Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

В лютому 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав. Вказувала, що її донька [PERSON] є матір'ю двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO]. Зазначала, що з вересня 2015 року відповідач залишила своїх дітей, які з цього часу перебувають на утриманні позивача. Посилаючись на невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, позивач просила позбавити її батьківських прав відносно малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], а також стягнути судові витрати. 18.05.2016 року в судовому засіданні позивачем та її представником була подана заява про уточнення позовних вимог і внесення змін до предмета позову в якій позивач просила: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO]; призначити [PERSON] опікуном [PERSON] та [PERSON]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а потім у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття. В судовому засіданні позивач та її представник позовну заяву підтримали та просили її задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечували. Крім того, позивач пояснила, що відповідач періодично телефонує їй по різним побутовим питанням, а в червні 2016 року остання забирала до себе дітей. [PERSON] побула в неї три дні, а син [PERSON] біля півтора тижня. На даний час їй відомо, що відповідач проживає разом із своїм чоловіком в якомусь селі поблизу міста Васильків, однак точної адреси вона не знає. Представник третьої особи відносно вирішення справи покладався на розсуд суду, а також пояснив, що встановити дійсних причин невиконання відповідачем батьківських обов'язків не виявилось можливим, оскільки з дітьми йому не вдалось поспілкуватись та на даний час невідоме місце проживання відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялась за зареєстрованою адресою, а також шляхом розміщення відповідного оголошення в газеті «Час Київщини», тому суд вважає за можливе за згодою позивача провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника третьої особи та покази свідків, а також дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копій свідоцтв про народження останніх (а.с. 8, 10). Позивач по справі є бабусею вказаних дітей та матір'ю відповідача. Відомості про батька дітей - [PERSON], записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 9, 11). Листом від 02.02.2016 року № 149 Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області було повідомлено, що під час розгляду справи комісією не було встановлено правових підстав для надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Згідно листа Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області від 29.06.2016 року № 1016, служба у справах дітей при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] рекомендує суду прийняти рішення на свій розсуд. Крім того, у вказаному листі зазначено, що відповідач з невідомих причин не проживає з дітьми постійно, у зв'язку з цим неможливо встановити ступінь винної поведінки матері чи свідомого нехтування нею своїми обов'язками. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали покази про те, що вони являються сусідами за місцем проживання дітей та з вересня 2015 року вони не бачили відповідача. Вихованням дітей з цього часу займається позивач. Згідно ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України (СК України), орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Стаття 3 Конвенції про права дитини закріплює, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору (ст. 9 Конвенції про права дитини). Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодекс (СК) України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначено Верховним Судом України, розглядаючи справи щодо позбавлення батьківських прав судам слід враховувати, що позбавлення батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують свої батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного й об'єктивного з'ясування обставин справи і характеру ставлення батьків до дітей. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки на підставах, передбачених законом, у випадках їх винної поведінки. Не може бути позбавлена батьківських прав особа, яка не виконує своїх батьківських обов'язків внаслідок душевної хвороби, тривалого відрядження, створення перешкод з боку іншого з батьків, з яким проживає дитина. Як роз'яснено в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. У відповідності до положень ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав та призначення опікуна, оскільки на час вирішення спору місце проживання чи перебування відповідача встановити не виявилось можливим, доказів умисного ухилення нею від виконання протягом тривалого часу батьківських обов'язків в матеріалах справи не міститься. Крім того, з урахуванням встановлених по справі обставин, суд вважає за доцільне не позбавляючи батьківських прав відповідача надати їй можливість налагодити стосунки з дітьми та попередити її про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на службу у справах дітей як орган опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, оскільки неповнолітні діти на час вирішення справи перебувають на утриманні позивача та потребують матеріальної допомоги, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення аліментів на їх утримання. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. Судові витрати по справі, а саме суму судового збору в розмірі 551,20 грн., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: partial