Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 26.06.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2004392237, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у сумі 19404 грн. 75 коп. на покупку товарів та послуг у продавців та на споживчі цілі, на строк 36 місяців, розмір процентної ставки 0,01 %, зі сплатою комісії 2,99% від суми кредиту щомісячно. Згідно з умовами договору факторингу №21/07/14 від 21 липня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступило а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № 2004392237 від 26.06.2013 року, який був укладений між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Стверджує, що в порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, тому позичальник вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. У звязку з чим ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить стягнути з відповідача заборгованість по зазначеному договору в сумі 23805 грн. 50 коп., що утворилася станом на 15.01.2015 року та яка складається з: - 18110 грн. 83 коп. - заборгованість за кредитом; - 01 грн. 49 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 5693 грн. 18 коп. заборгованість по комісії та судові витрати по справі, а також розглядати справу без участі представника позивача, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. У звязку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Частиною 5 ст. 74 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою місця проживання або реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.526, 610 Цивільного Кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні встановлено, що 26 червня 2013 року між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір № 2004392237 від 26.06.2013 року, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 19404 грн. 75 коп., на споживчі цілі, строком на 36 місяців з 26 червня 2013 року по 26 червня 2016 року, процентна ставка 0,01 % річних. Відповідно до договору факторингу №21/07/14 від 21 липня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № 2004392237 від 26.06.2013 року, який був укладений між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 15.01.2015 року виникла заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 23805 грн. 50 коп., яка складається з: - 18110 грн. 83 коп. - заборгованості за кредитом; - 01 грн. 49 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 5693 грн. 18 коп. заборгованості по комісії. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання кредиту № 2004392237 від 26.06.2013 року., що утворилася станом на 15.01.2015 року в сумі 23805 грн. 50 коп., яка складається з: - 18110 грн. 83 коп. - заборгованості за кредитом; - 01 грн. 49 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 5693 грн. 18 коп. заборгованості по комісії. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, Закону України Про судовий збір підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, тобто сторони, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, понесені останнім по справі, в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved