Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Ворзельська селищна рада Київської області звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про стягнення з [PERSON] коштів в сумі 88 748,36 грн. на користь місцевого бюджету селища Ворзель. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в порушення ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Положення про порядок залучення коштів замовників об`єктів будівництва на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Ворзель, затвердженого рішенням Ворзельської селищної ради Київської області від 31.05.2011 № 101-09-V1 зі змінами та доповненнями згідно рішень від 19.12.2013 № 538-33-V1 та від 23.06.2016 № 143-12-V11, відповідач [PERSON] , як забудовник, не уклав договору про пайову участь, тому Ворзельська селищна рада вимушена була звернутися до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про визнання укладеним договору пайової участі. Позивач зазначає, що 05.04.2018 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/7946/17, яке залишене без змін судами апеляційної та касаційної інстанції, позов Ворзельської селищної ради Київської області до [PERSON] було задоволено частково, визнано укладеним договір про пайову участь замовника об`єкта будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Ворзель між Ворзельською селищною радою Київської області та [PERSON] на суму 88 748,36 грн. Ворзельською селищною радою на адресу [PERSON] 06.08.2019 та 05.09.2019 надсилались листи претензії про сплату коштів пайової участі, на які відповідач надавав відповіді, у яких зазначав надумані підстави, що свідчить про ухилення від виконання умов договору. Відповідач не виконав умов договору, який був укладений на підставі судового рішення, кошти у розмірі 88 748,36 грн., відповідно до пункту 2.2. договору, не сплатив. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.10.2019 р. позов було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви (т. 1 а.с. 32, 33). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.01.2020 року відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (т. 1 а.с. 89, 90). 03.02.2020 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з тих підстав, що відповідно п. 7 договору про пайову участь у редакції, визнаній укладеній судом, він набирає чинності з моменту підписання його сторонами. Проте позивач не звертався до [PERSON] з відповідною вимогою про підписання договору про пайову участь і станом на 29.01.2020 р. вказаний договір відповідачем не підписаний, тому не є чинним в частині зобов`язання [PERSON] здійснити оплату вказаних у ньому грошових коштів. Відповідно до Договору про пайову участь, його невід`ємною частиною є розрахунок величини пайового внеску (Додаток № 1), який судом не розглядався, не визнавався укладеним і [PERSON] не направлявся, тому сторонами не узгоджувався. Реквізити вказані в договорі в судовому рішенні відрізняються від прохальної частини позовної заяви. Волевиявлення відповідача на укладення договору про пайову участь не будо вільним і суперечило його внутрішній волі (т. 1 а.с. 143-145). 03.02.2020 року до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до Ворзельської селищної ради Київської області про визнання недійсним договору про пайову участь замовника об`єкту будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Ворзель, який був визнаний укладеним у межах розгляду цивільної справи № 755/7946/17 за позовом Ворзельської селищної ради до [PERSON] про визнання укладеним договору пайової участі. Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що договір про пайову участь, який визнаний укладений у запропонованій Ворзельською селищною радою редакції примусово, шляхом звернення до суду без будь якого волевиявлення [PERSON] та всупереч його внутрішній волі. По справі № 755/7946/17 [PERSON] був проти задоволення позову, оскаржував ухвалені рішення, посилаючись на ті обставини, які на його думку свідчили про відсутність підстав для визнання договору укладеним, що доводить його відсутність волі на укладення цього правочину. Це свідчить про наявність підстав для визнання договору про пайову участь недійсним, відповідно ст. ст. 3, 627, 628, 203, 215 ЦК України (т. 1 а.с. 162-164). Ухвалою суду від 03.02.2020 року провадження у справі було зупинене до перегляду Київським апеляційним судом ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 03.01.2020 року, у зв`язку з поданням представником відповідача апеляційної скарги на ухвалу про відкриття провадження у справі (т. 1 а.с. 104, 105). Постановою Київського апеляційного суду від 18.06.2020 апеляційна скарга була відхилена, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 03.01.2020 р. про відкриття провадження по справі залишена без змін (т. 1 а.с. 132-134). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2020 року провадження у справі поновлено (т. 1 а.с. 132). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.11.2020 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про прийняття зустрічного позову. Зустрічний позов [PERSON] до Ворзельської селищної ради Київської області про визнання договору недійсним прийнято до спільного розгляду із первісним позовом Ворзельської селищної ради Київської області до [PERSON] про стягнення заборгованості по пайовому внеску. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 13 січня 2021 року о 12 год. 00 хв. (т. 1 а.с. 182, 183). 26.11.2020 року до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву у якому Ворзельська селищна рада Київської області просить відмовити у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на те, що порядок укладення договорів за рішенням суду регулюється статтею 649 ЦК України. У своїх запереченнях на позовну заяву у справі № 755/7946/17 представник [PERSON] зазначав аналогічні обставини викладені у зустрічному позові у цій справі з посиланням на ті ж норми Цивільного кодексу України. Дані обставини були досліджені та встановлені у рішенні Дніпровського районного суду м. Києва від 05.04.2018 року справі № 755/7946/17 та в постановах апеляційного суду та Верховного Суду, що не підлягають доказуванню про розгляду поданого зустрічного позову (т. 1 а.с. 187-191). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.01.2021 року відмовлено у задоволенні заяви представника Бучанської міської ради Київської області Черевко М.І. про заміну сторони позивача за первісним позовом, яка є відповідачем за зустрічним позовом, Ворзельську селищну раду Київської області на Бучанську міську раду Київської області (т. 1 а.с. 242, 243). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.01.2021 року підготовче провадження у справі закрите, призначено справу до судового розгляду по суті (т. 1 а.с. 239). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.02.2021 року замінено у справі сторону позивача за первісним позовом, який є відповідачем за зустрічним позовом, - Ворзельську селищну раду Київської області на правонаступника Бучанську міську раду Київської області (т. 2 а.с. 35, 36). В судовому засідання представник позивача - відповідача за зустрічним позовом Бучанської міської ради Київської області Тужиліна К.М. просила задовольнити первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на його безпідставність, надала пояснення викладені у позові Ворзельської селищної ради та у відзиві на зустрічний позов. Представник відповідача - позивача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] просила відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов з підстав, викладених у відзиві на позов Ворзельської селищної ради та у зустрічній позовні заяві. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що попередньо Ворзельська селищна рада Київської області зверталась до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про визнання укладеним договору пайової участі. За результатом розгляду спору рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.04.2018 року по справі № 755/7946/17 позовні вимоги Ворзельської селищної ради Київської області задоволено частково, визнано укладеним Договір про пайову участь замовника об`єкту будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Ворзель між Ворзельською селищною радою Київської області та [PERSON] в редакції, викладеній у резолютивній частині рішення (далі - Договір, т. 1 а.с. 48-55). Предметом Договору є залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Ворзель, відповідно до рішення Ворзельської селищної ради №101-09-VІ від 31.05.2011 року «Про порядок залучення коштів замовників об`єктів будівництва на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Ворзель» з внесеними змінами згідно рішень Ворзельської селищної ради № 538-33-VІ від 19.12.2013 року та № 143-12-VІІ 23.06.2016 року, стосовно об`єкту будівництва розташованого в [ADDRESS] , цільове призначення якого: 12-квартирний житловий будинок загальною площею квартир 817,8 м2. Пунктом 2.4 Договору визначено, що відрахування коштів на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Ворзель забудовником здійснюється у розмірі 4% від загальної кошторисної вартості та становить (2 218 709 тис. грн. 08 коп. х 4 %) - 88 748 грн. 36 коп. Сплата коштів замовником на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Ворзель сплачується єдиним платежем (т. 1 а.с. 54). За вимогами зустрічного позову [PERSON] просить визнати недійсним Договір з посиланням на те, що він не отримував пропозиції від Ворзельської селищної ради підписати договір, спірний правочин визнаний укладеним судом без його волевиявлення, відсутній додаток № 1 з розрахунком величини пайового внеску, пункт 7 Договору передбачає, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами, проте договір не містить його підпису, що на думку позивача за зустрічним позовом є підстави для визнання недійсним Договору, відповідно положень ст. ст. 3, 627, 628, 203, 215 ЦК України. Проте вказані доводи [PERSON] у розрізі даного спору суд до уваги прийняти не може, як підставу для задоволення зустрічного позову, з огляду на наступне. Загальними засадами цивільного законодавства, серед іншого, визначено свободу договору (ст. ст. 3, 627 ЦК України). Згідно вимог ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За нормою ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» N 9 від 06.11.2009 роз`яснено, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Разом з тим, відповідно положень частин 1-4, 6 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.04.2018 року по справі № 755/7946/17 встановлено факт невиконання [PERSON] , як забудовником, своїх обов`язків щодо укладення з Ворзельською селищною радою договору про його пайову участь та сплати за ним коштів для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Ворзель, що є порушенням зобов`язання, яке прямо передбачено чинним законодавством, зокрема ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - рішення суду). Відповідно частини 1 ст. 649 ЦК України, розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом. Вищевказане рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05.04.2018 року по справі № 755/7946/17 залишене без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 25.07.2018 року та постановою Верховного Суду від 20.05.2019 року (т. 1 а.с. 56-71). За висновком суду касаційної інстанції, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку щодо порушення відповідачем [PERSON] , як забудовником, своїх обов`язків щодо укладення з селищною радою договору про його пайову участь та сплати коштів для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури. Укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язковим в силу імперативних приписів Закону; саме відповідач повинен був звернутися до міської ради з заявою про укладання договору; у частинах восьмій, дев?ятій статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» унормовано позасудову процедуру укладення органу місцевого самоврядування та замовника укласти договір про пайову участь. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно частини 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Недійсність правочину розуміється, як не існування договору, як відсутність тих правових наслідків які має породжувати договір, а не як підстава констатації відсутності за договором правових наслідків. Натомість, укладення між сторонами Договору визнано судовим рішенням, що не дає підстави для визнання цього договору недійсним, як такого, що не підписаний відповідачем. За приписами частини 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. З матеріалів справи убачається, що у наданому Ворзельською селищною радою проекті договору пайової участі по справі № 755/7946/17 сума пайового внеску була зазначена у розмірі 897 710,72 грн. При цьому рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.04.2018 року відповідно наданих сторонами доказів було здійснено розрахунок величини пайового внеску у розмірі 88 748,36 грн. За таких обставин суд вважає, що є безпідставними посилання [PERSON] на те, що судом не розглядався додаток № 1, що є розрахунком величини пайового внеску, сторонами він не узгоджувався та йому не направлявся. Ворзельською селищною радою на адресу [PERSON] надсилалась претензія від 06.08.2019 року з вимогою виконати умови Договору укладеного на підставі рішення суду про сплату пайової участі в сумі 88 748,36 грн. (т. 1 а.с. 72, 73). На цю претензію [PERSON] надав відповідь від 19.08.2019 року про те, що отримана ним претензія підписана особою без відповідних на те повноважень, а також не надано документів на підтвердження його зобов`язань (т. 1 а.с. 74). Вдруге претензія про сплату коштів надсилалась Ворзельською селищною радою [PERSON] 05.09.2019 року (т. 1 а.с. 75-77). На таку претензію [PERSON] надав відповідь від 16.09.2019 року, що будь яких відомих йому судових рішень про стягнення з нього коштів на користь Ворзельської селищної ради на даний час не існує, у рішенні суду від 05.04.2018 р. у п. 7 договору передбачено, що він набирає чинності з моменту підписання сторонами, до копії рішення суду не додано додаток № 1, підпис на договорі він не ставив, тому договір не набрав чинності, він категорично заперечує щодо досягнення згоди з усіх істотних умов договору (т. 1 а.с. 78, 79). Натомість, факт укладення між сторонами спірного договору встановлено судовим рішенням, що відповідно до норми ст. 638 ЦК України, свідчить про досягнення між [PERSON] та Ворзельською селищною радою Київської області в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Представником [PERSON] подано суду заяву про застосування позовної давності, у якій зазначено про те, що датою прийняття об`єкта будівництва у експлуатацію є 11.03.2014 року, тому позивачем пропущений строк позовної давності (т. 1 а.с. 166, 167). Відповідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно положень частин 2, 3 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Для захисту своїх порушених прав Ворзельська селищна рада зверталась до суду із позовом до [PERSON] про визнання укладеним договору пайової участі, за умовами якого обумовлена сплата коштів на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища. Отже, строк позовної давності перервався. Рішення суду за результатами розгляду спору набрало чинності 25.07.2018 року. З цим позовом Ворзельська селищна рада звернулась 03.10.2019 року, тобто у межах визначеного ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення, з [PERSON] на користь правонаступника Ворзельської селищної ради - Бучанської міської ради Київської області в дохід місцевого бюджету слід стягнути кошти пайового внеску відповідно пункту 2.4 Договору у розмірі 88 748 грн. 36 коп. У задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України у порядку розподілу судових витрат між сторонами суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Бучанської міської ради Київської області сплачений позивачем за первісним позовом судовий збір в дохід держави у розмірі 1 921 грн. (т. 1 а.с. 7).

Outcome: approved