Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

В липні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до рішення №48 виконавчого комітету Високівської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 30.06.2016 року він є власником будинку [ADDRESS]. В даному будинку, крім [PERSON] та його членів сім'ї, зареєстрований [PERSON], який фактично не проживає за вказаною адресою. Через реєстрацію відповідача в будинку виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але оплата за них нараховується, що перешкоджає власнику в повному обсязі розпоряджатися своїм майном. У зв'язку з чим, позивач просить суд позбавити [PERSON] права користування будинком [ADDRESS]. Ухвалою суду від 24.07.2018 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 14.08.2018 року справу було призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з'явився, заявою від 14.08.2018 року просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Представник Високівської сільської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 13.02.1987 року (а.с.7-8). [PERSON] на підставі рішення №48 виконавчого комітету Високівської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 30.06.2016 року (а.с.10) та відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.08.2016 року (а.с.11-12) на праві власності належить будинок [ADDRESS]. У будинку за адресою [ADDRESS] як вбачається із домової книги, крім позивача та інших членів його сім'ї, також зареєстрований [PERSON] (а.с.14-15). З довідки №432 Високівської сільської ради від 15.02.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою [ADDRESS], з 12.10.2012 року, але фактично з часу реєстрації з 2012 року на території сільської ради не проживає (а.с.16). Згiдно положень ст.4 ЦПК України суд, здiйснюючи правосуддя захищає права, свободи та iнтереси фiзичних осiб у спосiб, визначений законами України. Перелiк способів захисту цивiльних прав та iнтересiв мiститься в статтi 16 ЦК Укаїни. Цей перелiк не є вичерпним i суд може захистити цивiльне право або інтерес iншим способом, що встановлений законом або договором. В статті 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із положеннями норм статей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01.03.2016 року у справі №825/1335/13-а, від 30.06.2015 року у справі №21-1438а15, від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Статтею 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними доказами та положення діючого в Україні цивільного та житлового законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що права позивача, як власника житла, підлягають захисту у обраний ним спосіб. У зв'язку з тим, що відповідач без поважних причин не проживає з моменту реєстрації (12.10.2012 року) в будинку [ADDRESS], ніяких перешкод у користуванні житловою площею йому не чинилось, суд вважає можливим позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved