Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

В липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»), (надалі - Позивач) та [PERSON] (надалі - Відповідач 1), укладено договір про надання споживчого кредиту №11297923000 від 13.02.2008 року (надалі - Кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору Позивач надав Відповідачу 1 кредит (грошові кошти) у сумі 92495,00 дол. США, шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідача 1, а Відповідач 1 зобов'язався повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 13.02.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. Позивач зазначив, що за користування кредитними коштами відповідач І зобов'язався сплатити проценти у розмірі 12.40 % річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений строк - у подвійному розмірі. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, встановленому кредитним договором. Розмір процентної ставки може бути змінений. Згідно з п. 4.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит Відповідач 1 сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючі з 32 календарного дня. Позивач зазначив, що в забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука [PERSON] (надалі - Відповідач 2) згідно договору поруки №179350 від 13.02.2008 року. Відповідно із ст. ст.553, 554 ЦК України, п. п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель зобов'язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов'язань по договору поруки. Позивач зазначив, що станом на 15.06.2015р. заборгованість за кредитним договором №11297923000 від 13.02.2008 року становить: по кредиту та процентам у розмірі 59363.70 дол. США (П'ятдесят дев'ять тисяч триста шістдесят три долари США 70 цнт.) та пені у розмірі 21561.49 грн. (Двадцять одна тисяча п'ятсот шістдесят одна грн. 49 коп.), з яких: 53222.38 дол. США - заборгованість за кредитом, 6141.32 дол. США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 5573.02 дол. США за строк з 01.08.2014 року по 31.05.2015 року, 21561.49 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 14.09.2014 року по 15.06.2015 року. Ухвалою суду від 31.07.2015 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 09.08.2017 року справу прийнято до провадження судді Величко Т.О. Ухвалою суду від 08.02.2018 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 13.02.2018 року продовжено розгляд справи. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином, про причину неявки суду не повідомили, не просили суд розглядати справу за відсутності, уповноважених представників не направили, відзив на позовну заяву не подали, а тому суд вважає за можливе проводити судове засідання у порядку ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»), (надалі - Позивач) та [PERSON] (надалі - Відповідач 1), укладено договір про надання споживчого кредиту №11297923000 від 13.02.2008 року (надалі - Кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору Позивач надав Відповідачу 1 кредит (грошові кошти) у сумі 92495,00 дол. США, шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідача 1, а Відповідач 1 зобов'язався повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 13.02.2029 року. Судом встановлено, що в забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука [PERSON] (надалі - Відповідач 2) згідно договору поруки №179350 від 13.02.2008 року. Судом встановлено, що станом на 15.06.2015р. заборгованість за кредитним договором №11297923000 від 13.02.2008 року становить: по кредиту та процентам у розмірі 59363.70 дол. США (П'ятдесят дев'ять тисяч триста шістдесят три долари США 70 цнт.) та пені у розмірі 21561.49 грн. (Двадцять одна тисяча п'ятсот шістдесят одна грн. 49 коп.), з яких: 53222.38 дол. США - заборгованість за кредитом, 6141.32 дол. США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 5573.02 дол. США за строк з 01.08.2014 року по 31.05.2015 року, 21561.49 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 14.09.2014 року по 15.06.2015 року. У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Нормами чинного законодавства України, зокрема ст. 1046 ЦК України, передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення. в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 610 ЦК України, несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання. Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Крім того, як передбачає ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також гри проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вказаних вище обставин, суд, оцінюючи зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 142 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved