Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

В липні 2015 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА МІКРОФІНАНСОВА МЕРЕЖА» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], про відшкодування збитків. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.04.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № ІФ01-01503 про надання фінансового кредиту відповідачу. Відповідно до умов вказаного договору позивач надав відповідачу у кредит грошові кошти в сумі 700,00 грн., а відповідач зобов'язалась в строк 14 днів, а саме до 17.04.2014 року їх повернути та сплатити позивачу плату в розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування ним. Сукупна процентна ставка складає 28%. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. В зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, у неї перед позивачем виникла заборгованість в сумі 2648,63 грн., з яких: 1262,54 грн. (сума основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції); 921,60 грн. (пеня); 100,00 грн. (штраф). На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача за довіреністю Калиушко Є.Д. в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, на адресу суду надіслала заяву (а.с. 63), в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Представник позивача не заперечувала проти розглядання справи за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає необхідним прийняти заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 03.04.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № ІФ01-01503 про надання фінансового кредиту, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у кредит грошові кошти в сумі 700,00 грн., а відповідач зобов'язалась в строк 14 днів, а саме до 17.04.2014 року їх повернути та сплатити позивачу плату в розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування ним. Сукупна процентна ставка складає 28 %. Встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів в сумі 700,00 грн. В свою чергу, [PERSON] скористалась кредитними коштами та свої зобов'язання за договором № ІФ01-01503 від 03.04.2014 року належним чином не виконала. Відповідно до п. 2.2 договору кредитні кошти та нараховані проценти за користування ними, мали бути повернуті відповідачем у касу позивача 17.04.2014 року єдиним платежем, у сумі не менше 896,00 грн., яка включає в себе розмір отриманих кредитних коштів у сумі 700,00 грн. та нарахованих процентів у сумі 196,00 грн. за відповідний період. Якщо зазначений платіж здійснюється відповідачем поза межами зазначеного строк, то він коригується на відповідну суму штрафів, пені, прострочених відсотків, строкових відсотків, простроченого кредиту та строкового кредиту. Згідно із п. 4.1 договору за несвоєчасну повну чи часткову сплату «єдиного платежу» сума якого визначена в п. 2.2 цього договору, в відповідач сплачує пеню в розмірі 4% за кожен день прострочення, що обчислюється від суми «єдиного платежу» чи частини, яка залишилась не повернутою. Термін нарахування пені не може перевищувати 30 календарних днів. Відповідно до п. 4.2 договору № ІФ01-01503 від 03.04.2014 року в разі несвоєчасної сплати відповідачем «єдиного платежу» сума якого визначена в п. 2.2 цього договору, більше ніж на 1 день від дати, визначеної в п. 2.2 цього договору, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 100,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача [PERSON], відповідно до розрахунку її заборгованості перед позивачем, становить 2648,63 грн., з яких: 1262,54 грн. сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції); 100,00 грн. штраф; 921,60 грн. пеня у розмірі 4% за кожен день прострочення. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушила умови договору № ІФ01-01503 від 03.04.2014 року, а тому з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 2648,63 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved