Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вона в липні 2009 року познайомилась з [PERSON] , яка попросила її взяти кошти в кредит під заставу її квартири для розвитку бізнесу, а за це [PERSON] отримає 25000 грн.,а [PERSON] повністю закриє фінансові питання по кредиту, тобто поверне отриману суму коштів та відсотки за користування ними відповідно до умов договору кредиту.10 липня 2009 року [PERSON] отримала в Повному товаристві «Ломбард «Альянс авто іпотечних ерудитів Стецков та компанія» кредит на суму 150000 грн. Через невиконання [PERSON] взятих зобов»язань, у позивачки виникла заборгованість по кредиту в сумі 260000 грн. Під впливом тяжких обставин позивачка погодилась взяти у [PERSON] позику під залог своєї квартири [ADDRESS]. 17 лютого 2010 року [PERSON] з метою укладання договору позики з [PERSON] прибула в приміщення ПАТ КБ «Евробанк», де був укладений замість договору позики договір купівлі-продажу її квартири, також був укладений попередній договор на купівлю квартири. Договора посвідчено нотаріусом. Вважає, що в момент укладання як договору купівлі-продажу, та і попереднього договору [PERSON] та [PERSON] не мали наміру на припинення, набуття та зміну цивільних прав та обов»язків щодо об»єкту договору. Таким чином , має місце факт договору позики, який прихований договором купівлі-продажу, тобто сторони вчинили удаваний правочин, який покладає на сторони інші правові зобов»язання. Не зважаючи на попередні домовленості та укладання попереднього договору 11 серпня 2011 року [PERSON] продав спірну квартиру [PERSON] за 300000 грн., що підтверджується договором купівлі продажу. Просить визнати договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] та попередній договір від 17 лютого 2010 року удаваним, визнати договора купівлі-продажу квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON] 17 лютого 2010 року, між [PERSON] та [PERSON] від 11 серпня 2011 року, попередній договір від 17 лютого 2010 року , укладений між [PERSON] та [PERSON] - недійсними. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав і просить задовільнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що під час укладання договорів купівлі-продажу та попереднього договору позивачка діяла добровільно, була ознайомлена зі змістом договорів, підписала договора в присутності нотаріуса, договір купівлі-продажу квартири укладено [PERSON] з [PERSON], остання є дочкою позивачки, просить застосувати строк позовної давності та в задоволенні позову відмовити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, направила суду заяву про слухання справи в її відсутність. 3-я особа- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з»явилась, направила суду листа про слухання справи в її відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Суд прийшов до такого висновку, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 лютого 2010 року [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] [PERSON], про що укладено договір купівлі-продажу квартири (а.с.8-9). Договір нотаріально посвідчений. Відповідно до попереднього договору від 17 лютого 2010 року [PERSON] уклала попередній договір, відповідно до якого на вищевказану квартиру буде в майбутньому укладено договір купівлі-продажу. Договір нотаріально посвідчено (а.с.10-11). Згідно договору купівлі-продажу від 11 серпня 2011 року [PERSON] продав квартиру [ADDRESS] [PERSON] (а.с.12-13). Договір нотаріально посвідчено. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно статті 629 ЦК України. Згідно частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Частиною 3 статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом згідно статті 525 ЦК України. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У відповідності до положень статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу квартири та попередній договір підписані як позивачкою так і відповідачем [PERSON], вони містять всі суттєві умови, передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також які були узгоджені сторонами при укладенні даного договору. З урахуванням положень статті 203 ЦК України, щодо загальних вимог додержання яких є необхідним для чинності правочину, суд вважає, що при укладенні договорів [PERSON]діяла вільно, виходячи з власних інтересів, прийняла рішення про вибір контрагента та про вступ з ним в договірні відносини, на власний розсуд з контрагентом визначила характер договору, які вони уклали, їх умови (зміст). Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст..655 ЦК України передбачено, що одна сторона за договором-купівлі-продажу продавець передає або зобов»язується передати майно у власність другій стороні покупцеві, а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що всі істотні умови по купівлі-продажу квартири сторонами були виконані: вони домовились між собою про ціну договору, уклали договір, продавець передав, а покупець прийняв предмет продажу, покупець передав обумовлені договором грошові кошти, даний договір нотаріально посвідчений. Договори купівлі-продажу укладені в належній формі, сторони досягли згоди з усіх істотних умов та відповідають вимогам ст.ст. 638, 655 ЦК України. Сторони не заперечують, що [PERSON] отримала грошові кошти від [PERSON], крім того, сторони не заперечують, що умови попереднього договору позивачкою не були виконані. Сторони вказують, що відповідачка [PERSON] є дочкою позивачки, [PERSON]. Представник позивачки не надав доказів та передбачених законом підстав щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON], крім того, представник позивачки суду вказав, що у позивачки немає коштів для внесення їх на депозитний рахунок суду. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed