Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

В квітні 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що при перевірці представниками позивача виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, по місту проживання відповідача [ADDRESS] було виявлено порушення ним п. 48 Правил, а саме «самовільне підключення електропроводки до електричної мережі енергопостачальника, після відключення, не обліковується прибором обліку». Це порушення зафіксовано в Акті про порушення Правил користування електричною енергією для населення № 27755 від 07.07.2011 року. Тому, відповідно до вимог п. 53 Правил та Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих постачальнику електричної енергії внаслідок порушення споживачем Правил, затвердженою постановою НКРЕ України № 526 від 04.05.2006 року по зазначеному акту про порушення Правил відповідачу була нарахована сума за без обліково спожиту енергію в розмірі 1627,64. Крім цього, за вказаною вище адресою 21.08.2012 року та 11.02.2014 року було також виявлено порушення Правил, а саме «самовільне підключення електропроводки до електричної мережі енергопостачальника, після відключення, не обліковується прибором обліку». Це порушення зафіксовано в Актах про порушення Правил користування електричною енергією для населення № 29882 від 21.08.2012 року та № 32568 від 11.02.2014 року, та нараховано суму за бе зобліково спожиту енергію згідно акту № 29882 від 21.08.2012 року - 6331,88 грн, та згідно акту № 32568 від 11.02.2014 року - 885,37 грн. Загалом ставиться питання про стягнення з відповідача суми недооблікованої електричної енергії в розмірі 8844,89 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача заборгованість за обліковану електричну енергію в розмірі 1706,97 грн. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав письмову заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю, наполягав на задоволенні вимог. Відповідач в судове засідання не прибув з не відомої суду причини, справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач за адресою свого мешкання [ADDRESS] без обліково споживав електроенергію. Даний факт підтверджено Актами про порушення Правил користування електричною енергією для населення № 27755 від 07.07.2011 року; № 29882 від 21.08.2012 року та № 32568 від 11.02.2014 року (а.с.7-8; 11-12;15-16). У відповідності до вимог п.п. 3.1 п. 3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року № 562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4 липня 2006 року № 782/12656, позивач має право здійснити розрахунок обсягу й вартості ел. енергії не облікованої внаслідок порушення споживачем правил відповідно до цієї Методики згідно «Порядку визначення і відшкодування збитків, завданих енергопостачальником внаслідок викрадення електричної енергії» затвердженої ПКМУ від 08 лютого 2006 року №122, та надати споживачу додатковий рахунок до сплати. В даному випадку встановлено порушення Правил, за якими відповідно до Методики, здійснюється розрахунок без обліково спожитої ел. енергії за тарифами, встановленими НКРЕ України. У відповідності з листом НЕРЕ України «Щодо надання роз»ясень» від 04.05.2005 року № 05-39-/3507, акт про порушення споживачем Правил вважається дійсним, коли його підписав хоча б один представник енергопостачальника та споживач, або коли він підписаний трьома представниками енергопостачальника і містить позначку про відмову споживача від підпису. Відсутність у акті підпису свідка, навіть за умов наявності у акті відповідної графи, не є приводом для визнання такого акту не дійсним. Таким чином за актом № 27755 від 07.07.2011 року відповідачу була нарахована сума без обліково спожитої ел. енергії у розмірі 1627,64 грн. (а.с.17); за актом № 29882 від 21.08.2012 року - 6331,88 грн. (а.с.13); за актом № 32568 від 11.02.2014 року - 885,37 грн. (а.с.9) Загалом сума недооблікованої електричної енергії складає 8844,89 грн. Крім цього відповідач має заборгованість за спожиту обліковану електричну енергію в розмірі 1706,97 грн. (а.с.23). У відповідності до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги, зокрема за електричну енергію береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п. 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 (надалі ПКЕЕН) розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно п. 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше наступного місяця. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконує свої обов'язки по оплаті послуг за спожиту електричну енергію. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 526 ЦК Ураїни зобов'язання повинно виконуватись належним чином. Відповідно до ст. 610, 625 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання чи неналежне виконання. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача повністю доведені, тому підлягають повному задоволенню відповідно до розрахунків позивача, який суд перевірив та зазнав правильним. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved