Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

В обґрунтування позову представник позивача вказувала, що житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]), складається із двох квартир, які належать на праві власності позивачу [PERSON] на підставі спадкового договору та договору купівлі-продажу. Вказана обставина не дає можливості [PERSON] вільно розпоряджатися своїм майном, а саме продати житловий будинок чи приватизувати земельну ділянку для його обслуговування. Саме тому позивач змушена була звернутися з позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але її представник [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Люботинська міська рада Харківської області до суду подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи за позовом [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок без участі її представника за наявними доказами згідно чинного законодавства. В судовому засіданні встановлене наступне. Спірним є житловий будинок, що розташований на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS]), який складається з двох квартир, та відповідно до довідки КП «Люботинське БТІ» №112 від 06 червня 2018 року належить в 71/100 частинах [PERSON] та в 29/100 частинах Виробничому управлінню житлово-комунальному господарству, крім того з вказаної довідки вбачається, що назва вулиці змінилась з [ADDRESS] на [ADDRESS] згідно рішення Люботинської міської ради Харківської області №737 від 23 лютого 2016 року, а самочиненне будівництво та переобладнання житлового будинку відсутні. Так, відповідно до копії спадкового договору, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гонтаренко С.Л. 30 квітня 2004 року серія ВВС №658142, зареєстрованого в реєстрі за №951 [PERSON] набула у власність 71/100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]), та згідно із копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21078418 [PERSON] 28 листопада 2008 року зареєструвала за собою право власності на вказану частину житлового будинку за реєстраційним номером №5016105. Також відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири серія [NUMBER], посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Соловйовою Н.Є. 08 листопада 2017 року за реєстровим номером №3-506 та згідно зі копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №103063480 від 08 листопада 2017 року [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [NUMBER] в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]). А згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №118336091 від 24 березня 2018 року 29/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS]) зареєстровані за Виробничим управлінням житлово-комунального господарства. Проте як зазначено в листі виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області №03-36/747 від 26 лютого 2018 року житлові приміщення за адресою: [ADDRESS] були передані в приватну спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON]. Також відповідно до листа начальника Люботинського КЖРЕП Люботинської міської ради Харківської області №63 від 19 березня 2018 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS], був знятий з балансу підприємства на підставі рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області №740 від 13 липня 1999 року. Отже суд приходить до висновку про те, що 29/100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], в 1999 році було приватизовано [PERSON] та [PERSON], та потім було відчужено за договором купівлі-продажу [PERSON], а тому припиняє право власності на вказану частину житлового будинку, що зареєстровано за Виробничим управлінням житлово-комунального господарства. Як вбачається із копії технічного паспорту виготовленого КП «Люботинське БТІ» на замовлення [PERSON] станом 06 червня 2018 року на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], в 1900 році були побудовані: житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1», з погребами літ. «ап» та літ. «ап-1», верандою літ. «а6» та ґанком літ. «а7», а також сараї літ. «Д», «Е», погріб літ. «еп», вбиральня літ. «Ж», гараж літ. «З», альтанка літ. «І», душ літ. «Н», водопровід-колодязь літ. «К», зливні ями літ. «Я1», «Я2», огорожа 1-6. А як вбачається з плану будівлі відображеному у технічному плані, що розташований за адресою: [ADDRESS], за своїми зовнішніми, внутрішніми та конструктивними параметрами є будівлею капітального типу, внутрішні побутові умови в якому передбачають можливість постійного проживання в ньому та підтверджують ті обставини, що в будинку існували дві окремі ізольовані квартири. В свою чергу з цього можна зробити беззаперечний висновок, що обидві квартири перебували у власності фізичних осіб [PERSON] та [PERSON] внаслідок купівлі і приватизації та зняття будинку з балансу ВУЖКГ, а вже позивач [PERSON] почергово набула права власності на будинок в цілому, уклавши відповідні правочини з попередніми власниками. Відповідно до ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи наявні в справі матеріали в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON], яка є номінальним власником двох квартир в одному житловому будинку фактично є власником саме житлового будинку, та в такій якості її сприймає орган місцевого самоврядування при вирішенні питань, пов'язаних зі здійсненням прибудов до спірного житлового будинку та надвірних будівель, призначених для його обслуговування. Однак, позивач змушена доводити перед державними та іншими органами своє право власності на житловий будинок в цілому, як об'єкт відмінний від іншого об'єкту нерухомого майна - квартири. А отже суд задовольняє позов повністю та визнає за [PERSON] право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], в цілому. На підставі викладеного,

Outcome: approved