Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

В лютому 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Батько дітей в добровільному порядку участі у їх матеріальному забезпеченні не бере. Вважає, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для гармонійного розвитку дітей, тому просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача до повноліття дітей, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просить стягувати аліменти до повноліття дітей в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином. Відзиву на позов не подав. Ухвалою судді від 15 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду на 02 березня 2021 року. 02 березня 2021 року справу розглянуто по суті. Заслухавши доводи позивача, законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, внаслідок наступного. Судом об`єктивно встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 07 вересня 2002 року, який за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 вересня 2018 року розірвали. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження дітей. Діти проживає разом із матір`ю. та фактично знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою місця проживання. Батько дитини участі у їх матеріальному забезпеченні не бере. Згідно частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення, способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дітей, то кошти на їх утримання (аліменти) присуджує суд. Відповідно до положень частини 1 статі 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, є працездатним на обліку у центрі зайнятості не перебуває, відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України зобов`язаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дітей в розмірі однієї третьої частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог закону розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину визначений законом, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При призначенні аліментів у такому розмірі суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дітей, їх вік та матеріальне становище платника аліментів та не знаходить підстав для визначення розміру аліментів у розмірі однієї другої частини його заробітку (доходу). При цьому, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, виходячи з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Тому слід стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей в розмірі однієї третьої частини його заробітку (доходу), але не менш як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв`язку із тим, що позивач та відповідач звільнені від сплати судового збору, витрати по сплаті судового збору слід віднести на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial