Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

В обґрунтування позову позивач [PERSON] вказувала, що вона є рідною сестрою відповідача [PERSON] , який з дитинства має 3-ю групу інвалідності через повну глухоту. Її брата [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка також є інвалідом з дитинства та має 2-у групу інвалідності. У подружжя [PERSON] [INFO] народилась донька [PERSON] , про яку вони намагалися піклуватися протягом перших років її життя. Але з часом батьки перестали проявляти турботу про доньку та фактично самоусунулися від її виховання та утримання. Через це з жовтня 2015 року [PERSON] постійно проживає з нею, [PERSON] , в її квартирі, де для дитини створені належні умови для проживання: власна кімната, ліжко, стіл для навчання, шафа та особисті речі. Вона, [PERSON] , опікується здоров`ям дитини та її навчанням у школі. Оскільки батьки жодної участі у вихованні та забезпеченні потреб доньки не приймають, вона, [PERSON] , вважала за необхідне звернутися до суду з позовом, в якому змінила первісні вимоги про позбавлення батьківських прав на нову вимоги про відібрання дитини та передачу їй на виховання. Разом з цим позивач вважає за потрібне, аби суд вирішив і питання про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] копії первісної позовної заяви разом з ухвалою від 22 січня 2020 року про відкриття провадження в справі отримали 03 лютого 2020 року і 30 січня 2020 року відповідно. З метою сприяння відповідачам у відстоюванні власних інтересів у цій справі та захисту від пред`явлених вимог в підготовчому засіданні, яке відбулось 20 лютого 2020 року, було залучено до участі в справі перекладача жестової мови. В підготовчому засіданні, яке відбулось 10 березня 2020 року, через перекладача жестової мови [PERSON] до відома відповідача [PERSON] судом було доведено інформацію про строки і порядок подачі відзиву, а також про можливість звернення до найближчого центру з надання безплатної правової допомоги. Однак у встановлений судом строк відповідачі [PERSON] і [PERSON] відзив не подали, тому розгляд справи проведений за наявними у ній матеріалами. В підготовчому засіданні відповідач [PERSON] за допомогою перекладача усно заявив про визнання позову та позовних вимог, а також підтвердив, що розуміє зміст позову та можливі наслідки його задоволення. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. В якості доповнення обставин, викладених в позові, позивач [PERSON] пояснила, що інколи надавала допомогу подружжю [PERSON] у догляді за донькою від перших років її життя - брала дитину до себе аби помити її як слід, попрати речі та погодувати. Але усе докорінно змінилося, коли дитина пішла до школи у перший клас. Мати, [PERSON] , лише перший місяць водила доньку до школи, а потім припинила це роботи, бо, з її слів, стало холодно. Тому вона, [PERSON] , вирішила посприяти в отриманні племінницею належної освіти та її переведенню у інший навчальних заклад. Крім того, дитину не можна було залишати у тих жахливих антисанітарних умовах, які утворились в будинку, де проживала сім`я, та які фактично виникли через байдужість матері дитини. Тому вона, [PERSON] , в жовтні 2015 року забрала племінницю до своєї квартири, де вони мешкають й понині. Для дитини вона з чоловіком створила усі необхідні умови для проживання та навчання. Вона, позивач, не перешкоджає у побаченнях матері з донькою, але остання не бажає повертатися у ті жаливі умови, які існують у батьківській оселі. Відповідач [PERSON] про день, час і місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином. Враховуючи наявність в справі документального підтвердження неодноразового отримання відповідачем судових викликів у підготовчі засідання, суд розцінює поведінку відповідача [PERSON] як ігнорування обставин та предмету спору, тому вважає, що її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідач [PERSON] через перекладача заявив про визнання позову та обставин, повідомлених позивачем. Третя особа - Орган опіки та піклування Люботинської міської ради Харківської області в особі свого представника [PERSON] позов [PERSON] підтримав та просив задовольнити з тих підстав, що сім`я [PERSON] вже давно перебуває на контролі у соціальних служб через антисанітарні умови в будинку та нехтування обов`язками по виховання дитини та створенню для неї належних умов проживання. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що з позивачем [PERSON] проживає у фактичних шлюбних відносинах близько 15 років. Коли постало питання у наданні допомоги у вихованні та забезпеченні потреб дитини, [PERSON] , він підтримав дружину. Від тоді, як [PERSON] проживає разом з ними, її батьки не доклали жодних зусиль для зміни умов свого проживання та відновлення санітарного стану приміщень житлового будинку. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні докази, суд встановив наступне. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим 18 серпня 2007 року відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. Вони являються батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 06 червня 2008 року відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. Позивач [PERSON] являється рідною сестрою відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 02 лютого 1976 року Люботинcькою міською радою Харківського району, та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 00024248031 від 16 жовтня 2019 року щодо підтвердження дошлюбного прізвища. Від так, позивач [PERSON] є рідною тіткою по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані приймати участь у вихованні дитини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Позивач [PERSON] зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/3203 від 18 жовтня 2019 року. Як вбачається з акту квартального комітету № 68 м. Люботин від 22 жовтня 2019 року, малолітня [PERSON] , [INFO] , фактично проживає в квартирі позивача [PERSON] з жовтня 2015 року. За ініціативою позивача [PERSON] в судовому засіданні були допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Так, свідок [PERSON] пояснила, що в той час, коли [PERSON] була вагітною, вона працювала санітаркою в поліклініці м. Люботин та в межах своїх службових обов`язків відвідувала вагітних за місцем їх проживання як то, так і після пологів. Свідок [PERSON] підтвердила суду, що на час народження [PERSON] проживала в будинку зі своїм чоловіком [PERSON] та його бабусею. Тоді умови проживання в будинку були прийнятними. Але через кілька років, вже коли бабуся померла, побутові умови проживання в будинку значно погіршились, [PERSON] не приділяла уваги дитини та забезпеченню її належним харчуванням. У догляді за дитиною іноді допомагала [PERSON] . Усе це вона бачила, бо проживала по сусідству. Коли доньці [PERSON] виповнилось сім років, та пішла до школи у перший клас. Але вже через місяць [PERSON] припинила водити доньку до школи без вагомих причин. Саме [PERSON] взяла на себе турботу про дитину, аби вона відновила навчання, та в подальшому взялася виховувати її. Свідок [PERSON] пояснила суду, що являється сусідкою [PERSON] , та підтвердила, що позивач прийняла до своєї сім`ї племінницю [PERSON] , бо в будинку батьків були жахливі антисанітарні умови. Від моменту появи [PERSON] позивач [PERSON] виховує її та доглядає, забезпечує усім необхідним. Турботу про дитину [PERSON] неодноразово проявляла і тоді, коли [PERSON] проживала з батьками. Свідок [PERSON] пояснила суду, що проживає по сусідству з [PERSON] , та бачила як та брала до себе у гості племінницю [PERSON] , коли їй було 1,5 роки. Дитина тоді була говіркою та досить розвиненою. Але вже через рік, коли померла бабуся, яка проживала в будинку [PERSON], вона, [PERSON] , побачивши дитину, відмітила для себе, що дівчинка стала гірше розмовляти, була брудною. Через це [PERSON] почала частіше брати племінницю до себе в гості аби відмити її, попрати речі та нагодувати. Також свідок пояснила, що від [PERSON] вона дізналася, що [PERSON] припинила водити доньку до школи, що й змусило її взяти племінницю до себе на виховання. Від коли [PERSON] оселилася в квартирі свої тітки, вона постійно відвідує навчання, забезпечена усі необхідним, добре вихована. За минулі роки [PERSON] кілька разів приходила до доньки та мала змогу поспілкуватися з нею. Але лише обмежувалася тим, що передавала пакунок з харчами. Показання свідків суд оцінює як правдиві та такі, які відображають дійсний перебіг подій в житті позивача [PERSON] та її племінниці [PERSON] . До того ж відповідач [PERSON] після допиту свідків погодився з наданими свідченнями. За даними КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» (відповідь на адвокатський запит від 01 листопада 2019 року) дитина [PERSON] перебуває на обліку в медичному закладі з моменту народження, але з 2015 року здоров`ям дитини опікується виключно [PERSON] , мати дитини [PERSON] на прийом до лікарів з донькою не зверталася. За результатами медичного обстеження керівництвом вищевказаного медичного закладу 02 грудня 2019 року складений висновок про стан здоров`я дитини [PERSON] , [INFO] , За цим висновком дитина за своїм психомоторним висновком відповідає віку, здорова. Згідно з актом обстеження умов проживання позивача [PERSON] , проведеного 31 жовтня 2019 року, в квартирі [ADDRESS] зроблений сучасний ремонт, в наявності комунальні зручності, необхідні меблі та сучасна техніка. Для дитини [PERSON] виділено окрему кімнату, в якій улаштоване спальне місце та місце для навчання; дитина забезпечена взуттям, одягом та предметами особистого вжитку. Наразі, дитини [PERSON] є ученицею 5 класу КЗ «Люботинська спеціалізована школа-інтернат «Дивосвіт» Харківської обласної ради, вихованню якої багато уваги приділяє саме [PERSON] . Про це керівник навчального закладу вказав у характеристиці. Згідно з висновками від 16 березня 2020 року Орган опіки та піклування Люботинської міської ради Харківської області вважає за можливе відібрання малолітньої [PERSON] від батьків через неналежні санітарно-гігієнічні умови проживання. Враховуючи, що досліджені докази свідчать про ухилення відповідачів від виконання обов`язків по забезпеченню належних умов для проживання доньки, здобуття нею загальної середньої освіти, суд задовольняє вимогу позивача про відібрання дитини. Малолітню дитину, [PERSON] , суд передає на вихованню позивачу [PERSON] , яка, по-перше, є для неї рідною тіткою та виявила відповідне бажання, і по-друге, має можливість забезпечити дитину сімейним вихованням та усім необхідним для її розвитку. До такого висновку суд дійшов з огляду на наявність у позивача постійного місця проживання та офіційного джерела доходів. Суд також враховує, що за місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно, вона не притягувалась до кримінальної відповідальності та за станом свого здоров`я не має протипоказань щодо здійснення опіки над дитиною. Згідно з ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так як батьки не приділяли належної уваги забезпеченню потреб своєї доньки суд задовольняє позов в цій частині і стягує з відповідачів [PERSON] і [PERSON] , з кожного, аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частині від усіх видів їх заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде достатнім для забезпечення потреб дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платників аліментів. Разом з тим, враховуючи відсутність у позивача офіційного статусу опікуна чи іншого статусу законного представника дитини, суд вважає за доцільне стягувати аліменти з відповідачів безпосередньо на користь дитини. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд одночасно вирішує питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України. Згідно з матеріалами справи позивачем [PERSON] 22 листопада 2019 року по квитанції № 0.0.1532120493.1 було сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн., що відповідає розміру ставки судового збору при зверненні до суду з вимогою немайнового характеру. З огляду на задоволення вимоги про відібрання дитини, вказану суму витрат відповідачі повинні компенсувати на користь позивача в рівних частках кожний, тобто по 384,20 грн. Однак, від сплати судових витрат відповідач [PERSON] звільнена відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», так як вона є інвалідом ІІ-ї групи, що виключає для неї обов`язок компенсувати позивачу понесені витрати. Щодо відповідача [PERSON] , то суд при розподілі судових витрат враховує визнання ним позову до початку судового розгляду. Тому з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] лише 192,10 грн., що дорівнює 50% судового збору, які він повинен був би компенсувати в загальному порядку. Інші 50% судового збору, тобто 192,10 грн., з суми судового збору, сплаченого позивачем 22 листопада 2019 року, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. Так як суд задовольнив позов в частині стягнення з відповідачів аліментів на користь дитини, то з відповідача [PERSON] також підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 384,20 грн., що дорівнює його частці від розміру ставки судового збору, передбаченого на час звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: partial