Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Автозаводського районного суду м. Кременчука, Полтавської області з вищевказаним позовом. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній визнати за спадкоємцями [PERSON] та [PERSON], в рівних частках кожного, після померлої 29.05.2013 р. [PERSON], в порядку спадкування за заповітом, право власності на 1/2 частку двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 46,40 кв.м., житлова площа 32,80 кв.м, яку вона отримала після померлого [INFO] гр.[PERSON]„ на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 09.02.2000 року за р.№3-208. Позивачі [PERSON] та [PERSON] та їхній представник [PERSON] в судовому засіданні позовній вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача Кременчуцької міської ради Полтавської області Чечель К.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, про що надала письмові заперечення. Представники третіх осіб Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори та Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області в судове засідання не прибули, про день, час та місце слухання справи керівництво повідомлено було належним чином, надали суду клопотання про слухання справи у їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення прибувших учасників судового розгляду, вивчивши письмові матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] (факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 30.05.2013 року, актовий запис №331), останнє місце проживання якої було в [ADDRESS], після смерті якої ми на підставі ст.1223 ЦК України являємося спадкоємцями за заповітом, посвідченим 09.02.2000 року Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою. Чоловік померлої, [PERSON], помер [INFO], тобто [PERSON] і [PERSON], являються єдиними спадкоємцями. Громадяни [PERSON] та [PERSON] (подружжя) являлися власниками двокімнатної квартири [ADDRESS], яку вони отримали в порядку приватизації відповідно свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1996 р, загальною площею 46,40 кв.м., житлова площа 32,80 кв.м. Спадкове майно складається з квартири [ADDRESS], в якій проживала померла на момент смерті, оскільки частки не були виділені вважається, що частка кожного з них складає . Вони прийняли спадщину після померлої [INFO] гр.[PERSON], що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25.09.2013 року. Раніше 01.07.1999 р. помер її чоловік [PERSON]. [PERSON] була його єдиною спадкоємицею за законом першої черги, та успадкувала належну йому У частину квартири [ADDRESS] про що отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.02.2000 р. Таким чином [PERSON] являлася власником :; частини квартири та іншу 1/2 успадкувала від свого чоловіка. Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця та\\або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Перші власники не оформляли документів на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, і його право має бути визнано в судовому порядку. Також просимо звернути увагу Суду, що згідно вказаного інформаційного листа - органи державної влади, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно можуть розглядатися як відповідачі лише у справах про визнання права власності в порядку спадкування у разі відсутності правовстановлюючих документів через їх втрату. В даному випадку документ не втрачений, а не зареєстрований. Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. також розяснено: Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. [PERSON] та [PERSON] згідно ст. 1269 ЦК України в шестимісячний термін прийняли спадщину після померлої [PERSON], це підтверджується доданими до позовної заяви документами, зокрема Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. Вказана ситуація виникла у звязку з тим, що отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] повинна була зареєструвати його в МБТІ, відповідно до порядку який діяв до 2013 р. (Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5),однак через похилий вік та хвороби заповідач [PERSON] не встигла зареєструвати в Кременчуцькому МБТІ право власності на успадковану У частину квартири, відповідно нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] На даний час згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріус який видає свідоцтво про право на спадщину здійснює і реєстрацію права власності в Єдиному державному реєстрі про що до свідоцтва про право на спадщину видає витяг з державного реєстру прав власності. Згідно заповіту, складеного 09.02.2000 року, посвідченого Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою., зареєстрованого в реєстрі за № 3-206, заповідач заповів нам усе належне їй майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося. Відповідно ч. 1,3 ст. 1296 ЦК України,- Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Стаття 1299 ЦК України «Державна реєстрація права на спадщину», яка діяла до 04.07.2013 р., передбачала: Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. З вказаного вище вбачається, що вони, [PERSON] та [PERSON] згідно ст.1269 ЦК України прийняли спадщину після померлої [PERSON], але в оформленні цього права нам перешкоджає відсутність реєстрації права власності в Кременчуцькому МБТІ на ім'я спадкодавця . Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачі звернулись до Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, але при перевірці документів для оформлення спадщини після [PERSON] державний нотаріус Четвертої кременчуцької нотаріальної контори Баглай А.В видала нам Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо 1/4 частини квартири [ADDRESS] яку вона успадкувала від свого чоловіка. Враховуючи вищевикладені обставини та встановлені в судовому засіданні фактичні дані суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved