Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся зо суду з позовом до Маначинської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення сесії Маначинської сільської ради № 3 від 24 грудня 2013 року про відмову у наданні земельної ділянки [PERSON] та зобов'язати відповідача повторно винести на сесію та розглянути документи [PERSON] про надання йому у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що посилання відповідача в оспорюваному рішенні на те, що перешкодою у наданні земельної ділянки у власність є перебування її в оренді третьої особи - ПП [PERSON] є протиправним, оскільки за договором оренди Маначинська сільська рада передала ПП [PERSON] лише право користування та володіння земельною ділянкою, а за собою залишила право розпорядження земельною ділянкою, тому така відмова є протиправною. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги з викладених у позові підстав, уточнивши, що бажає отримати у власність саме земельну ділянку, яка перебуває в оренді у приватного підприємця [PERSON] згідно з договором оренди, укладеним між Маначинською сільською радою Волочиського району Хмельницької області та ПП [PERSON] Представник відповідача Нищун В.Д. в суді проти позову заперечив, пояснивши, що оспорюване рішення прийнято у відповідності до чинного законодавства, та, оскільки договір оренди між сільською радою та приватним підприємцем [PERSON] не розірвано, він є чинним, тому земельна ділянка не є вільною і не може бути передана позивачу, так як перебуває в оренді. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Згідно з ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:… б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Судом встановлено, що між Маначинською сільською радою Волочиського району Хмельницької області (орендодавцем) та приватним підприємцем [PERSON] (орендарем) був укладений договір оренди землі, за яким сільська рада своїм рішенням від 11 вересня 2009 року № 98 надає, а ПП [PERSON] приймає в строкове платне користування земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (землі резервного фонду (рілля)), загальною площею 4,0873 га на території Маначинської сільської ради в межах населеного пункту Маначин строком на 20 років. Вказаний договір є чинним та сторонами договору чи іншими особами не оспорений. 18 грудня 2013 року житель м. Волочиська Хмельницької області [PERSON] звернувся з письмовою заявою до голови Маначинської сільської ради Волочиського району Хмельницької області про надання йому- [PERSON]. у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в межах с. Маначин Волочиського району Хмельницької області. Рішенням Маначинської сільської ради Волочиського району Хмельницької області № 3 від 24 грудня 2013 року [PERSON] було відмовлено в наданні земельної ділянки у зв'язку з відсутністю вільної земельної ділянки. Згідно з п. 2 вказаного рішення дана земельна ділянка знаходиться в оренді ПП [PERSON] відповідно до договору оренди землі від 18 березня 2010 року терміном на 20 років. В судовому засіданні позивач вказав, що на підставі своєї заяви бажав отримати у власність саме земельну ділянку, яка перебуває в оренді згідно з вищевказаним договором оренди, що підтвердив в суді представник відповідача, а також допитаний у якості свідка [PERSON], який зазначив, що не заперечує проти надання земельної ділянки у власність [PERSON] Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На думку суду, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що оспорюване ним рішення Маначинської сільської ради Волочиського району Хмельницької області № 3 від 24 грудня 2013 року є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки земельна ділянка перебуває в оренді у іншої особи за договором оренди, який не оспорений та є чинним, а тому посилання в рішенні на відмову у наданні позивачу земельної ділянки у зв'язку з відсутністю вільної земельної ділянки є обґрунтованим. На підставі викладеного в позові [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed