Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

В обґрунтування позову представник позивача вказувала, що з 24 лютого 2011 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] був укладений кредитний договір без номеру (далі за текстом Кредитний договір) За цим договором [PERSON] був наданий кредит у розмірі 10000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Однак [PERSON] помер [INFO] , що було підтверджено свідоцтвом про смерть від 07 грудня 2016 року. Але на день смерті позичальника [PERSON] існувала заборгованість за простроченим тілом кредиту по кредитному договору перед Банком в розмірі 10919,81 грн. Від імені Банку на адресу Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області 07 лютого 2019 року була надіслана претензія кредитора, на яку від нотаріальної контори була отримана відповідь про відсутність спадкоємців, які б звертались після смерті [PERSON] з заявами про прийняття або про відмову від прийняття спадщини. Надалі, на адресу спадкоємців [PERSON] і [PERSON] були направлені 26 серпня 2019 року листи-претензії з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором. Але така вимога спадкоємцями [PERSON] і [PERSON] не виконана. Саме тому позивач був змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою суду від 03 січня 2020 року було відкрито провадження в справі в частині вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У відкритті провадження у справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту ухвалою від 03 січня 2020 року відмовлено в зв`язку зі смертю відповідача. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. З метою об`єктивного і повного з`ясування обставин справи ухвалою від 24 лютого 2020 року витребувано від позивача докази на підтвердження обізнаності ним у певний час і спосіб про смерть [PERSON] , а також витребувано від Харківської районної Державної нотаріальна контора Харківської області належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 189/2017, відкритої [INFO] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився, відомості про причини неявки не повідомив. Оскільки первісно позовна заява надійшла разом з заявою уповноваженого представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Савіхіної А.М. про проведення розгляду справи за її відсутності та відсутності відповідача у заочному порядку, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання та їх поважність відповідач не повідомив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Заяву про відкладення розгляду справи відповідач до суду не подавав. Суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі матеріали, суд встановив наступне. Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», і [PERSON] 24 лютого 2011 року був укладений Договір про надання банківських послуг, який складається з таких документів: Анкети-заяви, Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів Банку. З усіма документами, які складають Договір про надання банківських послуг, [PERSON] ознайомився до його укладення, тобто до підписання Анкети-заяви від 24 лютого 2011 року, про що прямо вказано в тексті цього документу, та відповідно підтверджується його власноручним підписом в Анкеті-заяві. За укладеним договором [PERSON] були надані кредитні кошти у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак позивальник [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 07 грудня 2016 року Люботинським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Копію свідоцтва про смерть [PERSON] було надано Банку його спадкоємцем [INFO] і саме від цієї дати позивач був обізнаний про смерть позичальника. Ці обставини позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтвердив суду у відповіді від 20 березня 2020 року, наданій на виконання ухвали від 24 лютого 2020 року про витребування доказів. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. 1218, 1231 ЦК України). В позові представник позивача вказує на існування заборгованості позичальника [PERSON] перед Банком на день його смерті в розмірі 10919,81 грн. Але з таким твердженням представника позивача суд не може погодитися, оскільки воно спростовується розрахунком заборгованості, тобто саме тим документом, на який посилається представник позивача. Так, розрахунок заборгованості з чисельних колонок, які відображають формування складових показників щомісячних платежів та їх сплату, або накопичення вразі несвоєчасного чи неналежного виконання позичальником грошового зобов`язання. В кінцевій колонці з назвою «Заборгованість за наданим кредитом» відображається сума заборгованості по кредиту, яка час від час змінюється з позитивною чи негативною динамікою. Так, станом на 01 грудня 2016 року, тобто незадовго до смерті [PERSON] , з боку позичальника існувала заборгованість по кредиту в загальному розмірі 6185,83 грн. Але вже 13 грудня 2016 року, тобто через тиждень після смерті [PERSON] , у розрахунку зафіксована заборгованість в розмірі 0,00 грн. внаслідок повного погашення заборгованості по кредиту в сумі 6185,83 грн., здійсненого 13 грудня 2016 року, що відображено у передостанній колонці розрахунку під назвою «Сума погашення за наданим кредитом». Таким чином, з представленого позивачем розрахунку випливає, що ним було прийнято виконання грошового зобов`язання позичальника [PERSON] від іншої особи, в тому числі й спадкоємців. Це виключає обставини існування боргу померлого позичальника [PERSON] перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а від так і виникнення у спадкоємців обов`язку задоволення такого боргу. Фактично утворення заборгованості, зазначеної у позовній вимозі, розпочалось з 14 грудня 2016 року та відбувалось шляхом нарахування щомісячних платежів в розмірі 678,42 грн. в період до 28 березня 2018 року в якості витрати клієнтом кредитних коштів (ці показники внесені до третьої колонки розрахунку зліва). Але таких витрат померлий [PERSON] не міг здійснювати. Тому нарахування боргу в розмірі 10919,81 грн. на ім`я померлого позичальника суд вважає необґрунтованим та безпідставним. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Так, згідно зі ст. 1282 ЦК України (в редакції, яка була чинною станом на день смерті позичальника) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Зазначена правова позиція викладена в постанові ВСУ від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15, а також в постанові ВС/КЦС від 11 березня 2019 року у справі № 759/12484/15-ц Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України (в редакції, яка була чинною станом на день смерті позичальника) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 189/2017, відкритої 29 червня 2017 року в Другій державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області, після [PERSON] , який помер [INFO] , з заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. Спадкову справу було відкрито на підставі претензії кредитора ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 14 червня 2017 року, в якій Банк просив включити кредиторські вимоги в розмірі 7963,11 грн. до спадкової маси, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Разом з претензією ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надіслав до нотаріальної контори копію свідоцтва про смерть [PERSON] [NUMBER] , виданого 07 грудня 2016 року Люботинським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області. 29 червня 2017 року Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області направлено на адресу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідь про прийняття претензії кредитора, реєстрації на підставі цієї претензії спадкової справи № 189/2017. У відповіді також повідомлено, що зміст претензії буде доведений до відома спадкоємців у разі їх звернення з метою оформлення спадщини. На підставі викладеного вище суд дійшов висновку, що позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» мав в своєму розпорядженні з 05 січня 2017 року інформацію про смерть позичальника [PERSON] , тобто про відкриття спадщини, а від так міг в строк до 05 липня 2017 року звернутися до спадкоємця з вимогою про сплату заборгованості. Суд з власної ініціативи витребував від позивача документи, які є в його розпорядженні та які можуть підтвердити спосіб отримання інформації про смерть позичальника. Але позивач вимогу суду проігнорував, інформацію та документи про особу, від якої отримав свідоцтво про смерть [PERSON] , не представив. В той же час, до позовної заяви представником позивача була додано фотокопія паспорту відповідача [PERSON] , відповідність якої оригіналу документа була спільна посвідчена співробітником банку та [PERSON] особисто 20 вересня 2018 року. Але позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що з`ясування паспортних даних про спадкоємця [PERSON] відбулось у вказану дату лише вперше, аби у такий спосіб виключити припущення про встановлення його особи 05 січня 2017 року в момент пред`явлення до Банку оригіналу свідоцтва про смерть [PERSON] . В будь-якому разі позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розпорядився на власний розсуд, так як звернувся з вимогою до спадкоємця [PERSON] з вимогою про сплату заборгованості, яка рахується за померлим [PERSON] лише 26 серпня 2019 року, тобто поза межами передбаченого ч. 2 ст. 1281 ЦК України шестимісячного строку, який є присічним, а тому втратив право вимоги до відповідача. При цьому суд відхиляє доводи позивача, викладені ним у позові на обґрунтування заявленої вимоги, щодо виникнення у нього права вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини. Таке право позивач обґрунтовує посиланнями на ч. 3 ст. 1281 ЦК України, яка передбачає наступне: «Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.» Але ч. 3 ст. 1281 ЦК України у зазначеній редакції набула чинності та була введена в дію лише 04 лютого 2019 року та її застосування до правовідносин, які виникли з 07 грудня 2016 року, тобто в момент смерті [PERSON] , не припустимо з огляду на основні засади і положення ЦПК України. З огляду на викладене вище, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed