Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Вільшанська центральна районна лікарня Кіровоградської області звернулась до суду з заявою в якій просить направити на примусове стаціонарне лікування хвору на туберкульоз [PERSON] до КЗ «Обласна туберкульозна лікарня» строком на 3 місяці. Заявлені вимоги мотивовані тим, що [PERSON], 15.04.2017 року при обстеженні у Вільшанської центральної районної лікарні Кіровоградської області виявлені зміни в легенях на рентгенографії органів грудної клітини. При обстежені [PERSON] у Кіровоградському протитуберкульозному диспансері 15.05.2017 року виявлено діагноз: «НЛТБ/10.08.17/легень». З приводу даного діагнозу [PERSON] з 15.05.2017 року по 22.08.2017 року проходила лікування в обласній туберкульозній лікарні. Проте, не закінчивши лікування самовільно залишила заклад. Відповідно до виписки із медичної картки у [PERSON] спостерігається ускладнення основного захворювання, а саме тубінтоксикація ст. 2, пневмосклероз, хронічне захворювання нирок, хронічний пієлонефрит нирок. Заявник просить суд направити [PERSON] на примусове стаціонарне лікування до КЗ «Обласна туберкульозна лікарня» строком на 3 місяці. Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Суд розглядає справу без її участі, оскільки за даними протитуберкульозного закладу остання становить загрозу розповсюдження хвороби. Представник органу опіки і піклування Добрівської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Вислухавши пояснення представника заявника, представника органу опіки і піклування Добрівської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], проживає [ADDRESS]. [PERSON] хворіє на туберкульоз легенів, є джерелом туберкульозної інфекції, ухиляється від лікування, самовільно залишила медичний заклад під час стаціонарного лікування. Згідно виписки № 285 з медичної картки стаціонарного хворого ТБ 09 від 22.08.2017 року та довідки Вільшанської ЦРЛ № 1282 від 29.09.2017 року, [PERSON] має діагноз «НЛТБ (10.08.2017 року) легень (дессем.) Дестр+МБТ+М+МГ+ к в роботі». Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Згідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] хворіє на туберкульоз, є джерелом туберкульозної інфекції та становить загрозу для оточуючих, добровільно лікуватися не бажає, а тому її необхідно направити на примусове лікування терміном на три місяці. Згідно п. 7. ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу.

Outcome: approved