Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

В лютому 2015 року позивач звернулась до суду із вищенаведеним позовом до відповідача, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] [INFO]., в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, а також просить стягнути на її користь аліменти в розмірі ? частини до досягнення дитиною трьох років. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач в добровільному порядку не виконує свого батьківського обов'язку щодо участі в утриманні дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, направила заяву про розгляд справи без її участі, на надала заяву заяву про зменшення позовних вимог відповідно до яких просила позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки задовольнити. Решту позовних вимог просила суд залишити без розгляду. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи без його участі проити задоволення позову не заперечував. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи у сторін [INFO] народилась дитина - [PERSON], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач належним чином свого обов'язку щодо утримання дитини не виконує, систематичної матеріальної допомоги на її утримання позивачу не надає. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання їх дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) відповідача щомісячно але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач довів, що відповідач не виконує належним чином батьківських обов'язків по утриманню дитини, не надає матеріальної допомоги, у зв'язку з чим, остання має бути стягнута у примусовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. При цьому якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, ці витрати стягуються з другої сторони. На підставі викладеного та

Outcome: approved