Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернувся з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - постійного проживання разом зі спадкодавцем на день відкриття спадщини. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який за життя склав заповіт, яким все належне заповів йому. На час відкриття спадщини та після смерті батька він постійно проживав в квартирі батька, тому прийняв спадщину. Оскільки був зареєстрований за іншою адресою, щоб не доводити факт постійного проживання в судовому порядку, в останній день спливу шестимісячного строку звернувся до четвертої Харківської державної нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини і видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У суботу 21 вересня 2019 року, він з`явився до нотаріальної контори однак двері були закриті, у приватних нотаріусів теж був вихідний день. У наступний за вихідними днями робочий день у понеділок 23 вересня 2019 року він знову з`явився до четвертої Харківської державної нотаріальної контори з заявою, але був неприйомний день. Тоді він звернувся до приватного нотаріуса Харківського нотаріального округу Чепурної Д.В., яка постановою від 23 вересня 2019 року відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. Встановлення факту постійного проживання разом з померлим батьком [PERSON] на момент його смерті йому необхідно для підтвердження прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . При судовому розгляді [PERSON] заяву підтримав та зазначив, що за життя батько залишив заповіт на його ім`я, після його смерті [INFO] він прибув до нотаріальної контори у суботу 21.09.2019 року, однак там було зачинено і тоді у перший робочий день понеділок 23.09.2019 року він знову з`явився до контори, однак там був не приймальний день і він зайшов до приватного нотаріуса, який постановою відмовив йому у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, оскільки він та батько були зареєстровані за різними адресами. Щоб у нього не забрали квартиру просив встановити факт проживання з разом з батьком півроку - рік до настання його смерті батька. Хоча він і зареєстрований за місцем проживання дружини, однак фактично проживає у співмешканки, однак за півтора роки до смерті батька його стан здоров`я погіршився і він став проживати разом з батьком по одній -півтори неділі на місяць, а останні 4-5 місяців до смерті батька повністю став проживати з ним. Його співмешканка [PERSON] постійно приходила і допомагала, однак жити не залишалась оскільки має дитину інваліда та їх сумісну неповнолітню дочку, яким теж приділяла увагу. Представник заінтересованої особи Харківської міської ради подав відзив на заяву [PERSON] в якій просив відмовити у задоволенні заяви, вважаючи вимоги безпідставними та необґрунтованими. Зазначив, що безспірним доказом для нотаріуса на підтвердження факту постійного проживання є відмітка про реєстрацію місця проживання, а у разі її відсутності - довідка органу реєстрації місця проживання. Заявником не надано доказів, що він був зареєстрований разом із спадкодавцем, а згідно до довідки про зареєстрованих у квартирі [ADDRESS] був зареєстрований лише [PERSON] . Періодична поява заявника за адресою місця проживання батька не може вважатися достатнім доказом постійного проживання за цією адресою заявника на час смерті спадкодавця, отже факт, що заявник не періодично з`являвся за місцем проживання батька, а постійно там проживав не доведений. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив. 17 грудня 2020 року ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова прийнято до розгляду та відкрито провадження за заявою [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 18 своєї Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - суд повинен навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт. Судом встановлено, що 10.06.2020 року державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козєєвою С.М. за реєстром № 64-744 посвідчено заповіт за яким [PERSON] заповів усе своє майно сину [PERSON] . (а.с. 11) Відповідно до свідоцтва про смерть виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківський області 22.03.2019 року [PERSON] помер [INFO] про що 22.03.2019 року складено відповідний актовий запис № 18727. (а.с. 10) На час смерті [PERSON] проживав та був зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] , що і є місцем відкриття спадщини. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області [PERSON] з 15.04.2004 р. зареєстрований у кв. [ADDRESS] . 23 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чепурною Д.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії відповідно до якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Причиною відмови зазначено ту обставину, що на час смерті [PERSON] не був зареєстрований разом зі спадкодавцем та не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Як роз`яснив Пленус Верховного Суду України, у абз. 2 п. 2 своєї постанови № 7 від 30.05.2008 р . «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Згідно ст.77,78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1, 3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. На підтвердження обставин постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини заявником надано фотокопію довідки виданої 21.10.2019 р. Житловим кооперативом «Польот» про те, що [PERSON] постійно проживав разом з батьком [PERSON] на день його смерті, - 21.03.2019 року за адресою: [ADDRESS] без реєстрації місця проживання. Квитанції про сплату вартості наданих комунальних послуг [PERSON] . Копію ату складеним мешканцями житлового будинку [ADDRESS] в тому, що у квартирі 7 постійно проживав та був зареєстрований [PERSON] , разом з ним з 2018 року постійно проживав син [PERSON] і ніс витрати по квартирі. Зазначений акт підписаний свідками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17, 18-20, 21) Разом з тим допитана при судовому розгляді свідок [PERSON] пояснила, що в будинку [ADDRESS] проживає з 1966 року, знала всю сім`ю [PERSON] . [PERSON] проживав один, його жінка померла, син [PERSON] перебуває у шлюбі з її племінницею, однак зараз вони живуть окремо, де зараз проживає [PERSON] їй не відомо. Однак за життя батька [PERSON] його підтримував, кожного дня відвідував, а потім їхав за своїм місцем проживання. [PERSON] помер раптово. Свідок [PERSON] пояснив суду, що товаришував в [PERSON] , вони були знайомі з 1966 року. За життя [PERSON] 1-2 рази на неділю бачив його сина [PERSON] . Стверджувати жив син в квартирі батька чи ні він не може, оскільки це питання з померлим ніколи не обговорював. [PERSON] бачив як і інших мешканців будинку, а чи він жив з батьком чи відвідував йому невідомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає з [PERSON] сім`єю 15 років, у них є дочка. Мешкають у кв. [ADDRESS] . [PERSON] після смерті своєї дружини жив один. [PERSON] постійно відвідував батька та допомагав йому, а останні півроку до смерті батька став постійно з ним проживати. Надаючи аналіз дослідженим доказам та показанням свідків, які зазначили, що [PERSON] помер раптово, а у [PERSON] є сім`я та неповнолітня дочка, суд доходить висновку про недоведеність факту сумісного проживання, а постійні відвідування заявником батька та піклування з урахуванням віку померлого не може вважатися достатнім доказом постійного його проживання за цією адресою на час смерті спадкодавця. Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про недоведеність факту проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем на день відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed