Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулась з позовом, в якому просила стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на її користь у відшкодування завданої майнової шкоди грошові кошти в розмірі 4450 грн 87 коп., у відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 10000 грн. Свої вимоги повязувала із завданням собакою відповідачів тілесних ушкоджень її малолітньому сину [PERSON], [INFO]. Ухвалою Семенівського районного суду від 04 серпня 2016 року за клопотанням сторони позивача у справі за вказаним позовом була залучена як співвідповідач власник собаки [PERSON] Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 16 серпня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошове відшкодування завданої внаслідок лікування малолітнього [PERSON] майнової шкоди у розмірі 2176 грн 43 копійки. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошове відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 700 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката, у розмірі 2000 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 551,2 грн. В решті позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 16 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що судом залишено поза увагою факт неправильного виховання позивачем своєї дитини, не надано відповідної належної правової оцінки протиправним діям малолітнього, який протиправно вдерся на подвіря відповідачів. Судом не взяті до уваги «Правила тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджених 17.06.1980 Міністерством ЖКГ, Міністерством сільського господарства, МОЗ УРСР, які на даний час чинні на підставі Постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства СРСР» від 12.09.1991 та п.17 Правил благоустрою, забезпечення чистоти, порядку утримання і прибирання вуличних, дворових територій, парку та додержання тиші в громадських місцях м. Семенівки, затверджених рішенням Семенівської міської ради від 22.04.2008. На думку апелянта, судом залишено поза увагою, що працівниками Семенівського відділення поліції проведено перевірку, в результаті якої прийнято законне, обґрунтоване рішення про припинення перевірки через відсутність будь-якого правопорушення в діях власника собаки. Крім того апелянт посилається на порушення судом конституційних прав на недоторканість її приватної власності, її особистих майнових та немайнових прав. Апелянт вважає, що судом безпідставно застосовано вимоги частин 1, 2 ст.1187 ЦК України. Натомість, суд не застосував положення частини пятої цієї статті. Також судом порушено норми процесуального права, зокрема: незаконно не залучено в якості третьої особи представників в справах неповнолітніх органу місцевого самоврядування у м.Семенівка, які б представляли окремо інтереси малолітніх дітей, однак незаконно залучено в якості третіх осіб малолітніх дітей. Апелянт вважає, що суд повинен був застосувати, проте не застосував статті 16, 386,391, 392 ЦК України . В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити. Інші учасники судового розгляду належним чином були повідомлені про час розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення 25.11.2016 поштових відправлень, проте до суду не зявилися. Відповідач [PERSON] передала до суду письмові пояснення, які просила врахувати при ухваленні рішення. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про зміну судового рішення в частині розміру стягнутої майнової шкоди. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проте, рішення суду першої інстанції частково не відповідає зазначеній нормі права. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відшкодуванню підлягають тільки витрати позивача на ліки в сумі 2176,43 грн. Заявлена до стягнення позивачем упущена вигода, яка полягає у втраті нею середнього заробітку у період часу з 04 по 31 травня 2016 року, має бути компенсована за предявленим позивачем листком непрацездатності (на якому містяться відмітки стосовно належної до виплати грошової суми) у порядку трудового законодавства. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахував душевні страждання позивача, повязанні з нанесенням травм її малолітній дитині. Даний висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, проте колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з розміром стягнутого відшкодування майнової шкоди. По справі встановлено, що 03 травня 2016 року близько 17 години 00 хвилин малолітній [PERSON], [INFO], який є сином позивача [PERSON], безперешкодно опинившись на подвірї домоволодіння подружжя [PERSON] та [PERSON], котре розташоване [ADDRESS]. Через напад належної [PERSON] собаки породи «кавказька вівчарка» сірої масті на кличку «Палкан», яка утримувалася у згаданому вище господарстві і знаходилася у дворі у вільному вигулі, отримав тілесні ушкодження у вигляді укушено-рваних ран передньої та внутрішньої поверхні лівого стегна та укушеної рани лівої кисті, внаслідок чого перебував на стаціонарному лікуванні в комунальному лікувально-профілактичному закладі «Семенівська центральна районна лікарня» у період часу з 03 по 31 травня 2016 року. За результатами перевірки за заявою [PERSON] правоохоронним органом складено Висновок 24.06.2016 про припинення перевірки на підставі відсутності складу будь-якого правопорушення. Міжнародний ветеринарний паспорт на собаку породи «Кавказька вівчарка» містить відмітки щодо щеплень собаки проти сказу. За змістом частин 1, 2, 5 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Порода собаки кавказька вівчарка наведена у приписах Переліку порід собак, відповідальність власників яких підлягає обовязковому страхуванню за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, котрий затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2002 року № 944 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2015 року № 467), через що діяльність, повязана з утриманням собаки такої породи, підпадає під визначення джерела підвищеної небезпеки, відповідальність за шкідливі прояви якого несе власник чи законний володілець. Як встановлено судом, власником собаки на кличку Палкан є відповідач [PERSON], чого останньою не заперечувалося, а тому висновок суду першої інстанції щодо того, що шкода (як майнова, так і моральна), заподіяна цією собакою, підлягає безумовному відшкодуванню з покладенням обовязку її відшкодування виключно на [PERSON]. Посилання апелянта на те, що з її боку не було порушень Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР від 17.06.1980, а нанесення малолітньому [PERSON] тілесних ушкоджень собакою сталося через незаконне таємне проникнення останнього на подвіря відповідачів з метою познущатися над собакою до уваги колегією суддів не приймається, як і твердження [PERSON] щодо неналежного виховання позивачем [PERSON] свого малолітнього сина «з порушенням норм соціально-культурного виховання, поведінки, … з антисоціальною спрямованістю в дусі свавілля та нахабності, не рахуючись з інтересами сусідів чи інших сторонніх осіб, всупереч загальноприйнятним правилам та нормам суспільства». Відповідно до п.2, пп. «в» п.3 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР від 17.06.1980, підприємства, установи, організації і громадяни власники собак, котів і хижих тварин зобов'язані суворо дотримуватися санітарно-гігієнічних норм і правил їх тримання при умові обов'язкового забезпечення безпеки людей. При додержанні вимог, вказаних у пункті 2 цих Правил, дозволяється тримати собак у населених пунктах - у вільному вигулі на ізольованій, добре обгородженій території (в ізольованому приміщенні), на прив'язі або без неї. В матеріалах перевірки Семенівського відділення поліції Новгоро-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області заяви [PERSON] відсутні дані щодо огляду працівниками поліції місця події. Висновок про добре огороджену територію подвіря зроблений працівником поліції на підставі пояснень [PERSON] та сусідів останньої - [PERSON] та [PERSON], які як свідки не допитувалися і про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів не попереджалися. Як пояснила в судовому засіданні [PERSON], на паркані їхнього подвіря міститься попереджувальна табличка «Обережно. Злий пес.», проте, ані малолітня [PERSON], ані малолітній [PERSON] ще не вміють читати. [PERSON] не змогла пояснити, яким чином при «добре огороджений території» пятирічний хлопчик вільно увійшов у двір до сусідської дівчинки, з якою декілька хвилин тому грався на вулиці, де був покусаний собакою. З огляду на викладене вище, суд вважає, що власник собаки породи кавказька вівчарка [PERSON] не вжила достатніх заходів по утриманню тварини, які б забезпечили безпеку людей і унеможливили її напад на людину, чим порушила п.2 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР. Посилання апелянта на висновок інспектора Семенівського ВП Новгород - Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області 24.06.2016 про припинення перевірки на підставі відсутності складу будь-якого правопорушення не є підставою для відмови [PERSON] в позові. Висновок про відсутність складу кримінального чи адміністративного правопорушення не виключає цивільної відповідальності власника собаки. Посилання представника апелянта на письмові пояснення [PERSON] від 30.09.2016, які були надані 12.12.2016 Апеляційному суду Чернігівської області, де зазначено, що собака був у дворі у вольєрі, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки дані пояснення [PERSON] суттєво відрізняються від її письмових пояснень, які були надані 14.06.2016 на імя т.в.о. начальника Семенівського ВП ГУНП під час перевірки заяви [PERSON] Твердження апелянта щодо злого умислу потерпілого внаслідок неналежного його виховання матірю є голослівними. Підстави для застосування ч.5 ст.1187 ЦК України у суду відсутні. Також не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апелянта щодо порушення її права на недоторканість її приватної власності. Позовні вимоги щодо порушення прав відповідача [PERSON] не були предметом розгляду даної цивільної справи. Підстави для застосування судом ст. 386,391, 392 ЦК України відсутні, оскільки ці статті не регулюють спірні правовідносини. Залучення судом першої інстанції як третіх осіб малолітніх [PERSON] та [PERSON] на суть рішення не впливає. Не може бути підставою для скасування рішення суду незалучення судом першої інстанції органу опіки та піклування, оскільки позов предявлявся повнолітньою дієздатною особою [PERSON] у власних інтересах. На підтвердження завданої майнової шкоди позивач надала фіскальні чеки на загальну суму 2193,43 грн. Відповідно до Висновку експерта Чернігівського обласного бюро судово-медичної експертизи від 11.11.2016 під час лікування травм, отриманих в результаті укусів собакою 03.05.2016 [PERSON] потребував та отримував з 03 по 31 травня 2016 року згідно з листом призначень медичної карти стаціонарного хворого № 1171 хірургічного відділення Семенівської ЦРЛ лікарські препарати: «Цефтріаксон, розчин анальгіну 50%, димедрол 1%, кетолонг, перевязки, амоксицилін, ази мед, нітроксалін, норфлоксацин, фурагін, лінекс, уролісан». Враховуючи викладене, відшкодуванню підлягають лише витрати на ліки, зазначені у висновку експерта на підставі наданих стороною позивача фіскальних чеків від 30.05.2016, 26.05.2016, 17.05.2016 18.05.2015, 19.05.2016, 20.05.2016, 13.05.2016, 10.05.2016, 14.05.2016 11.05.2016, 04.05.2016, 05.05.2016 та 07.05.2016 (Цефтріаксон 40,86 грн, розчин анальгіну 50% - 11,15 грн, димедрол 1% - 7,35 грн., витрати перевязки - бінти, вату та марлю -149,63 грн, ази мед 134,57 грн, нітроксалін 13,25 грн, норфлоксацин 44,75 грн, лінекс 42,47 грн, уролісан 72,9 грн) (а.с.12-15). Витрати на інші лікарські засоби та на медичні препарати придбані після 31.05.2016 відшкодуванню не підлягають. З огляду на це розмір майнової шкоди підлягає зменшенню з 2176 грн 43 коп. до 516,93 грн. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін, враховуючи наступне. Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо членів її сімї чи близьких родичів. Пунктом 1 частини 2 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача моральну шкоду, розмір якої визначений з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача через стан здоровя її сина, тривалості цих страждань, враховуючи вимоги розумності та справедливості. Доводи апелянта щодо незгоди з цією суму задоволенню не підлягають. В цій частині рішення суду є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні. Судовий збір судом першої інстанції стягнутий у мінімальному розмірі щодо вимог немайнового характеру. Недолік, що пов'язаний з недостягненням судом першої інстанції судового збору за вимогами майнового характеру може бути усунутий відповідно до ст. 220 ЦПК України, шляхом ухвалення додаткового рішення. Розмір відшкодованих витрат, що повязані з наданням правової допомоги адвокатом позивачу, відповідає ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року N 4191-VI. Адвокат позивача приймав участь в судових засідання в суді першої інстанції 8 годин 44 хвилин. Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначеного судом розміру майнової шкоди на підставі п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, відповідно, на підставі ст. 88 ЦПК України з позивача на користь апелянта слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Так, позовні вимоги апеляційним судом задоволено на 24 відсотка (516,93 х 100 : 2176,43 = 24%). Судовий збір при подачі апеляційної скарги за вимогами майнового характеру сплачений в сумі 606,32 грн. Таким чином підлягає відшкодуванню судові витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції в сумі 460, 8 грн ( 100% - 24% = 76%; 606,32 х 76 : 100 = 460,8 грн).

Outcome: partial