Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

ВМР звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що виконавчими органами ВМР при перевірці містобудівної ситуації в межах реагування на скаргу мешканців м. Вінниці щодо складування сміття та самовільного зайняття земель загального користування власником будинку [ADDRESS] [PERSON] встановлено, що згідно кадастрового плану, складеного за результатами тахеометричної зйомки, проведеної МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» встановлено факт використання без правовстановлюючих документів [PERSON] земельної ділянки площею 0,0445га (огорожена металевим парканом та дротяною сіткою) в районі домоволодіння по [ADDRESS]. Згідно акту №231/9-04-13 встановлено, що [PERSON] використовує земельну ділянку загальною площею 0,1445га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується результатами тахеометричної зйомки, з них: земельна ділянка площею 0,1000га для індивідуального садівництва належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.07.2014 року. Дата набуття права власності на земельну ділянку 08.08.2013 року. Земельна ділянка площею 0,0445га. Використовується без документів що посвідчують право власності чи користування даною земельною ділянкою, що є порушенням ст. ст. 125, 126 ЗК України. Земельна ділянка площею 0,0445га огорожена металевим парканом, дротяною сіткою на фундаменті без відповідних дозвільних документів, об'єкти нерухомого майна на земельній ділянці, відсутні. Плату за земельну ділянку [PERSON] не здійснює, чим порушує норми ст. 206 ЗК України. ВМР не приймались будь - які рішення щодо передачі [PERSON] у власність чи у користування земельної ділянки площею 0,0445га біля будинку [ADDRESS]. Реєстрація права власності чи користування земельною ділянкою площею 0,0445 га не здійснювалась, тому земельна ділянка вважається самовільно зайнятою. Просять зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0445гп по [ADDRESS] шляхом демонтажу самочинно встановленого металевого паркану і дротяної сітки на фундаменті та очищення земельної ділянки від будівельних відходів. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала щодо його задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Суд, враховуючи думку учасників судового процесу, вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини по виконанню зобов'язань, які регулюються Земельним та Цивільним кодексами України. При винесені рішення судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про придбання арештованого майна від 29.08.2013р. [PERSON] є власником земельної ділянки по [ADDRESS], яку придбано з прилюдних торгів. 05.12.2014 року головним спеціалістом відділу контролю за використанням територій та сплати місцевих податків Департаменту самоврядного контролю Вінницької міської ради [PERSON], за участю головного спеціаліста Департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради [PERSON] проведено перевірку дотримання вимог законодавства при використанні земель по [ADDRESS] Перевіркою встановлено самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,0445 га за вищевказаною адресою із земель загального користування територіальної громади міста Вінниці, яке виявилося у огородженні даної земельної ділянки металевим парканом, дротяною сіткою на фундаменті. За результатами перевірки складено акт №231/9-04-13 від 05.12.2014 року, в якому зазначено, що [PERSON] використовує земельну ділянку загальною площею 0,1445га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується результатами тахеометричної зйомки земельної ділянки, проведеної МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» та кадастровим планом із них: земельна ділянка площею 0,1000га для індивідуального садівництва на праві приватної власності належить [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. На даній земельній ділянці розташований житловий будинок, який належить [PERSON] Земельна ділянка площею 0,0445га самовільно зайнята із земель загального користування територіальної громади міста Вінниці, яка використовується без правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності (користування) нею, що є порушенням ст. ст. 125,126 ЗК України. Земельна ділянка площею 0,0445га огороджена металевим парканом, дротяною сіткою на фундаментів без відповідних дозвільних документів, об'єкти нерухомого майна відсутні. Також на земельній ділянці загального користування територіальної громади міста Вінниці розміщено складування будівельних відходів, що є порушенням вимог п. 6.4.7, п. 6.13.1 (4) Правил благоустрою території міста Вінниці (а.с.6-7, 8, 9, 10,15-20). Згідно постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08.07.2015 року визнано незаконними дії Департаменту самоврядного контролю Вінницької міської ради щодо проведення 05.12.2014 року позапланової перевірки дотримання [PERSON] вимог законодавства при використанні земель м. Вінниці, яка оформлена актом №231/09-04-13 від 05.02.2014 року (а.с.86-91). Постановою адміністративної комісії при виконкомі Вінницької міської ради від 19.12.2013 року № 1509 притягнуто до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 152 КУпАП у вигляді штрафу. Правопорушення полягало у тому, що [PERSON] на прилеглій території загального користування умисно складувала будівельні відходи біля будинковолодіння по [ADDRESS]. Дана постанова оскаржена [PERSON] до Вінницького міського суду Вінницької області, однак згідно постанови суду від 27.03.2014року в задоволенні позову відмовлено. Згідно ст. 212 Земельного кодексу України повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюються за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність позову в частині розміщення відповідачем будівельних відходів на земельній ділянці загального користування, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу статей 58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК). В той же час відповідачем належними та допустимим доказами спростовано факт встановлення нею на спірній земельній ділянці металевого паркану, яким огороджено земельну ділянку площею 0,0445 га. Водночас позивач не надав доказів того, що паркан встановлений саме відповідачем. Факт наближення паркану до будинковолодіння [PERSON] не може свідчити про її дії щодо огородження даної земельної ділянки. Більше того, огороджена територія прилягає і до інших будинковолодінь. До адміністративної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки [PERSON] не притягалась, а тому у цій частині позов задоволенню не підлягає. Згідно ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного, згідно ст. 212 ЗК України, ст. 16 ЦК України,

Outcome: partial