Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи в певний час. [PERSON] помер [INFO] у селищі Нижній Нагольчик Антрацитівського району Луганської області на тимчасово окупованій території. Самопроголошена ДНР не визнана державою України. Встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення. [PERSON] надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області надав до суду заяву, в якій заяву визнають, з заявленими вимогами згодні. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до оригіналу свідоцтва про смерть Серії [NUMBER], виданого 05 квітня 2016 року виконавчим комітетом Нижнєнагольчикської селищної ради Антрацитівського району Луганської Народної Республіки, актовий запис № 08, [PERSON] помер [INFO], місце смерті: Україна, Донецька область, м. Торез. (а.с.7-8). У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року, вважаються недійсними. У відповідності з п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню ( ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України). Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Встановлення факту смерті для заявника має юридичне значення. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України (п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Outcome: approved