Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0265 філії - Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Приватного підприємства «Зернодар» з позовом про визнання договору іпотеки припиненим. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилалися на те, що 27 липня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та ПП «Зернодар» укладено договір відновлювальної кредитної лінії №10, на суму 650 000 грн. зі сплатою 18 % річних та кінцевим строком повернення до 27 липня 2010 року. 27 липня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ ««Державний ощадний банк України», та [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого останні передали в іпотеку банку квартиру [ADDRESS]. 22 липня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та ПП «Зернодар» укладено додаткову угоду №2 до Договору відновлювальної кредитної лінії №10 від 27 липня 2007 року, якою без повідомлення і згоди іпотекодавця ставка відсотків річних збільшена до 21%. Таким чином, збільшено обсяг відповідальності майнових поручителів без їх згоди. Тому, на підставі ч.1 ст.559 ЦК України позивачі просили визнати припиненою іпотеку квартири [ADDRESS]. Що виникла на підставі договору іпотеки, укладеного 27 липня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ ««Державний ощадний банк України», та [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого за реєстровим номером 1358. До розгляду справи по суті, відповідно до ст.31 ЦПК України, 25 грудня 2013 року позивачі [PERSON], [PERSON] подали до суду уточнену позовну заяву до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0265 філії - Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання договору іпотеки припиненим. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що на підставі ухвали господарського суду Запорізької області від 11.12.2013 року банкрут Приватне підприємство «Зернодар» ліквідовано, а вимоги, які не погашені за відсутністю майна боржника вважаються погашеними. У справі про банкрутство ПП «Зернодар» відповідачем були заявлені вимоги до банкрута за кредитним договором №10 від 27 липня 2007 року в розмірі 516 781,05 грн. Таким чином, вимоги банку за кредитним договором №10 від 27 липня 2007 року вважаються погашеними. Крім того, відповідно до ст.609 ЦК України зобов'язання припиняються ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора). 16 грудня 2013 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено запис про припинення ПП «Зернодар» у зв`язку з банкрутством. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. З вищезазначених підстав позивачі просили визнати припиненою іпотеку квартири [ADDRESS], що виникла на підставі договору іпотеки, укладеного 27 липня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ ««Державний ощадний банк України», та [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого за реєстровим номером 1358; скасувати заборону на відчуження зазначеної квартири. Одночасно з цим, 25 грудня 2013 року до суду звернувся [PERSON] з позовом третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0265 філії - Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання договору іпотеки припиненим. В обґрунтування позову зазначив, що у забезпечення виконання зобов'язання за договором відновлювальної кредитної лінії №10 від 27 липня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та ПП «Зернодар», 27 липня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ ««Державний ощадний банк України», та [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку банку будівлю складу А-1, що знаходиться [ADDRESS], будівлю овочесховища А-1, що знаходиться [ADDRESS]. На підставі ухвали господарського суду Запорізької області від 11.12.2013 року банкрут Приватне підприємство «Зернодар» ліквідовано, а вимоги, які не погашені за відсутністю майна боржника вважаються погашеними. 16 грудня 2013 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено запис про припинення ПП «Зернодар» у зв`язку з банкрутством. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. З вищезазначених підстав, просить визнати припиненою іпотеку будівлі складу А-1, що знаходиться [ADDRESS], будівлю овочесховища А-1, що знаходиться [ADDRESS], що виникла на підставі договору іпотеки, укладеного 27 липня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ ««Державний ощадний банк України», та [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого за реєстровим номером 1358; скасувати заборону на відчуження зазначеного нерухомого майна. Ухвалою Василівського районного суду від 25 грудня 2013 року позовна заява третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON] до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0265 філії - Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання договору іпотеки припиненим, об'єднана в одне провадження з первісним позовом. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримала позовні вимоги, наполягаючи на їх задоволенні з викладених в уточненій позовній заяві підстав, Третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» Прохода І.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, мотивуючи тим, що відповідно до ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ст.17 Закону України «Про іпотеку» визначено перелік підстав припинення договору іпотеки, однією з яких є припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. П.4.4. розділу 4 Договору іпотеки від 27 липня 2007 року передбачено, що право застави припиняється при виконанні зобов'язання в повному обсязі. На час розгляду судом справи зобов'язання за кредитним договором не виконано, тому підстави для припинення іпотеки відсутні. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши надані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, судом встановлено наступне: 27 липня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ ««Державний ощадний банк України», та Приватним підприємством «Зернодар» укладено договір відновлювальної кредитної лінії №10, відповідно до умов якого останньому було надано відновлювальну кредитну лінію окремими частинами (траншами) в розмірі 650 000 грн. зі сплатою 18 % річних та кінцевим строком повернення до 27 липня 2010 року. У забезпечення виконання зобов'язання за вищезазначеним договором відновлювальної кредитної лінії 27 липня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ ««Державний ощадний банк України», та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого [PERSON] передав в іпотеку банку будівлю складу А-1, що знаходиться [ADDRESS], будівлю овочесховища А-1, що знаходиться [ADDRESS], а [PERSON], [PERSON] передали в іпотеку банку належну їм квартиру [ADDRESS]. Постановою господарського суду Запорізької області від 10 травня 2011 року Приватне підприємство «Зернодар» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Як передбачено ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута; укладення угод, пов'язаних з відчуженням майна банкрута чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому цим розділом. Згідно до п.п.5, 6 ст.31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вимоги кредиторів банкрута, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, не розглядаються і вважаються погашеними; вимоги кредиторів, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними. З урахуванням наведеного, вбачається, що дія кредитного договору відновлювальної кредитної лінії №10 від 27 липня 2007 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ ««Державний ощадний банк України», та Приватним підприємством «Зернодар» припинилася, а вимоги банку або його правонаступника вважаються погашеними. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11 грудня 2013 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12 лютого 2014 року, затверджено ліквідаційний баланс Приватного підприємства «Зернодар» та затверджений звіт ліквідатора. Банкрута - Приватне підприємство «Зернодар» ліквідовано. Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України). Частиною 5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч.1 ст.609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Згідно із ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до п.1 ч.1 ст.593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Частина 3 ст.6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що у разі ліквідації боржника - сторони основного зобов'язання - право застави, що забезпечувало його виконання, також є припиненим. При цьому, враховуючи імперативний характер норми п.1 ч.1 ст.593 ЦК України, зазначення в договорі застави інших умов, за яких право застави у разі припинення основного зобов'язання залишається дійсним, слід вважати нікчемним. Таким чином, виходячи з однорідної юридичної природи поруки та застави як засобів забезпечення виконання зобов'язань, а також того факту, що як порука, так і застава припиняються у разі припинення основного зобов'язання відповідно до ч.1 ст.575, п.1 ч.1 ст.593, ч.1 ст.609 ЦК України, ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку», іпотека як вид застави припиняється в разі припинення основного зобов'язання (кредитного договору). Зважаючи на вищевикладене, припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом, є підставою припинення іпотеки, оскільки зобов'язання за кредитним договором припиняється. Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Аналізуючи практику розгляду Верховним Судом України цивільних справ, аналогічна правова позиція, щодо визнання договору іпотеки припиненим, викладена в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі №6-521цс13. Відповідно до ч.1 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Згідно ст.111 ЦК України, ч.12 ст.36 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації є датою державної реєстрації припинення юридичної особи. На виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 11 грудня 2013 року, державним реєстратором 16 грудня 2013 року було проведено реєстрацію припинення юридичної особи - Приватного підприємства «Зернодар» у зв'язку із визнанням банкрутом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що основне зобов'язання - кредитний договір №10 від 27 липня 2007 року, укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України» і ПП «Зернодар» є припиненим, а, відтак, припинено і зобов'язання, що забезпечує його виконання - договір іпотеки від 27 липня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] Доводи представника відповідача про те, що після припинення дії основного зобов'язання у зв'язку з ліквідацією юридичної особи боржника продовжує свою дію договір іпотеки є помилковим, оскільки аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що у разі ліквідації боржника - сторони основного зобов'язання - право застави (іпотеки), що забезпечувало його виконання, також є припиненим. Відповідно до ч.9 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підстави заяви обтяжувала, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Водночас, відповідно до статті 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік способів захисту цивільних справ та інтересів міститься в статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором. Судом встановлено, що дія кредитного договору припинилася ліквідацією ПП «Зернодар», внаслідок чого припиняється і дія іпотечного договору. Вимога [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо державної реєстрації припинення іпотеки залишена ПАТ «Державний ощадний банк України» без задоволення, тому позовні вимоги щодо скасування записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іпотеки та обтяжень нерухомого майна підлягають задоволенню, оскільки через наявність таких реєстраційних записів у відповідному державному реєстрі порушуються права позивачів, які є власниками нерухомого майна.

Outcome: approved