Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

В липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Миропільської селищної ради Житомирської області, в якому зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , внаслідок чого відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Посилаючись на те, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] , однак, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, просить визнати за нею право власності на спірне майно в порядку спадкування. В підготовче засідання учасники справи та представник позивача, які були належним чином повідомлені про час і місце його проведення, не з`явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просить позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Відповідно до положень частини 3 статті 200, частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що житловий будинок розташований по [ADDRESS] належав [PERSON] , що підтверджується випискою з погосподарської книги, що видана виконавчим комітетом Миропільської селищної ради Житомирської області № 387 від 28 липня 2021 року. Відповідно до цивільного законодавства, чинного на час будівництва спірного будинку, громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому наявність такого права не пов`язувалась з його обов`язковою державною реєстрацією. [INFO] померла [PERSON] , внаслідок чого відкрилась спадщина, до складу якої входить спірний житловий будинок. З матеріалів спадкової справи № 80/2020, що заведена після смерті [PERSON] вбачається, що [PERSON] у встановлений законом строк реалізувала свої спадкові права та є єдиним спадкоємцем за законом. Згідно частини 1 статті 1222 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 2 статті 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. На підставі статті 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом і у встановлений законом строк реалізувала свої спадкові права щодо земельних ділянок, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 80/2020, заведеної після смерті останньої. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved