Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

В квітні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт належності Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] виданого на підставі рішення Дніпропетровської районної державної адміністрації 25 лютого 2000 року № 62-р на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Рассвет», на території с. Новомиколаївка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, розміром 6.30 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та визнати за нею право та в порядку спадкування за законом визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 6.17 та житловий будинок [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач вказала, що відповідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] виданого на підставі рішення Дніпропетровської районної державної адміністрації 25 лютого 2000 року № 62-р на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Рассвет», на території с. Новомиколаївка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, розміром 6.30 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) її батькові [PERSON] був переданий земельний пай площею 6.30 га,. На підставі даного рішення на ім'я її батька був виданий Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER]. [INFO] їх батько помер. У свідоцтві про смерть прізвище її батька зазначено як «[PERSON]» й у такий спосіб прізвище власника «[PERSON]» у сертифікаті, тобто в правовстановлюючому документі на право власності на землю не збігається із прізвищем, яке зазначене у свідоцтві про смерть її батька, у зв'язку із чим вона не має можливості оформити свої спадкові права. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтв про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з тим, що в правовстановлюючому документі прізвище власника не збігається із прізвищем спадкодавця, а також у зв'язку з тим, що не підтверджується факт належності спадкового майна, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Представник позивача надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Представник Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора у судове засідання не з'явилися, але надали суду заяви в яких просили слухати справу без їх присутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується актовим записом № 32 від 28 квітня 2015 року в свідоцтві про смерть виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції (а.с.23). Після її смерті відкрилася спадщина на: житловий будинок по [ADDRESS] та на земельну частку (пай) загальною площею 6,1732 га, кадастровий номер № [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території с. Новомиколаївка, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області. За часи життя [PERSON] заповітів не складав. Позивач після смерті батька, як спадкоємці за законом, у встановлений законом строк, звернулася до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, що підтверджується матеріалами спадкової справи . Але, у зв'язку з тим, що не підтверджено належність правовстановлюючого документу на спадкове майно, державним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтв про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.118). Що стосується позовних вимог про встановлення факту належності Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] [PERSON], померлого [INFO], суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України судовим порядком може бути встановлено факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В свою чергу, в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити, загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У судовому засіданні встановлено, що 25 лютого 2000 року на підставі рішення Дніпропетровської районної державної адміністрації № 62-р (а.с.12), спадкодавцю був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Рассвет» розміром 6.30 в умовах кадастрових гектарах без визначених меж цієї частки в натурі (на місцевості). сертифікат на право на земельну частку (пай) (площею 6.30 га) серія [NUMBER], в якому прізвище спадкодавця було вказано «[PERSON]» (а.с.12). Проте згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 28 квітня 2015 року (а.с.23) на підставі паспорта серії [NUMBER] виданого Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області ще у вересні 2002 року, прізвище спадкодавця зазначено як «[PERSON]» (а.с.25). Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 р), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Судом встановлено, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку - Сертифікат на право на земельну частку (пай) має помилку у прізвищі спадкодавця. Згідно п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43, виправлення у державних актах на право власності на земельну ділянку не допускаються. Тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне встановити факт належності вищевказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) спадкодавцю [PERSON], померлому [INFO]. Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст. 116, 131 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно архівних даних Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 року вбачається, що архівна справа виготовлена на замовлення [PERSON] та інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] на ім'я [PERSON] відсутня. Також встановлено, що свідповідно до висновку відділу держкомзему у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області від 01.07.2011 року № 4439 спадкодавцем на землю було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку,

Outcome: approved