Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач [PERSON]звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON]про розірвання шлюбу, в якій вказав, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 грудня 2008 року, Єнакіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 675. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, так як сімя розпалась остаточно, по причині протилежних поглядів на життя, фактично шлюбні відносини припинені з вересня 2014 року, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить його інтересам. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017, за яким Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) викладено у новій редакції. Відповідно до пп. 9 п. 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Статтею 19 ЦПК України визначено форми цивільного судочинства, зокрема, загальне та спрощене позовне провадження. Предметом спору у даній справі є розірвання шлюбу. Відповідно до частини четвертої статті 19 ЦПК України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Виходячи з положень статті 274 ЦПК України, дана справа не може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне продовжити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи містяться конверти повернуті поштовим відділення з відміткою «за закінченням строку зберігання». Відповідно до ч. 3\~ ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З урахуванням положень ст.\~223 ЦПК України та думки представника позивача щодо розгляду справи за його відсутності, викладеної в його клопотанні, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON]заявлено позов про розірвання шлюбу у зв'язку з несумісністю характерів подружжя, їхніх поглядів на спільне життя та сімейні відносини, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання і суперечить інтересам позивача. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України ( 2947-14 )). Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України ( 2947-14 )). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, а допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України (2947-14 )). Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved