overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 10.06.2014 року перебувають з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що з березня 2016 року відносини між ними докорінно змінилися, між ними почали виникати сварки із-за різного ставлення до шлюбних відносин, сумісного проживання однією сім`єю, поведінки кожного з подружжя, належного догляду за малолітнім сином, вважає неможливим подальше сумісне проживання, просив їх шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлений ним позов та просили шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила шлюб розірвати. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 10.06.2014 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 10.06.2014 року серії [NUMBER] (а.с. 4), про що складено відповідний актовий запис № 585. Від спільного життя у подружжя є неповнолітній син -[PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про народження від 07.10.2014 року серії [NUMBER] (а.с. 10). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що вона з 22.12.2013 року перебуває з відповідачем в шлюбі. 14.04.2013 року в них народилась донька Соломія, яку вона записала на себе, так як з відповідачем були складні стосунки. Після реєстрації шлюбу відносини між ними не покращувались, разом вони проживали не тривалий час, однак 14.01.2016 року в них народилась друга дитина [PERSON]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, він проживає окремо, діти проживають разом із нею, перебувають на її повному утриманні. Відповідач на утримання дітей коштів не надає, не приймає ніякої участі в їх вихованні, офіційно він не працює, має нерегулярний дохід. Тому позивач просить позов задоволити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1200 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив що позивачка не дозволяє йому бачитись з дітьми, тому грошей він особисто їй надавати не буде. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20.12.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні, відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №118357; свідоцтвом про народження серії І-БВ №264834; довідкою комітету самоорганізації населення мікрорайону Книжківці №543 від 29.11.2016 року. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач являється особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, суд приходить до висновку, що з [PERSON], [INFO], уродженця та жителя [INFO] на користь [PERSON], [INFO], слід стягнути аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 30.11.2016 року і до повноліття дитини. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити, оскільки позивачем не доведено, що відповідач взмозі сплачувати аліменти в розмірі 1200 грн. щомісячно. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави пропорційно до задоволених вимог, а саме в сумі 275,60 грн. (1200/100=12; 600/12=50%; 551,20/100х50%). На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про виселення та стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги. 17 січня 2017 року позивач уточнила свої позовні вимоги, відмовившись від вимоги про виселення в зв'язку із досудовим врегулюванням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. 26 березня 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір найму житлового приміщення строком на один рік. Відповідачі не виконали умов договору в частині сплати комунальних платежів, в результаті чого станом на 18 жовтня 2016 року мають заборгованість у сумі 22604,30 грн. Просить суд стягнути з відповідачів на її користь заборгованість в сумі 22604,30 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, розглянувши справу за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явились, хоча про час, місце та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного: Позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] (а. с. 14, 15) Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. 26 березня 2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір найму (оренди) житлового приміщення, відповідно до п. 2.4 якого наймач в особі відповідача мав компенсувати орендодавцю в особі позивача оплату комунальних послуг (а. с. 4). Фактично в будинку мешкали також [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з якими в позивача був конфлікт в зв'язку із порушенням умов договору, що змусило її звернутись до Приморського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області (а. с. 9) Згідно із положеннями ст. 162 ЖК плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі),що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. В порушення умов угоди відповідачі не сплачували комунальні послуги, в результаті чого мають заборгованість в сумі 22604, 30 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що 02 жовтня 2010 року вони з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції , про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис № 623. Від шлюбу у них є дитина, донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось внаслідок того, що на протязі сумісного життя у них в сімї проходили сварки, скандали з різних приводів, які привели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між ними припиненні , з серпня 2015 року та з цього часу сторони мешкають окремо один від одного. Спір про розподіл спільного майна у подружжя відсутній. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутністю, позов підтримала в повному обсязі, просила його задольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище чоловіка «Фоміна» Відповідач в судове засідання також не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 149471, виданного 02 жовтня 2010 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 623, між [PERSON] та [PERSON] 02 жовтня 2010 року було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - Фомін, дружини - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 217924, виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, [PERSON] народилась 17 листопада 2010 року. Батьками є [PERSON] та [PERSON]. Житловий та майновий спір у сторін відсутній, сумісного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені. Таким чином, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Після розірвання шлюбу залишити за відповідачкою прізвище « Фоміна». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що 11 лютого 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис № 102. Від шлюбу у них є дитина, син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства . Це робить їх спільне життя не стерпним. Також позивачка зазначає, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припиненні. Втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними, тому примирення між ними на думку позивачки не можливе. Спір про розподіл спільного майна у подружжя відсутній. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутністю, позов підтримала в повному обсязі, просила його задольнити та після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище чоловіка «Авраменко». Відповідач в судове засідання також не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечував. Просив його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 177447, виданного 11 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 102, між [PERSON] та [PERSON] 11 лютого 2012 року було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 288205, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, [PERSON] народився 04 липня 2012 року. Батьками є [PERSON] та [PERSON]. Житловий та майновий спір у сторін відсутній, сумісного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені. Таким чином, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Після розірвання шлюбу залишити за позивачкою прізвище « Авраменко». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 202205 від 07.11.2003 р. Від шлюбу у них є дитина, дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Позивач зазначає, що на протязі останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбні відносини. Кожний з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, також позивачка зазначає, що з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня дитина, що впливає на її психічний стан. Також позивачка зазначає, що на даний момент спільного господарства вони не ведуть та сумісне проживання припинено, та за її переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спір про розподіл спільного майна у подружжя відсутній. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутністю, позов підтримала в повному обсязі, просила його задольнити та після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище чоловіка «[PERSON]». Відповідач в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечував. Просив його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданного 07 листопада 2003 року міським відділом реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції , актовий запис № 1582, між [PERSON] та [PERSON] 07 листопда 2003 було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції, [PERSON] народилась [INFO]. Батьками є [PERSON] та [PERSON]. Житловий та майновий спір у сторін відсутній, сумісного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені. Таким чином, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Після розірвання шлюбу залишити за позивачкою прізвище « [PERSON]». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з серпня 2006 року знаходиться у шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання у них 03 серпня 2010 року народився син [PERSON]. На теперішній час спільно не проживають, сумісне господарство не ведуть. Малолітній син залишився разом з нею, повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач участі в вихованні дитини не приймає, матеріально її не забезпечує. Відповідач працює, на утриманні інших дітей не має, тому на її думку може сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку щомісяця. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст. 174 УПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 174 (а.с. 7). 03 серпня 2010 року від спільного проживання у них народився син [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження, батьком дитини є відповідач по справі [PERSON] (а.с. 6). Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі спільно не проживають, шлюб між ними не розірвано, відповідач по справі участі в вихованні дитини не приймає, матеріально не забезпечує. Малолітня дитина проживає разом з матірю, позивачем по справі за адресою: [ADDRESS]. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сімї, батьків, дітей. Судом зясовано, що [PERSON] якими-небудь захворюваннями не страждає, на утриманні інших дітей, непрацездатних членів родини не має, матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не надає, є працездатним, працює і отримує соціальні виплати, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини, як вимагає позивач. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини може складати 1/2 частину з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони з 10.07.2013 перебувають у шлюбі, від шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя у них з відповідачем не склалося, подружні стосунки вони не підтримують та не ведуть спільне господарство, а за таких обставин позивач наполягає на розірванні шлюбу. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. (а.с. 19, 24) В свою чергу, представник позивача направив до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, а також зазначав, що позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує. (а.с.26) Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо доказів про дійсні взаємовідносини сторін, а належно повідомлений відповідач не з`явився в судове засіданні, також зважаючи на позицію позивача про розгляд справи на підставі наданих доказів, суд ухвалює рішення в порядку заочного провадження відповідно до положень ст. ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) З матеріалів справи вбачається, що з 10.07.2013 сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом?янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1226, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7) Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.8-9) Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім'ю. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу в розмірі 551 гривні 20 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: approved