Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Просить визнати після смерті [PERSON], померлого [INFO], право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 8,1380 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна спадкодавцю згідно державного акта на право, приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вірнопільської сільської ради №39 від 21 серпня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №289. З моменту винесення рішення суду правовстановлюючий документ: державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вірнопільської сільської ради №39 від 21 серпня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №289 на ім'я [PERSON], вважати таким, що втратив чинність. До підготовчого судового засідання позивач не з'явився, його інтереси представляв його представник. Відповідно поданої письмової заяви представника позивача просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги позивача підтримав повністю. Відповідач у підготовче судове засідання також не з'явився, згідно заяви, наявної в матеріалах справи, просить розгляд справи провести без його участі, не заперечує проти позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області, актовий запис № 10. (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина земельну ділянку, розміром 8,1380 га, розташована на території Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області, КСП ім. Петровського, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна спадкодавцю згідно державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №289 від 25.12.2001 року. (а.с.11). Згідно заповіту від 30.09.2010 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за №75, спадкодавець - [PERSON] заповів [PERSON], [INFO], належну йому на праві особистої власності зазначену вище земельну ділянку. (а.с.10). Згідно рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15.11.2018 року позивачу надано додатковий строк два місяці для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті [PERSON], 1938 року народження.(а.с.17,18). Приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистовим С.Ю. стосовно видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку щодо оформлення спадщини було повідомлено, що станом на 11.02.2019 року за матеріалами спадкової справи № 21/2017, заведеної 16.03.2017 року після смерті [PERSON], 1938 року народження, який помер [INFO], до складу спадкоємців за заповітом входять [PERSON] та [PERSON]. Згідно підпункту 4.15. пункту 4. глави 10 розділу II Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Під час звернення було з'ясовано, що відповідні правовстановлюючі документи щодо наявності зареєстрованих прав власності та належності спадкодавцеві нерухомого майна: земельної ділянки, відсутні. Позивачу запропоновано звернутися до суду для вирішення зазначеного питання в судовому порядку. (а.с.19). На підтвердження належності спадкодавцю - [PERSON] державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] є наступні докази: копія державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] на ім'я гр. [PERSON] (а.с.11); копія витята з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6305219272017 від 10.11.2017 року, де зазначено, що власником земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,1380 га, є [PERSON] на підставі державного акта від 25.12.2001 року серії [NUMBER] (а.с.12-15); копія звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки від 12.02.2019 року, де зазначено власника - [PERSON] (а.с.22). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 і 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, тому відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на майно мого померлого не може бути перешкодою в реалізації мого права на спадщину. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, узагальненої в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна. Таким чином суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved