Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Краснокутської РДА про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що в 1997 році померла його баба [PERSON], яка за життя набула право на земельну частку (пай) ,але сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримала . Позивач є спадкоємцем по закону та має намір успадкувати вказану земельну частку (пай) , однак відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай) , перешкоджає йому отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай). Прохав визнати право на земельну частку (пай). У судовому засіданні представник позивача підтримав позов , прохав його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з»явилася , подала заяву слухати справу у її відсутність , прохала вирішити справу на розсуд суду . Суд, вислухавши пояснення представника позивача ,допитавши свідків , дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про смерть від 12.05.1997 року серії 1-ВЛ № 083022 , баба позивача [PERSON] померла 08 травня 1997 року в с.Оленівка Краснокутського району Харківської області. Згідно довідки Мурафської сільської ради від 24.05.2016 року , [PERSON] на момент смерті проживала сама. Заповіт по сільській раді не посвідчувався. Довідкою відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі від 11.04.2016 року підтверджується, що [PERSON] включена до списку додатку до державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-18-00-000787 від 26.04.1997 року по КСП « АФ Мурафська» Качалівської сільської ради. Сертифікат на право на земельну частку (пай) по вказаному КСП серії ХР №0219481 [PERSON] знаходиться у відділі як не витребуваний та незареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів. З відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 17.08.2016 року вбачається , що до нотаріальної контори після померлої [PERSON] заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину не надходили , спадкова справа не заводилася. Враховуючи , що спадщина відкрилася в 1997 році , до 01.01.2004 року , то слід застосувати чинне на той час законодавство ЦК Українського РСР ( в редакції 1963 року). Згідно ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом . Як свідчить ст.549 ЦК Української РСР , визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Факт того , що позивачем є онуком [PERSON] підтверджено матеріалами справи та показаннями свідків. У судовому засіданні допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили , що [PERSON] є онуком [PERSON] , який фактично вступив в управління майном ,яке належало його бабі . Окрім позивача , інших спадкоємців не має. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки внаслідок відсутності правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), яка входить до складу спадкового майна, порушується право позивача, належним чином реалізувати своє право на оформлення спадкового майна. Крім того , позивач пропустив строк звернення до суду . Заслухавши пояснення представника позивача , суд дійшов до висновку про поновлення вказаного строку , оскільки він пропущений з поважних причин. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved