Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

В мотивуавнні позовних вимог позивачка зазначила 25.03.2007 року порушенні Правил дорожнього руху та допущенні зіткнення транспортних засобів, Позивачці було спричинено тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров'я у вигляді закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, з лікворно-гепертензійним і вестибуло-атактичним синдромом, травми лівого ока, що потягло за собою зниження гостроти зору на ліве око до 0.05. Винність Відповідача у спричиненні ушкодження здоров'я Позивачки підтверджується постановою Ленінського районного суду міста Харкова від 29.07.2011 р. по кримінальній ..справі № 2024/1-313/11 про звільнення Відповідача від кримінальної відповідальності за злочини, передбачені ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 286 КК України та закриття провадження по справі у зв'язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Ушкодження здоров'я Позивачки внаслідок винних дій Відповідача підтверджується висновком експерта № 1251-А/09 за наслідками судово-медичної експертизи дитини, яка проводилась у період із 01.10.2009 р. по 16.10.2009 р. судово-медичним експертом філіалу №1 ХОБСМЕ на базі прозектури МКБСМП. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч'. 1 ст. 1199 ЦК України, у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов'язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, харчування тощо. Згідно ст. 1167 ЦК, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою. Яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної , езпеки (п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Тому позивачка заявляє позовні вимоги, а саме: - стягнути з [PERSON] на користь неповнолітньої [PERSON] 4002 (чотири тисячі дві) гривні 90 копійок у відшкодування витрат на її лікування; - стягнути з [PERSON] на користь неповнолітньої [PERSON] 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок у відшкодування моральної шкоди, даної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я. Відповідач в наданих запереченнях вказав: 25.03.2007р. мало місце ДТП, в якому я був визнаний винуватим на підставі постанови Ленінського районного суду м.Харкова від 29.07.2011р. із звільненням від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.І ст.49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, провадження у кримінальній справі було закрито, а цивільні позови потерпілих [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] залишені без розгляду. На час розгляду справи Позивачка не довела наявність матеріальної шкоди у вигляді витрат на лікування лівого ока, що потягло за собою зниження гостроти зору до 0,05. По-перше, з приводу погіршення зору позивачка стала звертатись до лікарів після спливу майже 2х років після події ДТП. Жодним належним та допустимим доказом не підтверджений причинно-наслідковий зв'язок між подією ДТП та зниженням зору у позивачки. Висновок експерта №1251-А/09 від 16.10.2009р., на який посилається позивачка, лише підтвердив наявність у позивачки певних тілесних ушкоджень, однак не дав категоричної та беззаперечної відповіді на питання про наявність причинно-наслідкового зв'язку між дими ушкодженнями та подією ДТП. Експерт зазначив, що виявлені у дитини тілесні ушкодження можливо виникли через події ДТП 25.03.2007р. Крім того, зазначено, що можливо при обставинах, вказаних дитиною та її матір'ю. Тобто, експертом за основу були взяті покази заінтересованих осіб. Питання, чи могли виникнути такі тілесні ушкодження за обставин ДТП, які були вказані мною, не вирішувалось. По-друге, позивачка не довела розмір матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на її лікування. Так, суду не надано виписок з історії хвороб позивачки інших медичних документів, які б підтверджували факт звернення за медичною допомогою та лікування з приводу травми лівого ока та погіршення гостроти зору, містили б перелік рекомендацій лікарів з приводу медичного обстеження та придбання певних лікарських препаратів, їх найменування, кількість тощо. Висновок експерта №1251-А/09 від 16.10.2009р., який доданий до позову, не може бути належним доказом здійснення витрат на лікування. Копії направлень, які додані до позову, також не можуть бути належними доказами, оскільки не містять відомостей про дату, встановлений діагноз, конкретні рекомендації лікарів та що таке обстеження дійсно було проведено і воно було платним. Також суду надані фіскальні чеки на 625,00грн., 495,01грн., 50,00грн., датовані 18.03.2017р. та 23.03.2017р., тобто після спливу значного періоду часу після ДТП. Як вже зазначалось, жодних доказів того, що здійснення таких витрат пов'язано саме з травмою лівого ока, яка отримана дитиною в березні 2007р., позивакою не надано. Крім того, за цими чеками здійснена оплата за МКЛ Аісоп Аіг ОРТ. При цьому, відомостей про призначення придбаного товару (що це таке взагалі), чеки не містять. Додані чеки на оплату певних препаратів не підтверджуються певними лікарськими рекомендаціями. Як вже вказувалось вище, жодних доказів на підтвердження того, що дитині було рекомендовано придбання певних препаратів, позивачкою не надано. Щодо квитанцій про сплату певних сум ( 430,00грн., 799,00грн., 799,00грн.) до Благодійного фонду «Меценат», то вказані суми були сплачені благодійником добровільно, не були вимушеними цивільне законодавство не передбачає сплату благодійнику будь-якої компенсації за це. Отже, сплата благодійних внесків не є витратами на лікування, які зобов'язана відшкодувати винна особа. Тому підстав для їх стягнення з мене немає. Щодо моральної шкоди, то позивачкою також не доведено наявність такої шкоди, в чому вона полягає. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди позивачка обґрунтовує отриманням тілесного ушкодження у вигляді травми ока та погіршення зору. Але, як вже зазначалось вище, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання такого тілесного ушкодження в момент ДТП і наявність причинно- наслідкового зв'язку між подією ДТП та погіршенням зору у дитини, стороною позивачки не надано, тобто факт спричинення шкоди не доведено. Позивачка жодним чином не обґрунтовує розмір моральної шкоди, яку вона просить стягнути, зокрема, з яких обставин вона виходила. Позивачка, Представник позивача на позові наполягали. В поясненні вказали обставини викладені в мотивуванні позовних вимог. Поредставник відповідоча вимоги не визнав. В пояснені вказав обставини викладені в запереченнях. Вислухавши пояснення сторін, дослидивши та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, суд встановив наступні факти та обставини: Вимогами статті 61 ч.1, ч.4 ЦПК України визначено: 1. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. 4. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно постанови від 29.07.2011р. Ленінського районного суду м.Харкова встановлено: 25.03.2007 року порушенні Правил дорожнього руху та допущенні зіткнення транспортних засобів, Позивачці було спричинено тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров'я у вигляді закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, з лікворно-гепертензійним і вестибуло-атактичним синдромом, травми лівого ока, що потягло за собою зниження гостроти зору на ліве око до 0.05. Винність Відповідача у спричиненні ушкодження здоров'я Позивачки підтверджується постановою Ленінського районного суду міста Харкова від 29.07.2011 р. по кримінальній ..справі № 2024/1-313/11 про звільнення Відповідача від кримінальної відповідальності за злочини, передбачені ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 286 КК України та закриття провадження по справі у зв'язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Ушкодження здоров'я Позивачки внаслідок винних дій Відповідача підтверджується висновком експерта № 1251-А/09 за наслідками судово-медичної експертизи дитини, яка проводилась у період із 01.10.2009 р. по 16.10.2009 р. судово-медичним експертом філіалу №1 ХОБСМЕ на базі прозектури МКБСМП. Вимогнами статті 1187 ЦК України визначено: 1. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. 2. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В обгрунтування правової позиції щодо відшкодування матеріальної шкоди позивач надає фіскальні чеки, але вважає, що вказані докази недопустими з підстав: Фіскальні чеки на 625,00грн., 495,01грн., 50,00грн., датовані 18.03.2017р. та 23.03.2017р., тобто після спливу значного періоду часу після ДТП. Як вже зазначалось, жодних доказів того, що здійснення таких витрат пов'язано саме з травмою лівого ока, яка отримана дитиною в березні 2007р., позивакою не надано. Крім того, за цими чеками здійснена оплата за МКЛ Аісоп Аіг ОРТ. При цьому, відомостей про призначення придбаного товару, чеки не містять. Додані чеки на оплату певних препаратів не підтверджуються певними лікарськими рекомендаціями. Як вже вказувалось вище, жодних доказів на підтвердження того, що дитині було рекомендовано лікарем придбання певних препаратів, позивачкою не надано. Щодо квитанцій про сплату певних сум ( 430,00грн., 799,00грн., 799,00грн.) до Благодійного фонду «Меценат», то вказані суми були сплачені благодійником добровільно, не були вимушеними цивільне законодавство не передбачає сплату благодійнику будь-якої компенсації за це. Отже, сплата благодійних внесків не є витратами на лікування, які зобов'язана відшкодувати винна особа. Тому підстав для їх стягнення з мене немає. Таким чином, позивачкою в данному випадку суду не доведено правову позицію, щодо матеріальних вимог. Отже, правова позиція представника відповідоча заслуговує на увагу. Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно віл вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Отже, враховуючи, що [PERSON] були заподіяни телесні ушкодження середньої степені важкості, суд вважає, що дійсно були спричиненні моральні стражданння розмір яких суд визначає як дві мінімальні заробітні плати, щор на думку суду буде достатньою сфатісфакцією з боку відповідоча.

Outcome: partial