Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

В листопаді 2017 р. [PERSON], на підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України, звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Ріпкинського району про визначення додаткового строку, тривалістю 3 місяці, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка сталась 7 грудня 2016 р., мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється спадкоємцем за законом першої черги після її смерті. Вказувала, що у встановлений строк вона не звернулась до нотаріуса / нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, у зв'язку з необізнаністю в діючому законодавстві, і вказану причину пропущення строку вважає поважною. Судом замінено неналежного відповідача [PERSON] сільськуї раду Ріпкинського району на належного відповідача [PERSON]. В судовому засіданні: - позивачка [PERSON] підтримала позов, з підстав вказаних в ньому. Визнала, що знала про смерть матері. Заперечила проти обізнаності в діючому законодавстві, так як після свекрухи спадщини не приймала; - відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] заперечили проти позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, а саме у зв'язку з тим, що згідно усталеної практики застосування ч. 3 ст. 1272 ЦК України судом\~не можуть бути визнані поважними\~такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як\~\~юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, а інших причин позивачка не вказала. Будучи допитаною в судовому засіданні, в якості свідка [PERSON], в межах предмета спору, вказала, що матер [PERSON] проживала з нею, вона здійснила її поховання, а сестра [PERSON] була присутньою на похованні матері. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідачки [PERSON], її представника [PERSON], показання [PERSON], як свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що: - [PERSON] являлась матір'ю позивачки по справі КРАВЧЕНКО (до шлюбу ПОНОМАР) В.М. та відповідачки по справі [PERSON], що підтверджуються свідоцтвами про народження останніх (серія ІІ-АВ № 770792 та серія І-ЯК № 1091806 відповідно) та свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] (серія І-ЕЛ № 342894); - [PERSON] померла 7 грудня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про її смерті (серія І-ЕЛ № 290977, наявне в матеріалах спадкової справи); - [PERSON] являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], яка сталась 7 грудня 2016 р., що вбачається із спадкової справи № 69/2017, заведеної приватним нотаріусом МОКЛИГІНОЮ О.С.. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] не є особою, яка автоматично, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину після смерті [PERSON], яка сталась 7 грудня 2016 р. та є особою, яка в шестимісячний строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України не подавала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними. В абзаці 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В сенсі ч. 3 ст. 1272 ЦК України, судом\~не можуть бути визнані поважними\~такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як\~\~юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини. Враховуючи те, єдиною підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] вказала необізнаність в діючому законодавстві, яке не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, те, що інших підстав не вказала в позовній заяві, суд знаходить, що відсутні правові підстави для задоволення вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи положення ч.ч. 1, 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137, ст. 141 ЦПК України, те, що в укладеному між [PERSON] та адвокатом [PERSON] договорі про надання правової допомоги від 10.02.2018 р. прописано, що Клієнт зобов'язаний сплатити Адвокату гонорар в розмірі обумовленими сторонами, те, що [PERSON] не надала доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат в судовому засіданні, то, на даний час, відсутні правові підстави для покладення на [PERSON] обов'язку відшкодувати [PERSON] витрати на правничу допомогу.

Outcome: dismissed