Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

В лютому 2020 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Офісу Генерального прокурора (далі по тексту - відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «Інтерфакс-Україна» (далі по тексту - відповідач-2) про визнання інформації такою, що порушує немайнові права на використання імені та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] в мережі Інтернет па веб-сайті Інформаційного агентства «Інтерфакс-Україна» за посиланням [INFO] розміщено статтю під назвою « [INFO] », в якій неодноразово фігурує та використовується ім`я позивача та зазначено наступне:«...За її словами, мова йде про один з епізодів справи з нібито легалізації $406 млн екс-першим віце-прем`єром [PERSON] , екс-главою Міндоходів [PERSON] і бізнесменом [PERSON] шляхом покупки холдингу УMX. «Реалізуючи злочинні наміри, в другій половині 2012 року [PERSON] і [PERSON] , діючи за попередньою змовою з [PERSON] , [PERSON] та іншими учасниками злочинної організації, запропонували [PERSON] і іншим бенефіціарним власникам групи компаній УMX сприяти злочинній організації [PERSON] і взяти участь у легалізації належних їй коштів більше $406 мли шляхом складання низки угод з купівлі групи компаній УMX», - стверджує прокурор. За її словами, [PERSON] та інші бенефіціари УMX достовірно знали з різних джерел про участь [PERSON]. [PERSON] , [PERSON] й інших осіб у складі злочинної організації та здійсненні ними злочинів проти держвласності. ... «Намагаючись забезпечити інтереси [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] у вересні 2014 року вирішив використовувати свої службові повноваження всупереч інтересам державного банку щодо обігу на його користь активів групи компаній УМХ і заставного майна на $506 мли, тим самим той приєднався до злочинної організації», - стверджує прокурор. Вона вважає, що тим самим він діяв на користь [PERSON] , [PERSON] та інших учасників злочинної організації...». Позивач зазначає, що у статті йде мова про сказане 18.11.2019 у судовому засіданні Печерського районного суду м. Києва прокурором, який представляв Генеральну прокуратуру України. Позивач вважає, що відповідач-1 повідомив, а відповідач-2 розмістив інформацію, в якій використовується ім`я позивача, як особи, яка брала участь у складі злочинної організації та здійсненні злочинів проти державності. При цьому, судом не постановлено жодного обвинувального вироку щодо позивача. Вважаючи поширену інформацію такою, що порушує немайнові права позивача на використання імені, позивач просить суд: - визнати такою, що порушує особисте немайнове право позивача на використання імені, інформацію, поширену [INFO] в мережі Інтернет на веб-сайті [INFO] за посиланням: [INFO] у статті під назвою « [INFO] », а саме: :«...За її словами, мова йде про один з епізодів справи з нібито легалізації $406 млн екс-першим віце-прем`єром [PERSON] , екс-главою Міндоходів [PERSON] і бізнесменом [PERSON] шляхом покупки холдингу УMX. «Реалізуючи злочинні наміри, в другій половині 2012 року [PERSON] і [PERSON] , діючи за попередньою змовою з [PERSON] , [PERSON] та іншими учасниками злочинної організації, запропонували [PERSON] і іншим бенефіціарним власникам групи компаній УMX сприяти злочинній організації [PERSON] і взяти участь у легалізації належних їй коштів більше $406 мли шляхом складання низки угод з купівлі групи компаній УMX», - стверджує прокурор. За її словами, [PERSON] та інші бенефіціари УMX достовірно знали з різних джерел про участь [PERSON]. [PERSON] , [PERSON] й інших осіб у складі злочинної організації та здійсненні ними злочинів проти держвласності. ... «Намагаючись забезпечити інтереси [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] [PERSON] у вересні 2014 року вирішив використовувати свої службові повноваження всупереч інтересам державного банку щодо обігу на його користь активів групи компаній УМХ і заставного майна на $506 мли, тим самим той приєднався до злочинної організації», - стверджує прокурор. Вона вважає, що тим самим він діяв на користь [PERSON] , [PERSON] та інших учасників злочинної організації...»; - зобов`язати відповідача-2 протягом 1 (одного) календарного дня з дня набрання рішенням законної сили видалити всю інформацію, поширену [INFO] в мережі Інтернет на веб-сайті [INFO] за посиланням: [INFO] у статті під назвою « [INFO] », що порушує немайнове право позивача на використання імені; - визнати незаконними дії відповідача-1 щодо розповсюдження інформації, що порушує немайнове право позивача на використання імені; - зобов`язати відповідача-1 припинити дії, які порушують особисте немайнове право позивача на використання імені. 06.02.2020 по справі відкрито провадження, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачам було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 05.06.2020 від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого відповідач-1 зазначає, що, здійснюючи свої повноваження сторони обвинувачення, прокурор виконує завдання кримінального провадження, у зв`язку з чим у порядку цивільного судочинства неприпустимим є спростування даних, які містяться в клопотанні про обрання запобіжного заходу, інших процесуальних документах та виступах сторін кримінального провадження в судовому засіданні. Окрім того, відповідач-1 зазначає, що позивачем не надано доказів того, що відповідачем-1 було поширено інформацію про позивача. За викладених обставин, відповідач-1 просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, як вбачається з матеріалів справи, [INFO] в мережі Інтернет па веб-сайті Інформаційного агентства «Інтерфакс-Україна» за посиланням [INFO] розміщено статтю під назвою « [INFO] », в якій неодноразово фігурує та використовується ім`я позивача та зазначено наступне:«...За її словами, мова йде про один з епізодів справи з нібито легалізації $406 млн екс-першим віце-прем`єром [PERSON] , екс-главою Міндоходів [PERSON] і бізнесменом [PERSON] шляхом покупки холдингу УMX. «Реалізуючи злочинні наміри, в другій половині 2012 року [PERSON] і [PERSON] , діючи за попередньою змовою з [PERSON] , [PERSON] та іншими учасниками злочинної організації, запропонували [PERSON] і іншим бенефіціарним власникам групи компаній УMX сприяти злочинній організації [PERSON] і взяти участь у легалізації належних їй коштів більше $406 мли шляхом складання низки угод з купівлі групи компаній УMX», - стверджує прокурор. За її словами, [PERSON] та інші бенефіціари УMX достовірно знали з різних джерел про участь [PERSON]. [PERSON] , [PERSON] й інших осіб у складі злочинної організації та здійсненні ними злочинів проти держвласності. ... «Намагаючись забезпечити інтереси [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] [PERSON] у вересні 2014 року вирішив використовувати свої службові повноваження всупереч інтересам державного банку щодо обігу на його користь активів групи компаній УМХ і заставного майна на $506 мли, тим самим той приєднався до злочинної організації», - стверджує прокурор. Вона вважає, що тим самим він діяв на користь [PERSON] , [PERSON] та інших учасників злочинної організації...». Водночас, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 18.11.2019 у справі №757/60649/19-к, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 04.02.2020, було розглянуто клопотання начальника четвертого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України Кулика К.Г. про застосування стосовно підозрюваного [PERSON] запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначене клопотання подано у кримінальному провадженні №12013220540000400 від 31.01.2013 за фактом створення у лютому 2010 року колишнім Президентом України [PERSON] та його оточенням злочинної організації з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинення таких злочинів в період з 2010 року по теперішній час на території України та інших держав, у т.ч. легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинних шляхом, за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 212 та іншими статтями КК України, досудове розслідування в якому здійснювалося Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України. У клопотанні від 18.11.2019, зазначено про фактичні обставини скоєного злочину, результатів досудового розслідування, зокрема: «…Реалізуючи злочинний намір, в другій половині 2012 року [PERSON] та [PERSON] , діючи за попередньою змовою з [PERSON] , [PERSON] та іншими учасниками злочинної організації запропонували [PERSON] та іншим бенефіціарним власникам групи компаній «Український медіа холдинг» сприяти злочинній організацій [PERSON] та взяти участь в легалізації (відмиванні) належних їй грошових коштів в розмірі понад 406 000 000 доларів США шляхом укладання низки нікчемних угод щодо купівлі- продажу групи компаній «Український медіа холдинг». У свою чергу [PERSON] та інші бенефіціарні власники групи компаній «Український медіа холдинг» достовірно знали з різних джерел, зокрема з листування Міністерства економічного розвитку та торгівлі України з Прем`єр-міністром України, Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Генеральною прокуратурою України, а також з матеріалів розслідувань, які проводилися журналістами групи компаній «Український медіа холдинг», та інших засобів масової інформації, про участь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та інших осіб у складі злочинної організації [PERSON] та вчинення ними злочинів проти державної власності» (сторінка 5-6 клопотання). «Намагаючись забезпечити інтереси [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , голова правління ПАТ «Укрексімбанк» [PERSON] у вересні 2014 року вирішив використати свої службові повноваження всупереч інтересам державного банку щодо звернення на його користь активів групи компаній «Український Медіа Холдинг» та заставного майна на загальну суму 506 000 000 доларів США внаслідок невиконання умов кредитування, а також діючи всупереч державним інтересам, пов`язаних з виконанням завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, тим самим приєднавшись до злочинної організації [PERSON] та вчинюваних нею злочинів. Водночас, [PERSON] усвідомлював, що забезпечивши інтереси вказаних осіб він фактично діє на користь [PERSON] , [PERSON] та інших учасників злочинної організації» (сторінки 45-46 клопотання). Таким чином, поширена [INFO] в інтернет-мережі на веб-сайті Інформаційного агентства «Інтерфакс-Україна» інформація, міститься в клопотанні органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №12013220540000400 від 31.01.2013. Зі змісту ст. 275 ЦК України вбачається, що захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Частиною 4 ст. 296 ЦК України передбачено, що ім`я фізичної особи, яка затримана, підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, або особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може бути використане (обнародуване) лише в разі набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо неї або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позовна заява має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача (заявника), яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право. Відповідно до положень п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Частиною 1 ст. 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», якщо інформація, яка порушує особисті немайнові права особи, є достовірною, вимоги про її спростування не можуть бути задоволені. Інформація, озвучена 18.11.2019 прокурорами у кримінальному провадженні №12013220540000400 від 31.01.2013 в ході судового розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, відповідає тексту поданого клопотання. Водночас, позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що відповідачем-1 здійснювалося поширення інформації про позивача. Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд серед іншого зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження,

Outcome: dismissed