Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

В лютому 2016 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: Управління Держгеокадастру Києво-Святошинського району Київської області, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання права власності на земельну, посилаючись на те, що рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області № 1-7 від 30.01.1998 року було передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для ведення садівництва членам садівницького товариства «Тиша» площею 13.326 га. На підставі вищезазначеного рішення [PERSON] сільською радою народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області [PERSON] було видано держаний акт на право приватної власності на землю, площею 0.074 га для ведення садівництва в садівницькому товаристві «Тиша». Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 1336 від 28 квітня 1998 року На початку 2015 року оригінал вищезазначеного державного акту було втрачено, про що позивачем було подано оголошення до газети «Україна молода», випуск від 10 лютого 2015 року за№ 19 (4846). У лютому 2015 року позивач звернувся до [PERSON] сільської ради з проханням надати йому завірену копію рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 30.01.1998 року № 1-7. У відповідь на звернення [PERSON] сільська рада надіслала лист, в якому повідомила, що в архіві сільської ради додаток № 1 до рішення № 1-7 відсутній, а також надала довідку № 168 від 06.03.2015 року, в якій зазначила, що земельна ділянка площею 0.074 га належить йому згідно Державного акту на праві приватної власності на землю, зареєстрованого від 28.04.1998 року за № 1336 та розташована по вул. Лісовій, 166 в с/т «Тиша» за межами села Віта-Поштова [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Також позивач звертався до Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області, з проханням надати йому належним чином завірену копію державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Листом № 126/6-15 від 08.04.2015 року Управлінням Держземагенства у Києво- Святошинському районі Київської області повідомлено, що відповідно до матеріалів інвентаризації державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я гр. [PERSON] не виявлений. Позивач зазначає, що через втрату оригіналу державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та відсутність її реєстрації, останній позбавлений можливості звернутися до Управління державної реєстрації для реєстрації права власності на земельну ділянку та до Управління держгеокадастру для реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, отримання витягу з Державного земельного кадастру, а тому вимушений звернутись за захистом своїх прав та законних інтересів до суду. Посилаючись на вищевикладене та норми закону, позивач просив суд: винести рішення, за яким визнати право приватної власності за Позивачем - [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер, [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,074 га для ведення індивідуального садівництва в садівницькому товаристві «Тиша», розташовану за межами села Віта- Поштова [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, яка належить йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю, н зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1336 від 28 квітня 1998 року. Зобов'язати Управління держгеокадастру Києво-Святошинського району Київської області зареєструвати земельну ділянку в Державному земельному кадастрі. Зобов'язати Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області зареєструвати право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання свого представника не правила, про день слухання справи повідомлялася, належним чином звернулась до суду із клопотанням про слухання справи за її відсутності. Треті особи: Управління Держгеокадастру Києво-Святошинського району Київської області, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання своїх представників не правили, про день слухання справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомляли. Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє частково з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі вищезазначеного рішення [PERSON] сільською радою народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області [PERSON] було видано держаний акт на право приватної власності на землю, площею 0.074 га для ведення садівництва в садівницькому товаристві «Тиша». Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 1336 від 28 квітня 1998 року На початку 2015 року оригінал вищезазначеного державного акту було втрачено, про що позивачем було подано оголошення до газети «Україна молода», випуск від 10 лютого 2015 року за№ 19 (4846). Відповідно до довідки виданої [PERSON] сільською радою Києво-Святошинського району Київської області від 06.03.2015 року за № 168 земельна ділянка площею 0,074 га належить останньому згідно Державного акту на право приватної власності на землю зареєстрованого від 28.04.1998 р. за № 1336 та розташована по вул. Лісовій, 166 в с/т «Тиша» за межами села [PERSON] [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Згідно листа Управління Держгеокадастру в Києво-Святошинському районі Київської області відповідно до матеріалів інвентаризації державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-кв№112716 на ім»я [PERSON] не виявлений. Згідно\~ст. 373 ЦК України, земля є основним національним багатством, що перебуває від особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується\~Конституцією України\~і набувається та здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст. З\~ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог п. п. 1,5 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з вимогами ч. ч. 1,2, 6\~ст. 319 ЦК України, власник володіє,користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. За\~ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до\~ст. 153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. За\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткову обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам\~ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial