Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] , що діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю, про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що [PERSON] , [INFO] , є донькою позивача та матір`ю [PERSON] , [INFO] . В квітні 2002 року позивач разом із донькою купили земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі продажу земельної ділянки був оформлений на доньку. На вказаній земельній ділянці вони збудували житловий будинок, в якому проживають на даний час. В січні 2014 року донька позивача захворіла, а [INFO] померла. Розпорядженням Комінтернівської районної державної адміністрації №558/А-2014 від 28.11.2014 року позивача призначено опікуном над онуком [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку, однак у зв`язку із хворобою позивач не встиг вчасно звернутись до нотаріуса. В червні 2017 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому було повідомлено, що спадкова справі відкрита 01.12.2014 року за заявою [PERSON] і знаходиться у приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Орзіха Ю.Г. Позивачу стало відомо, що [PERSON] 31.07.2014 року склала заповіт на [PERSON] , [INFO] , свого колишнього співмешканця, в нотаріальній конторі за реєстровим номером 1115. [INFO] [PERSON] помер, його донька відповідач по справі [PERSON] є його спадкоємцем. Позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] , померлою [INFO] , та визнати заповіт, складений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Поліщук Галиною Петрівною 31.07.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 1115 на користь [PERSON] , недійсним. [INFO] [PERSON] помер (актовий запис про смерть №688 від 04.07.2018 року). Відповідно до розпорядження Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради від 27.12.2018 року [PERSON] , [INFO] , призначено піклувальником неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] та його адвокат Марочкін Володимир Олександрович в судове засідання не з`явились, про день і час розгляду справи були належним чином повідомлені, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують та просить задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Третя особа приватний нотаріус ОМНО Поліщук Галина Петрівна в судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки в судове засідання не повідомила. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав . Згідно ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч.ч. 1, 6 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 40 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 02.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Приморським відділом РАЦС м. Одеса, [PERSON] народилась [INFO] . Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 30.12.2003 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції міста Одеса, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис №1697. Матір`ю зазначена [PERSON] . Відповідно до договору купівлі продажу земельної ділянки від 24.04.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Туйськ І.І., зареєстрованого в реєстрі за № 606, [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] , знята з реєстраційного обліку 12.04.2002 року, купила земельну ділянку площею 0,1000 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області №1955 від 08.06.2017 року, [PERSON] , 1941 року народження, мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 2002 року з наступним складом сім`ї: [PERSON] , 2003 р.н. онук. Відповідно до розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації №558/А-2014 від 28.11.2014 року [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] . Місце проживання малолітнього [PERSON] визначне за місцем проживання опікуна [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 04.07.2018 року Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] у віці 77 років, актовий запис № 668. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, ст. 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Пунктами 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року\~встановлено, що, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7\~якщо постійне місце проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом під час розгляду справи знайшли підтвердження викладені [PERSON] обставини, на які він посилається, та, приймаючи до уваги, що заявник позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає, що позовна заява в частині встановлення факту проживання однією сім`єю підлягає задоволенню. Згідно заповіту від 31.07.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П. та зареєстрованого в реєстрі за №1115 [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті зробила розпорядження, за яким належну ій земельну ділянку, загальною площею 0,1000га, що розташована [ADDRESS] з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що належало їй на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Туйск І.І., 24.04.2002 року, за реєстровим №606, вона заповіла [PERSON] , [INFO] . Вказаний заповіт до підписання прочитаний у голос заповідачем [PERSON] і власноручно підписаний нею у присутності нотаріуса о 17 годині 20 хвилин. Відповідно до посмертного епікризу наданого Комунальним підприємством «Одеська обласна лікарня» від 27.06.2017 року №01/0107/1908, хвора [PERSON] , 1974 року народження, поступила до лікарні 29.07.2014 року о 13:40. На фоні терапії, яка була проведена в лікарні, стан хворої погіршувався, у зв`язку з чим хвора була переведена до відділення інтенсивної терапії 31.07.2014 року о 21:30 констатована біологічна смерть. Згідно наданої Комунальним підприємством «Одеська обласна лікарня» медичної карти стаціонарного хворої [PERSON] №18175/1089, 31.07.2014 року [PERSON] постійно знаходилась під наглядом лікарів із фіксацією часу в медичній карті, а саме: 13:40 сумісний огляд із завідуючим відділення, 14:00 огляд реаніматолога, 14:30 огляд лікаря, 16:00 переводний епікриз, 16:15 огляд реаніматолога, 20:50 огляд реаніматолога. Таким чином, [PERSON] фізично не мала можливості знаходиться у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П. 31.07.2014 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 08.06.2017 року Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] у віці 53 років, актовий запис №490. Згідно листа Приватного нотаріуса Лиманського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області Орзіх Ю.Г. від 20.02.2018 року №48/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] не заводилася. Частиною першою статті 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1ст.16 ЦК України, ч.1ст.4\~ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно дост.1233\~ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, а тому повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до частини третьої\~статті 203 ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Загальні підстави недійсності правочину визначені\~статтею 215 ЦК України. Згідно з ч.1ст.215\~ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6ст. 203 цього Кодексу. За змістом ч.1, 2ст.1257\~ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Позивач вважає заповіт недійсним, посилаючись на відсутність волевиявлення заповідача, оскільки остання заповіту не підписував. За положеннямст.1247\~ЦК України\~загальними вимогами до форми заповіту є: складання заповіту у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст. 1251-1252 цього Кодексу. Вимоги до форми заповіту, передбачені нормамист.1247 ЦК України, названі загальними тому, що вони стосуються як випадків посвідчення заповіту нотаріусом, так і іншими особами, яким законом надані такі повноваження, специфіка ж посвідчення заповітів встановлюється в нотаріальній процедурі, тобто Законом України\~«Про нотаріат» та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. У\~статті 1257\~ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.\~\~\~Таке ж положення міститься і у частині 3\~статті 203 ЦК України. Зі змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Згідно ч.2\~ст.1257Цивільного кодексу України\~за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Суд, враховуючи посмертний епікриз наданий Комунальним підприємством «Одеська обласна лікарня» від 27.06.2017 року №01/0107/1908 щодо стану хворої [PERSON] , вважає, що на момент складення заповіту від імені [PERSON] у заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П. та зареєстрованого в реєстрі за №1115, заповідач не підписувала. Згідно ч.1ст.\~82\~ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved