Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

В квітні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, у якому просили позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] у позивача народився син [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , яка з дня народження сина не виконує свої обов`язки по вихованню власної дитини, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того, [PERSON] систематично зловживає спиртними напоями та з 20 грудня 2009 року перебуває на диспансерному обліку з приводу хронічного алкоголізму. В холодну пору року не одягає дитину відповідно до температурного режиму оточуючого середовища, через що дитина часто хворіє; дитина харчується не систематично та не збалансовано; залишає дитину без нагляду; в присутності дитини висловлюється нецензурною лайкою; дитина часто знаходиться в оточенні людей, які палять та з якими відповідач вживає спиртні напої; кошти призначені для дитини витрачає на спиртні напої. У зв`язку з чим відповідач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини та стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити, та проти винесення заочного рішення не заперечують. Крім того, позивач [PERSON] у своїй заяві просив сина [PERSON] передати йому на виховання та утримання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позов не надала. Представник третьої особи Служби у справах дітей Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 28.04.2021 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду даної справи. Суд, на підставі ч.4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного. Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 22.04.2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Згідно ухвали Сахновщинського районного суду Харківської області від 22.09.2020 року закрито підготовче провадження по даній справі та призначено до судового розгляду. Відповідно до ухвали Сахновщинського районного суду Харківської області від 17.03.2021 року залучено до участі у справі правонаступника Служби у справах дітей Сахновщинської районної державної адміністрації - Службу у справах дітей Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області у якості третьої особи. Згідно копії повторного свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 28 березня 2017 року Сахновщинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №02, [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Відповідно довідки Катеринівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 13.03.2020 року №166 [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно довідки Катеринівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 13.03.2020 року №167 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживає за адресою: [ADDRESS] та до її складу сім`ї входять співмешканець [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до характеристики Катеринівською сільською радою Сахновщинського району Харківської області від 13.03.2020 року №168, [PERSON] не працює, має двох дітей, а саме: [PERSON] , 2007 року народження, відносно якої позбавлена батьківських прав та [PERSON] 2017 року народження. Періодично з`являється в стані алкогольного сп`яніння в громадських місцях та не створює належних умов для виховання дитини (а.с.13). Згідно висновку органу опіки та піклування Сахновщинської районної державної адміністрації Харківської області від 13.03.2020 року №01-22/357, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 14-15). Відповідно до довідки Сахновщинської ЦРЛ від 13.03.2020 року [PERSON] з 20 грудня 2009 року перебуває на диспансерному обліку з приводу хронічного алкоголізму (а.с. 16). Згідно довідки Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області від 09.04.2020 року №2511 [PERSON] протягом 2019-2020 років 8 разів притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178, ст.183, ч.1 ст.175-1, ч.2 ст.178, ч.ч.1,2 ст.184 КУпАП (а.с.34). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 27.01.2021 року, проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Обстеженням встановлено, що сім`я складається з двох чоловік: батько [PERSON] , син [PERSON] . Умови проживання задовільні, батько приділяє увагу вихованню сина, забезпечує необхідним для життя та виховання (а.с.61). Згідно довідки Катеринівського старостинського округу Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області від 17.03.2021 року №87 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але за місцем реєстрації не проживає та місцезнаходження її невідоме. (а.с. 62). Відповідно до копії державного акту серії IV-ХР №012444 та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №60071754 від 27.05.2016 року [PERSON] має у власності земельну ділянку площею 24,4507 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 63-64). Згідно копії державного акту серії IІІ-ХР №021275 та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №60074359 від 27.05.2016 року [PERSON] має у власності земельну ділянку площею 28,3393 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 65-66). Відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №236535968 від 11.12.2020 року [PERSON] має у власності земельну ділянку площею 2 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 67). Згідно довідки про доходи, отримані від здачі земельної ділянки в оренду від 22.01.2021 року №3 [PERSON] за 2020 рік отримав орендну плату за договорами оренди земельних ділянок в сумі 42034,68 грн. (а.с. 68). Відповідно до копії ухвали Сахновщинського районного суду Харківської області від 18.07.2017 року у справі №634/332/17 цивільну справу за позовом Служби у справах дітей, як представника органу опіки та піклування Сахновщинської РДА в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Катеринівська сільська рада Сахновщинського району Харківської області про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду (а.с. 69). Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, у цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. При цьому, судам акцентовано увагу на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходу впливу. Частина 6 ст. 19 СК України передбачає можливість суду не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Досліджені в судовому засіданні докази свідчать про відсутність ознак абсолютного нехтування відповідачем та її повного самоусунення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Разом з тим, встановлені в судовому засіданні обставини у своїй сукупності об`єктивно свідчать про неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків, періодичне зловживання алкогольними напоями, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Проте, судом не встановлена відсутність бажання на даному етапі у матері налагодити відносини з дитиною та забезпечити останню належним вихованням та умовами проживання. Суд також приймає до уваги, що відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштована, будь-яких доказів щодо її можливості матеріального забезпечення дитину у разі продовження проживання разом з нею суду не надано. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.09.2019 року по справі №464/7647/17. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, суд приходить до висновку, що залишення дитини з матір`ю в даному випадку є небезпечним для здоров`я і морального виховання дитини, що згідно ст.ст. 170, 164 ч. 1 п. 2 Сімейного кодексу України є підставою для відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав. Суд вважає, такий спосіб захисту прав дитини найбільше відповідає інтересам малолітнього [PERSON] в даному випадку. Вирішуючи питання про відібрання дитини у відповідача, суд виходить з положень ч. 1 ст. 170 СК України, аналізу п.18 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, згідно яких у разі відібрання дитини, дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Крім того, суд приходить до висновку, що застосування такої норми закону, як відібрання відповідно до положень ст.170 Сімейного Кодексу України дитини у відповідача та передача другому з батьків, буде відповідати її інтересам. Такий спосіб надасть можливість збереження сімейних стосунків між матір`ю та дитиною, та не позбавить відповідача права в подальшому ставити питання про повернення дитини, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина четверта статі 170 СК України). Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, враховуючи, що дитина перебуватиме у на утриманні позивача, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів її доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до повноліття дитини, або до вирішення питання про повернення дитини. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, шляхом відібрання дитини [PERSON] від [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та передання дитини позивачу, а також стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до повноліття дитини, або до вирішення питання про повернення дитини матері. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави, підлягає стягненню судовий збір пропорційне до задоволених вимог, а саме 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial