Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

В листопаді 2014р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача ТОВ «Авто Просто», в якому просив суд: визнати рішення відповідача від 03 жовтня 2014р. в частині де зазначена сума повернення коштів позивачу у розмірі 98884,58 грн. - неправомірним; встановити грошову суму, яку відповідач зобов'язаний сплатити позивачу у розмірі 114151,12 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13 серпня 2010р. між сторонами була укладена угода, предметом якої є надання позивачу, як учаснику послуг, спрямованих на придбання товару, а саме автомобіля, вартістю 148000,0 грн. через програму «АвтоТак». На виконання даної угоди позивач сплатив на користь відповідача вступний та 45 щомісячних внесків на загальну суму 118582,50 грн., за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2014р. зазначену вище угоду було розірвано. 03 жовтня 2014р. відповідачем було надіслано позивачу листа, в якому відповідач повідомив, що сума коштів, які підлягають поверненню позивачу становить 98884,58 грн. На думку позивача рішення відповідача щодо визначення розміру суми коштів, які підлягають поверненню у розмірі 98884,58 грн. є неправомірним, суперечить положення угоди і сума повернення повинна складати 114151,12 грн. Оскільки в досудовому порядку відповідач не бажає здійснити перерахунок зазначеної суми, що підлягає поверненню, позивач вимушений був звернутись до суду за захистом свого права. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував, зазначаючи, що відповідач діяв правомірно, ніякого рішення, щодо визначення суми коштів, яка підлягає поверненню після розірвання угоди відповідачем не приймалось, а умови повернення коштів сторони визначили угодою. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 13 серпня 2010р. між сторонами було укладено угоду № 0323502, предметом якої є надання учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2014р. по справі № 761/12371/14-ц (провадження № 2/761/4366/2014), яке набрало законної сили, розірвано угоду №0323502 від 13 серпня 2010 р., яка була укладена між сторонами. 01 вересня 2014р. позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення сплачених ним коштів сплачених ним на виконання угоди № 0323502, у зв'язку з розірвання зазначеної угоди за рішенням суду, і просив повернути йому 118582,5 грн. (а.с. 11). 03 жовтня 2015р. відповідачем було надіслано на адресу позивача лист (а.с.12), в якому відповідач повідомив позивача, що відповідно до черги перед позивачем знаходяться ще 30 учасників, повернення чистих внесків яким відбуватиметься раніше за позивача, і сума коштів за угодою, що підлягає поверненню становить 98884,58 грн. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що рішення відповідача, щодо визначення суми коштів, які підлягають поверненню йому за угодою, яка була розірвана, є неправомірним, а також просив встановити грошову суму, яку зобов'язаний сплатити відповідач позивачу у розмірі 114151,12 грн. За змістом ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частинами 3, 4 ст. 653 ЦК України передбачено, що У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності з ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до п. 13.1. ст. 13 додатку № 2 до угоди, учасник системи, який ще не отримав Автомобіль, може розірвати Угоду за власним бажанням, про що має повідомити АВТО ПРОСТО у письмовій формі. Згідно положень п. 13.3 цієї статті додатку № 2 до угоди сума чистих внесків, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли такий учасник повідомив АВТО ПРОСТО про розірвання угоди, за вирахуванням відступного за відмову від угоди у розмірі двох цілих чистих внесків. За умовами угоди щомісячний цілий чистий внесок становить 0,8333 % від ціни автомобіля, зазначеного у додатку № 1 до угоди. В судовому засіданні представник відповідача наголошував, що станом на час набрання рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2014р. по справі № 761/12371/14-ц позивачем було сплачено 46,8052 % від вартості ціни автомобіля, при цьому ціна автомобіля, визначеного у додатку № 1 до угоди, станом на липень становила 230300,0 грн. і за вирахуванням відступного у відповідності до п. 13.3 ст. 13 додатку №2 до угоди, що складає 3838,41 грн., позивачу має бути повернено 45,1385 % від ціни автомобіля, дійсної в липні 2014 р., що складає 103953,97 грн. (230300,00 грн. х 45,1385 %). Також, представник відповідача звертав увагу суду, що в розумінні ПК України, відповідач є є податковим агентом по відношенню до позивача, і відповідач має сплатити ПДВ в сумі 5069,39 грн., за вирахуванням якого підлягає поверненню позивачу сума в розмірі 98884,58 грн., однак в своїх розрахунках позивач цього не враховував. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed