overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

В лютому 2017р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 19 липня 2008р. між сторонами було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, про що було зроблено актовий запис № 67. В шлюбі у сторін народилась [INFO] донька [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних скандалів. Спільне господарство сторонами не ведеться. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання стороною позивача було подано на адресу суду заяву, про розгляд справи у відсутність сторони, заявлені позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглядати справу у свою відсутність, заперечення проти позову не подавалися. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2008р. В шлюбі у сторін народилась донька: [PERSON], [INFO] народження. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище позивачки «[PERSON]», відповідача «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

В лютому 2017р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 06 жовтня 2007р. було зареєстровано шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що було зроблено актовий запис № 3397. В шлюбі у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання сторонами були подані на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2007р. В шлюбі у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

В лютому 2017 р. позивачка звернулася до суду із даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 18.05.2016 року між нею та [PERSON] була укладена угода про намір укласти договір купівлі продажу земельної ділянки площею 0,0458 га, розташованої за адресою: м. Маріуполь, Приморський район, СТ «Черьомушки», вул. Пята, 136. При укладенні угоди відповідач згідно даної ним розписки отримав від позивача 25000 грн. в якості авансу, в рахунок майбутніх платежів при здійсненні правочину купівлі продажу. Відповідач не виконав свої зобовязання за угодою, сплачені йому грошові кошти добровільно не повернув. Просила стягнути на її користь суму авансу 25000 грн., судовий збір в сумі 640 грн. та витрати на юридичну допомогу в сумі 1500 грн. Позивач в судове засідання не зявився, надавши на адресу суду відповідну заяву, в якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Представник позивача, [PERSON], в судове засідання не зявилась, надіславши на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи приходить до наступного: 18.05.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір завдатку, згідно з яким [PERSON] передала [PERSON] в рахунок майбутнього правочину купівлі продажу земельної ділянки площею 0,0458 га, розташованої за адресою: м. Маріуполь, Приморський район, СТ «Черьомушки», вул. Пята, 136 грошові кошти в сумі 25000 грн. (а. с. 5) Розпискою від 16.07.2016 року підтверджується факт виконання позивачем своїх зобовязань за угодою та передачі на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 25000 грн. (а. с. 7) Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Виходячи із змісту вказаної норми закону, суд вважає, оскільки сторони домовились укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, але відповідним чином його не оформили, то сплачені в рахунок виконання договору платежі повинні бути визнані авансом. Оскільки позивачка втратила інтерес до укладення договору купівлі-продажу, то їй відповідачем мають бути повернені гроші в розмірі 25\~000,00 грн., які внесені позивачкою відповідачці у якості авансу, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача [PERSON] судовий збір на користь держави у сумі 640 гривень, а також витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

В лютому 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], заявник) звернулася до суду із заявою про визнання недієздатною її матері [PERSON], [INFO] (далі по тексту - [PERSON]), встановлення над нею опіки та призначення опікуна. На обґрунтування заяви вказала, що у 2015 р. у її матері проявилась психічна хвороба - вона поводить себе неадекватно і агресивно, самостійно себе не обслуговує, дезорієнтована у просторі і часі, живе у минулому, її неможливо залишати саму без нагляду. Через свою хворобу мати не розуміє значення своїх дій, не може керувати ними та потребує постійного стороннього догляду і опіки. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити. З урахуванням фізичного та психічного стану [PERSON] суд вважав за можливе розглянути справу без її виклику в судове засідання. Представник органу опіки та піклування [PERSON] заяву підтримав та вніс подання про призначення [PERSON] опікуном її матері. Вислухавши учасників справи та дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини. [PERSON] та її мати [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами, проживають у Дарницькому районі м. Києва за адресою: [ADDRESS] З пояснень заявника вбачається, що у 2015 р. у її матері проявилась психічна хвороба - вона поводить себе неадекватно і агресивно, самостійно себе не обслуговує, дезорієнтована у просторі і часі. 07.02.2018 [PERSON] в супроводі дочки звернулася до диспансерного відділення Київської міської психоневрологічної лікарні № 1, де за результатами обстеження їй було встановлено діагноз «органічне ураження ЦНС інтоксикаційного генезу з вираженими змінами особистості та вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням». Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 511 від 01.08.2018 у теперішній час [PERSON] виявляє ознаки органічного ураження головного мозку поєднаного (судинно-інтоксикаційного) генезу з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням (згідно з МКХ-10 шифр F 06.8) і за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з положеннями статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Отже зважаючи на встановлені обставини суд дійшов висновку, що внаслідок хронічного психічного захворювання [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для визнання її недієздатною. Оскільки [PERSON] визнається недієздатною, вона не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. За приписом статті 58 ЦК України над фізичними особами, які визнані недієздатними, встановлюється опіка. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (частина 1 статті 60 ЦК України, частина 1 статті 300 ЦПК України). Обставин, які перешкоджають [PERSON] виконувати обов'язки опікуна, не встановлено, а отже подання органу опіки та піклування про призначення її опікуном матері суд вважає обґрунтованим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] (до шлюбу Хоменко) Т.І. звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис № 126). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що спільне життя у сторін не склалося через постійні сварки, взаємне непорозуміння, зловживання алкоголем відповідачем та різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені, а збереження сімї є неможливим та суперечить інтересам позивача. Від шлюбу у сторін двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до ч.1 п.1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб. Судом обєктивно встановлено, що 12 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис № 126) було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] (до шлюбу Хоменко) Т.І. та відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12 липня 2015 року. Спільне життя у сторін не склалося через постійні сварки, взаємне непорозуміння, зловживання алкоголем відповідачем та різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені, а збереження сімї є неможливим та суперечить інтересам позивача. Від шлюбу у сторін двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернувсь до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме просив встановити, що йому належить Державний акт на право приватної власності на землю Серія ХМ №03482, виданий Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області, 21 травня 1999 року на підставі рішення Старокостянтинівської міської ради за №98 п.2 від 29 квітня 1999 року та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON]. від 08 жовтня 1993 року та зареєстроване в реєстрі за №2727. В обґрунтування заяви посилавсь на те, що у вищевказаних документах невірно вказано його прізвище - Чайка-Чайківський, ім»я [PERSON], по-батькові Никаноровича, що перешкоджає йому вільно розпоряджатись, майном. Заявник звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його відстуності, та просив заяву задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], належить Державний акт на право приватної власності на землю Серія ХМ №03482, виданий Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області, 21 травня 1999 року на підставі рішення Старокостянтинівської міської ради за №98 п.2 від 29 квітня 1999 року та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 08 жовтня 1993 року та зареєстроване в реєстрі за №2727. Дані обставини підтверджуються: паспортними даними заявника; даними Державного акту на право приватної власності на землю Серія ХМ №03482, виданого Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області, 21 травня 1999 року на підставі рішення Старокостянтинівської міської ради за №98 п.2 від 29 квітня 1999 року; даними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 08 жовтня 1993 року та зареєстроване в реєстрі за №2727; даними довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконкому Старокостянтинівської міської ради №1059 від 30.01.2018р. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] (до шлюбу Ключник) О.В. про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (актовий запис № 3). На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені з січня 2018 року. Від шлюбу у сторін є двоє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідачка, незважаючи на те, що була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомила. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до ч.1 п.1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб. Судом обєктивно встановлено, що 27 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (актовий запис № 3) було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] (до шлюбу Ключник) О.В., що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб від 20.02.2018 року. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені з січня 2018 року. Від шлюбу у сторін є двоє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], просив ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачем, неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], залишити на виховання відповідача. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 20.02.2015 року з відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на сімейне життя, між ними постійно виникають конфлікти, шлюбні відносини фактично припинені, тому вважає, що їхня сімя розпалася остаточно і примирення між ними не можливе, тому звернулася до суду за захистом своїх сімейних права. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просить розглядати справу без його участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову, просила розглянути справу без її участі, дітей залишити на її вихованні. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.02.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коростишівського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 30, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 20.02.2015 року (а.с. 6). Від спільного сумісного проживання народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, зворотна сторона). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися він не бажає, відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, дітей суд залишає на виховання з відповідачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved