overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про ви-знання недієздатною доньку [PERSON], 17 січня 2000 року наро-дження та призначення її опікуном. На обґрунтування своїх вимог заявником за-значено, що [PERSON] хворіє на стійке хронічне психічне захворювання, є інвалідом І-Б групи та перебуває на обліку в Хмельницькому обласному психоне-врологічному диспансері з 2017 року. Про неї піклується заявник, яка створила їй належні умови для проживання та матеріальне забезпечення, в звязку з чим про-сить визнати [PERSON] недієздатною та призначити її опікуном. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельниць-кої міської ради проти задоволення заяви не заперечує, крім того надав суду по-дання з клопотанням про встановлення опіки над [PERSON] та призначити [PERSON] опікуном над її донькою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок ви-знання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільно-процесуальним кодексом України. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON], 17 січня 2000 року на-родження, дійсно з 2017 року перебуває під диспансерним наглядом Хмельниць-кого обласного психоневрологічного диспансеру, хворіє хронічним психічним за-хворюванням, є інвалідом І-Б групи, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій, керувати ними, у звязку з чим, потребує постійного стороннього догля-ду та допомоги. Крім того, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 234 від 23 квітня 2018 року [PERSON] страждає стійким хронічним психічним захво-рюванням, у вигляді помірної розумової відсталості внаслідок ДЦП від наро-дження, а тому не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. Таким чином, [PERSON] слід визнати недієздатною та встановити над нею опіку. Разом з тим, умови проживання [PERSON] та її характеристика дають підстави вважати можливим виконувати нею опікунські обов'язки щодо її доньки [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявленого позову позивач вказала, що з 02 серпня 2016 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому Широківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 74. Від шлюбу сторони дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Спільне господарство не ведуть. На даний час відповідач знаходиться у Широківському виправному центрі управління Державної пенітенціарної служби України Дніпропетровської області (№75), де відбуває покарання. Фактично припинили сімейні відносини. Причиною розпаду сімї стали: різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Вважає, що сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна немає. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не зявилась. Подала суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився. Подав суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Згідно зі ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили. Від шлюбу сторони дітей не мають. Сімейне життя з відповідачкою не склалося, спільне господарство не ведуть. Відповідач на даний час відбуває покарання у Широківському виправному центрі управління Державної пенітенціарної служби України Дніпропетровської області (№75). Причиною розпаду сімї стали: різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Позивач вважає, що сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна немає. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Задовольняючи позов, суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявленого позову позивач вказала, що з 24 січня 2009 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, актовий запис № 26. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з нею. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Фактично припинили сімейні відносини. Причиною розпаду сімї стали: різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Вважає, що сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна немає. Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати та виховуватись нею. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не зявилась. Подала суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився. Подав суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Згідно зі ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Причиною розпаду сімї стали: різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Позивачка вважає, що сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна немає. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Кам'янської міської ради, третя особа, яка не замовляє самостійних вимог - Державний нотаріус Другої Кам'янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачкою вказано, що 30 листопада 2016 року помер її батько [PERSON], який проживав за адресою: [INFO]. Про смерть батька вона дізналася не відразу, оскільки він проживав з іншою жінкою окремо від неї та остання не повідомила їй про смерть батька. Окрім цього співмешканка померлого батька, тривалий час не віддавала свідоцтво про смерть батька та документи на квартиру [ADDRESS]., також не мала достатньо коштів на життя та нотаріуса, через зупинення ДМК, на якому працює її чоловік, перебувала у декретній відпустці по догляду за хворою дитиною. В червні 2017 року вона звернулась до Другої Камянської державної нотаріальної контори з заявою про вступ до спадщини. 30.06.2017 року Державний нотаріус Другої Кам'янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] надала позивачці Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, де було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON], оскільки було пропущено строк для прийняття спадщини. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Свідок [PERSON] підтвердив факт родинних відносин позивачки з померлим батьком [PERSON] Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечував проти позову. Представник Третьої особи надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечував проти позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 30 листопада 2016 року [PERSON] помер батько позивачки. Після його смерті відкрилась спадщина на наступне майно: [ADDRESS]. 30 червня 2017 року позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у звязку з пропущенням строку прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини позивачем був пропущений з поважних причин, а саме: юридична необізнаність, нестача коштів. Статтею 1216 ЦК України зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так, згідно ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 01.05.1988 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого неповнолітніх дітей немає. З початку 2017 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, оскільки сімейне життя не склалось, вони різні за характером люди, з різними поглядами на життя. Примирення між ними не можливе, тому просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснила, що спільне життя в них не склалось, примирення між ними не можливе, разом не проживають з лютого 2018 року. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, суду пояснив, що примирення між ними не можливе. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 01.05.1988 року Голосківською сільською радою Летичівського району, Хмельницької області, актовий запис №2. Від шлюбу вони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-БВ №250443; свідоцтвами про народження серії ІІІ-БВ №294610, серії 1-БВ №261728. Спільне життя між сторонами не склалось, разом не проживають. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позовні вимоги визнав, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сімї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 01.09.2005 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого в них народився син [PERSON], [INFO]. З жовтня 2017 року між ними припинились шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться, між ними втрачено взаєморозуміння. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім'ю, відповідач не розуміє сутності проблем, які виникли у них, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, тому просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що спільне життя не склалось в зв'язку з тим, що вони не зійшлись характерами, відповідач її зраджував, разом не проживають з грудня 2017 року, примирення між ними не відбулось та не можливо. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач позовні вимоги визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу, оскільки сімейні відносини між сторонами не склались. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечив проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 01.09.2005 року Виконавчим комітетом Святецької сільської ради Теофіпольського району, Хмельницької області, актовий запис №9. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]; свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між сторонами не склалось в зв'язку з різними характерами, сторони разом не проживають. Ухвалою суду від 17.04.2018 року сторонам надавався строк для примирення, яке не відбулось. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сім'ї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 06.11.2009 року вони з відповідачем повторно уклали шлюб, з ініціативи відповідача, який обіцяв, що зробить все можливе для їхнього щасливого сумісного проживання. Проте, повторний шлюб виявився невдалим, виникли непорозуміння, виявились різні погляди на життя, відсутні спільне почуття, спільні інтереси. Відповідач продовжував зловживати спиртними напоями, грати в азартні ігри, витрачати значні кошти із сімейного бюджету, що призвело до повного взаємного відчуження. Фактичні шлюбні відносини припинені більше двох років тому, вони проживають окремо та кілька років не мають спільного бюджету і спільного господарства. Шлюб існує формально і зберегти його не можливо, тому просить розірвати шлюб. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, суду пояснив, що сторони декілька років разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки шлюб існує формально. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.11.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №245. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується: свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ №066653 та свідоцтвом про народження серія І-БВ №120216. Сімейне життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя, фактично шлюбні відносини між ними припинено. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сімї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 07.06.2003 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого вони мають двоє дітей: [PERSON], 13.02.2004р.н. та [PERSON], 21.11.2013р.н. На сьогоднішній день вони проживають окремо, спільне життя в них не склалось через постійні суперечки, у них різні погляди на життя та вирішення життєвих питань. Після народження сина їх відносини погіршились, відповідач зловживає алкогольними напоями, здійснює психологічне насилля відносно неї та дітей, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам та інтересам їх дітей, тому просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснила, що спільне життя в них не склалось, вони не знаходять спільної мови, в них різні інтереси, примирення між ними не можливе. Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти розірвання шлюбу суду пояснив, що в них виникають сварки, вони не знаходять порозуміння, оскільки у їх сімейні відносини втручаються родичі дружини. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 07.06.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міського управління юстиції, актовий запис №602. Від шлюбу вони мають двоє дітей: [PERSON], 13.02.2004р.н. та [PERSON], 21.11.2013р.н.. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про одруження серії І-БВ №080745; свідоцтвами про народження серії І-БВ №165460, серії 1-БВ №210948. Спільне життя між сторонами не склалось, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 21.03.2018 року сторонам надавався строк на примирення, яке не відбулось. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач в судовому засіданні не заперечив проти розірвання шлюбу, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сімї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача в рахунок держави, враховуючи, що ухвалою суду від 22.02.2018 року позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 07.10.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають сина - [PERSON], [INFO]. З 2012 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини. Сімейне життя не склалось, оскільки вони різні за характерами люди, з різними поглядами на життя. Протягом тривалого часу між ними склались неприязні стосунки, при яких продовження сімейних відносин є неможливим, тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в частині розірвання шлюбу, суду пояснила, що в них не склались сімейні відносини, оскільки відповідач вживав алкогольні напої, вони разом не проживають тривалий час з 2012 року, примирення між ними не можливе. Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 07.10.2010 року Лісовогринівецькою сільською радою Хмельницького району Хмельницької області, актовий запис №4. Від спільного проживання вони мають сина: [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №076667; свідоцтвом про народження серії І-БВ №121618. Спільне життя між сторонами не склалось, сторони разом не проживають. Ухвалою суду від 23.03.2018 року сторонам надавався строк на примирення, яке не відбулось. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сімї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved