Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Відповідно до ч.6 ст.268 ЦПК України 04.04.2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 15 квітня 2019 року. Позивач, [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного\~ суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позов мотивовано тим, що 15.05.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгород УМУЮ Закарпатської області було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 168. В даному шлюбі у них народилися двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Однак, позивач вказує, що через аморальний вчинок (зраду) [PERSON], шлюбні стосунки між ними є припиненими, а шлюб існує лише формально. З лютого 2018 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, стосунків притаманних для подружжя не підтримують. Позивач вказує, що примирення та збереження шлюбу між нею та чоловіком не можливе. Спільні діти проживають та перебувають на повному утриманні матері. [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дітей. З огляду на вказане позивач просить суд, шлюб укладений 15.05.2010 року між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 168 розірвати, а неповнолітніх дітей залишити проживати з матірю. На адресу суду представником позивача було подано заяву про залишення без розгляду позовної вимоги в частині визначення місця проживання дітей. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 квітня 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині вимог про визначення місця проживання дітей залишено без розгляду за клопотанням представника позивача. Позивач [PERSON] на адресу суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, крім того зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] на адресу суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, крім того зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає за можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні на підставі ч. 3\~ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15.05.2010 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгород УМУЮ Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 168, що підтверджується свідоцтво про шлюб серії 1-ФМ №067435 від 15.05.2010 року. Від даного шлюбу народилися двоє дітей: син [PERSON], 05 вересня 2014, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ФМ №299111 видане 16.09.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ №405532 виданого 19.10.2017 Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, які проживають разом з матір'ю. На даний час шлюб носить формальний характер, шлюбні стосунки між ними є припиненими. З лютого 2018 року позивачка та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть, стосунків притаманних для подружжя не підтримують. Позивач вказує, що примирення та збереження шлюбу між нею та чоловіком не можливе. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. \~ \~ \~ \~ Згідно зі ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3\~ ст.105 Сімейного Кодексу України\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3 та ч.4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Шлюб між [PERSON] та [PERSON], виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, шлюбні відносини між ними фактично припинені даний шлюб існує тільки формально. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач відповідно до змісту поданої заяви визнав позов повністю, тому за результатами підготовчого провадження у суду є всі підстави ухвалити рішення.\~\~ Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Таким чином, позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112,160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved