Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

В лютому 2019 року до суду звернулось ТОВ «ФК» «[PERSON] актив» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з останнього на свою користь заборгованість за договором №3495411453-019403 від 06.07.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у сумі 10608,00 грн.. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 06.07.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та відповідачем укладено вищезазначений договір в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет сайті https://e-groshi.com. Повідомленням від 06.07.2018 року позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 2000 гривень. Дана сума перерахована на підставі договору співробітництва №2829 від 28.12.2017 року. Відповідно до умов договору п.10.1.3. позичальник зобовязується вчасно повернути Позику та сплатити суму процентів за користування позикою. Дата повернення позики-не пізніше 23.00 05.08.2018 року. Однак відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, як наслідок, станом на 01.11.2018 року виникла заборгованість у розмірі 10608 грн., яка складається з 2000 грн. заборгованості за кредитом, 4120,00 грн. заборгованості за процентами та 4488,00 грн. заборгованості по пені. 01 листопада 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ТОВ «ФК» «[PERSON] актив» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №0111/2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Преміум Актив» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором №3495411453-019403 від 06.07.2018 року. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав до суду клопотання про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Від відповідача до суду надійшла заяви про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнає частково, а саме в сумі 1808 грн.. В звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 06.07.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] відповідно до\~ Закону України «Про споживче кредитування»\~та\~Закону України «Про електронну комерцію»\~укладений договір позики №3495411453-019403 в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com. Відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія є гроші» надала позичальнику кошти в сумі 2000 грн. строком на 31 день зі сплатою процентів за користування позикою 727,40 грн., а відповідач зобов`язався вчасно повернути суму позики, а також інші суми згідно з укладеним договором. Відповідно до договору №0111/2 від 01 листопада 2018 року ТОВ «ФК «Преміум Актив» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором №3495411453-019403 від 06.07.2018 року /а.с.9, 10/. Порядок укладання договорів в електронній формі регулюється\~Законом України «Про споживче кредитування»\~та\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; -заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону\~регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися субєктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом звязку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом 915435, який зазначений у тексті договору у розділі «Місцезнаходження та реквізити сторін». ТОВ «Фінансова\~компанія є\~гроші» свої зобовязання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу позику у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобовязання своєчасно не виконав та не повернув позикодавцю грошові кошти для погашення існуючої заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Отже між сторонами в справі виникли та існують правовідносини щодо виконання цивільно правових \~угод, а саме договору позики. \~ Так, згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Тобто, належним виконанням зобовязання з боку відповідача є повернення позики в строки, у розмірі та в валюті, визначеними договором. У встановлений\~договорами та\~законом термін,\~відповідач взяті\~на себе\~зобовязання виконав\~частково,\~а саме\~сплатив 15.08.2018\~та 31.08.2018\~сумарно 919,40\~грн.,\~та в\~подальшому заходів\~направлених на\~погашення позики,\~відсотків та\~пені не\~приймав.\~\~ \~ Таким чином, безпідставне невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань, порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Проте, також встановлено, що кредитний договір припинив свою дію 06.08.2018 року, оскільки строк на якій надавалась позика складає 31 день та дата повернення позики є 23:00 05.08.2018 (п.5.2., п.5.4. Договору), але, як вбачається з розрахунку заборгованості позивач продовжив нараховувати відсотки після припинення договору до 01.11.2018 р.. Таким чином, враховуючи, що оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилися після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит), суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення нарахованих відсотків, а саме в розмірі 727,40 грн. з 06.07.2018 р. по 05.08.2018 р. (Постанова ВП Верховного суду від 28.03.2018 р. №14-10цс18) Щодо стягнення пені, то суд приходить до наступного висновку. Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки, так частиною третьою вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем по тілу кредиту та визначених судом відсотків становить 2727,40 грн. а заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне виконання зобовязань становить 4448,00 грн., що на думку суду значно перевищує розмір збитків. Таким чином, беручи до уваги заборгованість відповідача перед позивачем, що встановлена судом, а також враховуючи часткове погашення відповідачем заборгованості в сумі 919,40 грн., суд приходить до висновку, що заявлена вимога підлягає зменшенню з 4448,00 грн. до 2800,00 грн. Отже, враховуючи викладене, а також те, що рішення повинно бути не тільки законним, але і справедливим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 5527,40 грн., із них: заборгованість по кредиту 2000 грн., заборгованість по відсоткам 727,40,02 грн., пеня 2800 грн. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, які складаються з судового збору, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що відповідач є учасником антитерористичної операції, про що надав відповідні докази, а отже, учасником бойових дій. Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема учасники бойових дій - у справах, повязаних з порушенням їхніх прав. Таким чином, відповідача слід звільнити від сплати судового збору. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що у разі якщо сторона звільнена від сплати судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок держави. У відповідності до пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України позивачу підлягають компенсуванню за рахунок держави (згідно розміру задоволених вимог) понесені ним судові витрати, а саме в розмірі 1000,85 грн. (розрахунок: 1921 х 52,10 % (задоволена частина позову 5527,40 х 100 : 10608 (ціна позову).

Outcome: partial