Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Соболівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями після смерті [PERSON], яка померла 15 червня 2013 року в с.Соболівка Теплицького району Вінницької області. Вказав, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані по вул.Леніна,50 в с.Соболівка Теплицького району. Він являється спадкоємцем за заповітом, своєчасно прийняв спадщину, однак, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів, що засвідчують право власності [PERSON]. Право власності [PERSON] на житловий будинок було зареєстровано в виконавчому комітеті Соболівської сільської ради, було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, однак, оригінали цих документів втрачено, тому необхідно встановити факт володіння житловим будинком [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Соболівської сільської ради Теплицького району в судове засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представників сільської ради, вимоги [PERSON] визнають. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд вважає, що позов про встановлення факту володіння житловим будинком та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом доведений і обґрунтований, тому підлягає задоволенню. [PERSON] померла 15 червня 2013 року в с.Соболівка Теплицького району Вінницької області, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, який 21 грудня 2011 року було посвідчено Соболівською сільською радою, за яким [PERSON] заповіла позивачеві все своє майно. До складу спадкового майна входить житловий будинок, розташований по вул.Леніна,50 в с.Соболівка Теплицького району, на який [PERSON] були видані правовстановлюючі документи про право власності, що підтверджується фотокопіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно за №113 від 15 листопада 2005 року, виданим виконавчим комітетом Соболівської сільської ради, витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9478261 від 29 грудня 2005 року та №10675798 від 18 травня 2006 року. Згідно повідомлення виконавчого комітету Соболівської сільської ради №1563 від 22 червня 2015 року позивачеві було відмовлено у видачі дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Правовідносини між сторонами регулюються Книгою шостою Цивільного кодексу України: ст.1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців); ст.1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; ч.1 ст.1221 ЦК України передбачає, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Позивач [PERSON] в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], приватним нотаріусом Теплицького районного нотаріального округу заведено спадкову справу №67/2013, постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 17 червня 2015 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності ( ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Враховуючи викладене, те, що позивач [PERSON] дотримався вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, тому наявні підстави для визнання права власності позивача на спадкове майно, яке не може бути визнане іншим способом.

Outcome: approved