Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

В липні 2021 року [PERSON] звернулася через свого представника до Ізяславського районного суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказала, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем вчинено виконавчий напис №5550 від 25.01.2021 року про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 20200, 94 грн., яка складається із боргу в сумі 19200, 94 грн., що виник на підставі договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, №0671347921 від 09.01.2019 року та плати за вчинення виконавчого напису в сумі 1000,00 грн. Позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса є протиправним, адже нотаріус міг вчиняти такий напис лише за наявності нотаріально посвідченого договору, на підставі якого у боржника виникла заборгованість перед кредитором. Укладений же між [PERSON] та фінансовою установою договір нотаріально не був посвідчений, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича №5550 від 25.01.2021 року таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді від 08.07.2021 року до відкриття провадження у справі задоволена заява [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні №64635045, відкритому на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою судді Ізяславського районного суду від 12.07.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, а також встановлено строк для подання відзиву. Вказаною ухвалою також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича. Відзив на позов надійшов до суду 08.09.2021 року. За його змістом відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, що нотаріусом дотримано вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 212.02.2012 року №296/5, адже стягувачем надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису всі необхідні документи, передбачені вказаним нормативно-правовими актами, які також підтверджують і безспірність існуючого боргу [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал». Письмовою заявою від 21.09.2021 року представник позивача адвокат Калінін С.К. повідомив суд, що ні він, ні позивач не бажають скористатися правом на подання відповіді на відзив, а тому просили суд не встановлювати відповідного строку. Від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору пояснень не надходило. Ухвалою суду від 07.09.2021 року закрито підготовче провадження, а справа призначена до судового розгляду по суті на 21.09.2021 року. В судове засідання, учасники справи, повідомлені належним чином про дату, час, місце судового розгляду, не прибули. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи за відсутності сторони позивача. В зв`язку із вказаними обставинами, суд вважає за можливе проведення судового засідання за відсутності учасників справи та їх представників. Крім того, в зв`язку із надходженням заяви представника позивача про відмову від права на подання відповіді на відзив, суд не встановлює строків для подання відповіді на відзив та заперечення та вважає за потрібне провести розгляд справи по суті. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0671347921 від 09.01.2019 року, за умовами якого сторони домовились про надання товариством позичальнику на умовах повернення, строковості, платності кредит у сумі до 20000 грн. на строк до 30 календарних днів, з оплатою процентів 638,75% річних. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено 25.01.2021 року виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під №5550, яким звернуто стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №0671347921 від 09.01.2019 року, укладеним нею з ТОВ «Інфінанс», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №23082019 від 23.08.2019 року, є ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованості за вказаним кредитним договором, строк платежу за яким настав. Стягнення заборгованості проводиться за період з 10.02.2019 року по 01.03.2020 року. Сума заборгованості складає 19200, 94 грн., в тому числі прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3749, 97 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати зі стягувача в розмірі 1000, 00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню за виконавчим написом нотаріуса, складає 20200, 94 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. на підставі заяви ТОВ «Вердикт Капітал» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64635045 від 24.02.2021 року про примусове виконання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.04.2021 року приватний виконавець Банадига В.В. постановив здійснювати відрахування із заробітної плати позивача в розмірі 20% з метою погашення заборгованості перед стягувачем ТОВ «Вердикт Капітал». Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» (надалі - Закон) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст.50 Закону нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відповідно до ст.87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Таким чином, здійснення виконавчого напису нотаріусом врегульовано вказаними нормами Закону, а також постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 зазначену постанову Кабінету Міністрів України№662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат» та Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Укладений 09.01.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] та наданий суду договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0671347921, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки сформовані в постановах Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18-ц, від 15.04.2020 року у справі №158/2157/17, від 21.10.2020 року у справі №172/1652/18. Саме по собі посилання відповідача у відзиві на норми матеріального права, твердження про безспірність боргу позивача, без надання доказів нотаріального посвідчення кредитного договору, не спростовують викладені висновки суду, а тому відхиляються судом. Що стосується судових витрат, то слід зазначити наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 вказаної статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 чт.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні з позовом до суду представник позивача зазначив попередній розрахунок суми судових витрат у зв`язку з розглядом справи, який становить 5000,00 грн. Крім того, до позову було долучено копії договору №б/н/21 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 04.03.2021 року, укладеного між Адвокатським бюро «Калінін і партнери» та [PERSON] , предметом якого є надання правової допомоги в питанні щодо визнання в судовому порядку виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, додатку №1 до вказаного договору, яким встановлено, що вартість послуг Адвокатського бюро за договором становить 5000, 00 грн., примірнику рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди), а також акт виконаних робіт (наданих послуг), яким визначено перелік робіт, витрачений час на їх виконання, та їх вартість. 18.08.2021 року засобами поштового зв`язку до суду від адвоката Калініна С.К. надійшла заява про приєднання доказів до матеріалів справи, до якої долучено три меморіальні ордери від 09.08.2021 року, 10.08.2021 року та 11.08.2021 року, яким підтверджується оплата гонорару на рахунок Адвокатського бюро «Калінін і партнери» в загальній сумі 5000,00 грн. за договором №б/н/21 року. Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду із клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, яким не доведено неспівмірності заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу з реальним обсягом такої допомоги. Водночас, надані представником позивача та досліджені судом письмові докази повністю доводять, що позивач понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, їх розмір є співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами, їх обсягом, а також часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, значенням справи для позивача, а тому у суду наявні підстави для стягнення з позивача на користь позивача зазначеної суми. Таким чином, витрати на правничу допомогу, понесені позивачем, в сумі 5000, 00 грн. підлягають стягненню на її користь з відповідача. Крім того, при зверненні до суду із позовом та із заявою про забезпечення позову позивач сплатила 908, 00 грн. та 454, 00 грн. судового збору відповідно, а всього - 1362, 00 грн., які підлягають стягненню на її користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved