Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 25 липня 2007 року він уклав з ВАТ «[PERSON] Аваль» кредитний дого-вір №014/4006/81/58351. За цим договором ВАТ «[PERSON] Аваль» зобовязався на-дати кредит в розмірі 71050 доларів США, а позивач зобовязався щомісячно до 25 липня 2017 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування ним в роз-мірі 13% річних. В той же день [PERSON]К уклав з ВАТ «[PERSON] Аваль» іпотеч-ний договір, за яким з метою забезпечення кредитного договору позивач передав ВАТ «[PERSON] Аваль» в іпотеку земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номе-ром 3220886001:01:009:0043 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану в с. Проців Бориспільського району. 2 квітня 2009 року [PERSON] уклав з ВАТ «[PERSON] Аваль» додаткову угоду №1 до кредитного дого-вору, за яким остаточна дата повернення кредиту була відстрочена до 25 лютого 2020 року. В той же день позивач уклав з ВАТ «[PERSON] Аваль» додатковий договір №1 до іпо-течного договору, за яким іпотечний договір забезпечував виконання кредитного договору в зміненій редакції. Крім того, 7 квітня 2009 року [PERSON] уклав з ВАТ «[PERSON] Аваль» додаткову угоду №2 до кредитного договору, за яким на період часу з 7 квітня 2009 року до 7 квітня 2010 року розмір щомісячних платежів був зменшений. Видача кредиту в доларах США суперечить чинному законодавства. Покладення на позивача ризику знецінення національної валюти України є несправедливим та призводить до істотного дисбалансу прав та обовязків на шкоду [PERSON] Крім того, ВАТ «[PERSON] Аваль» не мав індивідуальну ліцензію на видачу кредиту в іноземній валюті. Тому позивач просить суд визнати недійсними кредитний та іпотечний договори. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та про-сить суд задовольнити його. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задово-лення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що вираження зобовязань за кредитним договором не суперечить ст.524 ЦК України. На підставі банківської ліцензії №10 11 жовтня 2006 року ВАТ «[PERSON] Аваль» мав право надавати кредит в іноземній валюті. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 25 липня 2007 року [PERSON] уклав з ВАТ «[PERSON] Аваль» кредитний договір №014/4006/81/58351 (а.с.8-13), за яким ВАТ «[PERSON] Аваль» зобовязався надати кредит в розмірі 71050 доларів США, а позивач зобовязався що-місячно до 25 липня 2017 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 13% річних. В той же день [PERSON]К уклав з ВАТ «[PERSON] Аваль» іпотечний договір (а.с.18-22), за яким з метою забезпечення кредитного договору позивач передав ВАТ «[PERSON] Аваль» в іпотеку земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 3220 886001:01:009:0043 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану в с. Проців Бориспільського району. 2 квітня 2009 року [PERSON] уклав з ВАТ «[PERSON] Аваль» додаткову угоду №1 до кредитного договору (а.с.14-15), за яким остаточна дата повернення кредиту була відстрочена до 25 лютого 2020 року. В той же день позивач уклав з ВАТ «[PERSON] Аваль» додатковий договір №1 до іпотечного договору (а.с.23-24), за яким іпотечний договір забезпечував виконання кредитного договору в зміненій редакції. 7 квітня 2009 року [PERSON] уклав з ВАТ «[PERSON] Аваль» додаткову угоду №2 до кредитного договору (а.с.16-17), за яким на період часу з 7 квітня 2009 року до 7 квітня 2010 року розмір щомісячних платежів був зменшений. Відповідно до ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є не-відповідність змісту правочину вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодав-ства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч.1 ст.227 ЦК України, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповід-ного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Встановлено, що визначення зобовязань за кредитним договором в іноземній валюті не суперечить ч.2 ст.524, ч.2, ч.3 ст.533 ЦК України. Ця обставина свідчить про те, що кредит-ний договір не суперечить чинному законодавству. Крім того, з копії банківської ліцензії №10 від 11 жовтня 2006 року (а.с.47), копії дозволу №10-4 від 11 жовтня 2006 року (а.с.48) та копії додатку до нього (а.с.49) вбачається, що ВАТ «[PERSON] Аваль» мав право укладати кредитний договір в іноземній валюті. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання кредитного договору недійсним відсутні. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобовязання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Встановлено, що позивачу відмовлено у задоволенні вимоги про визнання кредитного договору недійсним. Ця обставина свідчить про те, що підстави для визнання іпотечного договору відсутні. З огляду на це суд вважає, що [PERSON] належить відмовити у задоволенні позову в частині цієї вимоги. Відповідно до ч.3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої пятої статті 13 цього Кодек-су. Згідно з ч.3 ст.13 ЦК України не допускається зловживання правом в будь-яких фор-мах. Встановлено, що з дня укладення кредитного та іпотечного договорів минуло майже 9 років. Протягом цього тривалого проміжку часу позивач не оспорював дійсність цих догово-рів. Він предявив цей позов лише після того, як ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до іншого суду з позовом про стягнення з нього боргу за кредитним договором. Ці обставини свідчать про те, що, оспорюючи дійсність кредитного та іпотечного договорів, [PERSON] прагне не захистити своє право, а уникнути від відповідальності за невиконання кредитного договору. Суд вважає, що запобігання такого зловживання правом є додатковою підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed