Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

В липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визначити ідеальні частки співвласників квартири [ADDRESS], та визначити, що [PERSON] на праві власності належить 1/7 частина, [PERSON], який помер 11 березня 2013 року на праві власності належить 1/7 частина, [PERSON] на праві власності належить 1/7 частина, [PERSON] на праві власності належить 1/7 частина, [PERSON] на праві власності належить 1/7 частина, [PERSON] на праві власності належить 1/7 частина та [PERSON] на праві власності належить 1/7 частина квартири [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], діюча в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], надали суду заяви в яких просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS], на підставі Свідоцтва на право власності на житло серії ААБ № 1130 виданого 26 серпня 2007 року Ювілейною селищною радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області, згідно розпорядження (наказом) від 17 серпня 2007 року № 213 (а.с.6). 11 березня 2013 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 494966, виданим Виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 22 (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому частину квартири [ADDRESS], якою він володів на праві спільної власності з позивачкою та відповідачами по справі. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] у встановлений законом термін звернулася до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після чоловіка. Проте, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну померлому чоловіку частину квартири [ADDRESS], оскільки дана квартира є спільною сумісною власністю, а частки співвласників не визначені. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, для оформлення права на спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно п. 224 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, Нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Отже, позивачка позбавлена можливості належним чином оформити свої спадкові права на вищезазначене нерухоме майно. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. З огляду на вищевказані норми Закону, а також враховуючи, що судом не було встановлено будь-яких домовленостей між власниками спірної квартири, суд вважає за можливе визначити, що [PERSON], [PERSON], померлому 11 березня 2013 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], кожному належить по 1/7 частина у спільній сумісній власності квартири [ADDRESS].

Outcome: approved