Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просив позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно дитини [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 всіх видів її доходів щомісячно, але не менше половини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на користь особи, на утриманні якої буде перебувати дитина. Представник позивача Органу опіки та піклування Дніпропетровської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей в інтересах дитини [PERSON], [INFO] за довіреністю [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.30). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Встановлено, що [PERSON] є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження видане Дніпропетровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 24 червня 2016 року серії [NUMBER] (а.с.17). Інформація про батька дитини до актового запису про народження дитини внесена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 10 травня 2017 року № 00018020780 (а.с.21). [PERSON] народилася семимісячною, пологи відбулися вдома. Мати дитини не прагнула створити комфортні умови утримання і виховання дитині, одяг і речі, які мати придбала для доньки були тільки колишнього використання. [PERSON] не має досвіду в догляді і вихованні дитини і не має бажання навчитися; не має спеціальності, ніколи не мала постійної роботи, до народження доньки працювала по найму. [PERSON] з донькою жила на кошти, що виплачувала держава при народженні дитини і як одинокій матері, але з 19 червня 2017 року виплати було припинено. Відповідачка не має навиків догляду за дитиною, не знає вікових потреб дитини. Не розуміє, що потрібно не тільки вчасно нагодувати доньку але розмовляти з нею, брати на руки, гуляти на подвір'ї. [PERSON] часто намагалася уникати спілкування з фахівцями, вимикаючи мобільні телефони та не впускаючи фахівців із соціальної роботи до помешкання. На вулицю мати з донькою не виходить і ніхто з сусідів не може сказати чи виносить мати дитину на повітря чи ні. Зі слів сусідів мати часто буває в стані алкогольного сп'яніння. Відповідачка неодноразово була попереджена про наслідки невиконання батьківських обов'язків. За невиконання батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дитини, [PERSON] неодноразово притягувалася до відповідальності за ст.184 КУпАП, але правильних висновків не зробила, внаслідок чого депутатом Обухівської селищної ради Сезь Л.В. дитина була вилучена у [PERSON] та за направленням служби у справах дітей, 18 травня 2017 року влаштована до КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома». Відповідачка злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо виховання та матеріального забезпечення доньки, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не працює, не проявляє, до неї батьківської уваги і турботи, дитиною не цікавиться, родинні стосунки з донькою не підтримує, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Все вищезазначене свідчить, що [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а ухилення батьків від виховання дітей може розцінюватись у якості підстави для позбавлення батьківських прав лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких встановлених обставин винної поведінки відповідачки та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками, враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про злісне ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність позбавлення її батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 3 ст. 167 СК України, дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування (ч. 5 ст. 167 СК України). Таким чином, у зв'язку з відсутністю заяв від осіб, зазначених у ч. 4 ст. 167 СК України, та відсутності подання органу опіки та піклування, передання малолітніх дітей органу опіки та піклування для подальшого влаштування, відповідає нормам закону та здійснено для забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України від 13 січня 2005 року № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» держава здійснює повне забезпечення дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Відповідно передбачено порядок фінансування такого забезпечення за рахунок державного та місцевого бюджетів. В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в а. 7 п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За таких обставин та враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] і стягнення з неї аліментів, на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дочкою повноліття, починаючи з 06 липня 2017 року на користь Комунального закладу «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома», допустивши негайне виконання в межах місячного платежу. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь держави необхідно також стягнути судовий збір за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у розмірі 1280 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial