Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 12 липня 2018 року Виконавчим комітетом Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 4. Причиною звернення до суду стало те, що сторони фактично припинили подружні відносини і з листопада 2018 року разом не проживають. Між ними відсутнє взаєморозуміння, різні характери та погляди на життя. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Вважає, що сім`я розпалась остаточно і збереженою бути не може, оскільки шлюбні відносини носять формальний характер. Просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явився, попередньо подавши заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання також не з`явилась, згідно поданої заяви просить провести розгляд справи без її участі, позов визнає повністю. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі зареєстрованому 12 липня 2018 року Виконавчим комітетом Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 4, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved