Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просив суд розірвати шлюб, укладений 23 листопада 2007 року в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1201. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що від спільного шлюбу з відповідачкою мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачкою не склалося, через відсутність взаєморозуміння, що привело до того, що в сім'ї часто виникали сварки та непорозуміння. Позивач в судове засідання не з'явився, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій свої позовні вимоги він підтримав у повному обсязі. Відповідач в жодне судове засідання не з'явилася, на виконання вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 листопада 2007 року в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1201. Від шлюбних відносин сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народженя Серії [NUMBER], виданого Жовтневим ВДРАЦу реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області. Матеріалами справи встановлено, що сімейні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Згідно ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно п. 10 Постанови Пленуму проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. З'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved