Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ізмаїльської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за ним як спадкоємцем за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], який залишився після смерті [PERSON], та належав померлій на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №945 від 10.01.1996 року, зареєстрованого Одеською товарною біржею. Житлове будівництво розташоване на земельній ділянці площею 0,0754 га, яка належить на праві власності [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Ізмаїльської міської ради №939-V від 08.11.2007 року для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №010850700387 від 02.12.2008 року. В позові зазначає, що [PERSON] померла [INFO], та після смерті залишила заповіт від 17.05.2002 року, за яким заповіла [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку по [ADDRESS]. На протязі шести місяців, 01.03.2014 року він звернувся з письмовою заявою до нотаріуса та просив видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищезазначене майно, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю нотаріально посвідченого правовстановлюючого документа на вищевказаний житловий будинок, а також відсутністю реєстрації права власності в установленому законом порядку. 19.11.2014 року представник позивача надав доповнення до позовної заяви (а.с. 106), в яких вказує, що розпорядженням Ізмаїльського міського голови за №463 р від 18.11.2014 року про присвоєння юридичної адресного номеру, житловому будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS], яке належить [PERSON], присвоєно юридичну адресу - [ADDRESS]. В зв'язку з чим позивач просить визнати за ним як спадкоємцем за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] Одеської області. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача - Крупицька Г.О. в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала щодо їх задоволення. Представник третьої особи - [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, третьої особи, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №945 від 10.01.1996 року (а.с. 14-15, 70), та земельна ділянка площею 0,0754 га на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого згідно рішення Ізмаїльської міської ради №939-V від 08.11.2007 року для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №010850700387 від 02.12.2008 року (а.с. 16). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.12.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 24). Розпорядженням Ізмаїльського міського голови за №463 р від 18.11.2014 року про присвоєння юридичного адресного номеру, домоволодінню, розташованому по [ADDRESS], присвоєно самостійну юридичну адресу - [ADDRESS] (а.с. 107). Як вбачається з довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» №1453 від 15.12.2014 року, власником житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] Одеської області є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №945 від 10.01.1996 року, посвідченого Одеською товарною біржею. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] Одеської області, оскільки внаслідок смерті [PERSON] її право на житловий будинок не припинилося. За життя спадкодавець [PERSON] залишила заповіт, зареєстрований за №3650, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 17.05.2002 року, на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] на [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 01.03.2014 року, тобто у встановлений законодавством строк [PERSON] звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 47). Листом Ізмаїльської державної нотаріальної контори № 245/02-14 від 10.06.2014 року повідомлено [PERSON] про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу будинку, який успадковується, посвідчений Одеською товарною біржею 10.01.1996 року за №945, а також на цей будинок не зареєстровано право власності в установленому законом порядку (а.с. 61). Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст.1241 ЦК України не встановлено. У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки вона є обґрунтованою та судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved