Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

В квітні 2019 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому посилаючись на ст.ст. 72, 99 ЖК України просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування службовим житлом - квартирою [ADDRESS] та стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач являється підрозділом територіального підпорядкування. На балансі Загону є 10 квартир. 27.06.2017 року з відповідачем був укладений договір найму службового приміщення № 11. Однак, [PERSON] та члени його сім`ї без поважних причин більше 6 місяців не сплачують комунальні послуги, не отримують кореспонденцію за даною адресою, особистих речей в його квартирі немає і взагалі квартирою не цікавиться більше 6 місяців. Згідно з п. 5.4. договору найму службових жилих приміщень від 27.06.2017 року користувач повинен звільнити приміщення після закінчення строку дії договору на протязі 30 календарних днів, а також передати за актом здавання-приймання службового жилого приміщення. З боку відповідача не вчиняються жодні дії, щодо збереження права користування службовим житлом. В судове засідання представник позивача не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати у її відсутності, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за необхідне провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 27.06.2017 року між Аварійно-рятувальним загоном спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області та [PERSON] укладено договір № 11 найму службових приміщень АРЗ СП ГУ ДСНС України у Київській області. Відповідно до п.п. 1.1., 1.2 вказаного договору «установа» надає, а «користувач» приймає в платне строкове користування службове жиле приміщення, надалі «Приміщення», загальною площею 29,70 кв.м., яке розташоване на 3-му поверсі, та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Приміщення надається «Користувачу» для проживання, у відповідності до ч. 2 ст. 813, ч. 1 ст. 815 ЦК України. Згідно п. 3.6 договору, «Користувач» і члени його сім`ї зобов`язані: після закінчення строку найму службового приміщення або розірвання даного договору достроково, звільнити «Приміщення» разом з особами, що мешкали разом з «Користувачем» та всім належним їм майном. Термін дії договору з «27 червня 2017 року» до «31 грудня 2017 року» (п. 5.1 договору). Як вбачається з копії паспорта [PERSON] серії [NUMBER] та довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 16.05.2018 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 30.10.2018 року дільничний інспектор Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції Іващук А.І., опитав громадян [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наданих пояснень вбачається, що вказані громадяни являлися сусідами [PERSON] . На день опитування останні повідомили, що [PERSON] по [ADDRESS] , не проживає близько одного року. Відповідно акту по перевірці проживання в службових квартирах та службових приміщеннях будівлі АРЗ СП від 07.05.2018 року за № 1, під час перевірки службового житла, яке перебуває на балансі АРЗ СП було встановлено, що [PERSON] в службовій квартирі не проживає та не з`являється до неї, комунальні послуги не сплачує. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (стаття 47 Конституції України). Згідно із ч. 4 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Статтею 71 ЖК Української РСР передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого непроживання. Відповідно до ст. 107 ЖК Української РСР наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Звертаючись до суду з позовом Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, як на підставу своїх вимог посилалось на те, що актами комісії Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області від 07.05.2018 року, від 05.11.2018 року, від 21.01.2019 року та від 06.10.2017 року під час перевірки службового житла, яке перебуває на балансі АРЗ СП було встановлено, що [PERSON] в службовій квартирі не проживає та не з`являється до неї. Таким чином, визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд може лише з однієї підстав, передбачених статтею 71 або статтею 107 ЖК Української РСР. Враховуючи, що акти комісій Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про перевірку проживання в службових приміщеннях будівлі АРЗ СП містять дані, про відсутність відповідача в спірному житлі понад шість місяців, а відповідач не надав доказів поважності причин відсутності у службовому житловому приміщенні понад встановлений строк, тому вимоги позовної заяви про визнання особи такою, що втратила право користування службовим житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1921,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved