Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що є матір`ю малолітньої [PERSON] . Батьком дитини є відповідач, з яким позивачка в зареєстрованому шлюбі не перебувала. З часу народження дитини відповідач вихованням дитини не займався, не піклувався про неї. На даний час малолітня дитина повністю перебуває під наглядом та на утриманні позивачки. Зважаючи, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків з виховання дочки, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить його задовольнити, позбавивши батьківських прав [PERSON] , стосовно його малолітньої дитини: доньки [PERSON] , [INFO] . Також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подання позову і до повноліття дитини. Відповідачем не було заявлено клопотань; та не був поданий відзив. Відповідач не з`явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи на офіційному сайті Судова влада. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі, відзив на позов до суду не подав, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача проти такого вирішення справи не заперечує. Судом приймається до уваги, що за положеннями ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. \~ \~ \~ \~Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі відповідача. Суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Додатково пояснила, що відповідач після народження дитини не турбування про неї, що і стало причиною припинення спільного їх проживання. Зазначає, що дитина перебуває повністю на утриманні позивачки. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні позов підтримала, щодо його задоволення не заперечує. Пояснила суду, що служба у справах дітей обізнана з цією ситуацією. Але, оскільки поведінка відповідача по відношенню до дитини на краще не змінилася, то представник підтримує рішення виконавчого комітету Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] проживала з [PERSON] без реєстрації шлюбу, і [INFO] позивачка народила доньку [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис про народження №109, зроблений 19.11.2016 року виконавчим комітетом Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області Відомості про батька дитини записані в порядку ч.1 ст. 135 СК України за вказівкою матері. Протягом тривалого часу відповідач вихованням дитини не займається, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Малолітня дитина повністю перебувала під наглядом та на утриманні позивачки, і на даний час проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Отже, при розгляді справи були підтверджені доводи позивачки про те, що відповідач не цікавиться життям дитини, не приділяє уваги її вихованню, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до висновку та рішення, виконавчий комітет Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно його дитини, оскільки він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач не виконує приписи СК України щодо належного виховання та матеріального забезпечення дитини. Даний факт був підтверджений і показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що відповідач не цікавиться життям доньки. Зокрема, згідно показань [PERSON] відповідач протягом 4-5 років з позивачкою не проживає, не піклується про дитину. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням доньки. При прийнятті рішення суд зважає на положення діючого законодавства. Позивачка покликалася на положення ч.2 ст. 150 СК України (батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток); на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці). Суд погоджується з тими доводами, які були наведені позивачкою. Обов`язки та права батьків щодо виховання дитини є основними серед всього комплексу батьківських прав та обов`язків, які закріплені сімейним законодавством. Всі інші права та обов`язки батьків щодо їхніх дітей покликані забезпечувати належне виконання батьками свого основного обов`язку - виховувати дитину. Стаття 150 СК України визначає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки зобов`язані також піклуватися про фізичний розвиток дитини, який, в свою чергу, тісно пов`язаний зі здоров`ям дитини. Обов`язку батьків піклуватися про духовний розвиток дитини кореспондує право дитини на духовний розвиток, яке включає в себе: право на освіту; право на прояв своїх здібностей; право на свободу світогляду і віросповідання; право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Таким чином, батьки мають сприяти одержанню дитиною належної освіти, прояву нею своїх здібностей, розширенню її світогляду, її самовизначенню щодо сповідання певної релігії або не сповідання ніякої, її зайняттям літературною, художньою, науковою, технічною творчістю. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач не виконує положення ст. 150 СК України, положення інших законодавчих актів щодо обов`язків з виховання та утримання дитини. А згідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Стаття 164 СК України передбачає підстави для позбавлення судом батьківських прав батьків щодо їх дітей, і такі обставини знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Зважаючи на наведене суд дійшов висновку, що заявлений позов в частині позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення, оскільки він є обґрунтованим і доведеним. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої доньки, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. З огляду на зазначене, у позивачки виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~182\~СК Українирозмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Згідно ч. 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу), матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачкою було заявлено позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подання позову і до повноліття дитини. В судовому засіданні встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів в 1/4 частці від доходу відповідача. На думку суду, відповідач має змогу сплачувати аліменти в такому розмірі. Адже ця сума є максимально наближена до розміру 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У будь-якому випадку розмір аліментів на одну дитину має бути не меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи рішення про задоволення позову суд в частині стягнення аліментів на утримання сина, суд виходить з приписів статті 13 ЦПК України, та приймає до уваги розмір прожиткового мінімуму, який встановлений законодавством України для дитини відповідного віку; та що обов`язок з утримання дітей покладений на обох батьків. На думку суду, за вказаних умов визначений розмір аліментів є компромісним, та враховуватиме баланс інтересів сторін та інтереси дитини. При цьому суд має можливість зазначити конкретного одержувача аліментів на утримання дитини. Адже станом на час постановлення рішення - це позивачка [PERSON] . Розподіл судових витрат відбувається за положеннями ст.141 ЦПК України. З відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати у сумі 840, 80 грн. (сплата судового збору) за заявлену позовну вимогу про позбавлення батьківських прав. З відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати у сумі 840, 80 грн. (сплата судового збору) за заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору за зазначену позовну вимогу. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved