Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

В лютому 2018 року органом опіки та піклування в особі Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, діючого в інтересах [PERSON], пред'явлено позов до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська до [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що батьками дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Відомості про батька внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Дитина з 30.08.2017 року перебуває на обліку в управлінні-службі у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах, в зв'язку з тим, що його мати вихованням та утриманням дитини займається не в повній мірі. Дитина проживає разом з бабусею. Представник позивача, що діє на підставі довіреності № 3 від 09.01.2018 р., надала суду заяву, в якій просила розглядати цивільну справу в порядку заочного порядку та на підставі наявних матеріалів справи. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх суд задовольнити. Справу просила розглядати за її відсутності. Представник третьої особи - Управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради просила позовні вимоги задовольнити, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] в судове засідання по справі 18.05.2018 р. не з'явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином за адресою, сказаною позивачем по справі, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, з клопотанням про відкладанням розгляду справи до суду не зверталася, а також не скористалася правом надання заперечень проти позову. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати дану справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами та з урахуванням того, що від відповідача заперечень до суду не надійшло, то суд вважає за можливе винести по справі заочне рішення суду відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вирішивши належність допустимість, достовірність доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок всіх доказів у їх сукупності й оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному з'ясуванню всіх обставин справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що з 30 серпня 2017 року управлінням-службою у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради були взято на облік [PERSON], [INFO], як такого, що опинився в складних життєвих обставинах, в зв'язку з тим, що мати дитини [PERSON] з дитиною не проживає, вихованням та утриманням сина не займається. Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Відомості про батька дитини внесено до актового запису про народження дитини відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Інформація про дитину [PERSON], [INFO] надійшла від бабусі хлопчика [PERSON], яка написала заяву про те, що мати дитини не проживає з ним, не спілкується з сином, не приймає участі у вихованні дитини, не відвідує батьківські збори. Відповідно до інформації про сімю учня [INFO], вихованням дитини займається [PERSON] Спеціалістами управління було здійснено вихід за місцем мешкання дитини, проведено бесіду з матір'ю, проведено обстеження житлово побутових умов у в квартирі №[ADDRESS], які є задовільними. Враховуючи вищевикладене позивач дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], про що Шевченківською районною у місті Дніпрі радою було складено відповідний висновок від 12.02.2018 року № 13/15-29. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України). Положеннями вищевказаних статей визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють право на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до частини 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Приймаючи до уваги, що позбавлення відповідача батьківських прав не припиняє його обов'язку щодо матеріального утримання дітей, а також приймаючи до уваги, що діти перебувають в комунальних закладах, то згідно положеннями ст.ст. 180,181.182,184,191 СК України, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідачки у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на користь державного закладу, опікуна, піклувальника, прийомних батьків чи батьків-вихователів де будуть виховуватись її дитина [PERSON], [INFO]. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а позивач за законом був звільнений від оплати судових витрат при подачі позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі1409 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного.

Outcome: approved