Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

В Малиновський районний суд м. Одеси звернувся позивач з позовом до Одеської міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті дружини [PERSON], померлої 17.05.2015 року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено, оскільки ним пропущено шестимісячний термін для подачі заяви про прийняття спадщини. Оскільки строк для подачі заяви про прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, він вимушений звернутись з позовом до суду. У судовому засіданні позивач приймав участь, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні участі не приймав, про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку, однак надав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, заслухавши пояснення учасників процесу, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.05.2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ЖД №414858 від 20.05.2015 року. Після її смерті відкрилась спадщина та позивач, як єдиний спадкоємець першої черги до майна померлої, звернувся до нотаріальної контри з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у звязку зі спливом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Родинні звязки позивача з померлою підтверджуються свідоцтвом про шлюб. Дітей від шлюбу немає, тобто позивач є єдиним спадкоємцем до майна померлої. Відповідно до п. 24 Постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, суд враховує норми європейського законодавства по правам людини, в якому зазначено, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці ЄСПЛ на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), повязаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь яке втручання у право власності обовязково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»). Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. Суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть не пропорційним, оскільки він втратить право на успадкування майна, яке залишилося після смерті дружини. І спочатку смерть близької людини, а потім і втрата спадкового майна будуть для нього занадто надмірним тягарем нерозмірним з його діями (пропуск строку на прийняття спадщини всього на один місяць) і при цьому буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи. Крім цього, причини по яким був пропущений строк для прийняття спадщини є поважними. Як встановлено матеріалами справи, в травні 2013 року померла теща позивача. Після чого померла його дружина, та ця обставина вплинула на здоровя позивача, яке істотно погіршилося, що підтверджується лікарняною довідкою від 15.02.2015 року виданою Хлібодарською лікарняною амбулаторією загальної практики сімейної медицини Одеської області Біляївського району, відповідно до якої він потребував та проходив лікування хвороб зазначених у вищезазначеній довідці, яка знаходиться у матеріалах справи. Через встановлені судом обставини, які суд визнає поважними причинами те, що позивач був позбавлений можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за станом свого здоровя. Ці причини на думку суду повязані з обєктивними та істотними труднощами як фізичного так і морального характеру для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатково суд враховує, що інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались, спадкова справа не заводилась, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі, на тій підставі, що на думку суду, позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин і тому суд визначає позивачу додатковий строк для прийняття спадщини у продовж трьох місяців з моменту набрання судовим рішенням законної сили. Таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості. На підставі викладеного,

Outcome: approved