Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 22 травня 2015 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК вона є спадкоємцем першої черги за законом. В червні 2015 р. вона вперше звернулась до Стрийської державної нотаріальної контори, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом мотивуючи це тим, що не сплив шестимісячний строк для прийняття спадщини і рекомендували звернутися пізніше, ближче до кінця цього строку. 22.11.2015р. вона звернулася вдруге до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй знову відмовили з причини недійсності її особистого паспорта (через відсутність вклеєного фото). Після відновлення паспорта, 21.12.2015 року вона звернулася втретє до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але постановою державного нотаріуса від 29.01.2016 року за №150/01-24 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину так як вона не прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний термін та не вступила в права спадкоємця фактично. Вважає, що пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просить суд їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності на розсуд суду. Третя особа [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечила. Представник третьої особи Верхньостинавської сільської ради в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи Стрийської міської ради в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи [PERSON], враховуючи позицію відповідача та представника третьої особи Верхньостинавської сільської ради, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. З свідоцтва про народження від 29.01.2016р., актовий запис №27 (серія І-СГ №485769, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Стрийському району Стрийського міськрайонного управління юстиції у Львівській області), вбачається, що батьками [PERSON], 07.08.1968р.н., є [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про смерть від 26.05.2015р., актовий запис №301, [PERSON] помер 22.05.2015р. в м. Стрий Львівської області. З листа Стрийської державної нотаріальної контори (вих.№150/01-24 від 29.01.2016р.) вбачається, що [PERSON] відмовлено у прийняті заяви від 21.12.2015р. про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. Статтею 21 Конституції України визначено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Стаття 22 Конституції України передбачає, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що після смерті 22.05.2015р. батька позивача [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно. Позивач входить до першої черги спадкоємців за законом після смерті батька, однак у визначений законом строк вона не подала нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Суд вважає наведену позивачем причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною, оскільки така повязана з обєктивними труднощами для позивача на вчинення цих дій, тому позовні вимоги в частині визначення їй строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом суд вважає підставними і такими, що підлягають до задоволення. Разом з тим, зважаючи на положення ст.ст. 21, 22 Конституції України, ст. 1223 ЦК України, спадкоємці однієї і тієї ж черги за законом є рівними у своїх правах і обмеження таких прав є недопустимим, тому позовні вимоги про визнання позивача єдиним спадкоємцем після смерті батька [PERSON] задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Outcome: dismissed