Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

В квітні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення юридичного факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 29 серпня 2002 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/4 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. Прутська, № 07 в с. Припруття Новоселицького району. Спадщину за законом після її смерті прийняла [PERSON]. 31 травня 2009 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/4 частку вказаного домоволодіння. Спадщину за законом після його смерті своєчасно прийняли [PERSON] та [PERSON] по 1/8 частки домоволодіння. 30 березня 2014 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на 5/8 частки домоволодіння. Позивач своєчасно прийняв спадщину як спадкоємець 1 черги за законом. Однак, оскільки спадкодавці не отримали при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, він не може оформити на себе право власності на спадкове майно. Крім цього, у анкетних даних [PERSON] та її померлої матері [PERSON] є розбіжності у написанні імені, які підлягають усуненню шляхом встановлення факту родинних відносин. Просив встановити юридичний факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], визнати за позивачем право власності на 3/4 частки спадкового домоволодіння після смерті [PERSON] та [PERSON]. В підготовчому судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу в його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 954 від 13 серпня 2014 року станом на 1990-1991 року домоволодіння, яке розташоване по вул. Прутська, № 07 в с. Припруття Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали четверо осіб, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/4 частці домоволодіння. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1972 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в [PERSON] сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 29 серпня 2002 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/4 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час відкриття спадщини, при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла як спадкоємець за законом 1 черги її донька [PERSON], яка вступила у володіння та управління спадковим майном, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 300 від 10 квітня 2017 року. Той факт, що померла [PERSON] була матірю [PERSON] підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 300 від 10 квітня 2017 року та іншими матеріалами справи. Вирішуючи вимогу про встановлення даного юридичного факту, суд виходить з того, що відповідно до розяснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення вказаного юридичного факту, він має бути встановлений в судовому порядку. Задоволення вимог про встановлення юридичного факту має юридичне значення для позивача. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених ним та підтверджених документами. 31 травня 2009 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/4 частку домоволодіння. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняли його дружина [PERSON] та донька [PERSON] по 1/8 частці домоволодіння, як спадкоємці за законом 1 черги, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 301 від 10 квітня 2017 року. 30 березня 2014 року померла [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина на 5/8 часток домоволодіння, а саме на її 1/4 частку домоволодіння як члена колишнього колгоспного двору, 1/4 частку, успадковану після смерті її матері [PERSON] та на 1/8 частку, успадковану після смерті її чоловіка [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла її донька [PERSON] як спадкоємець за законом 1 черги, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 952 від 13 серпня 2014 року. Однак, у звязку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом 1 черги після смерті своїх батьків, інших спадкоємців не має, відповідач позов визнав, то право власності на спадщину слід визнати за ним. У звязку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що складає 646 гривень. На підставі ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 328, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved