Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

В квітні 2020 року представник акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивача зазначено, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обов`язків якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 01.08.2011 року № б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 7040,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим у нього станом на 29.02.2020 року виникла заборгованість, загальна сума якої становить 470580,42 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 7037,79 грн., заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом - 458 236,79 грн., заборгованість за пенею - 5205,84 грн., а також за комісією - 100,00 грн. У зв`язку з цим, позивач на свій розсуд просив стягнути з відповідача меншу суму, а саме: заборгованість за кредитним договором у розмірі 131 927,64 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 7037,79 грн., та заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 01.08.2011 року по 31.08.2018 рік в сумі 124 889,85 грн., а також витрати по сплаті судового збору - 2102,00 грн. Під час розгляду справи позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором №Б/Н від 01.08.2011 року в розмірі 22 850,77 грн. (7037,79 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 7037,79 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 14025,74 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1787,24 грн - заборгованість по пені), а також понесені позивачем судові витрати. Представник позивача в судове засідання не прибув, надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, а розгляд справи просив провести в порядку письмового провадження без присутності представника. Відповідач в судове засідання не прибув, надіслав до суду відзив, в якому позовні вимоги не визнав. У відзиві вказував, що з 01.10.2014 року по теперішній час на досудовому розслідуванні Кальміуського відділення поліції ГУНП в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження №12014050800002623 за ч.1 ст.190 КК України про заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами, що були на належному [PERSON] картковому рахунку ПАТ КБ «Приватбанк». По даному кримінальному провадженню [PERSON] визнаний потерпілим. В ході досудового розслідування встановлено, що з картки відповідача 10 червня 2014 року було знято 5683,60 гривень, разом з нарахованими відсотками сума збитку склала 7451,03 грн. На теперішній час кримінальне провадження не закрито. Заявлена в позові заборгованість виникла внаслідок вчиненого злочину невідомими особами. З боку відповідача не має винних дій або бездіяльності, яка б сприяла утворенню даної заборгованості. Також посилався на судову практику Верховного суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 року, в частині того, що підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послу не може бути договором приєднання, а наданні Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору. Внаслідок недодержання письмової форми кредитного договору неможливо визначити ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитним коштами. Неповідомлення споживача про умови кредитування узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженим банк, покладає на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. На підставі цього зазначає, що підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета - заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Крім цього відповідач зазначає про незаконність збільшення позивачем в односторонньому порядку відсоткової ставки за користування кредитом, а саме - з 01.09.2014 року до 32,40% та з 01.04.2015 року до 42% замість 27,6%, оскільки відповідача не було повідомлено про таку зміну. Також відповідач [PERSON] просив вирішити питання про стягнення з позивача судових витрат, пов`язаних із сплатою правової допомоги адвоката, в розмірі 8000,00 грн. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19 серпня 2020 року розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 09.02.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір з [PERSON] , згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 3047,00 грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку № [NUMBER] та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. Згідно з заявою позичальника [PERSON] №MRXRFA11100023 від 09.02.2007 року, кредит в сумі 3047,00 грн був виданий відповідачу на строк з 09.02.2007 року по 09.12.2007 рік включно, з умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,0 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,0 грн. в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки. Згідно із даною заявою базова процентна ставка за кредитом 3% на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія - 7%. Відповідно до наданої позивачем довідки (а.с.31) [PERSON] в різні періоди часу було видано ряд банківських карток, зокрема, картка № [NUMBER] , яка була першою та була оформлена письмовою заявкою від №MRXRFA11100023 від 09.02.2007 року, була відкрита 09.02.2007 року із терміном дії до січня 2009 року. В подальшому [PERSON] були повторно емітовані картки зі кінцевим строком дії до серпня 2017 року. Також 01.08.2011 року [PERSON] була підписана ще одна Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку №0004101300235834988. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 29.02.2020 року становить 470 580,42 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 7037,79 грн., залишок заборгованості за відсотками 458236,79 грн., заборгованість за пенею - 5205,84 грн. та комісією - 100,00 грн. Також позивачем була представлена виписка з особового рахунку за договором з [PERSON] . З даної банківської виписки вбачається, що позивач активно в період з 2007 року по листопад 2014 року користувався банківськими послугами та кредитними картками, виданими на його ім`я, як знімав кошти, розраховуючись за покупки, так і поповнював рахунок, своєчасно повертаючи кредитні кошти. Аналізуючи наявний у справі письмовий розрахунок заборгованості та виписку з особового рахунку [PERSON] , видно, що позивач користувався кредитним лімітом, знімав грошові кошти та своєчасно повертав їх, не допускаючи прострочення строків повернення та утворення заборгованості. Разом з тим, з даних письмових доказів вбачається, що 10 червня 2014 року за допомогою банківської кредитної картки, виданої на ім`я [PERSON] , № [NUMBER] були зняті грошові кошти в сумі 5683,60 грн. шляхом оплати платежів в терміналі самообслуговування: [ADDRESS] , відділення банку. Зняття саме цієї суми в подальшому призвело до утворення всієї пред`явленої в позові заборгованості. Проте відповідач [PERSON] не погодився із добровільним зняттям цієї суми коштів та вказав, що ці грошові кошти в сумі 5683,60 грн. були зняті без його волі та без його участі, шляхом вчинення шахрайських дій невідомими особами, про що він звертався до відділу поліції та до банку. При цьому банківська картка завжди перебувала із відповідачем та будь-якої особистої інформації про картку або пін-код він нікому не повідомляв та про обставини зняття коштів 10.06.2014 року в терміналі відділення банку йому нічого не відомо. Отже предметом спору, якій підлягав встановленню в дані справі, є перевірка доводів відповідача про зняття 10 червня 2014 року з особистого рахунку частини коштів без його дозволу. При вирішенні спору суд керується наступними положеннями законодавства. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Відповідно до пункту 1.1.2.1.13. Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ Приватбакну (далі - Умови та правила) клієнт зобов`язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, стікеру, ПІНу, сім-карти мобільного телефону, отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення банку за телефонами (безкоштовно) по Україні. Згідно пункту 1.1.2.1.21. Умов та правил, клієнт зобов`язаний негайно повідомляти банк шляхом дзвінка до колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома клієнту про втрату/викрадення карти, стікеру PayPass, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб). Пунктом 1.1.3.1.7. Умов та правил передбачено, що банк зобов`язаний в разі виникнення овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення власника або довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Правилами, про втрату/крадіжку картки або про можливість несанкціонованого використання картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням картки. Згідно пунктів 2.1.1.10.10 та 2.1.1.10.11. Умов та правил клієнт дає свою згоду на те, що за замовчуванням при видачі картки банк блокує можливість використання карти в мережі інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні та за кордоном. Відповідно до пункту 2.1.1.11.6. Умов та правил, суми коштів по операціях, які оскаржуються держателем, повертаються на картрахунок до повного врегулювання питання з протилежною стороною - банком який представив операцію. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Згідно пункту 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог пункту 6.3 Положення Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням,затвердженого постановою Правління НБУ від 30.04.2010 року N 223, які діяли в період виникнення спірних правовідносин, користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Згідно з пунктами 6.7 та 6.8 зазначеного Положення емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Суд враховує, що згідно з матеріалами кримінального провадження №12014050800002623, які були витребувані в ході судового розгляду справи із Кальміуського відділення поліції Центрального ВП ГУ Національної поліції в Донецькій області, 01 жовтня 2014 року за заявою [PERSON] було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною 1 статті 190 КК України (шахрайство) за фактом того, що в період з квітня 2014 року по 10.06.2014 рік невстановлена особа, знаходячись по [ADDRESS] ,

Outcome: approved