Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

В листопаді 2014 року акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» (далі АТ «[PERSON] Аваль») звернулося до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 16 жовтня 2006 року та 10 січня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» (з жовтня 2009 року АТ «[PERSON] Аваль») та фізичною особою-підприємцем [PERSON] і [PERSON] було укладено два кредитні договори № 012/08-2/899 та № Z012/110/3, за умовами яких позичальник отримав кредити у розмірі 43634 Євро та 56366 Євро відповідно (з урахуванням змін та доповнень, а також додаткових угод). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 012/08-2/899, між банком та [PERSON] 16 жовтня 2006 року було укладено договір поруки. Посилаючись на порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитними договорами, позивач просить стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] та поручителя на свою користь\~ у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 012/08-2/899 від 16 жовтня 2006 року, яка виникла станом на 24 квітня 2014 року, в сумі 28293,97 Євро, а також стягнути з [PERSON] на свою користь\~заборгованість за кредитним договором № Z012/110/3 від 10 січня 2007 року, яка виникла станом на 24 квітня 2014 року, в сумі 33443,93 Євро. Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 18 грудня 2015 року позов АТ «[PERSON] Аваль» в частині позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № Z012/110/3 від 10 січня 2007 року розєднано у самостійне провадження. 18 грудня 2015 року Романівським районним судом Житомирської області постановлено ухвалу, якою провадження у справі за позовом АТ «[PERSON] Аваль» до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 012/08-2/899 від 16 жовтня 2006 року закрито. 15 березня 2017 року Романівським районним судом Житомирської області проведено заочний розгляд справи та на підставі наявних у справі доказів ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги позивача задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь АТ «[PERSON] Аваль» 28293,94 Євро, що за курсом Національного банку України станом на 24 квітня 2014 року еквівалентно 445615,64 грн заборгованості за кредитним договором № 012/08-2/899, та 900,00 грн судових витрат, повязаних з розглядом справи. В червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення, посилаючись на поважні причини неявки до суду та наявність обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 27 листопада 2017 року вищевказане судове рішення скасоване та призначено справу до розгляду в загальному порядку. В судове засідання представник позивача\~не зявився, подавши до суду заяву про\~розгляд справи за його відсутності та про підтримання позову. Відповідачем також подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. При цьому, позов вона не визнала, вважаючи договір поруки, укладений 16 жовтня 2006 року між банком та нею, припиненим у зв'язку із укладенням без її згоди додаткової угоди, якою було збільшено відповідальність поручителя за основним зобовязанням. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову АТ «[PERSON] Аваль», виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 жовтня 2006 року між відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» (з жовтня 2009 року АТ «[PERSON] Аваль») та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено кредитний договір № 012/08-2/899, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 100000,00 Євро на придбання автотранспорту зі строком повернення до 15 жовтня 2011 року та сплатою відсотків за користування кредитом 13 % річних. З метою забезпечення виконання фізичною особою-підприємцем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, в цей же день між AT «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладеного договір поруки, за умовами якого остання зобов'язалась нести солідарну відповідальність по всім зобов'язанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору, додатків та додаткових угод до нього. Згідно пункту 4.1 договору поруки, цей договір діє до закінчення забезпеченого ним зобовязання, при цьому, порука також припиняється, якщо банк в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Водночас, сторони договору поруки встановили, що строк та умови виконання цього договору можуть бути переглянуті ними лише з їх письмової згоди (пункт 4.2 договору поруки). В подальшому між АТ «[PERSON] Аваль» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] вносилися зміни та доповнення до кредитного договору: 10 січня 2007 року зменшено розмір наданого кредиту до 43634,00 Євро, змінено графік погашення кредитної заборгованості, внесено зміни щодо умов забезпечення кредитного зобовязання, зобовязання кредитора та відповідальності сторін (зміни та доповнення № 1 до кредитного договору); 6 лютого 2007 року внесено зміни щодо умов забезпечення кредитного зобовязання (зміни та доповнення № 2 до кредитного договору); 26 березня 2007 року сторонами погоджено зменшити розмір відсотків за користування кредитом до 12 % річних, а також змінено графік погашення кредитної заборгованості (зміни та доповнення № 3 до кредитного договору); 20 березня 2008 року внесено зміни щодо умов забезпечення кредитного зобовязання (зміни та доповнення № 4 до кредитного договору). Окрім цього, 30 вересня 2009 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 5 до кредитного договору, згідно якої збільшено строк виконання зобовязання за договором до 15 жовтня 2014 року, внесено зміни щодо умов забезпечення кредитного зобовязання та дострокового стягнення заборгованості за наданим кредитом, а також було врегульовано заборгованість позичальника за договором, строк сплати якої настав, у такому порядку (пункт 4 угоди): станом на дату укладання цієї додаткової угоди фактична заборгованість позичальника за договором по сплаті суми кредиту становила 27008,77 Євро, а заборгованість за договором, строк сплати якої настав - складала 3725,87 Євро, у тому числі: 1614,84 Євро - заборгованість з погашення суми кредиту та 2111,03 Євро - заборгованість з погашення процентів; при цьому фактична заборгованість за сумою кредиту з 30 жовтня 2009 року збільшувалася на суму заборгованості за процентами та за згодою сторін відбулася зміна строку погашення заборгованості, таке збільшення не супроводжувалося видачею кредитних коштів позичальнику, погашення заборгованості у складі щомісячних платежів позичальник зобовязувався здійснювати відповідно до графіка погашення, що є додатком № 1 до цієї угоди. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, 29 вересня 2010 року між АТ «[PERSON] Аваль» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 6 до кредитного договору про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту, згідно якої з 20 жовтня 2010 року до 20 березня 2011 року було зменшено розмір щомісячного платежу та змінено строк його сплати, а також було врегульовано заборгованість позичальника за договором, строк сплати якої настав, у такому порядку (пункт 2 угоди): станом на дату укладання цієї додаткової угоди фактична заборгованість позичальника за договором по сплаті суми кредиту становила 25019,43 Євро, а заборгованість за договором, строк сплати якої настав - складала 3486,98 Євро, у тому числі: 1751,76 Євро - заборгованість з погашення суми кредиту та 1735,22 Євро - заборгованість з погашення процентів; при цьому фактична заборгованість за сумою кредиту з 29 вересня 2010 року збільшувалася на суму заборгованості за процентами та за згодою сторін відбулася зміна строку погашення заборгованості, таке збільшення не супроводжувалося видачею кредитних коштів позичальнику, погашення заборгованості у складі щомісячних платежів позичальник зобовязувався здійснювати відповідно до графіка погашення кредиту та сплати процентів, що є додатком № 1 до цієї угоди. Цього ж дня, між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 7 до кредитного договору щодо змін цього договору відносно порядку страхування. Також 22 червня 2011 року між банком та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено додаткову угоду № 012/08-2/899/8 до кредитного договору, відповідно до якої статтю 1 «Предмет договору» кредитного договору викладено в новій редакції, згідно якої позичальнику надавався кредит в розмірі 100000,00 Євро зі сплатою 12 % річних та строком повернення до 15 вересня 2016 року, а також доповнено пунктом 3-6 статтю 3 «Умови надання та забезпечення кредиту» до цього договору та було зменшено розмір щомісячного платежу і змінено строк його сплати. Окрім цього, сторонами було врегульовано заборгованість позичальника за договором, строк сплати якої настав, у такому порядку (пункт 5 угоди): станом на дату укладання цієї додаткової угоди фактична заборгованість позичальника за договором по сплаті суми кредиту становила 25618,95 Євро, а заборгованість за договором, строк сплати якої настав - складала 1679,92 Євро, у тому числі: 879,75 Євро - заборгованість з погашення суми кредиту та 800,17 Євро - заборгованість з погашення процентів; при цьому фактична заборгованість за сумою кредиту з 22 червня 2011 року збільшувалася на суму заборгованості за процентами та за згодою сторін відбулася зміна строку погашення заборгованості, таке збільшення не супроводжувалося видачею кредитних коштів позичальнику, погашення заборгованості у складі щомісячних платежів позичальник зобовязувався здійснювати відповідно до графіка погашення кредиту та сплати процентів, що є додатком № 1 до цієї угоди. Також сторони кредитного договору погодили доповнити цей договір обставинами, що мали безпосередній вплив на вартість (збільшення вартості) кредитних ресурсів установи банку та настання яких не залежить від їх волі. Окрім цього, цією додатковою угодою було внесено зміни щодо зобовязань позичальника за кредитним договором, порядку страхування та дострокового стягнення заборгованості за наданим кредитом. В цей же день між АТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 012/08-2/899/1 до договору поруки, за змістом пункту 1 якого передбачено, що остання зобов'язалась відповідати по всім зобов'язанням позичальника, що випливають з умов кредитного договору терміном дії до 15 вересня 2016 року та всіх додаткових угод до нього. Внаслідок несвоєчасного та неповного виконання фізичною особою-підприємцем [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, станом на 24 квітня 2014 року загальна сума заборгованості складала 28293,94 Євро. Згідно статті 1054 частини 1 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини 2 цієї ж статті та пункту 2 частини 1 статті 1046 ЦК України кредитний договір вважається укладеним з моменту передання грошей. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із частиною 1 статті 553, частиною 1 статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (частина 2 статті 555 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Таке збільшення відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобовязання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів (правова позиція, висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2662цс15). Підставою застосування норми частини 1 статті 559 ЦК України достатнім є встановлення таких змін в основному зобовязанні. Тому обставини щодо подальшого фактичного виконання зобовязання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобовязання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження дії поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення розміру основного зобовязання). Відповідно до статей 1, 4, 5 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦТТК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що додатковою угодою № 6 від 29 вересня 2010 року до кредитного договору внесено зміни, які призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, цією додатковою угодою було збільшено фактичну заборгованість за сумою кредиту на суму заборгованості за процентами, що й призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Вказана обставина також підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Згідно висновку експерта Житомирського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру № 1/513 від 2 серпня 2016 року, підпис від імені [PERSON] на бланковому рядку в оригіналі додаткової угоди № 6 від 29 вересня 2010 року до кредитного договору № 012/08-2/899 виконаний, ймовірно, не [PERSON], а іншою особою. У постановах від 21 травня 2012 року Верховним Судом України сформульовано правовий висновок у справах № 6-18цс11, № 6-69цс11, у яких зазначено, що за положеннями частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується, а тому в цьому випадку не обовязково звертатися до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим, проте такі вимоги підлягають розгляду судом за наявності відповідного спору. Тобто порука має вважатися припиненою незалежно від реального настання чи ненастання збільшеного внаслідок змін кредитних договорів обсягу відповідальності поручителя. Крім того, обовязковою умовою припинення поруки за нормою частини першої статті 559 ЦК України має бути відсутність згоди поручителя на внесення змін до забезпеченого порукою зобовязання, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. За своєю правовою природою надання поручителем згоди на внесення до основного зобовязання таких змін є одностороннім правочином, який за змістом і формою має відповідати вимогам ЦК України та відображати волевиявлення особи (у даному випадку поручителя). Так, у постанові Верховного Суду України від 5 червня 2013 року (№ 6-43цс13) зазначено, що згода поручителя на збільшення обсягу своєї відповідальності має бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки. Тобто випадкова поінформованість поручителя про внесення змін до основного зобовязання і навіть відсутність з його боку заперечень про збільшення обсягу його відповідальності не може розглядатись як надання ним згоди на такі зміни. З огляду на викладене, враховуючи, що додатковою угодою, укладеною без згоди поручителя, було збільшено фактичну заборгованість за сумою кредиту, внаслідок чого збільшилась відповідальність поручителя за основним зобовязанням, суд приходить до висновку щодо припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України. Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані із проведенням експертизи. В матеріалах справи міститься рахунок вартості проведення додаткової судової почеркознавчої експертизи № 1/513 в сумі 2250,24 грн, оплаченої відповідачем. За таких обставин, суд стягує з позивача витрати на проведення цієї експертизи.

Outcome: approved