Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

В листопаді 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 08 червня 2013 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №117. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Із відповідачем не підтримують подружніх відносин шість місяців, спільно не проживають один рік, шлюб є формальним. Спільне життя не склалося через постійні сварки та суперечки. Просить розірвати шлюб з [PERSON], після розірвання шлюбу їй залишити прізвище Кулик, дитину залишити проживати з нею. Позивачка [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити. Суду пояснила, що сторони не підтримують подружніх відносин шість місяців, спільно не проживають один рік, шлюб є формальним. Спільне життя не склалося через постійні сварки та суперечки. Відповідач [PERSON] позов визнає, згідний на розірвання шлюбу. Суду пояснив, що причиною розірвання шлюбу є зрада дружини. Вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та Кулик (дошлюбне прізвище Йолтухівська) [PERSON] уклали шлюб 08 червня 2013 року, який зареєстрували в відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №117, про що свідчить свідоцтво про шлюб. В шлюбі народилася 16 березня 2015 року донька [PERSON], яка проживає з матірю. За час спільного подружнього життя належної сімї не склалося, між сторонами часто виникали сварки та суперечки. Сторони проживають окремо протягом року, подружніх відносин не підтримують шість місяців, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved