Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

В лютому 2009 року обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернулось до суду з даним позовом в обґрунтування якого зазначило, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів послугами з централізованого опалення. У зв'язку з неналежним виконанням обов'язку по сплаті комунальних послуг з теплопостачання, за особовим рахунком відповідача [NUMBER] за період з 01.08.2003р. по 01.01.2009р. утворилася заборгованість в сумі 7035,58 грн. З урахуванням уточнених позовних вимог просили суд стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості за послуги з теплопостачання [ADDRESS], що виникла за період з 01.08.2003р. по 01.01.2009р. у розмірі 7035грн. 58коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30грн., судовий збір 50грн. Оскаржуваним рішенням позов обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» суму заборгованості за послуги теплопостачання [ADDRESS], що виникла за період з 01.01.2006р. по 01.04.2008р. в розмірі 3122 грн. 87коп.: по 780грн. 71коп. з кожного. Стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» суму заборгованості за послуги теплопостачання [ADDRESS], що виникла за період з 01.04.2008р. по 01.01.2009р. в розмірі 1715грн. 28коп.: по 343грн. 56коп. з кожного. Вирішено питання розподілу судових витрат. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність між відповідачами та ОКП «Донецьктеплокомуненерго» договору про надання житлово-комунальних послуг; суд залишив поза увагою показання їх сусіда про те, що в його квартирі проведено замкнення системи опалення, що свідчить про відключення їх (відповідачів) квартири від централізованого опалення. Апелянт та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні апеляційного суду підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити. Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні апеляційного суду заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити. Відповідач [PERSON] в судове засіданні апеляційного суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягаю задоволенню частково з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі є власниками [ADDRESS] та споживачами послуг ОКП «Донецьктеплокомуненерго» з теплопостачання за вищевказаною адресою. На ім`я відповідача [PERSON] за даною адресою відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Відповідачі систематично не виконують зобов`язання по сплаті послуг теплопостачання, у зв`язку з чим за період з 01.08.2003 р. по 01.04.2008р. виникла заборгованість з оплати централізованого теплопостачання к розмірі 7035грн. 58коп. (а.с.9, 10). Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення, що надаються ОКП «Донецьктеплокомуненерго», проте, оплату послуг не здійснюють, доказів вжиття відповідних заходів до отримання дозволу на відключення системи опалення у квартирі в установленому законом порядку, тому з урахуванням ст.257 ЦК України, а також часу набуття відповідачем [PERSON] процесуальної дієздатності, суд частково задовольнив позов та стягнув з відповідачів (з урахуванням рівності часток у спільній сумісній власності) заборгованість за послуги з централізованого опалення. Колегія суддів погоджується з даним висновком суду про правомірне нарахування ОКП «Донецьктеплокомуненерго» плати за централізоване опалення за адресою: [ADDRESS], власниками якої є відповідачі. Суд першої інстанції правильно виходив з того, що між сторонами склалися правовідносини, які регулюються нормами ЦК України, ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005р. №630 з відповідними змінами (далі за текстом Правила) та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005р. №4 і зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 09.12.2005 року за №1478/11758 з наступними змінами. Відповідно до ст.162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пп.1 п.30 Правил, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 Правил, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Питання відключення від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила). Відповідно до п.26 Правил відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Згідно з п. 25 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4, встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 були внесені зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачі самовільно, без належного дозволу відключили свою квартиру від мережі централізованого опалення, тобто з порушенням встановленого порядку, що не звільняє їх від обов'язку сплачувати за надані позивачем послуги з теплопостачання. Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону. Доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність між ними та позивачем договору про надання житлово-комунальних послуг, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки послуги з централізованого опалення надавалися ОКП «Донецьктеплокомуненерго», відповідачі, в установленому законом порядку не відмовлялися від їх надання, що підтверджує наявність правовідносин з надання житлово-комунальних послуг між сторонами. Інші доводи апелянта спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду, викладеними у рішенні. Між тим, висновок суду першої інстанції щодо заявлених у справі позовних вимог не у повній мірі відповідає вимогам матеріального права а саме вимогам ст.ст.257, 322, 369 ЦК України, що є підставою для виходу апеляційним судом за межі доводів апеляційної скарги. Так, згідно ч.3 ст.303 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Згідно ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, що передбачено ч.1 ст.369 ЦК України. Згідно зі ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Апеляційним судом встановлено та не заперечувалося відповідачами під час розгляду справи, що [ADDRESS] належить відповідачам на праві спільної сумісної власності без визначення часток кожного з них у праві власності, що вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 24.11.1993р. (а.с.48). Між тим, суд першої інстанції не врахував вимоги ст.322 ЦК України та залишив поза увагою, що учасники спільної сумісної власності несуть витрати на утримання спільного майна в солідарному порядку, а не в межах частки у праві власності, і з цих підстав дійшов неправильного висновку про стягнення з відповідачів боргу на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» виходячи з рівності часток у спільній сумісній власності. Крім того, суд першої інстанції правильно застосувавши до спірних правовідносин строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, помилково визначив початок перебігу строку позовної давності, який, з урахуванням ст.253 ЦК України та матеріалів справи, починається, з наступного дня після дати звернення ОКП «Донецьктеплокомуненерго» з позовом про стягнення заборгованості (16.02.2009р.). Таким чином, враховуючи норми ст.253 ЦК України, межі позовних вимог, а також наданий ОКП «Донецьктеплокомуненерго» розрахунок заборгованості відповідачів за послуги централізованого опалення (а.с.56), відповідачі повинні нести зобов`язання по сплаті наданих позивачем послуг з теплопостачання у солідарному порядку за період з 01.02.2006р. по 01.01.2009р. За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині суми заборгованості з централізованого опалення та способу стягнення її з відповідачів не можна визнати законним й обґрунтованим, тому відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України воно підлягає зміні за стягнення у солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованості за спожиті послуги теплопостачання за період з 01.02.2006р. по 01.04.2008р. у розмірі 3 039грн. 74коп.; з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованості за спожиті послуги теплопостачання за період з 01.04.2008р. по 01.01.2009р. у розмірі 1 715грн. 27коп. В решті частині рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Outcome: partial