Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

В лютому 2014 р. представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом до Миколаївської міської ради. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина , але у встановлений законом шестимісячний строк вона не зверталася до нотаріальної контори для оформлення в правах спадкоємця, оскільки перебувала за кордоном , де працює та проживає. Відповідно до роз'яснення державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька за пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини. Посилаючись на те, що строк на прийняття спадщини пропустила з поважних причин і інших спадкоємців після смерті батька немає, а іншим чином спір вирішити неможливо, просила суд задовольнити позов і визначити їй достатній додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 03 березня 2014 року замінено неналежного відповідача Миколаївську міську раду на належного - [PERSON], як особу, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] У судовому засіданні представник позивач вимоги позову підтримав в повному обсязі, посилаючись на неможливість подати до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачка після смерті батька три тиждня знаходилася в м. Миколаєві, отже мала можливість звернутися до нотаріальної контори, тм більше що вона проти цього не заперечувала. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав. [INFO] помер [PERSON], який є рідним батьком позивачки. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], який належав йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.03.1989 року. Відповідно до даних спадкової справи № 02-14 , заведеної 29 березня 2011 року після смерті [PERSON] , Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті останнього 03 листопада 2011 року видано його дружині [PERSON] на вказаний житловий будинок. Як вбачається з матеріалів зазначеної спадкової справи, з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса заяву про прийняття спадщини подавала лише відповідачка, зазначивши про наявність іншого спадкоємця рідної доньки [PERSON], а нотаріусом надсилался повідомлення на адресу реєстрації позивача. Лише в липні 2013 року позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Як вбачається з тимчасової посвідки на проживання позивачки в Республіці Італії, така посвідка видана їй 31 серпня 2007 року, ді продовжена до 31.08.2017 року. Жодних джоказів того, чи позивачка не перетинала державний кордон України за 2011 -2013 роки , вона суду не надала , але як пояснила відповідачка та визнав представник позивачки була присутня на похованні батька. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року). Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. У абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснено, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Так, позивачка в обгрунтування причин пропуску на подання заяви про прийняття спадщини посилається лише на перебування нею за кордоном, де є її постійне місце проживання та місце роботи. Проте, такі причини не можуть бути визнані поважними, оскільки не пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для неї для звернення до нотаріальної контори. Тим більше, як встановлено в судовому засіданні, вона була присутня на похованні батька та деякий час після цього, адже спадкова справа після його смерті була заведена 29 березня 2011 року. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 1272, 1268-1270 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed