Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа її бабі [PERSON], яка померла 01 вересня 2006 року, а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 травня 1996 року, відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що в вищезазначеному свідоцтві невірно зазначено імя одного із власників, а саме вказано « Сурковій Поліні Климентіївні» замість вірного «Сурковій Пелагеї Климентіївні», у звязку з чим вона не може реалізувати своє право на розпорядження вказаним нерухомим майном. До суду заявницею було подано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з»явилася. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно паспортних даних заявницею є [PERSON], [INFO]. 01 вересня 2006 року померла її баба [PERSON], якій на праві приватної власності належала 1/5 частка квартири №37 по вул. Леніна (на даний час вул. [PERSON]) м. Старокостянтинів. Однак, у правовстановлюючому документі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 травня 1996 року, відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради на квартиру [ADDRESS] допущена помилка у прізвищі, а саме невірно зазначено імя померлої -«Поліна» замість вірного «Пелагея», у звязку з чим вона не може реалізувати своє право на розпорядження вказаним майном. Вказані обставини підтверджуються: копією паспорта заявниці; свідоцтвом про право власності на житло від 20.05.1996 р., свідоцтвом про смерть [PERSON] Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до роз»ясень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При зверненні заявниці до нотаріальної контори ій вказали на неправильність написання імені її баби у вищезазначеному документі, через що вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, що підтверджується постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 25.06.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності [PERSON], яка померла 01 вересня 2006 року правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 травня 1996 року, відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради на квартиру [ADDRESS] підлягає задоволенню.

Outcome: approved