Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

В лютому 2019 року позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки: [PERSON] , 2000 року народження в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з заявою і на період навчання, тобто до 30 червня 2024 року чи до досягнення донькою 23 років, в залежності від чого, яка з обставин настане раніше. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з березня 2000 року по січень 2006 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають повнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання на денному відділенні Національного університету біоресурсів і природокористування України, за кошти позивачки. Розмір заробітної плати позивачки не дозволяє їй в повному обсязі утримувати доньку та одночасно сплачувати за її навчання в повному обсязі, а тому позивачка змушена звернутися до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, який за своїм матеріальним станом спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. До судового засідання стороною позивача було подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку; в судове засідання не з`явився; причини неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність; свого представника до суду не направив; відзив на позов не подавав. Третя особа в судове засідання не з?явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином; причини неявки суду не сповістила; пояснень на позов не надіслала. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2000 року по 12 січня 2006 року. Від шлюбу мають повнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, позивачка наголошувала, що спільна донька сторін знаходиться на її утриманні, а батько дитини - відповідач по справі, ухиляється від покладених на нього обов`язків щодо утримання доньки. На спростування цих обставин відповідачем не було надано до суду належних і допустимих доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов?язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст.198 СК України). Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ст.199 СК України). Судом достовірно встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання у Національному університеті біоресурсів і природокористування України, в період часу з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2024 року - [PERSON] , [INFO] , яку потребує дитина. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дочки, сина, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Судом достовірно встановлено, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою. Судом не встановлено, що на утриманні відповідача перебувають інші особи. За змістом ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров?я та матеріальне становище дитини; стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Підстав для звільнення [PERSON] від обов?язку утримання доньки, передбачених законом, судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини та порядку сплати аліментів в позасудовому порядку не досягнуто. Дослідивши надані сторонами докази, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, при визначенні розміру аліментів, суд, вважає за необхідне стягнути аліменти саме у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, як зазначено в позовній заяві [PERSON] . Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання спільної доньки сторін - [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання вНаціональному університеті біоресурсів і природокористування України, у розмірі 1/4 частини усіх видів (доходів) його заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з заявою з 27 лютого 2019 року і на період навчання останньою, тобто по 09 жовтня 2023 року , з урахуванням досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць(п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України). Відповідно до ст.ст.141, 142 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Outcome: approved