Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

в квітні 2019 року позивач Київський міський центр зайнятості звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] надмірно виплачених грошових коштів у розмірі 491,47 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 28.07.2017 року [PERSON] перебувала на обліку в Голосіївському районному центрі зайнятості Київського міського центру зайнятості як безробітна. Відповідно остання була ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, передбаченими Законом України «Про зайнятість населення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Наказом позивача від 01.08.2017 року відповідачу надано статус безробітного з 28.07.2017 року та наказом від 04.08.2017 року призначено допомогу по безробіттю з 04.08.2017 року по 29.07.2018 року. Однак, в подальшому встановлено, що під час отримання допомоги по безробіттю з 21.09.2017 року відповідач перебувала у трудових відносинах з ФОП [PERSON] , однак відомостей про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг, відповідач позивачу не надала, тим самим незаконно отримували допомогу по безробіттю. З період з 21.09.2017 року по 26.09.2017 року відповідач отримала допомогу по безробіттю у розмірі 491,47 грн., яку позивач просить стягнути у судовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.10.2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, які направлялись за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулись до суду у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 28.07.2017 року [PERSON] була зареєстрована в Голосіївському районному центрі зайнятості Київського міського центру зайнятості, як така, що шукає роботу. Наказом Голосіївського районного центру зайнятості Київського міського центру від 01.08.2017 р. № НТ170801 [PERSON] надано статус безробітного з 28.07.2017 року, та на підставі наказу № НТ 170804 від 04.08.2017 року [PERSON] призначено допомогу по безробіттю з 04.08.2017 року по 29.07.2018 року. В подальшому, за результатами розслідування, призначеного та проведеного на підставі п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» та Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації від 13.02.2009 року, складено акт № 387 від 13.11.2017 року, яким встановлено, що [PERSON] мала трудові відносини з ФОП [PERSON] з 21092017 року на підставі трудового договору № 02-09 від 20.09.2017 року. Відтак, відповідач [PERSON] під час отримання допомоги по безробіттю перебувала у трудових відносинах з ФОП [PERSON] на підставі трудового договору. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. Частиною 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено встановлення статусу безробітного, а саме безробітним може набути:особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Згідно зі ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Верховний Суд України в постанові від 17 лютого 2015 року по справі № 21-20а-15 прийшов до висновку про те, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. ч.2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Як встановлено судом, відповідач не повідомила позивача про наявність у останньої з 21.09.2017 року трудових відносин на підставі трудового договору з фізичною особою-підприємцем. Відповідно до даних бухгалтерської довідки, складеної Голосіївським районним центром зайнятості Київського міського центру зайнятості, сума надмірно сплачених відповідачу коштів за період з 21.09.2017 року по 26.09.2017 року становить 491 грн. 47 коп. Таким чином, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги вимоги чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність заявлених вимог, в зв`язку з чим позов Київського міського центру зайнятості про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved