Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу Вимоги обґрунтовує тим, що 09 листопада 1996 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, про що було зроблено актовий запис за № 1557. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось; між ними часто виникали сварки, які відбуваються на очах у малолітньої доньки, що тяжко впливає на її психічний стан; відповідач займається рукоприкладством та постійно виражається на її адресу нецензурною лайкою; з квітня 2018 року вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Під час проведення підготовчого засідання, відповідач позов визнав; проти розірвання шлюбу не заперечував. У зв'язку з визнанням у повному обсязі відповідачем позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, судом, було поставлено на обговорення питання про можливість ухвалення судового рішення у справі в підготовчому засіданні. Суд, заслухав пояснення сторін, які не заперечували проти ухвалення судового рішення у справі під час проведення підготовчого засідання, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 1996 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). За таких обставин, суд, заслухав пояснення сторін; дослідив матеріали справи, прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам і стало неможливим, а тому їх шлюб, відповідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, розривається. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 50 відсотків судового збору - 352, 40 грн., та підлягає поверненню позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, шляхом зобов'язання УДКСУ в Шевченківському районі повернути останній - 352, 40 грн. згідно квитанцій № ПН 1 від 16 квітня 2018 року ( 704, 80 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: approved