overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, вказуючи на те, що 20.12.2015 року помер спадкодавець [PERSON], який був його рідним батьком. Після його смерті відкрилась спадщина в вигляді ? частки квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є Зуєва [PERSON] за заповітом та [PERSON] за законом. Позивач не мав можливості в строк звернутись до нотаріальної контори, оскільки доглядав за неповнолітньою онукою. Просить визначити додатковий строк два місяці для прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову та просить суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного: Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин За правилами ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За життя спадкодавцю належало нерухоме майно в вигляді ? частки квартири [ADDRESS] (а. с. 8,9). Позивач здійснював догляд за спадкодавцем, постійно мешкав з ним, тому вважав, що може звернутись до нотаріальної контори в будь який час, тому пропустила відведений законом строк. За життя спадкодавець склав заповіт, в якому заповів належну йому частки квартири [ADDRESS] позивачу (а. с. 5) Спадкодавець [PERSON] помер 20.12.2015 року, свідоцтво про смерть отримано позивачем 22.12.2015 року (а. с. 4). Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважність причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини встановлена у судовому засіданні, підтверджено матеріалами справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду, з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05.06.2004р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Красноокнянського районного управління юстиції Одеської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №10, посилаючись на те, що від даного шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. За твердженням позивача, спільне життя між нею та відповідачкою [PERSON] не склалося у зв'язку з тим, уже сім років він проживає з іншою жінкою і у нього інша родина, а їх з відповідачкою шлюб носить суто формальний характер. Шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2009 року, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та місцеперебування та утримання дитини немає. Збереження шлюбу на думку позивача є неможливим оскільки це суперечить його інтересам, миритися з відповідачкою він не бажає. Сторони в судове засідання не з'явились, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. В наданих заявах-клопотаннях позивач наполягав на позовних вимогах щодо розірвання шлюбу та просив строк для примирення не надавати, а відповідачка позов повністю визнала та просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому рішення у справі прийняте відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. /ар.сп. 15, 16 / Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112,113 Сімейного кодексу України. На підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з 2010 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачка позов визнала та пояснила, що подальший шлюб із позивачем є неможливим. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 червня 2000 року. Шлюб перший, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В даний час сторони не проживають разом, не бажають збереження сімї, наполягають на розірвання шлюбу та примиритися не бажають. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім'я розпалася та сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачка позов визнала та пояснила, що подальший шлюб із позивачем є неможливим. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2009 року. Шлюб перший, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В даний час сторони не проживають разом, не бажають збереження сім'ї, наполягають на розірвання шлюбу та примиритися не бажають. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім'я розпалася та сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачка позов визнала та пояснила, що подальший шлюб із позивачем є неможливим. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2009 року. Шлюб перший, від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. В даний час сторони не проживають разом, не бажають збереження сім'ї, наполягають на розірвання шлюбу та примиритися не бажають. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем в звязку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сімї виникали сварки, непорозуміння. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в суд не зявилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. Суд дослідив докази, які були надані суду. Суд приходить до наступного: Сторони 03 жовтня 2003 року уклали шлюб, від шлюбу не мають спільних дітей. Шлюбно-сімейні відносини припинені пять років тому, в звязку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сімї виникали сварки, непорозуміння. Спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем в звязку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сімї виникали сварки, непорозуміння. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд дослідив докази, які були надані суду. Суд приходить до наступного: Сторони 05 червня 2014 року уклали шлюб, від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини припинені з липня 2016 року в звязку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сімї виникали сварки, непорозуміння. Спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики, зазначивши, що 1.02.2016 року позичив відповідачу 12000 грн., які останній в розписці від 31.03.2016 року зобов'язувався повернути до 30.04.2016 року. Відповідач борг до даного часу не повернув, тому позивач просить стягнути з нього в судовому порядку заборгованість за договором позики в сумі 12000 грн., а також 1% пені за кожен день прострочення за період з 1.05.2016 року по 29.08.2016 року (121 день) на загальну суму 14420,00 грн., судові витрати в сумі 551,20 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце судового розгляду справи у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений судом в установленому законом порядку. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності сторін в судовому засіданні, без фіксування судового засідання технічними засобами звукозапису, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Встановлено, що між сторонами 1.02.2016 року було укладено договір позики на суму 12000 грн. в письмовій формі, про що свідчить копія розписки, наявна в матеріалах справи. Позивач обов'язок передачі грошей за договором виконав, тоді як відповідачем не виконано добровільно свого обов'язку із повернення в установлений між сторонами строк (до 30.04.2016 року) суми боргу, а тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку. Крім того, сторони погодили сплату позичальником пені в розмірі 1% від суми прострочення за кожен день прострочення повернення позики, що підтверджується тією ж письмовою розпискою від 31.03.2016 року. За таких обставин за період з 1.05.2016 року по 29.08.2016 року (121 день, як заявлено позивачем) у відповідача перед позивачем утворився борг по сумі пені (неустойки) на загальну суму 14520 грн. (121 день х 120 грн./день = 14520,00 грн.). Однак, оскільки позивач в межах даної суми просить стягнути 14420,00 грн., тому стягненню підлягає саме 14420,00 грн. пені. Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 551,20 грн., сплачені позивачем і підлягають стягненню на його користь з відповідача в повному обсязі в силу ст 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором б/н від 12.03.2013 року , посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.03.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушила зобовязання за кредитним договором та станом на 30.04.2016 р. виникла заборгованість на суму 11736,48 грн.. Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила задовольнити позов в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про слухання справи, до суду не зявилася. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 12.03.2013 року отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. Відповідно умов та правил банк має право вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушив зобовязання за кредитним договором та станом на 30.04.2016 р. виникла заборгованість на суму 11736,48 грн., яка складається з наступного: 386,77 грн. заборгованість за кредитом; 7264,64 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3050,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 535,07 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком. Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача, на підставі ст.. 88 ЦПК України. Тому позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором б/н від 14.02.2012 року , посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14.02.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушила зобовязання за кредитним договором та станом на 31.05.2016 р. виникла заборгованість на суму 12449,01 грн.. Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила задовольнити позов в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про слухання справи, до суду не зявилася. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 14.02.2012 року отримала кредит у розмірі 5100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. Відповідно умов та правил банк має право вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушила зобовязання за кредитним договором та станом на 31.05.2016 р. виникла заборгованість на суму 12449,01 грн., яка складається з наступного: 4793,31 грн. заборгованість за кредитом; 5783,48 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 803,22 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 569,00 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком. Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача, на підставі ст.. 88 ЦПК України. Тому позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором б/н від 15.10.2011 року , посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.10.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушила зобовязання за кредитним договором та станом на 30.04.2016 р. виникла заборгованість на суму 19312,02 грн.. Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила задовольнити позов в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про слухання справи, до суду не зявилася. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 15.10.2011 року отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. Відповідно умов та правил банк має право вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушив зобовязання за кредитним договором та станом на 30.04.2016 р. виникла заборгованість на суму 19312,02 грн., яка складається з наступного: 1986,55 грн. заборгованість за кредитом; 13029,66 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 895,81 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком. Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача, на підставі ст.. 88 ЦПК України. Тому позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved