Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

В липні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] та призначити [PERSON] опікуном над неповнолітнім онуком [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що її син [PERSON] , має сина [PERSON] [INFO] , який проживає та перебуває на її утриманні. Відповідач ніде не працює, веде асоціальний спосіб життя, зареєстрований з власним сином, але тривалий час не проживає за адресою реєстрації. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання: не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Вищезазначені обставини свідчать про невиконання Відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов`язків, закріплених ч. 1 - 3 ст. 150 Сімейного кодексу України. . В судове засідання позивач не зявилась направила до суд заяву відповідно до якої просить справи розглянути у її відсутність, позовні вимоги просить задовільнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не зявився наддав до суду заяву відповідно до якої просить справу слухати у відсутність їх представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог. У Своєму висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його дитини [PERSON] зазначає, що комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Миколаївської сільської ради прийняте рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітнього сина [PERSON] . Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . (а.с.8) Відповідно акту обстеження матеріально-плбутових умов від 11 червня 2020 року встановлено, що [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] за адресою [ADDRESS] . (а.с.7) Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2012 року та 16 листопада 2016 року [PERSON] вже був позбавлений батьківських прав відносно своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с.25-28) Відповідно до довідки виданої відділом державної виконавчої служби Петропавлівського району Дніпропетровської області від 21.07.2020 року № 17.38/14012 встановлено, що [PERSON] не отримує аліментів від [PERSON] за період з 01.03.2018 року по 14.07.03.2020 року, згідно з виконавчим листом № 188/1298/16-ц від 16.11.2016 року, який видано Петропавлівським районним судом. (а.с.50) Відповідно до довідки виданої відділом державної виконавчої служби Петропавлівського району Дніпропетровської області від 21.07.2020 року № 17.38/14013 встановлено, що [PERSON] не отримує аліментів від [PERSON] за період з 01.03.2019 року по 14.07.03.2020 року, згідно з виконавчим листом № 0432/2161/2012 від 19.11.2012 року, який видано Петропавлівським районним судом. (а.с.51) Відповідно до характеристики виданої директором КЗ «Миколаївської загальноосвітної школи І-ІІІст., встановлено, що [PERSON] навчається в КЗ Миколаївська загальноосвітня школа І-ІІІ ст. з 1 класу. Хлопця виховує бабуся. (а.с.52). Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни ним свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Як встановлено вище, відповідач по справі не займається вихованням сина, повністю усунувся та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до нього будь-якої батьківської уваги та турботи. Що стосується позовної вимоги про призначення позивача опікуном, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Оскільки в матеріалах справи відсутнє подання органу опіки та піклування про призначення позивача опікуном за його заявою і з такою заявою позивач до органу опіки та піклування не звертався, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної позовної вимоги. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 141 ч. 2 п. 1 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial