Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

В липні місяці 2018 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON], треті особи: [PERSON], Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Крушельницької 6», Департамент адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратило право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що позивачу належить квартира [ADDRESS]: 1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.01.1999 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 28.01.1999 року та 2/3 частини на підставі договору дарування від 13.03.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої ДДНК. В зазначеній квартирі зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON], проте відповідач з 06 вересня 2016 року в квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, особистих речей немає. Враховуючи викладене, позивач просить судвизнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилою площею квартири [ADDRESS] В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладених в позовній заяві та наполягали на задоволення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомив. Представник Департаменту адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з'явився, направи заяву про розгляд справи у їх відсутність, просив прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Представник Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Крушельницької 6» в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомив. За згодою позивача суд розглядає справу в заочному порядку. Заслухавши думку сторін та дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивачу належить квартира [ADDRESS]: 1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.01.1999 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 28.01.1999 року та 2/3 частини на підставі договору дарування від 13.03.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої ДДНК. В зазначеній квартирі зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON], проте відповідач з 06 вересня 2016 року в квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, особистих речей немає. Вказана обставина підтверджується показами свідка [PERSON] в судовому засіданні та актами про не проживання від 16.03.2017 року, 08.09.2017 року, 09.02.2018 року, 13.07.2018 року складеними за участі голови Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Крушельницької 6» та сусідів. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на те, що відповідач не проживає в [ADDRESS] жилою площею квартири не користується понад один рік, суд вважає, що його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved