Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

В лютому 2020 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову вказувала, що з 30.01.2016 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Зазначала, що подружнє життя між ними не склалося через несумісність характерів, втрати взаєморозуміння та довіри один до одного, розбіжність поглядів на життя та життєві цінності. Шлюбні відносини між ними припиненні, спільне господарство не ведеться, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, тому вважає збереження сім`ї та подальше їх спільне життя неможливим. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 30.01.2016 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 72, залишити прізвище « [PERSON] » та стягнути на її користь сплачений нею судовий збір. 19.02.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. Ухвалою судді від 10.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Позивач, у поданій 02.04.2020 року заяві, просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, в поданій ним 02.04.2020 року заяві, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 30.01.2016 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 72. Від спільного життя подружжя мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до змісту ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 420,40 грн. сплаченого при поданні позову на суму 840,80 грн., а іншу частину судового збору в розмірі 420,40 грн. стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved