Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

В квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та третьої особи без самостійних вимог про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 16 квітня 1995 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. О.Кобилянської, № 27 в с. Боянівка Припрутської сільської ради Новоселицького району. Спадщину після його смерті як спадкоємець за законом першої черги прийняла його дружина [PERSON], яка проживала у спадковому домоволодінні, вступила у володіння та управління спадковим майном. Після смерті її матері [PERSON] 24 серпня 2015 року відкрилася спадщина все вказане домоволодіння. Вона як спадкоємець за заповітом спадщину прийняла своєчасно. Окрім неї спадщину більше ніхто не прийняв. Однак, оскільки спадкодавець не отримала при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, вона не може оформити на себе право власності на спадщину. Просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Третя особа [PERSON] позов визнала частково та пояснила, що після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] вона спадщину не приймала. Однак, вважає, що їй також належить 1/2 частка у спадковому домоволодінні після смерті своєї матері [PERSON] як і позивачці. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 430 від 28 березня 2016 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. О. Кобилянської, № 27 в с. Боянівка Припрутської сільської ради Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали двоє осіб подружжя [PERSON] та [PERSON], в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/2 частці домоволодіння. Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1966 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в [PERSON] сільській раді Новоселицького району в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роки особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 16 квітня 1995 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час відкриття спадщини, при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00016477399 від 25 березня 2016 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] був чоловіком [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла як спадкоємець за законом 1 черги його дружина [PERSON], яка постійно проживала на час відкриття спадщини у вказаному домоволодінні, вступила у володіння та управління спадковим майном, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 441 від 01 квітня 2016 року. 24 серпня 2015 року [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина на все вказане домоволодіння, а саме на 1/2 частку домоволодіння як її частку в майні колишнього колгоспного двору та на 1/2 частку домоволодіння, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкодавець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до заповіту, який був складений 16 грудня 2014 року та посвідчений секретарем Припрутської сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповіла позивачці [PERSON] все своє майно. Спадщину після смерті [PERSON] позивачка прийняла своєчасно, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Крім позивачки спадщину більше ніхто не прийняв. Однак, у звязку із смертю спадкодавці та відсутністю за нею правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] та своєчасно прийняла спадщину, інші спадкоємці спадщину не прийняли, то суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у звязку із чим позов слід задовольнити та визнати за позивачкою право власності на спадкове домоволодіння. Посилання третьої особи [PERSON] про те, що їй також належить 1/2 частка у спадковому домоволодінні після смерті своєї матері [PERSON], суд вважає безпідставним, оскільки вона спадщину після смерті своїх батьків не прийняла, а спадкодавець [PERSON] заповіла своє майно тільки позивачці. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України , ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, суд

Outcome: approved