Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

В липні 2018 року представник заявника [PERSON] - адвокат Староста І.І. звернувся до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] . Після смерті, останньої, залишилось спадкове майно - 1/3 земельної ділянки, площею 0,075 га, розташованої на території Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Київської області (Київська область, Києво-Святошинський район, Петропавлівська Борщагівська сільська рада, с. Чайки, с/т «Київський садівник», кадастровий номер 3222485900:05:001:5089), яка належала чоловіку її матері [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності. З 1998 року заявник здійснює володіння та управління земельною ділянкою, та сплачує відповідні внески, та вважала, що фактично прийняла спадщину, але після звернення до Дванадцятої Київської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину їй було повідомлено, що нею пропущений строк для прийняття спадщини, та померлою не було отримано державний акт про право приватної власності на землю на її ім`я. Інші спадкоємці з часу смерті матері на зазначену земельну ділянку своїх прав не пред`являли. На підставі викладеного, заявник звернулась до суду за захистом своїх прав та просить суд встановити факт прийняття спадщини за законом [PERSON] після смерті її матері [PERSON] на 1/3 частинку земельної ділянки, площею 0,075 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222485900:05:001:5089. Представник заявника в судовому засіданні просив вимоги заяви задовольнити з викладених в ній підстав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься відзив на заяву із проханням розглянути справу без його участі, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилась [INFO] в м. Запоріжжі, що підтверджується копією паспорта. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO] та її батьками зазначено - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про одруження, [PERSON] та [PERSON] [INFO] року одружились та дружині було присвоєно прізвище - [PERSON] . Крім того, мати заявника [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , в зв`язку із одруженням. Зазначені документи повністю підтверджують родинні зв`язку між заявницею та [PERSON] [INFO] помер чоловік матері заявниці - [PERSON] [INFO] померла мати заявниці - [PERSON] . Відповідно до довідки № 11/18 від 16.05.2018 року СТ «Київський садівник», було встановлено, що з 18.06.2000 року за земельну ділянку, площею 0,075 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222485900:05:001:5089, - яка належала [PERSON] членські внески в повному обсязі вносила [PERSON] . Крім того, відповідно до довідки № 10/18 від 17.04.2018 року СТ «Київський садівник», було встановлено, що [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом володіє 2/3 частинами земельної ділянки площею 0,075 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222485900:05:001:5089. В матеріалах справи містить копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.12.1998 року, відповідно до якого [PERSON] є спадкоємицею [PERSON] , який помер [INFO] та вона успадкувала 1/3 частину земельної ділянки, площею 0,075 га, розташованої на території Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Київської області, та належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності. Згідно копії спадкової справи, судом встановлено, що 19.11.2013 року заявниця звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, яка залишилась після смерті її матері [PERSON] та яка не була оформлена нею за життя у встановленому на той час порядку, але листом заявницю повідомлено про пропуск строку для прийняття спадщини та відсутність документів, які б засвідчували зареєстроване право власності на земельну ділянку за померлою. Судом встановлено, що заявниця фактично вступила в управління та володіння земельною ділянкою, в зв`язку з чим вважала, що фактично прийняла спадщину, а тому із заявою про прийняття спадщини раніше не зверталася. Крім того, судом не встановлено інших спадкоємців, які б заявляли свої спадкові права на частину земельної ділянки. Встановлення факту прийняття спадщини необхідно заявнику для вирішення питання щодо оформлення спадкових прав на майно. Зі змісту ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно із ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Відповідно до положень статей 293 та 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Заявниця вказує та матеріалами спадкової справи підтверджується, що вона фактично прийняла спадкове майно і ним користується, інші спадкоємці, які б заявляли відповідні права, - відсутні, спору між спадкоємцями немає, не зачіпаються права та обов`язки інших осіб. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що факт прийняття заявницею спадщини з часу її відкриття знайшов своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та був доведений належними доказами, суд вважає, що заява є обґрунтованою та законною в зв`язку з чим підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved