Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

В липні 2020 р. до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , зацікавлена особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яка неодноразово уточнювалась. Відповідно до уточненої позовної заяви від 18.11.2020 р., [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] не є співвласником зазначеного вище будинку, та більше трьох років за зазначеною адресою не проживає, особистих речей не має, комунальні послуги не оплачує, домогосподарством не займається і взагалі станом домогосподарства не цікавиться. Перешкод у користуванні жилим приміщенням власники житла відповідачу не чинили, він добровільно визначив собі інше місце проживання (м. Мінськ Білорусії) і спірним жилим приміщенням не користується понад трьох років. Факт реєстрації відповідача порушує право позивачів на вільне розпорядження і користування майном. Враховуючи вищенаведене, позивачі просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] у зв`язку з тривалою, понад трьох років без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації. Ухвалою від 05.02.2021 р. судом було закрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у частині позовних вимог [PERSON] на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку зі смертю позивача. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач [PERSON] до суду не з`явився. Через канцелярію надав до суду заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] до суду не з`явився. Відзив на позов не подав, скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд. Згідно із ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, його представника та представника третьої особи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, та це підтверджується документами, наданими стороною позивача, оригінали яких досліджені судом, а їх копії знаходяться в матеріалах справи, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності володіють житловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 10.11.2008 р. та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1599009 від 10.01.2009 р. Відповідно довідки № 1116 від 21.10.2020 р. наданої Наталівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає. Крім того, відповідно до акту про встановлення факту проживання особи за місцем реєстрації від 18.11.2020 р. складеного комісійно, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] більше 5 років. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок (ст. ст. 379,383 ЦК України). Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Таким чином, право члена сім`ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ст. 405 ЦК України право користування житлом надається лише члену сім`ї власника. Як було встановлено судом відповідач [PERSON] не є членом родини позивачів. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved