Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

В липні 2020 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача,але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення нею повноліття. В обгрунутвання вимог позивач посилається на те, що з 14.10.1995 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , яка проживає з нею, а відповідач ухиляється від свого обов`язку на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що у даній справі розглядається спір про стягнення аліментів, який підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою суду від 22.07. 2020 року відкрито провадження по справі та ухвалено про розгляд в порядку спрощеного провадження. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Суду пояснили, що на тепершінй часм сторони вже розірвали шлюб, дійсно продовжують проживати в одному житловому приміщенні. Проте у них відсутній спільний бюджет , відповідач взагалі не надає їй кошти, за характером роботи має постійні відрядження та відсутній вдома по декілька тижднів на місяць, в цей період донька повністю на її утриманні. Коли він перебуває вдома, то він іноді купляє продукти харчування, але без жодного узгодження з нею, один раз перед школою купив доньці одяг, більше витрат на доньку він не несе. Внаслідок такої його поведінки вона не може бути впевненою, що що він і надалі буде хоч іноді купувати доньці що-небудь, до того ж його утримання недостатньо для потреб доньки. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала викладені у відзиві обставини, позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову за передчасністю, адже на теперішні час сторони проживають в одному будинку і несуть рівний тягар утримання спільної дитини. Вислухавши поясненя позивачки, представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Матеріалами справи підтверджується, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.10.1995 року до 22.07.2020 року. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №3977. Також в обгрунтування своїх заперечень відповідач надав копії чеків про купівлю дитячого одягу та взуття в серпні 2020 року та квитки у розважальний центр у вересні 2020 та відвідування Дельфінарію в липні 2020 року. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з частиною першою статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача, який є фізично здоровим, не має іних утриманців, на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову 15 липня 2020 до суду і до її повноліття. При цьому суд не може взяти до уваги заперечення представника відповідача щодо передчасності заявлення таких вимог, оскільки сторони розірвали шлюб, між ними припинені шлюбні відносини, представником відповідача не заперечувалося проти відсутності у нього з матір`ю дитини спільного бюджету і його відсутності за місцем проживання по декілька тижднів та більше на місяць. За такого сам факт проживання відповідача у одному будинку з позивачем та їх спільною дитиною не може автомвтично свідчити про участь його в утриманні дитини спільно з позивачем. Купівля дитячого одягу та відвідування з дитиною розважальних заходів є звичайними батьківськими обовязками. Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved