Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого зазначала, що на підставі рішення Калінінського районного суду Донецької області від 19 липня 1999 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти в розмірі 1/ 4 частини заробітку, але не менш ніж 1/ 2 частки неоподатковуваного мінімуму на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 19 липня 1999 року до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист за даним рішенням суду знаходився на виконанні в виконавчій службі, проте, оскільки з березня 2010 року відповідач аліменти в повному обсязі не сплачував, утворилась заборгованість, яку вона просила визначити станом на квітень 2015 року. В ході розгляду справи позивач доповнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача пеню за час прострочення аліментів, визначити заборгованість за аліментами [PERSON] на неповнолітню дитину станом на червень 2015 року, визначити заборгованість за аліментами, що пов'язані з додатковими витратами на неповнолітню дитину на оплату підготовчих курсів у технікумі Промислової автоматики міста Донецька з вересня 2011 року та в Машинобудівному коледжі ДДМА міста Краматорська з 2014 року по 2015 рік. 15 червня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, що був об'єднаний в одне провадження з первісним, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на час навчання їх повнолітньої доньки в Машинобудівному коледжі ДДМА. В свою чергу, в липні 2015 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив стягнути з нього на користь позивача заборгованість за аліментами на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 3539,48 грн., при цьому посилаючись на неправильний розрахунок цієї заборгованості державним виконавцем. Крім того, просив зменшити розмір пені за прострочку сплати аліментів до 500,00 грн. з огляду на те, що він у зв'язку з проведенням антитерористичної операції в Донецькій області вимушений не працювати, а тому знаходиться на утриманні своїх старих батьків. Також просив врахувати ту обставину, що [PERSON] уклала новий шлюб, чим поліпшила своє матеріальне становище. Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 липня 2015 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру заборгованості за аліментами задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за аліментами у сумі 5741,00 грн., а також заборгованість за аліментами на час навчання у сумі 295,00 грн. Розподілено судові витрати, стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Додатковим рішенням того суду від 30 вересня 2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання доньки [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру заборгованості за аліментами задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за аліментами у сумі 5741,00 грн., а також заборгованість за аліментами на час навчання у сумі 295,00 грн. Розподілено судові витрати, стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Додатковим рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 18 листопада 2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за аліментами, стягнення аліментів на час навчання доньки [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру заборгованості за аліментами задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за аліментами у сумі 5741,00 грн., а також кошти на час навчання [PERSON] в машинобудівному коледжі ДДМА у сумі 295 грн. В задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання [PERSON] відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. З рішенням, ухваленим Великоновосілківським районним судом Донецької області 13 липня 2015 року, не погодилась позивач [PERSON] та подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх позовних вимог, а тому невірно визначив заборгованість відповідача за аліментами на утримання неповнолітньої дитини, не стягнув на її користь пеню за час прострочення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, не визначив заборгованість за додатковими витратами. Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно п.п. 1-4, ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що рішенням Калінінського районного суду Донецької області від 19 липня 1999 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти в розмірі 1/ 4 частини заробітку, але не менш 1/ 2 частки неоподатковуваного мінімуму на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 19 липня 1999 року до досягнення дитиною повноліття. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача утворилась заборгованість за аліментами на утримання неповнолітньої доньки за період з 01 липня 2014 року по 01 квітня 2015 року в сумі 5741,00 грн. та за аліментами на час навчання повнолітньої доньки в сумі 295,00 грн, а тому ця заборгованість підлягає стягненню на користь позивача. З такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна. За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає. Додаткові рішення суду першої інстанції не оскаржувались, тому апеляційним судом не перевірялись. Апеляційним судом встановлено, що рішенням Калінінського районного суду Донецької області від 19 липня 1999 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менш ніж 1/ 2 частки неоподатковуваного мінімуму, починаючи з 19 липня 1999 року до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення знаходилось на примусовому виконанні в відділі державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, а з 05 березня 2014 року - в Жовтневому відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції за місцем роботи боржника (т. 1 а.с.86) Станом на лютий 2014 року відділом державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку зроблений розрахунок заборгованості за аліментами [PERSON], яка за період з березня 2010 року по лютий 2014 року складає 11271,56 грн. (т. 1 а.с.44-45). Згідно розрахунку від 11 червня 2014 року, який зроблено Жовтневим відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, заборгованість боржника [PERSON] за аліментами на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], станом на 05 березня 2014 року з урахуванням заборгованості, визначеної відділом державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, загалом становить 11 634,32 грн. (т. 1 а.с.182) Заборгованість боржника [PERSON] за розрахунком того ж відділу державної виконавчої служби станом на червень 2015 року, з урахуванням визначеної раніш заборгованості, загалом становить 17 284, 74 грн. Згідно з ч.ч. 1, 3-4 ст.195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом Позивач не погодилась з розрахунками заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої доньки, які були зроблені державними виконавцями, а тому звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити цю заборгованість, яка згідно її розрахунків утворилась за період з січня 2011 року по червень 2015 року та складає загалом 12 257,48 грн. Також не був згоден з розрахунком боргу по аліментам відповідач, який також оспорив цей розрахунок шляхом подання зустрічного позову, з якого вбачаться, що він просив стягнути з нього на користь [PERSON] борг за період із січня 2014 року по 28 лютого 2014 року і з січня 2015 року по 19 квітня 2015 року в загальній сумі 3539,48 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину. Згідно із ч. 1 ст. 187 цього Кодексу один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Отже указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів, недопустиме. З огляду на викладене колегія суддів вважає, що місцевий суд, ухвалюючи рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за аліментами, на порушення приписів ст. ст. 212-214 ЦПК України на вказані вимоги закону та обставини справи уваги не звернув та не врахував, що за наявності рішення суду про стягнення аліментів, заборгованість за ними повторно не стягується. Разом з тим, за наявності спору щодо розміру заборгованості за аліментами, цей розмір повинен бути обчислений судом. Перевіряючи визначений судом першої інстанції розрахунок заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої [PERSON], апеляційний суд вважає, що він невірний, оскільки не відображає заборгованість, яка утворилась у відповідача до липня 2014 року та, крім того, зроблений в порушення вимог ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» з використанням середньої заробітної плати працівника не за місцем виконання рішення суду. Також не можна погодитись з заборгованістю, що була визначена державними виконавцями, оскільки ними на були враховані виплачені відповідачем аліменти за період з грудня 2012 року по серпень 2013 року в розмірі по 900 грн. щомісячно, що підтверджено квитанціями та позивачем в її розрахунку (т 1 а.с.31, 34-35). Також за період з грудня 2013 року державні виконавці визначили заборгованість виходячи з середнього заробітку, не врахувавши те, що з вказаного часу боржник працював в ТОВ «Економточка» , де отримував заробітну плату (т. 1 а.с.178) З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що загальна сума заборгованості за аліментами [PERSON] за період з березня 2010 року по 19 квітня 2015 року станом на червень 2015 року складає 7 854,95 грн, виходячи з наступного розрахунку: нараховано аліментів за березень 2010 року - 500,00 грн., сплачено-560,00 грн., переплата - 60,00 грн., за квітень 2010 року нараховано 500,00 грн., сплачено 525,00, переплата - 25,00 грн, за травень 2010 року нараховано 500,00 грн., сплачено 964,00 грн., переплата - 464,00 грн, за червень 2010 року нараховано 500,00 грн., сплачено 500,00 грн., переплата 0грн,за липень 2010 року нараховано 500,00 грн., сплачено 501,00 грн., переплата - 1грн, за серпень 2010 року нараховано 500,00 грн., сплачено 501,00 грн., переплата - 1грн, за вересень 2010 року нараховано 500,00 грн., сплачено 501,00 грн., переплата - 1грн, за жовтень 2010 року нараховано 500,00 грн., сплачено 501,00 грн., переплата - 1грн, за листопад 2010 року нараховано 675,00 грн., сплачено 801,00 грн., переплата - 126,00 грн, за грудень 2010 року нараховано 675,00 грн., сплачено 1002,00 грн., переплата - 327,00, за січень 2011 року нараховано 757,25 грн., сплачено 501,00 грн., недоплата - 256,25 грн, за лютий 2011 року нараховано 757,25 грн., сплачено 501,00 грн., недоплата - 256,25 грн, за березень 2011 року нараховано 757,25 грн., сплачено 501,00 грн., недоплата - 256,25 грн, за квітень 2011 року нараховано 757,25 грн., сплачено 501,00 грн., недоплата - 256,25 грн, за травень 2011 року нараховано 757,25 грн., сплачено 501,00 грн., недоплата - 256,25 грн, за червень 2011 року нараховано 757,25 грн., сплачено 501,00 грн., недоплата - 256,25 грн, за липень 2011 року нараховано 757,25 грн., сплачено 801,00 грн., переплата - 43,75 грн, за серпень 2011 року нараховано 757,25 грн., сплачено 801,00 грн., переплата - 43,75 грн, за вересень 2011 року нараховано 757,25 грн., сплачено 900,00 грн., переплата - 142,75 грн, за жовтень 2011 року нараховано 757,25 грн., сплачено 1000,00 грн., переплата - 242,75 грн, за листопад 2011 року нараховано 757,25 грн., сплачено 900,00 грн., переплата - 142,75 грн, за грудень 2011 року нараховано 757,25 грн., сплачено 700,00 грн., недоплата - 57,25 грн., за січень 2012 року нараховано 882,75 грн., сплачено 700,00 грн., недоплата - 182,75 грн., за лютий 2012 року нараховано 882,75 грн., сплачено 700,00 грн., недоплата - 182,75 грн., за березень 2012 року нараховано 882,75 грн., сплачено 700,00 грн., недоплата - 182,75 грн., за квітень 2012 року нараховано 882,75 грн., сплачено 700,00 грн., недоплата - 182,75 грн., за травень 2012 року нараховано 882,75 грн., сплачено 700,00 грн., недоплата - 182,75 грн., за червень 2012 року нараховано 882,75 грн., сплачено 700,00 грн., недоплата - 182,75 грн., за липень 2012 року нараховано 882,75 грн., сплачено 700,00 грн., недоплата - 182,75 грн., за серпень 2012 року нараховано 882,75 грн., сплачено 1017,00 грн., переплата - 134,25 грн., за вересень 2012 року нараховано 882,75 грн., сплачено 900,00 грн., переплата - 17,25 грн., за жовтень 2012 року нараховано 882,75 грн., сплачено 900,00 грн., переплата - 17,25 грн., за листопад 2012 року нараховано 882,75 грн., сплачено 900,00 грн., переплата - 17,25 грн., за грудень 2012 року нараховано 882,75 грн., сплачено 900,00 грн., переплата - 17,25 грн., за січень 2013 року нараховано 915,00 грн., сплачено 900,00 грн., недоплата - 15,00 грн., за лютий 2013 року нараховано 949,75 грн., сплачено 900,00 грн., недоплата - 49,75 грн., за березень 2013 року нараховано 949,75 грн., сплачено 900,00 грн., недоплата - 49,75 грн., за квітень 2013 року нараховано 949,75 грн., сплачено 900,00 грн., недоплата - 49,75 грн., за травень 2013 року нараховано 949,75 грн., сплачено 900,00 грн., недоплата - 49,75 грн., за червень 2013 року нараховано 949,75 грн., сплачено 900,00 грн., недоплата - 49,75 грн., за липень 2013 року нараховано 949,75 грн., сплачено 900,00 грн., недоплата - 49,75 грн., за серпень 2013 року нараховано 949,75 грн., сплачено 900,00 грн., недоплата - 49,75 грн., за вересень 2013 року нараховано 949,75 грн., сплачено 900,00 грн., недоплата - 49,75 грн., за жовтень 2013 року нараховано 949,75 грн., сплачено 900,00 грн., недоплата - 49,75 грн., за листопад 2013 року нараховано 949,75 грн., сплачено 900,00 грн., недоплата - 49,75 грн., за грудень 2013 року нараховано 994,77 грн., сплачено 900,00 грн., недоплата - 94,77 грн., за січень 2014 року нараховано 875,12 грн., сплачено 0,00 грн., недоплата - 875,12 грн., за лютий 2014 року нараховано 875,12 грн., сплачено 0,00 грн., недоплата - 875,12 грн., за березень 2014 року нараховано 572,4 грн., сплачено 1561,42 грн., переплата - 989,02 грн., за квітень 2014 року нараховано 738,88 грн., сплачено 1053,37 грн., переплата - 314,49 грн., за травень 2014 року нараховано 705,27 грн., сплачено 1947,29 грн., переплата - 1242,02 грн., за червень 2014 року нараховано 627,96 грн., сплачено 1785,75 грн., переплата - 1157,79 грн., за червень 2014 року нараховано ( з 27 червня) - 81,25 грн., сплачено 0,00 грн., недоплата - 81,25 грн., за липень 2014 року нараховано 812,5 грн., сплачено 0,00 грн., недоплата - 812,5 грн., за серпень 2014 року нараховано 812,5 грн., сплачено 0,00 грн., недоплата - 812,5 грн., за вересень 2014 року нараховано 812,5 грн., сплачено 0,00 грн., недоплата - 812,5 грн., за жовтень 2014 року нараховано 812,5 грн., сплачено 0,00 грн., недоплата - 812,5 грн., за листопад 2014 року нараховано 812,5 грн., сплачено 0,00 грн., недоплата - 812,5 грн., за грудень 2014 року нараховано 812,5 грн., сплачено 0,00 грн., недоплата - 812,5 грн., за січень 2015 року нараховано 879,5 грн., сплачено 0,00 грн., недоплата - 879,5 грн., за лютий 2015 року нараховано 879,5 грн., сплачено 0,00 грн., недоплата - 879,5 грн., за березень 2015 року нараховано 879,5 грн., сплачено 0,00 грн., недоплата - 879,5 грн., за квітень 2015 року (19 днів) нараховано 557,01 грн., сплачено 0,00 грн., недоплата - 557,01 грн. Таким чином, сума заборгованості за аліментами дорівнює: 48 983,78 грн. (сума нарахованих аліментів) - 41 128,83 грн.( сума сплачених аліментів) = 7 854,95 грн. Не можна також погодитись із висновкам місцевого суду про відсутність підстав для покладення на відповідача відповідальності за виниклу заборгованість та стягнення неустойки, оскільки такі висновки не ґрунтуються на вимогах закону та наявних в матеріалах справи доказах. Згідно вимог ч.ч.1,2.ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року в справі № 6-2022цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, виходячи з того, що у відповідача існує заборгованість зі сплати аліментів з його вини, у позивача є право на отримання від нього неустойки в розмірі 3 598,46 грн., виходячи з наступного розрахунку: за травень 2011 року: заборгованість 19 грн. х 0,01 х 31 дн. = 5,89 грн., за червень 2011 року: заборгованість 256,25грн. x 0,01 х 30дн.= 76,88 грн., за лютий 2012 року: заборгованість 82,25грн. x 0,01 х 29 дн. = 23,85 грн., за березень 2012 року: заборгованість 182,75 грн. x 0,01х 31дн. = 56,65 грн., за квітень 2012 року: заборгованість 182,75 грн. x 0,01х 30 дн. =54,68 грн., за травень 2012 року: заборгованість 182,75 грн. x 0,01х 31 дн.= 56,65 грн., за червень 2012 року: заборгованість182,75 грн. x 0,01х 30 дн.= 54,68 грн., за липень 2012 року: заборгованість 182,75 грн. x 0,01х 31 дн.= 56,65 грн., за січень 2013 року: заборгованість 15,00 грн. x 0,01х 31 дн.= 4,65 грн., за лютий 2013 року: заборгованість 49,75 грн. x 0,01х 28 дн.= 13,93 грн., за березень 2013 року: заборгованість 49,75 грн. x 0,01х 31 дн.= 15,42 грн., за квітень 2013 року: заборгованість 49,75 грн. x 0,01х 30 дн.= 14,93 грн., за травень 2013 року: заборгованість 49,75 грн. x 0,01х 31 дн.= 15,42 грн., за червень 2013 року: заборгованість 49,75 грн. x 0,01х 30 дн.= 14,93 грн., за липень 2013 року: заборгованість 49,75 грн. x 0,01х 31 дн.= 15,42 грн., за серпень 2013 року: заборгованість 49,75 грн. x 0,01х 31 дн.= 15,42 грн. , за вересень 2013 року заборгованість 49,75 грн. x 0,01х 30 дн.= 14,93 грн., за жовтень 2013 року заборгованість 49,75 грн. x 0,01х 31 дн.= 15,42 грн., за листопад 2013 року заборгованість 49,75 грн. x 0,01х 30 дн.= 14,93 грн., за грудень 2013 року заборгованість 49,75 грн. x 0,01х 31 дн.= 15,42 грн., за січень 2014 року заборгованість 875,12 грн. x 0,01х 31 дн.= 271,29 грн., за лютий 2014 року заборгованість 875,12 грн. x 0,01х 28 дн.= 245,03 грн., за червень 2014 року заборгованість 81,25 грн. x 0,01х 30 дн.= 24,38 грн., за липень 2014 року: заборгованість 812,5грн. x 0,01х 31 дн.= 251,88 грн., за серпень 2014 року: заборгованість 812,5грн. x 0,01х 31 дн.= 251,88 грн., за вересень 2014 р року: заборгованість 812,5грн. x 0,01х 30 дн.= 243,75 грн., за жовтень 2014 року: заборгованість 812,5грн. x 0,01х 31 дн.= 251,88 грн., за листопад 2014 року: заборгованість 812,5грн. x 0,01х 30 дн.= 243,75 грн., за грудень 2014 року: заборгованість 812,5грн. x 0,01х 31 дн.= 251,88 грн., за січень 2015 року: заборгованість 879,5грн. x 0,01х 31 дн.= 272,65 грн., за лютий 2015 року: заборгованість 879,5грн. x 0,01х 28 дн.= 246,26 грн., за березень 2015 року: заборгованість 879,5грн. x 0,01х 31 дн.= 272,65 грн., за квітень 2015 року: заборгованість 557,01грн. x 0,01х 19 дн.= 105,83 грн. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки за несвоєчасну сплату аліментів, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав передбачених законом для цього немає, оскільки встановлено, що відповідач є працездатним, утриманців, крім доньки [PERSON], не має. Також не є підставою для зменшення пені посилання [PERSON] на те, що у позивача, у зв'язку з укладенням нового шлюбу, матеріальний стан став краще ніж у нього. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України). Крім того, відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, 15 червня 2015 року. Апеляційним судом встановлено, що [PERSON] навчалась на денному відділенні машинобудівного коледжу Донбаської державної машинобудівної академії за спеціальністю «Фінанси та кредит» з 08 травня 2015 року по 27 червня 2015 року на умовах самофінансування, згідно з договором про навчання. Відрахована з коледжу у зв'язку з закінченням терміну навчання. Загальна вартість освітньої послуги за семестр становить 2950,00 грн. (т. 2 а.с.59-60). Приймаючи до уваги те, що повнолітня дитина сторін продовжувала навчання і у зв'язку з цим потребувала матеріальної допомоги, яку відповідач міг надавати, апеляційний суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у зв'язку з навчанням повнолітньої доньки в сумі 250,00 грн. з 15 червня 2015 року (з дня пред'явлення позову) по 27 червня 2015 року (закінчення навчання). Ухвалюючи рішення в частині позову про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, суд першої інстанції, в порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства, що закріплений в ст. 11 ЦПК України, вийшов за межі позовних вимог та стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за цими аліментами, проте таких позовних вимог заявлено не було. Крім того, згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В п. п. 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Звертаючись до суду з позовом, позивач також посилалась на те, що вона понесла додаткові витрати на утримання дитини, а саме на навчання її в музичній школі, на підготовчих курсах для вступу у ВУЗ та на господарство, тому просила визначити заборгованість [PERSON] за цими витратами. Разом з тим, встановлено, що позову про стягнення з відповідача цих витрат [PERSON] не заявлялось та судового рішення з цього приводу не ухвалювалось, а тому підстав для визначення розміру заборгованості за цими витратами у суду немає. Отже позов [PERSON] в цій частині є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову [PERSON] та залишення без задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] З огляду на скасування рішення суду від 13 липня 2015 року, втрачають силу додаткові рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 30 вересня 2015 року та 18 листопада 2015 року, що узгоджується з роз'ясненнями, викладеними п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі». На підставі ст. 88 ЦПК України, є підстави для присудження з відповідача на користь держави судових витрат за подання позовної заяви в розмірі 487,20 грн.( з урахуванням вимог майнового та немайнового характеру) та за подання апеляційної скарги в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial