Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 06 квітня 2016 року між ним та ФОП [PERSON] був укладений договір підряду №060416. За умовами цього договору [PERSON] зобов'язався виконати покрівельні роботи, а саме: встановити покрівельне покриття з керамічної черепиці, системи снігозатримання та обслуговування покрівлі, встановлення завіс з дощечок, несучого каркасу під зенітне вікно, монтаж мансардних вікон і світлових тунелів за адресою: [ADDRESS]. В свою чергу, ФОП [PERSON] зобов'язалася оплатити вказані послуги у розмірі згідно протоколу погодження про договірну ціну, що становить 398212 гривень 38 копійок. На виконання умов договору [PERSON] передав ФОП [PERSON] наступні акти про виконані роботи: акт виконаних робіт №1 від 25 квітня 2016 року на загальну суму 67572 гривень, акт виконаних робіт №2 від 30 травня 2016 року - 67299 гривень 48 копійок, акт виконаних робіт №3 від 30 червня 2016 року - 36207 гривень 90 копійок, акт виконаних робіт №4 від 30 липня 2016 року - 152465 гривень 85 копійок, акт виконаних робіт №5 від 30 серпня 2016 року - 83589 гривень 30 копійок. Тобто позивачем було виконано послуги на загальну суму 407134 гривень 53 копійки. ФОП [PERSON] не відмовлялась в підписанні даних актів, не заявляла про будь-які претензії чи недоліки до виконаних робіт. Незважаючи на це, ФОП [PERSON] лише частково сплатила вартість виконаних робіт у розмірі 222200 гривень та від сплати решти вартості ухиляється. Тому [PERSON] просить стягнути з ФОП [PERSON] на свою користь заборгованість за договором підряду у розмірі 184934 гривень 53 копійки, штраф за порушення строків оплати послуг у розмірі 40713 гривень 45 копійок, інфляційні збитки у розмірі 46473 гривень 91 копійок та три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 5563 гривень 22 копійки, що у загальному розмірі становить 277685 гривень 11 копійок. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила суд задовольнити його в повному обсязі. ФОП [PERSON] направила до суду відзив на позовну заяву, яким просила відмовити у задоволенні пред'явленого позову у повному обсязі. В обґрунтування цього вказала на те, що на початку співробітництва з [PERSON] нею належним чином проводилось відповідне фінансування, необхідні витрати навіть авансувались. Проте, [PERSON] почав порушувати строки виконання робіт, не з'являвся для проставляння відміток в графіку фінансування, надавав завищені відомості щодо придбаних ним для виконання робіт витратних матеріалів, почав пред'являти незрозумілі для сплати суми, тому ФОП [PERSON] провела остаточний розрахунок з [PERSON] Зокрема, ними згідно кошторисів була узгоджена вартість робіт у розмірі 398212 гривень 38 копійок, тоді як в подальшому [PERSON] нарахував 407134 гривень 53 копійки, що не відповідає досягнутим між ними домовленостями та свідчить про недобросовісне завищення вартості робіт і матеріалів позивачем. На переконання відповідача, момент оплати за договором підряду не настав. Оскільки, умовами укладеного між сторонами договору визначено, що оплата робіт і матеріалів здійснюється згідно графіку фінансування робіт. Проте, з самого початку співробітництва [PERSON] порушував відповідний графік. Остаточний розрахунок за договором здійснюється на підставі підписаного акту прийому-передачі наданих послуг. При цьому, умовами договору не передбачено конкретного строку для здійснення розрахунку. Будь-яких претензій [PERSON] про оплату грошових коштів відповідач не отримувала. Крім цього, ФОП [PERSON] вказала на власні сумніви щодо правильності розрахунку штрафних санкцій, зважаючи на незрозумілість початку відліку для нарахування пені з 06 квітня 2017 року та процентної ставки у розмірі 3% річних. Представник позивача [PERSON] надала відповідь на відзив, в якому вказала, що обставини, викладені у відзиві на позовну заяву вважає неправдивими, безпідставними та необґрунтованими. Крім цього, представник позивача звернула увагу на те, що акт №3 від 30 червня 2016 року, який приєднаний до позовної заяви, та примірник цього самого акту, відрізняються один від одного, зокрема акт, наданий відповідачем, містить дописану суму у розмірі 40000 гривень. Твердження відповідача стосовно порушення [PERSON] строків виконання робіт представник позивача вважає необґрунтованими, оскільки у відзиві відсутні будь-які акти, претензії, переписки з приводу невідповідності та неналежності, недобросовісності виконання [PERSON] робіт. При цьому, на кожному етапі виконаних робіт сторони договору підряду узгоджували між собою вартість робіт, матеріалів, розмір витрачених коштів, тому загальна вартість робіт була погоджена сторонами, що свідчить про відсутність недобросовісних дій зі сторони позивача. В запереченні на відповідь на відзив ФОП [PERSON] вказала на те, що позивач не заперечує факту отримання грошових коштів за договором за тими актами виконаних робіт, на яких стоїть його власноручний підпис та заперечує отримання грошових коштів за актами, підписаними відповідачем. ФОП [PERSON] вказала на те, що її жодним чином не було повідомлено про зміну вартості робіт чи необхідності проведення додаткових витрат. На переконання ФОП [PERSON], приєднані до позовної заяви акти здачі-приймання робіт, за своїм змістом є кошторисами з відображенням запланованих та отриманих сум грошових коштів, а не актами здачі-приймання робіт, оскільки не містять загальних вимог щодо оформлення актів виконаних робіт, зокрема назву документа, дату його складання, період за який підписується акт, найменування та загальна сума виконаних робіт, інформація щодо зауважень, строків виконання. З огляду на невизнання факту заборгованості перед позивачем, та недоведеністю її розміру, не пред'явленням вимог щодо такої заборгованості, відсутність порушень щодо строків оплати, ФОП [PERSON] вказала на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 06 квітня 2016 року ФОП [PERSON] та [PERSON] уклали договір підряду №060416. За умовами якого [PERSON] зобов'язався виконати покрівельні роботи, а саме: встановити покрівельне покриття з керамічної черепиці, системи снігозатримання та обслуговування покрівлі, встановлення завіс з дощечок, несучого каркасу під зенітне вікно, монтаж мансардних вікон і світлових тунелів за адресою: [ADDRESS]. ФОП [PERSON] зобов'язалась оплатити вартість наданих послуг згідно з умовами договору (а.с.14-15). Згідно п.2.1. та п.2.2 цього договору підряду вартість послуг визначається відповідно до Протоколу погодження про договірну ціну, яка становить 398212 гривень 38 копійок. Оплата вартості робіт і матеріалів здійснюється згідно графіку фінансування. За змістом ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. У відповідності до положення ч.1 ст.853 та ч.1 ст.854 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу. Згідно з ст.844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У відповідності до умов договору підряду, зокрема п.2.2.1 та п.3.1 сторони узгодили між собою, що після закінчення строку, передбаченого графіком проведення робіт (додаток №3), [PERSON] передає ФОП [PERSON] акт прийому-передачі наданих послуг в двох екземплярах. Дата підписання ФОП [PERSON] акта вважається датою завершення надання послуг. Кінцевий розрахунок здійснюється готівкою на основі підписаного сторонами акту прийому-передачі наданих послуг. Встановлено, що сторони по справі підписали наступні акти прийому-передачі наданих послуг: - акт виконаних робіт №1 від 25 квітня 2016 року на загальну суму 67572 гривень; - акт виконаних робіт №2 від 30 травня 2016 року на загальну суму 67299 гривень 48 копійок; - акт виконаних робіт №3 від 30 червня 2016 року на загальну суму 36207 гривень 90 копійок; - акт виконаних робіт №4 від 30 липня 2016 року на загальну суму 152465 гривень 85 копійок; - акт виконаних робіт №5 від 30 серпня 2016 року на загальну суму 83589 гривень 30 копійок (а.с.21-25). Таким чином з даних актів виконаних робіт вбачається, що [PERSON] виконав послуги на загальну суму 407134 гривень 53 копійки. Разом з цим, ФОП [PERSON] лише частково здійснила оплату виконаних робіт у розмірі 309800 гривень. Вказана обставина підтверджується: відмітками про оплату робіт у акті виконаних робіт №2 від 30 травня 2016 року передоплата 72200 гривень, за актом виконаних робіт №4 від 30 липня 2016 року сплачено 150000 гривень, згідно додатку №4 до договору підряду Графік фінансування сплачено 87600 гривень (а.с.22,24,44.). Враховуючи, що матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження того, що ФОП [PERSON] виконала свої зобов'язання за договором підряду та сплатила вартість виконаних робіт у повному обсязі. Тому, з ФОП [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором підряду у розмірі 97334 гривень 53 копійки (407134,53 - 309800). До вказаного висновку суд приходить також виходячи з необґрунтованості доводів ФОП [PERSON], викладених у відзиві. Зокрема, з її доводів вбачається, що на початку співробітництва з [PERSON] нею своєчасно та належним чином проводилось фінансування відповідних робіт. Проте, в подальшому [PERSON] почав порушувати строки виконання робіт, не з'являвся для проставляння відміток в графіку фінансування, надавав неправдиві та завищені відомості щодо придбаних ним для виконання робіт витратних матеріалів. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч цьому, матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] неналежним чином виконував свої зобов'язання, визначені договором підряду, зокрема порушував строки виконання робіт, надавав завищені відомості про придбання витратних матеріалів. З доводів ФОП [PERSON] недобросовісність позивача підтверджується тим, що за умовами договору вартість робіт була визначена у розмірі 398212 гривень 38 копійок. Тоді як згідно актів виконаних робіт позивач вказує про необхідність сплати вартості виконаних робіт у розмірі 407134 гривень 53 копійки. За змістом п.2.4 договору підряду від 06 квітня 2016 року загальна вартість робіт може змінюватись за спільною згодою сторін і підписанням додаткових угод. У зв'язку з цим, суд звертає увагу на те, що акти виконаних робіт (а.с.21-25) містять детальний опис кількості, вартості та перелік виконаних робіт. Крім цього, дані акти підписані обома договірними сторонами, що свідчить про визнання та підтвердження обставин, викладених у зазначених актах. Будь-яких зауважень чи застережень акти виконаних робіт не містять. Тому суд вважає необґрунтованими твердження ФОП [PERSON] щодо неправомірного та недобросовісного завищення позивачем вартості робіт. Крім цього, ФОП [PERSON] також вказала на те, що на її переконання, на день пред'явлення даного позову до суду нею не порушено умови укладеного договору підряду, оскільки строк виконання зобов'язання з оплати ще не настав. Так, згідно п.2.2.1 договору підряду остаточний розрахунок здійснюється на основі підписаного сторонами акта прийому-передачі наданих послуг. Відповідно до положення ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Разом з цим, у відповідності до умов договору підряду остаточний розрахунок здійснюється на основі підписаного акту прийому-передачі послуг. Судом встановлено, що акти прийому-передачі, зокрема від 25 квітня, 30 травня, 30 червня, 30 липня та 30 серпня 2016 року були підписані сторонами по справі. Зважаючи на це, на переконання суду, до спірних правовідносин не підлягає застосування положення ч.2 ст.530 ЦК України, оскільки умовами договору було чітко передбачено строк виконання зобов'язання, тобто з моменту підписання акта-прийому передачі наданих послуг. Тоді як останній акт виконаних послуг був підписаний сторонами 30 серпня 2016 року. Твердження ФОП [PERSON] стосовно того, що їй не надавались належним чином складені акти виконаних робіт, зокрема з дотриманням загальних вимог щодо їх оформлення з зазначенням назви документа, дати його складання, періоду за який підписується, найменування та загальної суми наданих робіт, інформацію щодо наявності або відсутності зауважень щодо якості та строків їх виконання, на думку суду є також необґрунтованими. Оскільки, умовами договору підряду №060416 від 06 квітня 2016 року, сторони не передбачили конкретну форму та зміст акту виконаних робіт. З огляду на це, суд вважає, що відсутні підстави вважати зазначені акти виконаних робіт неналежними доказами виключно з огляду на те, що вони не відповідають загальноприйнятим вимогам щодо форми та змісту. Крім цього, у випадку не згоди ФОП [PERSON] з формою та змістом даних актів вона мала право не підписувати дані акти або ж зазначити свої зауваження, всупереч цьому ФОП [PERSON] підписала їх, що свідчить про те, що на час складання даних актів будь-яких заперечень між сторонами по суті виконаних робіт та їх вартості не виникало. За змістом п.4.3 договору підряду передбачено, що за недотримання строків оплати послуг більш ніж 5 робочих днів замовник сплачує виконавцю неустойку у розмірі 2% від недоплачених сум, відповідно до п.2.1 за кожен день прострочення, але не більше 10% від загальної суми договору. Враховуючи ту обставину, що порушення строків оплати по договору становить більше двох років та становить суму, що перевищує 10% від суми договору. Тому, суд погоджується з розрахунком неустойки, наданим позивачем, та вважає, що з ФОП [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню неустойка у розмірі 40713 гривень 45 копійок. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, з 05 вересня 2016 року по день звернення позивача до суду з даним позовом період прострочення виконання зобов'язання відповідачем становить 579 днів. Тому три проценти річних від простроченої суми за період з 05 вересня 2016 року по 06 квітня 2018 року становить 2928 гривень 02 копійки (97334 гривень ? 3% річних / 365 днів у році ? 579 днів прострочки). Водночас, як вбачається з письмових розрахунків, наданих позивачем, інфляційне збільшення боргу становить 25803 гривень 24 копійки (97334 гривень ? сукупний індекс інфляції 126,51 / 100% - 97334 гривень). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути також інфляційні збитки у розмірі 25803 гривень 24 копійки, а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 2928 гривень 02 копійки. При цьому, обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає також до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Зокрема, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції від 10 квітня 2018 року (а.с.1) вбачається, що при пред'явленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 2776 гривень 85 копійок. Пред'явлений ним позов задоволений частково, а саме на 60,06% (166779,24 / 277685,11 ? 100%). З огляду на це, з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1667 гривень 78 копійок (2776,85 / 100% ? 60,06%). На підставі викладеного та

Outcome: partial