Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

В Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернувся [PERSON] . В обґрунтування позову зазначив, що з 28.09.2003р. перебуває у шлюбі з відповідачкою, який зареєстрований у відділі ЗАГС Острозького району Рівненської області (актовий запис № 72). Вказує, що від спільного подружнього життя у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбне життя з відповідачкою не склалося, у них різні погляди на подружнє життя, між ними відсутні почуття любові, родинної близкості та взаєморозуміння, що негативно впливає на нього та їхню спільну доньку. В сім`ї склались стосунки, при яких сумісне проживання стало неможливим. Вказує, що не підтримує з відповідачкою шлюбних відносин та впродовж п`яти років вони проживають окремо. Спільного господарства вони не ведуть, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають. Вважає, що шлюб між ними існує формально, а подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Вказав, що в них різні характери, погляди на життя, на спільний побут та щодо виховання дитини. Зазначив, що неповнолітня донька проживає разом з ним, проти чого відповідачка не заперечує. На даний час шлюб фактично припинено і спроби відновити шлюбні відносини до позитивного результату не призвели. Подальше збереження шлюбу вважає недоцільним і таким, що суперечитиме їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому вважає за необхідне шлюб між ними розірвати. Позовні вимоги просив задовольнити, судові витрати залишити за ним. Ухвалою суду від 22.04.2020 року було відкрите провадження, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідачка у відповідності до вимог ст.ст.178, 180 ЦПК України відзиву на позовну заяву та заперечень проти позову не подала. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28 вересня 2003 року Острозьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №72, про що свідчить повторно видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 23.04.2020р. (а.с.19). Відповідно до\~ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, та відповідно до\~ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Аналогічне положення передбачено у ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] втратили почуття один до одного, на даний час шлюб фактично припинено, спроби відновити шлюбні відносини сторони не роблять. Таким чином шлюб існує формально, а відтак існують підстави для його розірвання. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують впродовж останніх п`яти років, що свідчить про формальне існування шлюбу. А відтак суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку з чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами, без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час фактично шлюб припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Окрім того, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 10.04.2020 року, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертались, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що у позивача та відповідачки було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.105, 110 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved