Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

В липні 2014 року позивачі звернулися до суду з даним позовом. В обгрунтування позову вказують, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 03.03.1994 року є власниками квартири [ADDRESS]. Згідно з даними довідки ЖЕК № 503 Комунального підприємтсва «Житлосервіс «Приозерне» у Оболонському районі м. Києва від 27.06.2014 року в спірній квартирі зареєсторовані [PERSON], [PERSON], [PERSON], неповнолітній [PERSON] та відповідача [PERSON] Відповідач в спірній квартирі зареєстрована з 06.10.2009 року, проте не проживає в квартирі постійно з 2012 року. Місцепроживання відповідача позивачам не відоме. В зв'язку з чим позивачі просять суд визнати [PERSON] [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та зобов'язати Оболонський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] [PERSON]. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що в матеріалах справи містяться копія судової повісти, конверт зі зворотнім повідомленням, газета «Урядовий кур'єр» з оголошенням про виклик відповідача, причини неявки відповідач суду не повідомила. Представник Оболонського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві в судове засідання не з'явився, направили на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачі не заперечують проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Суд, заслухавши позивачів, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі являються власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується Договору купівлі-продажу від 03.03.1994 року. Відповідач в спірній квартирі зареєстрована з 06.10.2009 року, що підтверджується довідкою ЖЕК № 503 Комунального підприємтсва «Житлосервіс «Приозерне» у Оболонському районі м. Києва від 27.06.2014 року. Відповідно до акту від 18.06.2014 року, складеного комісією в складі майстра тех. дільниці № 4 [PERSON], майстра тех. дільниці № 1 [PERSON], майстра тех. дільниці № 2 [PERSON] вбачається, що відповідач не проживає в спірній квартирі. Згідно з листа ЖЕК № 503 вбачається, що станом на 03.09.2014 року [PERSON] з заявами та зверненннями стосовно реєстрації або чинення їй перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] до ЖЕК № 503 Комунального підприємства «Приозерне» Оболонського району м. Києва не зверталася. Як пояснили в судовому засіданні позивачі відповідач у спірній квартирі не проживає з 2012 року, на момент звернення до суду з позовом місце знаходження відповідача позивачам не відоме. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження цим майном. Суд вважає, встановленим факт непроживання відповідача в квартирі № [ADDRESS], понад строк, встановлений ст. 405 ч. 2 ЦК України без поважних причин, а тому вимога про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. А тому вимога про зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved