповідно до умов укладеного договору, відповідач мав передати у власність позивачці металопластикові два вікна та одні балконні двері: профіль - WDS - 400, фурнітура - МАСО; гарантія на профіль становить 5 років, а на фурнітуру - 1 рік. В ході розгляду справі відповідач визнав, що позивачці були передані та встановлені вікна та двері нижчої якості, ніж це передбачено умовами укладеного договору. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт укладення між сторонами договору купівлі - продажу та невиконання умов договору відповідачем не оспорювався та підтверджений матеріалами справи, а тому, з урахуванням приписів ст.. 708 ЦК України, договір купівлі-продажу від 16 листопада слід розірвати та стягнути на користь позивачки 4 870 грн. оплати за договором та у відшкодування моральної шкоди 200 грн.; позивачкою не надала доказів понесення витрат на виготовлення відкосів в сумі 700 грн., а тому у задоволенні цих вимог слід відмовити. Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 березня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат по виготовленню відкосів в сумі 700 грн. не оскаржується. З висновком суд першої інстанції в оскаржуваній частині частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. За змістом ст.. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов»язаний передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов»язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов»язаний прийняти товар і оплати товар. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, як фізична особа-підприємець, що здійснює роздрібну торгівлю невживаними товарами, передав позивачці товар, що призначений для домашнього використання; відповідач визнав, що позивачці були передані та встановлені вікна та двері нижчої якості, ніж це передбачено умовами укладеного договору, а тому суд першої інстанції вірно застосував до даних правовідносин приписи ст.. 708 ЦК України та розірвав договір купівлі-продажу від 16 листопада 2013 року і стягнув на користь позивачки 4870 грн. оплати за договором. Доводи апелянта про те, що суд повинен був застосувати до даних правовідносин приписи ст. 8 Закону України « Про захист прав споживачів» ; встановлені у квартирі позивачки вікна та двері використовуються за призначенням, а тому відсутні як істотний недолік товару, так і підстави для розірвання договору, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі доводи протирічать приписам ч. 3 ст. 698 ЦК України. Проте, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивачки у відшкодування моральної шкоди 200 грн, виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю у зв»язку з придбанням товару, що має недолік, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. В ході розгляду справи позивачкою не надано доказів, які б свідчили, що внаслідок придбання нею металопластикових вікон та дверей нижчої якості, ніж зазначено в договорі купівлі-продажу від 16 листопада 2013 року, була завдана шкода її майну чи здоров»ю або вона отримала каліцтво, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивачки у відшкодування моральної шкоди 200 грн. слід скасувати та відмовити у задоволенні цих позовних вимог, в іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Outcome: partial