Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

В лютому 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що [PERSON] народила [INFO] в пологовому відділенні КП «Олешхівсьхої ЦРЛ». Після народження доньки відповідач написала заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку, у зв`язку з тим, що не має постійного місця проживання та не працює. На підставі заяви [PERSON] складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), відмовилися забрати з пологового будинку, де працівники закладу охорони здоров`я засвідчили, що 28.07.2017 року в пологовому відділенні КП «Олешківська ЦРЛ» відмовилися забрати дитину жіночої статі [PERSON] [INFO] , через відсутність постійного місця проживання та зайнятості. Службою у справах дітей Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області справу надіслало за територіальністю. На підставі наданих документів було видано розпорядження голови Бериславської РДА 31.08.2017 року «Про державну реєстрацію народження яку не забрали з пологового будинку» № 519 , де присвоїно новонародженій дитині прізвище « [PERSON] », ім`я « [PERSON] », по батькові « [PERSON] », зазначено матір`ю [PERSON] , яка зареєстрована за адресою село [ADDRESS] , батьком зазначити [PERSON] відповідно до частини першої статті 135 СК України. 07.09.2017 року виданий наказ Служби у справах дітей Бериславської РДА №10 «Про взяття на первинний облік [PERSON] ». Розпорядженням голови Бериславської РДА [PERSON] встановлено статус «дитина, позбавлена батьківського піклування», яка за медичними показниками можливо буде влаштована в сімейну форму виховання та направлено до КЗ «Херсонський обласний Будинок Херсонської обласної ради». Від народження і до теперішнього часу мати [PERSON] [PERSON]. жодного не цікавилася її долею, здоров`ям, не приймала участь у її утриманні та вихованні. У зв`язку з чим позивач просить суд, на підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.164 СК України, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 01.03.2019 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 17.04.2019 року підготовче засідання у справі закрито, та призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явилася, заявою від 29.03.2019 року просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явилася, належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Додатково виклик відповідача в судове засідання було здійснено через офіційний веб-портал судової влади, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Відносно надання суду будь-яких інших доказів від сторін, у тому числі і клопотань про призначення експертизи клопотань від сторін не надходило. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Відповідно до ч.2 ст. 150, ч.2 ст. 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с.4). Відомості про батька згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с.5). Відповідно до заяви від 28.07.2017 року [PERSON] , [INFO] , відмовилася забрати свою дитину дівчинку [PERSON] , [INFO] із пологового будинку Олешківської ЦРЛ, у зв`язку з відсутністю місця проживання та не працевлаштованістю (а.с.6). Розпорядженням голови Бериславської РДА 31.08.2017 року «Про державну реєстрацію народження яку не забрали з пологового будинку» № 519 , вирішено присвоїти новонародженій дитині прізвище « [PERSON] », ім`я « [PERSON] », по батькові « [PERSON] », зазначено матір`ю [PERSON] , яка зареєстрована за адресою село [ADDRESS] , батьком зазначити [PERSON] відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с.9). 07.09.2017 року наказом Служби у справах дітей Бериславської РДА №10 [PERSON] , [INFO] , поставлено на облік дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.10) та відповідно до розпорядження Голови Бериславської РДА Херсонської області №531 від 12.09.2017 року встановлено статус «дитина позбавлено батьківського піклування» (а.с.11). Відповідно до розпорядження Голови Бериславської РДА Херсонської області №556 від 25.09.2017 року [PERSON] , [INFO] , направлено до КЗ «Херсонський обласний Будинок дитини» Херсонської обласної ради, яка потребує медичного обстеження (а.с.12). Відповідно до довідки КЗ «Херсонський обласний Будинок дитини» Херсонської обласної ради від 31.01.2018 року малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває у закладі на повному державному утриманні з 12.10.2017 року. За цей час [PERSON] , 1987 року народження, жодного разу доньку у закладі не відвідала, не телефонувала, не цікавилася станом здоров`я та розвитком дитини, не приймала участі у вихованні, ніякої допомоги на утримання не надавала (а.с.14). Згідно довідки КЗ «Херсонський обласний Будинок дитини» Херсонської обласної ради від 17.04.2018 року малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , вибула з комунального закладу 17.04.2018 року до дитячого будинку сімейного типу на підставі розпорядження голови Бериславської РДА від 26.03.2018 року №130 (а.с.13). У відповідності з ч. 4 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Враховуючи вищезазначене, орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації від 19.02.2019 року зробила висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , як таку, що злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків та не забрала дитину з пологового будинку. Оскільки, [PERSON] від народження і до теперішнього часу мати [PERSON] жодного разу не цікавилася її долею, здоров`ям, не приймала участь у її утриманні та вихованні. Дитина потребує всебічного соціального захисту та підтримки, що можливо за умови встановлення відповідного правового статусу. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки в ході судового розгляду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї доньки, не створює сприятливих умов для навчання та підготовкою до самостійного життя, не забезпечує дитину відповідними умовами для проживання, залишила дитину в пологовому будинку. За таких обставин, суд дійшов висновку, що докази, зібрані в ході розгляду справи, дають підставу для висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав в порядку п.п.1, 2 ч.1 ст.164 СК України. І хоча позбавлення батьківських прав вважається крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини, беручи до уваги принципи викладені в Декларації прав дитини, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача перш за все буде відповідати інтересам малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.141 ЦПК України, із відповідач на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved