Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

В липні 2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Приватного підприємства «Енергопром-Сервіс», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними зобовязаннями. В обґрунтування позову зазначив, що 21 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ПП «Енергопром-Сервіс» був укладений Кредитний договір № OD-SME300/243/2007, за умовами якого ПП «Енергопром-Сервіс» отримав кредит в сумі 105\~000,00 грн., умовами договору встановлена плаваюча процентна ставка 5,99%+FIDR. ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обовязків Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», та Акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна». Забезпеченням виконання зобовязань позичальника перед банком є Договір поруки № SR- SME300/243/2007 від 21.11.2007 року, укладений з [PERSON]. Згідно з умовами Договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 24 грудня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а Позивач прийняв право вимоги за вказаним кредитним договором. У звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором у відповідача-1 існує заборгованість, яка становить 96842,24 грн., та складається із залишку заборгованості за кредитом у розмірі 72642,76 грн., відсотків за користування кредитом 7314,03 грн., заборгованості по пені 16762,45 грн. Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 96842,24 грн., судові витрати. Ухвалою Бабушкінського суду м. Дніпропетровська від 06.11.2017 року за клопотання позивача позовні вимоги щодо відповідача ПП «Енергопром-Сервіс» залишені без розгляду. Позивач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 21 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ПП «Енергопром-Сервіс» був укладений договір про надання овердрафту № OD-SME300/243/2007, за умовами якого ПП «Енергопром-Сервіс» отримав кредит в сумі 105\~000,00 грн. За умовами договору (п. 2 частини 1 Базові умови кредитування) встановлений строк дії ліміту овердрафту до 31 жовтня 2008 року, фіксована процентна ставка за користування кредитом 17,5% річних. Згідно п. 4.1.1 кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобовязання, за кожний день прострочки. Забезпеченням виконання зобовязань позичальника перед банком є Договір поруки № SR- SME300/243/2007 від 21.11.2007 року, укладений з [PERSON]. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договору поруки, поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобовязань як до боржника так і до поручителя, чи до обох одночасно. Згідно з умовами Договору факторингу № 24/12/14 від 24 грудня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» (Клієнт) передав, а Позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Відповідно до Акту приймання-передачі реєстру боржників від 24 грудня 2014 року до договору факторингу № 24/12/14 та власне реєстру боржників до позивача передано зокрема, право вимоги за кредитним договором № OD-SME300/243/2007 від 21.11.2007 року з боржником ПП «Енергопром-Сервіс» (п.15 реєстру боржників). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, до позивача перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідачів. Позивач стверджує, що позичальник ПП «Енергопром-Сервіс» не виконував належним чином свої обовязки за кредитним договором, в звязку з чим станом на 30.06.2016 року у ПП «Енергопром-Сервіс» існує заборгованість, яка становить 96842,24 грн., та складається із залишку заборгованості за кредитом у розмірі 72642,76 грн., відсотків за користування кредитом 7314,03 грн., заборгованості по пені 16762,45 грн. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком, який наданий позивачем. Відповідачем не надано будь-яких заперечень або спростувань щодо розрахунку заборгованості, наданого позивачем, тому у суду відсутні підстави не приймати вказаний розрахунок. Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved