Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

В лютому 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, укладеного 15 січня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баранець А.М.. Позов мотивовано тим, що з 15.01.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баранець А.М. Відповідно до договору позивач передала у власність відповідача належну їй на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зобов`язувалась надавати довічне матеріальне забезпечення та здійснювати догляд. На час укладення договору утримання позивач була одинокою особою похилого віку. За короткий термін позивач втратила багато родичів, які померли у різних роках. Внаслідок погіршення стану здоров`я, лікування та відсутності достатнього матеріального забезпечення у позивача постала необхідність в опікуні. Укладаючи договір довічного утримання, позивач перебувала у вкрай хворобливому стані, після перенесеного інсульту. Окрім того, через похилий вік, проблеми з зором та слухом, а також порушенням нервової системи, позивач не усвідомлювала дійсних намірів укладення договору довічного утримання. Відповідач, після укладеного договору довічного утримання в порушення взятих на себе обов`язків, по виконанню вказаного договору перестала приходити до позивачки і забезпечувати її харчуванням та необхідним доглядом. Окрім того, в порушення п. 8 Договору, зі спливом місячного терміну відповідач не надала позивачу щомісячне грошове утримання у розмірі 1500 грн. Враховуючи зазначене, позивач не маючи можливості, в силу свого вкрай поганого стану здоров`я, віку, забезпечити свою старість, передавши у власність відповідача свою власність, повинна була отримати від останньої належне довічне матеріальне забезпечення, не отримавши такого, позивач просить розірвати договір довічного утримання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.03.2019, відкрито провадження по цивільній справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.05.2019, заяву позивача про забезпечення даного позову задоволено та накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] та заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо розпорядження зазначеною квартирою. Позивач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися; подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та розгляд справи за наявними у справі доказами. Разом з цим, представник відповідача скористався своїм процесуальним правом та подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. На виконання договірних зобов`язань в момент укладення договору довічного утримання від 15.01.2019, відповідач сплатила на користь позивача первинний грошовий платіж у розмірі 107000,00 грн. 02.02.2019, відповідачем на користь позивача здійснено поштовий переказ на суму 1500,00 грн. Також відповідач здійснила всі передбачені зазначеним договором платежі в рахунок оплати комунальних послуг за повний січень місяць 2019, хоч зобов`язання мала лише з 15.01.2019. Позивач 09.01.2019, звернулася до ГО «Фонду допомоги Олени Орєхової» і запропонувала передати свою квартиру в обмін на довічне утримання. За результатами такого звернення між позивачем та ГО «Фонд допомоги Олени Орєхової» було укладено договір супроводження договору довічного утримання від 15.01.2019. Тому вважає, що вимоги позивача не можуть бути задоволені в силу їх протиправності та не доведеності. Також відповідач звернулася до суду з клопотанням про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Громадської організації «Фонд допомоги Олени Орєхової », яке задоволено судом. Третя особа Громадська організація «Фонд допомоги Олени Орєхової» надала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що 09.01.2019, позивач звернулась з заявою до «Фонду допомоги Олени Орєхової» з заявою про можливість укладення договору довічного утримання на умовах матеріального забезпечення у зв`язку з тим, що позивачці сподобався Фонд. Після укладення договору супроводження договору довічного утримання працівники ГО «Фонду допомоги Олени Орєхової» шляхом телефонних переговорів неодноразово звертались до позивача з метою проведення опитування стосовно якості виконання договору довічного утримання. Ніяких скарг та зауважень щодо виконання договору позивач не заявляла. Також з боку позивача до Фонду не надходило вимог про заміну набувача за договором довічного утримання від 15.01.2019, або інших скарг та заяв. Враховуючи зазначене, просить суд відмовити в задоволенні позову. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту. 15.01.2019, між [PERSON] (відчужувач) та відповідачем [PERSON] укладено договір довічного утримання (догляду) (далі - договір), який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баранець А.М., за реєстровим № 21. За умовами договору, відчужувач передала у власність [PERSON] належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] , яка оцінена сторонами в 699969,44 грн, а [PERSON] зобов`язалася довічно повністю утримувати [PERSON] , забезпечуючи її харчуванням, одягом, медикаментами, доглядом і необхідною допомогою та гарантує їй довічне проживання в цій квартирі. Відповідно до п. 7 договору, [PERSON] взяла на себе обов`язок довічно фінансово утримувати [PERSON] , тобто забезпечувати її грошовими ресурсами для задоволення її життєвих потреб. Сторони домовилися, що грошове утримання складається з первинного платежу у розмірі 107000,00 грн та щомісячних платежів у розмірі 1500,00 грн на місяць. Сторони домовилися, що грошове утримання буде надаватися [PERSON] шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку. У пункті 8 договору, сторони домовилися, що щомісячне грошове утримання буде щомісячно виплачуватися [PERSON] на користь [PERSON] , починаючи з моменту укладення цього договору до 10 числа поточного місяця на розрахунковий рахунок в банківській установі, відкритий на ім`я [PERSON] , або поштовим переказом за адресою: [ADDRESS] , або готівкою на руки під розписку. Цим же пунктом сторони погодили, що у випадку зміни способу отримання щомісячного грошового утримання [PERSON] зобов`язана завчасно (за 15 днів) в письмовій формі повідомити про це [PERSON] за її поштовою адресою. Таким чином, у договорі довічного утримання, сторонами було погоджено три способи здійснення щомісячного грошового утримання: банківська карта, поштовий переказ, особисто в руки. Також зі змісту договору вбачається, що перше грошове утримання повинно було бути здійснене [PERSON] до 10.02.2019. Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, зі спливом місячного терміну, відповідач не надала позивачу щомісячне грошове утримання у розмірі 1500,00 грн. На спростування тверджень позивача, представником відповідача надано суду копії квитанцій про здійснення грошових переказів шляхом поштового переказу [PERSON] у розмірі 830,00 грн (платіж від 17.01.2019), у розмірі 1500,00 грн (платіж від 02.02.2019), у розмірі 1500,00 грн (платіж від 04.03.2019), у розмірі 300,00 грн (платіж від 14.03.2019), у розмірі 1800,00 грн (платіж 06.04.2019), у розмірі 200,00 грн (платіж від 08.04.2019). Крім того, надані копії квитанцій про сплату за телекомунікаційні послуги у розмірі 95,99 грн ТОВ «Воля-Кабель» (квитанція від 11.02.2019), у розмірі 86,45 грн ПАТ «Укртелеком» (квитанція від 11.02.2019), у розмірі 98,45 грн ПАТ «Укртелеком» (квитанція від 11.03.2019), а також у розмірі 189,00 грн ТОВ «Безпека Домофон +» (квитанція від 11.02.2019). У такий спосіб представник відповідача доводив суду, що відповідач [PERSON] здійснювала перекази грошових коштів [PERSON] , а відтак сумлінно виконувала умови договору, що свідчить про відсутність підстав для його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши докази, надані сторонами, суд встановив, що мало місце невиконання умов договору довічного утримання [PERSON] . Проаналізувавши умови п. 8 Договору, сторони чітко погодили спосіб грошового утримання [PERSON] , а саме: щомісячної виплати грошового утримання на розрахунковий рахунок в банківській установі, відкритий на ім`я [PERSON] , або поштовим переказом за адресою: [ADDRESS] , або готівкою на руки під розписку. Як вбачається із наданих представником відповідача квитанцій, проведених в ПАТ «Укрпошта», в них зазначено лише прізвище « [PERSON] », що не може свідчити про те, що грошові кошти отримувалися позивачем. Отже, перерахування коштів за вказаними квитанціями, суд не може вважати належним виконанням договору довічного утримання. Крім того, позивач заперечує факт отримання нею грошових коштів. 15.01.2019, також між позивачем та громадським об`єднанням «Фонд допомоги Олени Орєхової» було укладено договір супроводження договору довічного утримання від 15.01.2019. Разом з цим, 28.01.2019 позивач [PERSON] звернулася до відповідача із заявою про розірвання договору довічного утримання від 15.01.2019, однак відповідачем вказана заява була проігнорована. Крім того, позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що спірний договір нею було укладено через її хворобливий стан, а саме перенесений інсульт, внаслідок якого вона не могла цілком усвідомлювати дійсних намірів укладення договору довічного утримання. Вказані обставини знайшли своє підтвердження під час розгляду справи судом, що вбачається із наданої позивачем медичної документації. Разом з цим, як зазначає позивач, після укладення договору довічного утримання, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань по виконанню вказаного договору, перестала приходити до позивача, забезпечувати її харчуванням та необхідним доглядом. Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відтак, договір довічного утримання являє собою не лише здійснення матеріального забезпечення, а й догляду за особою, яка його потребує. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач належного догляду за відповідачем не здійснює, що є неналежним виконанням обов`язків, визначених договором. Відповідно до ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Зважаючи на те, що суду не було надано доказів перерахування коштів у порядок, визначений договором довічного утримання, а також відсутність доказів щодо належного догляду позивача, суд констатує факт невиконання та неналежного виконання умов договору довічного утримання, у зв`язку з чим вбачає підстави для задоволення позову та розірвання договору довічного утримання як це передбачено ст.755 ЦК України. Частиною 1 статті 756 ЦК України, визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не виконує взяті на себе обов`язки, які передбачені договором довічного утримання, укладеним з позивачем, а остання бажає скористатися своїм правом на розірвання укладеного з відповідачем договору довічного утримання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved