Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 9 червня 2017 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 153. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу відносини між ними поступово погіршувалися, на гранті яких між ними починались непорозуміння, які у подальшому переростали у сварки і в кінцевому результаті це призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З березня 2019 року вони не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Відтоді будь-яких відносин, в тому числі шлюбних, вони не підтримують, сумісного кошторису не мають та взагалі перестали один з одним спілкуватися. З урахуванням її внутрішнього ставлення до відповідача, вона прийшла до переконання про необхідність розірвання даного шлюбу, оскільки перебування у цьому шлюбі істотно суперечить її інтересам. Вона втратила почуття взаємності до відповідача. Примирення неможливо, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилась, надала клопотання, в якому підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому позовні вимоги визнав, просив справу розглянути за його відсутності. Визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим судом ухвалено рішення про задоволення позову відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 9 червня 2017 року Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 153 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2019 року у зв`язку з непорозуміннями, які переростали у сварки. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між сторонами суд вважає недоцільним. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, згідно ч.1 ст.142 ЦПК України підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved