Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

В листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (далі Позивач, ПАТ «Правекс-Банк») звернувся до суду із позовом\~ до [PERSON]В (далі Позичальник, Відповідач) про стягнення заборгованості по кредитному договору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02 жовтня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником усіх прав та обовязків якого є ПАТКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 4949-021/08Р, за умовами якого Позивач надав Відповідачу грошові кошти у розмірі 9256,00 доларів США строком до 02.10.2015 зі сплатою 13,99% річних. Станом на 12 травня 2016 року Відповідачем належним чином не виконані зобовязання за Кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом, процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 11803,85 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.05.2016 становить 298940,33 гривень, у тому числі: заборгованість за кредитом 7552,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.05.2016 становить 191259,41 гривень, заборгованість за процентами 4251,85 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.05.2016 становить 107680,92 гривень. Вказану заборгованість просив стягнути\~ з відповідача, а також витрати на оплату судового збору в сумі 4484,10 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. 27 лютого 2017 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 10, ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 59, ч. 3, 4 ст. 60, ч. 3 ст. 61, ч. 2, 4 ст. 212, ч. 1 ст. 213, п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 02 жовтня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено Кредитний договір № 4949-021/08Р, за яким банк надав Позичальнику кредит в іноземній валюті на загальну суму 9256,00 доларів США (а.с. 6-10). Згідно з пунктом 1.2 Кредитного договору кредит надається Позичальникові терміном з 02.10.2008 по 02.10.2015 зі сплатою 13,99 відсотків річних. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Незважаючи на взяті на себе за Кредитним договором зобов'язання, Відповідач не виконував їх належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за кредитним договором № 4949-021/08Р від 02.10.2008, так заборгованість за кредитним договором складає 11803,85 доларів США, з яких за кредитом 7552,00 доларів США та процентами 4251,85 доларів США(а.с. 21). Верховний Суд України висловив правовий висновок у постанові від 24 вересня\~ 2014 року по справі 6-145цс14, згідно якого грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Таким чином, проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 4949-021/08Р від 02 жовтня 2008 року в загальній сумі 11803,85 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 7552,00\~ доларів США, заборгованість за процентами 4251,85 доларів США. З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 4484,10 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved