Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Відповідно до ч.6 ст.268 ЦПК України 04.03.2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 12 березня 2019 року. Позивач, [PERSON], звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із позовною заявою до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 30.09.2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Холмівською сільською радою Ужгородського району. Від даного шлюбу народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 08 вересня 2015 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача у розмірі 500 гривень на утримання сина, [PERSON], [INFO] та 400 гривень на утримання доньки, [PERSON], [INFO], починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. 13 квітня 2016 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. У лютому 2016 року, на прохання відповідача і його обіцянку про самостійну сплату аліментів, позивачем було відкликано виконавчий лист з ДВС в м.Ужгороді. Позивач вказує на те, що відповідач добровільно жодної матеріальної допомоги дітям не надає, у звязку із чим [PERSON] звернутись до суду з даним позовом. Так позивач зазначає, що діти потребують постійних матеріальних витрат для їх повноцінного, різнобічного розвитку, відпочинку, проведення належним чином їх дозвілля, лікування, одяг та харчування. Син закінчує школу, а відповідач відмовився взяти на себе частину витрат, повязану з даним заходом. Окрім того в позовній заяві вказано, що протягом останніх років відповідач зовсім не цікавиться життям дітей, їх здоровям, їх досягненнями у шкільному та спортивному житті ( син відвідує секцію по боксу а донька - студію танцю «Бліц»), не надає коштів на утримання дітей. При цьому [PERSON],\~зазначає,\~що розмір доходу відповідача їй невідомий. При цьому стверджує, що [PERSON] має два джерела доходу, одне з яких - приватні перевезення пасажирів. Тому просить суд, з огляду на високий прожитковий мінімум, необхідність щосезонно купувати одяг та взуття дітям, витрати на оздоровлення дітей, витрати на розвиток здібностей дітей збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08 вересня 2015 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів на утримання неповнолітніх дітей: по 500 гривень на утримання сина, [PERSON], [INFO] та по 400 гривень на утримання доньки, [PERSON], [INFO],- щомісяця до досягнення повноліття, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], збільшену суму аліментів у розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дітьми повноліття. А також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дітей, звязані з їх хворобою та особливими здібностями дітей у розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 25.06.218 року по справі відкрито провадження та призначено її до судового розгляду. Відповідно до розпорядження Ужгородського міськрайонного суду № 1123 від 18.10.2018 року в справі проведено повторний автоматизований розподіл, у звязку із неможливістю суддею Монич О.В. виконання повноважень судді, що зумовлено звільненням з посади судді. Головуючим суддею у справі визначено суддю Фазикош О.В 12.02.2019 року подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій позивач, просить суд прийняти до розгляду заяву про зменшення позовних вимог, та стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], збільшену суму аліментів у розмірі по 1200,00 грн. на кожну дитину: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дітьми повноліття. 14.02.2019 року від відповідача на адресу суду надійшла заява про те що, [PERSON] не заперечує щодо задоволення зменшених позовних вимог, та не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі по 1200,00 грн. на кожну дитину. В судове засідання сторони по справі не зявилися, подали до суду заяви в яких просили розглянути справу за їх відсутності та ухвалити рішення по справі з урахуванням рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 03.12.2015 року. Дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи №3087402/15-ц, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.09.2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Холмівською сільською радою Ужгородського району. Від даного шлюбу народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 08 вересня 2015 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача у розмірі 500 гривень на утримання сина, [PERSON], [INFO] та 400 гривень на утримання доньки, [PERSON], [INFO], починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 05.12.2015 року, частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON], скасовано рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08 вересня 2015 року та частково задоволено позовну заяву. Так, з [PERSON], [INFO], меш. с.Минай, вул. Дружби, 41, ідентифікаційний номер [NUMBER] стягнуто на користь [PERSON], [INFO], меш. [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] 1/3 з усіх видів заробітку, починаючи з 23 червня 2015 року, щомісячно і до досягнення ними повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А також з відповідача стягнуто судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. на користь Державного бюджету України. 13 квітня 2016 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по цивільній справі №308/12813/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу позов задоволено, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення\~\~\~\~(ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~\~ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143 цс 13. Позивач зазначила, що розмір аліментів, який визначений рішенням суду є недостатнім для утримання дітей, у звязку із її скрутним матеріальним становищем та підвищенням цін на оплату комунально-житлових послуг та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів. Суд вважає,\~\~що після постановлення рішення суду матеріальний стан позивача змінився через значні інфляційні процеси в Україні, та значне підвищення вартості життя. Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 1200 грн. на кожну дитину щомісячно починаючи з дати подання позову і до досягнення дітьми повноліття, та при ухваленні судом рішення просила врахувати рішення Апеляційного суду Закарпатської області. При цьому\~суд констатує,\~що відповідач,\~в поданій\~до суду\~заяві не\~заперечує проти\~зміни розміру\~аліментів шляхом\~зміни способу\~їх присудження та стягнення з нього вказаної суми аліментів в твердій грошовій сумі 1200 грн. на кожну дитину щомісячно. Відповідно до ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що з огляду на вказане, визнання позовних вимог відповідачем та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб,слід змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням суду, та встановити такий в твердій грошовій сумі, а саме по 1200 грн. на кожну дитину щомісячно, тобто в цій частині позов підлягає до задоволення. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. А тому в частині стягнення аліментів з відповідача з дати подання позову, позовна заява задоволенню не підлягає. Таким чином дослідивши всі матеріали справи в їх сукупності суд приходить до висновку про те, що даний позов слід задовольнити частково. Змінити розмір стягнутих рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 03.12.2015 року, аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Стягнути з відповідача [PERSON], на користь [PERSON], аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], 30.11.2010 року в розмірі 1200 грн. на кожну дитину, щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.\~\~\~ Враховуючи викладене,

Outcome: partial