Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

В лютому 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 10 серпня 2017 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташовано по вул. Виноградна, 7-Б в с. Балківці Новоселицького району. Після її смерті спадщину як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняв [PERSON]. Однак, оскільки спадкодавець не отримала при житті свідоцтво про право власності майно та не встигла зареєструвати своє право власності, він не може оформити на себе право власності на спадщину. Просив суд визнати за ним право власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця. В підготовчому судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] обєднаної територіальної громади Новоселицького району в підготовче судове засідання не зявився, звернувшись до суду із заявою, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Суд вислухавши думку позивача та його представника враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі\~ дійшов висновку про розгляд справи у відсутності відповідача та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 158 від 26 лютого 2018 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Виноградна, № 7-Б в с. Балківці Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому була зареєстрована та проживала тільки [PERSON], в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, їй належало все домоволодіння. Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1972 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованій та проживаючій в ньому станом на 1990-1991 роках [PERSON]. Після смерті 10 серпня 2017 року [PERSON] відкрилася спадщина на вказане домоволодіння. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до заповіту, який був складений 10 грудня 1997 року та посвідчений секретарем Балківецької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповіла позивачу все своє майно. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв своєчасно як спадкоємець за заповітом, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у звязку із смертю спадкодавця та відсутністю за нею правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та своєчасно прийняв спадщину, інших спадкоємців не має, відповідач позов визнав, то право власності домоволодіння слід визнати за ним в порядку спадкування. На підставі ст.ст. 16, 328, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved