Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулася з позовом до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що позивач та відповідач спільно проживали, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Позивач та відповідач у зареєстрованому шлюбі не перебували. [INFO] народився [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження від 19.02.2010 року [NUMBER] матір'ю [PERSON] є [PERSON], а батьком [PERSON]. Факт батьківства відповідачем не ставиться під сумнів та не оскаржується. Син проживає з позивачем, а відповідач відповідно до вимог закону зобов'язаний брати участь у його утриманні. Відповідач працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, його стан здоров'я дозволяє працювати, а тому в змозі сплачувати аліменти на утримання сина. Посилаючись на те, що окремі періодичні покупки зі сторони відповідача не покривають витрати на утримання дитини, позивача звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд стягнути на утримання сина аліменти у розмірі 2500 грн., а також 3500 грн. додаткових витрат на дитину (витрат на заняття англійською мовою, футболом, лікування алергічних реакцій) щомісячно. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 02.04.2018 року відкрито провадження у справі 758/1460/18, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні позивачем було уточнено позовні вимоги шляхом подачі заяви про зменшення повних вимог, відповідно до якої позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000,00 грн. щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Судом прийнято до розгляду вищезазначену заяву позивача. Відповідач у поданому відзиві та у судовому засіданні проти позову заперечив частково та зазначив, що готовий нести витрати на утримання дитини, однак у меншому розмірі, ніж заявлено у позовних вимогах. Зокрема вказував, що і без судового рішення сплачував на утримання дитини 3000-4000 грн., яким покривав усі необхідні витрати. Крім того, має на утриманні дочку від іншого шлюбу, яку також утримує в добровільному порядку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач спільно проживали, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, у зареєстрованому шлюбі не перебували. [INFO] у сторін народився [PERSON]. Так, згідно свідоцтва про народження від 19.02.2010 року [NUMBER] матір'ю [PERSON] є [PERSON], а батьком [PERSON]. Дитина проживає разом з матір'ю, що сторонами не заперечується. Батько дитини на утримання дитини кошти в добровільному порядку не надає, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінивши надані по справі докази та вищевказані норми чинного законодавства, з огляду на те, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, беручи до уваги інші передбачені ч. 1 ст. 182 СК України умови, які суд повинен брати до уваги при визначенні розміру аліментів, суд вважає за можливе частково задовольнити позовну вимогу щодо стягнення аліментів, а саме стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн. щомісячно. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини щомісяця є обґрунтованим та справедливим. Аліменти у такому розмірі більші ніж розмір, які просила стягнути позивачка у первісній редакції позовної заяви, та покривають частину витрат на розвиток дитини, які позивачка називала додатковими витратами. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання сина до його повноліття підлягають задоволенню з дати звернення до суду з даною позовною заявою, тобто з 01 лютого 2018 року. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial