Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 24.03.2008р. він надав відповідачу [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 15000 грн., що становить на той час еквівалент 2970 доларів США. На підтвердження цього факту відповідачем було складено власноручну розписку. Відповідач ніяким чином не реагує та ухиляється від повернення боргу, який повинен був повернути 24.03.2009р. На теперішній час виходячи з курсу 12 грн. 57 коп. за 1 долар США сума боргу, яку [PERSON] просить стягнути з [PERSON] становить 37322 грн. 90 коп. Представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] надав суду письмову заяву про те, що позов він підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити, розгляд справи проводити за його відсутності, проти винесення судом заочного рішення не заперечував. З довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області встановлено, що відповідач [PERSON] не має зареєстрованого місця проживання, а тому у відповідність до положень ч.9 ст.74 ЦПК України його виклик у судове засідання було здійснено через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно письмової розписки, наданої позивачем [PERSON] на обґрунтування позову встановлено, що 24.03.2008р. відповідач [PERSON] позичив у позивача грошові кошти у сумі 15 000 грн., що становить 2970 доларів США. Стаття 1051 ЦК України передбачає право позичальника оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обов'язок довести зазначений факт покладений на позичальника. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі , виникає спір. Будь-яких належних та допустимих доказів про виконання ним грошового зобов'язання відповідач [PERSON] суду не надав. За таких обставин, суд вважає доведеними доводи позивача [PERSON], що до теперяшнього часу відповідач не повернув визначену у розписці суму позики. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З врахуванням принципу розгляду цивільних справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при розрахунку сум, що підлягають стягненню суд приймає до уваги визначений позивачем у позові курс 12,57 грн. за 1 долар США, який не перевищує офіційно встановленого на час розгляду справи курсу іноземних валют Національного Банку України. Виходячи з наведеного загальна сума боргу [PERSON] за договором позики становить 37322,90 грн. Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним під час подання позовної заяви судовий збір 373,23 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved