Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказував, що відповідно до укладеного договору № КІС0GK00830059 від 14.06.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 12 600 дол. США на термін до 14.04.2027 року та зобов'язався повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування в строки та в порядку встановлені кредитним договором. Посилаючись на порушення боржником умов повернення кредиту, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість в сумі 8334,31 дол. США, що за курсом 27,20 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.02.2017 року складає 226 693,23 грн., а також стягнути 3 400 грн. судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій не заперечував щодо винесення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 14.06.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір № КІС0GK00830059, за умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 12 600 дол. США на термін до 14.04.2027 року на купівлю квартири у розмірі 10 000 дол. США, а також у розмірі 2 600 дол. США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та комісії за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу. Відповідно до п. 4.1 договору, при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Відповідно до п. 5.4 договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, у зв'язку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Приписами ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частин 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, які встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. З матеріалів справи вбачається, що станом на 12.02.2017 року перед відповідачем виникла прострочена заборгованість по договору в сумі 21 431,56 доларів, яка складається з наступного: 8 334,31 дол. США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 4 622,09 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1 121,71 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 7 353,45 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Разом з цим, позивачем заявлено вимоги на загальну суму в розмірі 8 334,31 дол. США. В пунктів 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення в цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14 роз`яснено, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Станом на день звернення до суду з даним з позовом (17.02.2017 року) Національний банк України встановив курс гривні до долара США: 1 дол. США = 26,98 гривень. Таким чином, в гривневому еквіваленті 8 334,55 долар США становить (8 334,55 х 26,98 гривень) 224 866,15 гривень. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у вказаногму розмірі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед банком, а також заперечень щодо розрахунку боргу відповідач суду не надав. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобов'язанням у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 3 400,40 грн. сплаченого позивачем судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved