Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

В квітні 2018 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину сплачених грошових коштів в сумі 18279 грн. 57 коп., а також стягнути з нього судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2011 року у справі № 2-601/2011 ріку, було встановлено що квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] і [PERSON], її колишнім чоловіком, у спільну сумісну власність, відповідно до укладеного Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18.11.2005 року. В звязку з відсутністю достатніх грошових коштів, на той час, квартира була придбана в кредит за кредитні кошти. Кредитний договір було укладено на імя позивача. Згідно до Кредитного договору № ML-301/314/2005 від 18 листопада 2005 року, укладеного між [PERSON] та Акціонерним банком «Райффазенбанк Україна», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», позивачу був наданий кредит в розмірі 26000,00 доларів США, на придбання нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. Відповідно до умов Кредитного договору, кредитні кошти були надані позивачеві строком до 18 листопада 2020 року, зі сплатою 10,5 % річних. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, квартира [ADDRESS] була передана в іпотеку Банку, відповідно до укладеного Договору іпотеки № РСL-301/314/2005 від 18 листопада 2005 року. До цього часу, зазначена квартира перебуває в іпотеці Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк». Погашення кредиту за придбану квартиру здійснюється щомісячно в розмірі та в строки встановлені у Графіку повернення, що зазначений у Додатку № 1 до Кредитного договору, шляхом внесення готівки в касу банку, або безготівковим перерахуванням. На виконання умов Кредитного договору, позивач своєчасно сплачувала і продовжує сплачувати грошові кошти до каси Банку. Після фактичного розірвання шлюбу з березня 2009 року позивач також самостійно продовжувала сплачувати грошові кошти відповідно до умов Кредитного договору. Погашення платежів за Кредитним договором здійснювалось та продовжує здійснюватися, особисто, тільки позивачем, без будь-якої участі відповідача. Відповідно до наданих квитанцій за час - з січня 2015 року по липень 2017 року позивачем було сплачено за Кредитним договором грошові кошти в сумі 36559,14 грн. У результаті придбання подружжям квартири в кредит боргові зобов'язання перед Банком несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. Втім, відповідач не надає позивачеві добровільно щомісячно грошові кошти для сплати своєї частки платежів по кредиту за спільну нерухомість. Кредит за придбану квартиру позивач продовжує сплачувати самостійно. У звязку з чим, вона просила стягнути з відповідача половину цих коштів в судовому порядку. В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше її представник [PERSON] надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги позивача та просила задовольнити їх в повному обсязі. Справу просила розглянути за її відсутності без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів та зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. Представник третьої особи в судове засідання також не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11 листопада 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2010 року. За час шлюбу подружжям було придбане нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] (раніше Дніпропетровськ). Кошти на придбання вищевказаної квартири були отримані позивачем 18 листопада 2005 року, на підставі укладеного між нею та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником всіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», Кредитного договору № ML-301/314/2005, згідно якого банк надав їй кредит в сумі 26000 доларів США для придбання нерухомого майна. Разом з кредитним договором було укладено Договір іпотеки № PCL-301/314/2005, предметом якого є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Дніпрі (раніше Дніпропетровськ), [ADDRESS]. Крім того, 18 листопада 2005 року, в забезпечення Кредитного договору № ML-301/314/2005 від 18 листопада 2005 року, між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником всіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений Договір поруки № SR-301/250/2005. Вищевказані обставини встановлені рішеннями Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2011 року у цивільній справі № 2-601/2011 р., яке скасоване не було та набрало законної сили 28 грудня 2011 року (а.с.15-16), а також від 23 квітня 2015 року у цивільній справі № 204/9289/14-ц, яке також скасоване не було та набрало законної сили 06 травня 2015 року (а.с.17-18). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вищевказані обставини не потребують доказування, оскільки вони встановлені рішеннями Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у вищевказаних цивільних справах, які набрали законної сили. Цим же рішеннями Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2011 року у цивільній справі № 2-601/2011 р. - було визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], оскільки вказана квартира придбана подружжям за час шлюбу. Судом встановлено, що кредитні кошти за придбану квартиру сплачує Банку позивач одноособово без допомоги відповідача. При цьому, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2010 року, яким був розірваний шлюб між сторонами, встановлено, що сторони не підтримують фактичних шлюбних відносин з березня 2009 року. За період з січня 2015 року по липень 2017 року позивач сплатила Банку в якості повернення кредитних коштів за Кредитним договором № ML-301/314/2005 від 18.11.2005 року суму в розмірі 36559,14 грн., що підтверджується численними квитанціями за вказаний період часу (а.с.20-32). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Як розяснив абзац 1 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Судом у\~даній справі,\~а також\~в рішеннях\~Красногвардійського районного\~суду м.\~Дніпропетровська від\~01\~березня 2011\~року у\~цивільній справі\~№ 2-601/2011\~р. та від 23 квітня 2015 року у цивільній справі № 204/9289/14-ц, фактично встановлено, що укладаючи з Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником всіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», Кредитний договір № ML-301/314/2005 від 18.11.2005 року, позивач діяла в інтересах сімї, у звязку з чим, при поділі спільного майна подружжя, за її чоловіком визнане право власності на половину квартири, придбаної за кошти отримані позивачем на підставі Кредитного договору № ML-301/314/2005 від 18.11.2005 року. Таким чином, відповідач повинен відшкодувати позивачеві половину коштів, сплачених нею на погашення кредиту, за яким була придбана їхня квартира, яка складає: 36559,14 грн. (сума сплачена позивачем за період з січня 2015 року по липень 2017 року) ? 2 = 18279 грн. 57 коп. (сума, яка підлягає стягненню з відповідача). З урахуванням всього вищевказаного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, які повністю знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. У звязку з чим, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину сплачених грошових коштів в сумі 18279 грн. 57 коп. Крім того, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved