Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

В лютому 2021 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. В позовній заяві позивач вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема на житловий будинок по [ADDRESS] , який належав йому та матері по 1/2 частині кожному. Після звернення до приватного нотаріуса Доліби О. В. [PERSON] роз`яснено, що існують розбіжності у правовстановлюючих документах, а саме у нього відсутнє свідоцтво про народження, через що неможливо довести родинні відносини між ними, також у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Рішенням Чортківського районного суду від 28 грудня 2020 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] була матір`ю [PERSON] . Відповідно до заповіту від 24 грудня 2004 року [PERSON] заповіла житловий будинок в [ADDRESS] [PERSON] . За таких обставин позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері. В ході проведення підготовчого судового засідання до участі у справі залучено відповідача [PERSON] . Представник позивача Тесля П. О. в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, від них надійшли заяви про слухання справи без їхньої участі, позовні вимоги визнають, не заперечують щодо їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті [PERSON] відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем її майна і спадщина належить йому з часу її відкриття. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, задовольнивши позов. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачі позовні вимоги визнають, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 908 гривень згідно квитанції АБ «Укргазбанк» № 54492121 від 25 лютого 2021 року, що становить 454 гривні.

Outcome: approved