Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

В лютому 2015 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13 липня 2007 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції за актовим записом № 944, та стягнення на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно з дня звернення до суду до досягнення повноліття дитини. В позовній заяві зазначала, що сім»я із відповідачем розпалась остаточно із січня 2014 року через тривалі непорозуміння та періодичне не проживання протягом двох років. Сім»я існує формально, вони спільного господарства та бюджету не мають, подружні стосунки не підтримують, перспективи примирення та збереження сім»ї не мають, перебування в шлюбі позбавлене сенсу та суперечить їх інтересам. Донька проживає із позивачкою, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, офіційного місця роботи не має, має мінливі доходи, інших дітей чи утриманців не має, стан здоров»я відповідача задовільний. Вона не може матеріально забезпечити розвиток та утримання дитини. Вирішити добровільно питання матеріальної допомоги на дитину неможливо, тому змушена сама звертатись до суду. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Уточнила, що сім»я остаточно розпалась, вони проживають окремо, вважає примирення та збереження сімї неможливим, наполягає на розірванні шлюбу. Оскільки відповідач не має поважних причин, які перешкоджають забезпечити прибуток для сплати аліментів у вказаному розмірі на утримання дитини, вважає що стягненням таких аліментів будуть враховані інтереси дитини і не порушені інтереси відповідача. При цьому просить врахувати її проживання із дитиною, мінімальну заробітну плату недостатню для забезпечення належного майнового стану дитини, збільшення необхідних витрат на утримання і розвиток дитини, та розглянути справу без участі у встановленому порядку повідомленого відповідача з ухваленням заочного рішення. Просить шлюб розірвати, стягнути аліменти в зазначеному позовом розмірі на утримання дитини. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи у встановленому порядку, в судове засідання повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, заяву суду не надав. Вважається можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів за згодою позивачки в порядку ст.ст. 224-228 ЦПК України. Оцінюючи пояснення, досліджені надані в справі докази в їх сукупності, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі із 13 липня 2007 року зареєстрованому відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції за актовим записом № 944, від шлюбу мають неповнолітню доньку Анну, 28 грудня 2011 року, яка фактично проживає із позивачкою, на утримання якої відповідач, в порушення положень ст.180 СК України, після припинення сімейних відносин не надає матеріальну допомогу в добровільному порядку та не заперечує проживання дитини з матір»ю і стягнення аліментів в зазначеному позовною заявою розмірі на випадок розірвання шлюбу. У відповідності до положень ст.ст. 181 ч.3, 184 СК України, позивачкою правомірно заявлений позов про стягнення коштів на утримання дитини за рішенням суду у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач є працездатним по віку і стану здоров»я, не встановлено в судовому засіданні його офіційного працевлаштування на час вирішення спору, відомості про офіційні прибутки відповідача не встановлені, відсутні відомості про інших утриманців, про борги чи стягнення по виконавчих листах відповідача. Враховуючи встановлені судом обставини, відповідно до положень ст.182 СК України, на підставі досліджених судом доказів, в частині стану здоровя, сімейного і матеріального стану дитини, на утримання якої потрібні систематичні витрати, прибуток якої становить наближену до мінімальної заробітну плату позивачки, працюючої на час розгляду справи медсестрою, також встановлені обставини щодо працездатного офіційно непрацюючого платника аліментів, суд прийшов до висновку, що із задоволенням позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки в розмірі по 600 грн. щомісячно, що становить орієнтовно половину прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, не будуть порушені права та інтереси сторін. Такий розмір стягнення вважається обґрунтованим, відповідно до встановлених обставин і чинного законодавства. При цьому, суд враховує відсутність доказів щодо поважних причин та обставин, які б перешкоджали відповідачу забезпечити належні доходи для своєчасної сплати аліментів у вищенаведеному розмірі щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення повноліття дитини. Вважається, що із задоволенням позовних вимог про стягнення аліментів у вказаному вище розмірі 600 грн. щомісячно не будуть порушені права та інтереси дитини, стягувача та платника аліментів. Сукупністю досліджених в справі доказів встановлено, що на ґрунті тривалого сімейного розладу внаслідок періодичного не проживання і відсутності взаєморозуміння, сім»я остаточного розпалась із січня 2014 року, сторони не проживають окремо і прийшли до категоричного переконання про неможливість примирення і збереження сімї. За таких обставин, примирення вважається неможливим, а конфліктні відносини суперечать інтересам сторін та неповнолітньої дитини, що, у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставою до розірвання шлюбу. На підставі викладеного, ст.ст.104,105,110,112,180,182,184,191СКУкраїни,

Outcome: approved