Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

В листопаді 2013 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON], якою позивач просив стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та з [PERSON] (на свою користь суму боргу у розмірі 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок за договором позики, укладеним між сторонами 05 липня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 1256. Стягнути у солідарному порядку з [PERSON] та з [PERSON] на користь позивача за користування позиченими грошима 3 % річних у сумі 911 (дев'ятсот одинадцять) 01 копійок та проценти від суми боргу в розмірі 1991 (одна тисяча дев'ятсот дев'яносто одна) гривня 00 копійок, а також 1 529 (одну тисячу п'ятсот двадцять дев'ять) гривень - на відшкодування понесених позивачем судових витрат. Відповідачі від виконання зобов'язання щодо повернення грошових коштів ухилялись, що вимусило [PERSON] захищати своє порушене право в судовому порядку. 04 березня 2014 року судом ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та стягнення відсотків за користування грошима - задоволено. Вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики грошових коштів від 05.07.2013 року в розмірі 150 911 (сто п'ятдесят тисяч дев'ятсот одинадцять) гривень 01 копійка; три відсотки річних від простроченої суми боргу в розмірі 911 (дев'ятсот одинадцять) гривень 01 копійок; відсотки за користування грошима в розмірі 1991 (одна тисяча дев'ятсот дев'яносто одна) гривня 00 копійок; судові витрати в розмірі 764 (сімсот шістдесят чотири) гривні 00 копійок з кожного з відповідачів. За результатами розгляду заяви відповідача [PERSON], ухвалою від 01.10.2014 року суд скасував заочне рішення та призначив справу до розгляду в загальному порядку. Під час розгляду справи в загальному порядку представником позивача було подано заяву про зменшення позовних вимог, якою останній просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача суму боргу з урахуванням індексу інфляції за договором позики грошових коштів від 05.07.2013 року в розмірі 52 859,77 грн., 3 % річних від простроченої суми - в розмірі 1 350,00 грн., проценти за користування грошима - в розмірі 14 391,00 грн., судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1 529 грн., витрати на оплату правової допомоги у розмірі 2700 грн. У судовому засіданні 17 листопада 2014 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] уточнені позовні вимоги визнала частково, а саме в частині стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 52 859,77 грн., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 1 350,00 грн., витрат на оплату правової допомоги в розмірі 2700 грн. та судового збору в розмірі 542,09 грн. З такою позицію представника відповідача погодився й представник позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання 17 листопада 2014 року не з'явилась, про дату та час проведення судового засідання сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила, з заявою про зменшення позовних вимог ознайомлена, своє ставлення до уточнених вимог не висловила. Після технічної перерви представник позивача та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явились, через канцелярію суду надали спільну заяву про подальший розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, враховуючи згоду, до якої дійшли представники сторін під час розгляду справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 05 липня 2013 року між [PERSON], у якості позикодавця, [PERSON], у якості позичальника, та [PERSON], у якості поручителя, було укладено договір позики грошових коштів (надалі - Договір). Відповідно до п. 1 Договору Позикодавець передав у власність Позичальника грошові кошти у сумі 150 000 гривень, а Позичальник зобов'язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених договором. Згідно з п. 2 Договору грошові кошти передані Позикодавцем та одержані Позичальником до підписання договору. Підписання сторонами договору підтверджує факт передання грошових коштів. Пункт 3 Договору зазначає, що Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві позику у строк до 10.10.2013р. При цьому сторони домовились, що повернення грошових коштів за договором, буде провадитися шляхом оплати трьох рівних платежів в готівковій або безготівковій формі, а саме: - в строк до 01.08.2013 року, сума платежу дорівнює 50 000,00 гривень. - в строк до 10.09.2013 року, сума платежу дорівнює 50 000,00 гривень. - в строк до 10.10.2013 року, сума платежу дорівнює 50 000,00 гривень. Підтвердження сплати Позичальником частини грошових коштів є відмітка Позикодавця на примірнику Договору або платіжне доручення банку. Відповідно до п. 6 Договору сторони домовилися, що грошове зобов'язання, яке виникає внаслідок посвідчення Договору, повністю забезпечується порукою [PERSON], тобто у разі невиконання Позичальником свого зобов'язання, [PERSON] зобов'язана виконати зобов'язання у повному обсязі. Під час розгляду справи судом було встановлено, що 01.08.2013 року [PERSON] передав [PERSON] в рахунок погашення боргу грошову суму в розмірі 50000,00 грн., 17.09.2013 року [PERSON] передав [PERSON] в рахунок погашення боргу грошову суму в розмірі 50000,00 грн., 14.10.2013 року [PERSON] передав [PERSON] в рахунок погашення боргу грошову суму в розмірі 5000,00 гривень. Дані обставини також були визнані сторонами. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідачів процентів за користування грошима за договором позики у розмірі 14 391,00 грн., то суд відмовляє в цій частині позову, оскільки умовами договору передбачено, що користування позикою є безкоштовною. Стосовно решти заявлених позивачем вимог, то як вже було зазначено вище, представники сторін дійшли згоди щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на користь позивача, що є підставою для задоволення позовних вимог у визначеному розмірі. За положеннями ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Згідно з ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: partial