Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з 23 липня 2016 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від сумісного проживання дітей не мають. Сімейне життя з відповідачкою не склалося через її подружню невірність, непорозуміння та сварки, які виникали в звязку з цим. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, та з лютого 2017 року проживають окремо. Спільне життя та збереження сімї неможливе, суперечить його інтересам, тому просить задовольнити його вимоги. Відповідачка не бажає розірвати шлюб через органи ДРАЦС через майновий спір між ними. Позивач до суду подав заяву, якою підтримав позовні вимоги та заявлені обставини на їх обґрунтування, а також просив розглянути справу без його участі. Представник відповідачки в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, однак, вказав, що відповідачка не допускала подружньої невірності і до розпаду сімї призвели інші причини. Заслухавши пояснення представника відповідачки та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 липня 2016 року у виконавчому комітеті Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис № 13,що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серія І-БВ № 151184, виданого виконавчим комітетом Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 23 липня 2016 року. Від спільного сумісного проживання дітей не мають. Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально. Причинами розпаду сімї стало несприйняття способу життя один одного, різні характери сторін та погляди на життя, відсутність між ними взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, з лютого 2017 року проживають окремо, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. За змістом ст. 51 Конституції України, ст. 24, ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ ч. 2 ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, подружні стосунки вони не підтримують, жити однією сімєю не бажають, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим, буде суперечити їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved