Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 16 серпня 2015 року померла її мати, [PERSON], яка за життя, 29 листопада 2000 року, купила у [PERSON] будинок № 43 по вул. Лозовій в м. Тернівка Дніпропетровської області, зареєстрував договір купівлі-продажу через Промислову Товарну біржу, а також зареєструвала своє право власності на будинок в Тернівському бюро технічної інвентаризації 18 грудня 2000 року. Вона є спадкоємцем зазначеного будинку, але нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки будинок придбаний через Промислову товарну біржу. У звязку з чим просить визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку №43 по вул. Лозовій в м. Тернівка Дніпропетровської області, укладений між [PERSON] та [PERSON], який діяв від імені неповнолітньої дочки [PERSON], зареєстрований 29 листопада 2000 року на Промисловій Товарній біржі, реєстраційний № 11/35. Позивач надала до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив У звязку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. 227 ЦК України (1963 р.), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 47 ЦК України (1963 р.), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Статтею ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак відповідно до ч.2 вказаної статті, якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання умов договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати договір дійсним. Так, в судовому засіданні встановлено, що між [PERSON], який діяв від імені неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], та [PERSON] 29 листопада 2000 року укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме будинку №43 по вул. Лозова м. Тернівка Дніпропетровської області, який був зареєстрований Промисловою Товарною біржею м. Першотравенськ за №11/35-НДП, згідно якого сторони домовилися про всі істотні умови договору та виконали їх, внаслідок чого [PERSON] [PERSON] були сплачені кошти у розмірі 2700 грн. та даний договір позивачем був зареєстрований в Тернівському БТІ за №14-182/1788. 16 серпня 2015 року [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 березня 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, спадкоємцем земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,6200 га, розташованої на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, яка належала [PERSON], є [PERSON] Згідно постанови про відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину від 22 березня 2016 року, виданої державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок № 43 по вул. Лозова в м. Тернівка Дніпропетровської області, після смерті матері [PERSON] Тернівським БТІ за №14-182/1788 від 18 грудня 2000 року будинок № 43 по вул. Лозова м. Тернівка зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованому Промисловою Товарною біржею 29 листопада 2000 року за № 11/35-НДП. Однак сторонами при укладенні договору купівлі-продажу будинку № 43 по вул. Лозова м. Тернівка Дніпропетровської області, який був зареєстрований Промисловою Товарною біржею 29 листопада 2000 року за № 11/35-НДП, вказана вимога щодо нотаріального посвідчення не була дотримана. Оскільки в судовому засіданні знайшов факт щодо домовленості та виконання сторонами всіх істотних умов договору, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати договір купівлі-продажу будинку № 43 по вул. Лозова м. Тернівка Дніпропетровської області, який був зареєстрований Промисловою Товарною біржею 29 листопада 2000 року за № 11/35-НДП, дійсним. У зв»язку з тим, що питання про відшкодування судових витрат стороною позивача не ставилося та останній не наполягає на їх стягненні з відповідача, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає. На підставі викладеного,

Outcome: approved