Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

В квітні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . В даному будинку зареєстровано місце проживання двох повнолітніх осіб. Зокрема, в даному будинку зареєстрований та проживає позивач [PERSON] , а також зареєстрований, але не проживає відповідач [PERSON] , який в будинку жодного дня не проживав, де він проживає на даний час позивачу невідомо, з часу реєстрації жодного разу в будинку не з`являвся. Всі обов`язки, що випливають по утримання житла виконує позивач, як власник будинку. Відповідач стосунків з позивачем не підтримує, не є членом сім`ї позивача, позивачу його особа взагалі невідома, речей або іншого майна відповідача в будинку не має. Комунальні платежі відповідач не сплачує, житлом не користується. Вирішити питання щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку можливо лише шляхом визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. У зв`язку із чим позивач змушений був звернутися до суду. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.05.2021 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу без його участі на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також, надав телефонограму, в якій не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом та не надав суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази. Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, позивач надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, тому суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України проводиться без участі сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 08 листопада 2021 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.04.1999 року державним нотаріусом Вишгородської районного державної нотаріальної контори, яке зареєстроване в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації № 287 та свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 03.11.2020 року державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.11.2020 року власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] . З копії паспорта [PERSON] вбачається, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа № 459/0214 від 09.04.2021 року Новопетрівської сільської ради, за адресою: [ADDRESS] станом на 10.11.2020 року зареєстроване місце проживання 2 неповнолітніх осіб. З акту обстеження по факту не проживання особи на території села Нові Петрівці виданого депутатом Петрівської сільської ради Бойко О.А. від 13.04.2021 року вбачається, що в результаті обстеження будинку [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] , [INFO] , за вищезазначеною адресою не проживав жодного дня. Відповідно до довідки № 430 від 14.04.2021 року виданою сільським головою Стареньким Р. , [PERSON] , [INFO] не проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа Петрівської сільської ради № 03-11/980 від 21.04.2021 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст. 391 ЦК України. За ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Реєстрація відповідача у житловому будинку належному позивачу порушує його право, передбачене ст. 317 ЦК України. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] ., що належить позивачу, у зв`язку із відсутністю без поважних причин понад один рік, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved