Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із вищезазначеною позовною заявою. Вказувала, що 05.10.2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через те, що вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, в даний час відповідач перебуває в місцях позбавлення волі, вважає збереження сім`ї неможливим, просила їх шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. В судове засідання позивач не з'явилась, звернулась до суду із заявою в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання ним копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками, що надсилались судом начальнику Білозерської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Херсонській облласті для вручення відповідачу, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 05.10.2012 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1237 (а.с.6). Від спільного життя подружжя має сина [PERSON], [INFO], що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження (а.с.5). Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2014 року [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться, а в надісланому до суду листі начальника колонії від 27.12.2016 року та розписці відповідача від 26.12.2016 року зазначено про відсутність заяв та клопотань останнього. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 551,20 грн. сплаченого позивачем судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved