Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог, заявниця посилається на те, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Дубно Рівненської області є її матірю та матірю [PERSON], а також, дружиною [PERSON]В, що підтверджується відповідними свідоцтвами. До 2005 року [PERSON] проживала з ними в квартирі за адресою вул. Нечая, 14/2 в м. Дубно Рівненської області, яка належить їй на праві власності. В 2005 року [PERSON] поїхала на заробітки до Російської федерації, де вже з грудня 2005 року будь-який звязок із нею обірвався та місце перебування її нікому невідоме до цього часу. З часу, коли востаннє мали звістку про місце перебування [PERSON] пройшло вже майже 12 років. З цього приводу звертались у правоохоронні органи України, що підтверджується довідкою від 05.07.2017 року. Оголошення [PERSON] померлою необхідно для оформлення спадщини на квартиру №2, що знаходиться за адресою м.Дубно вул. Нечая, 14. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, оголосивши її матір [PERSON] померлою, так як встановлення даного факту необхідне для оформлення спадкових прав. Заінтересована особа [PERSON] та [PERSON] просять задоволити заявлені вимоги з підстав викладених у заяві. Заслухавши пояснення заявниці, заінтересованих осіб, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], [INFO], уродженка м. Дубно Рівненської області є матірю заявника [PERSON] та матірю [PERSON], дружиною [PERSON]В, що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с.3, 4, 5). Згідно довідкок від 05.07.2017 та 25.01.2018 Головного управління національної поліції в Рівненській області, [PERSON], [INFO], уродженка та жителька м.Дубно, вулиця Нечая, 12, Рівненської області, знаходиться у розшуку, відносно неї заведено ОРС категорії «Розшук» (а.с. 6, 42). До теперішнього часу жодних відомостей про місцезнаходження або місце проживання [PERSON], [INFO] не встановлено. Правовідносини з приводу оголошення особи померлою регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (ч. 2 ст. 46 ЦК України). Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідомо. Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Виняток встановлений у ч. 2 ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісті у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано роз'яснення, що судам необхідно відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Суд аналізуючи підстави, які обумовили звернення до суду, вважає, що обставин, з якими закон пов`язує оголошення фізичної особи померлою не встановлено. Як вбачається з матеріалів справи, заявник стверджує що [PERSON], [INFO], з 2005 року виїхала на заробітки до Російської Федерації. Останній раз виходила на зв'язок 2014 році. На підтвердження зазначених обставин, заявником не надано суду жодних належних та допустимих доказів, зокрема, лише наявна довідка від 05.07.2017 та 25.01.2018 про те що, місце знаходження її матері не встановлено. Інших належних та допустимих письмових доказів про те, що заявник починаючи з 2014 р. по 2018 р. зверталась із заявами до правоохоронних органів щодо розшуку її матері, до суду надано не було. Також з заявою про оголошення особи безвісно відсутньою заявниця до суду не зверталась, що свідчить про невжиття нею всіх заходів необхідних для оголошення особи померлою. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для оголошення [PERSON], [INFO], померлою, оскільки на підставі наданих заявником доказів, заявником не доведено обставини, які вірогідно свідчили би про смерть її матері, обставини, за яких настала смерть, тощо. Відповідно до положень ст.ст.76, 77, 78,80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed