Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

В квітні 2015 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення з них в рівних частках 43 622,73 доларів США з конвертацією цією суми в національну валюту України по курсу Національного банку України на день здійснення платежу, зменшеної на 348541,25 грн.; 24% річних за користування коштами та 3% річних за період з 01.12.2009 р. по 01.11.2013 р. в сумі 21004,06 доларів США з конвертацією цією суми в національну валюту України по курсу Національного банку України на день здійснення платежу, зменшеної на 167885,45 грн. В позові посилались на те, що за розпискою від 27.11.2006 р. позичили відповідачам 40 000 дол. США зі строком повернення до 27.11.2007 р. зі сплатою процентів в розмірі 24% річних за весь період користування коштами до їх фактичного повернення (т. 1 а.с. 2-7). Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19.01.2012 р. стягнуто з відповідачів по 116 180,42 грн., виходячи з залишку основного боргу 19 861,75 доларів США, 24% річних за період по 01.12.2009 р. - 23 760,98 доларів США. В подальшому рішенням Іллічівського міського суду від 22.01.2014 р. додатково стягнуто 24% річних та 3% річних від суми заборгованості 19 861,75 дол. США за період з 01.12.2009 р. по 01.11.2013 р. 167 885,45 грн., що було еквівалентно 21 004,06 доларів США по курсу НБУ на час прийняття рішення. Оскільки зобовязання не виконувались, курс валют змінився, то просили стягнути визначені у вищевказаних судових рішеннях борги у валюті з конвертацією у гривню на час здійснення платежу . Крім того, за період з 01.11.2013 р. по 30.04.2015 р., просили стягнути 3% річних за прострочення платежу та 24% річних за користування чужими грошовими коштами від залишку неповернутої позики 19861,75 доларів США (за який відповідачі відповідальні в рівних частках по 6584,78 доларів США) відповідно в сумі 893,77 доларів США та 7149,96 доларів США з конвертацією цих сум в національну валюту України по курсу Національного банку України на день здійснення платежу. Рішенням Іллічівського міського суду від 01.12.2015 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.03.2016 р., позов задоволено частково. Стягнуто з відповідачів в рівних частках відсотки за користування коштами в розмірі 19861,75 доларів США за період з листопада 2013 р. по квітень 2014 р. включно (24% річних) в сумі 7149,96 доларів США з конвертацією в національну валюту України за офіційним курсом НБУ на день платежу, а також 3% річних за вказаний період в сумі 21404 грн. (еквівалент 893,77 доларів США на час прийняття рішення), судові витрати в сумі 1926,27 грн. В іншій частині позову відмовлено (т. 1 а.с. 143-146, 196-200). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.10.2016 р. рішення першої та апеляційної інстанцій скасовано, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. Скасовуючи вказані рішення, суд касаційної інстанції послався на неврахування судами розяснень, що викладені у п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 р. №14 « Про судове рішення у цивільній справі», згідно якого у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення (т. 1 а.с. 239-241). Висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи ( ст. 138 ч.4 ЦПК України). При новому розгляді справи позивачі подали заяву про уточнення позову та залишення частини вимог без розгляду (а.с. 5-10 т. 2). Зазначили, що [PERSON] виконав зобовязання добровільно, з ним досягнуто домовленості про припинення зобовязань, у звязку з чим вимоги до нього просили залишити без розгляду (в цій частині заява задоволена ухвалою суду від 09.02. 2017 р. ( а.с. 25-26 т. 2). Також зазначили, що [PERSON] 09.06.2015 р. виконав рішення судів від 19.01.2012 р. та 22.01.2014 р., однак зобовязаний до сплати 3% річних (314,47 доларів США) за прострочення платежу та визначених договором 24% річних (2515,82 доларів США) за користування грошовими коштами від суми 6620,58 доларів США (1/3 частка від 19861,75 доларів) за період з 01.11.2013 р. до дня фактичного повернення коштів 09.06.2015 р., а всього 2830,29 доларів США , що було еквівалентно 74071,8 грн. (по курсу НБУ 26,1711 грн. за 1 долар США станом на 13.12.2016 р.). Оскільки [PERSON] будь яких коштів не повертав, то просили стягнути з нього 3% річних (612,4 доларів США) за прострочення платежу та визначених договором 24% річних (4899,22 доларів США) за користування грошовими коштами від суми 6620,58 доларів США (1/3 частка від 19861,75 доларів) за період з 01.11.2013 р. до 01.12.2016 р., а всього 5511,62 доларів США, що еквівалентно 144245,39 грн. (по курсу НБУ 26,1711 грн. за 1 долар США станом на 13.12.2016 р.). В іншій частині позовні вимоги просили залишити без розгляду, що задоволено ухвалою суду від 09.02.2017 р. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]просили справу розглядати без їх участі (а.с. 55, 57, 58 т. 1, а.с. 10 т. 2). Представник позивача [PERSON] [PERSON] подав до суду заяву від 09.02.2017 р., в якій просив розглядати справу без його участі, а позов задовольнити в останній редакції позову, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 23 т. 2). Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином сповіщені про час і місце судового розгляду (т. 2 а.с. 18-20), до суду повторно не зявились та не повідомили про причини неявки. У звязку з чим та у відповідності до ст.224 ЦПК судом ухвалюється заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19.01.2012 р. стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 116180,42 грн. боргу виходячи з залишку основного боргу 19861,75 доларів США , передбачених договором 24% річних за період по 01.12.2009 р. - 23760,98 доларів США (а.с.23-25 т. 1). Рішенням Іллічівського міського суду від 22.01.2014 р., у звязку з невиконанням зобов'язань за договором позики від 27.11.2006 р., додатково стягнуто х відповідачів передбачені договором 24% річних за користування грошовими коштами та 3% річних за прострочення від суми заборгованості 19861,75 дол. США за період з 01.12.2009 р. по 01.11.2013 р. (а.с. 31-32, 51-52 т. 1) Рішенням Іллічівського міського суду від 21.03.2016 р., зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.06.2016 р., стягнуто на користь позивачів в рівних частках з [PERSON] та [PERSON] по 130 163,27 грн. інфляційних втрат від сум 116180,42 та 55961,8 грн. за період до травня 2015 р. ( для [PERSON]Л.) та до листопада 2015 р. ( для [PERSON]В.) (а.с. 245-247 т. 1). Отже вказаними рішеннями судів, що набули чинності, встановлені факти наявності зобовязань відповідачів перед позивачами на підставі договору позики від 27.11.2006 р., залишок основної заборгованості в розмірі 19861,75 доларів США, проценти за користування позикою на рівні 24% річних. У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. [PERSON] виконав свої зобовязання по поверненню грошових коштів 09.06.2015 р. [PERSON] своїх зобовязань не виконав. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобовязання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. Факт повернення суми позики до звернення позивача до суду, але з порушенням встановленого договором позики строку повернення, не звільняє боржника від відповідальності, передбаченої статтями 625,1048 ЦК України, що відповідає правовій позиції, викладений в постанові Верховного Суду України у справі №6-37цс15. Згідно ст.1048 ЦК України проценти за договором позики, у разі відсутності іншої домовленості, виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо у зобовязанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обовязок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (ст. 540 ЦК України). Отже, кожен з відповідачів є відповідальним в 1/3 частці залишку заборгованості, яка рішенням апеляційного суду від 19 січня 2012 р. визначена в розмірі 19861,75 доларів США (по 6620,58 доларів США). Таким чином, підлягають задоволенню вимоги про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання та 24% річних за користування чужими грошовими коштами за період з 01.11.2013 р. по 01.06.2015 р. для [PERSON] та з 01.11.2013 р. по 01.12.2016 р. для [PERSON] Заборгованість [PERSON] за період з 01.11.2013 р. по 01.06.2015 р. у виді 24% річних від суми основної заборгованості 6620,58 доларів США складає 2515,82 доларів США, а 3% річних за цей же період 314,47 доларів США, а всього 2830,29 дол. США, що еквівалентно 74071,8 грн. по курсу НБУ 26,1711 грн. за 1 долар США станом на 13.12.2016 р. (в межах заявлених позовних вимог). Заборгованість [PERSON] за період з 01.11.2013 р. по 01.12.2016 р. у виді 24% річних від суми основної заборгованості 6620,58 доларів США складає 4899,22 доларів США, а 3% річних за цей же період 612,4 доларів США, а всього 5511,62 доларів США, що еквівалентно 144245,39 грн. по курсу НБУ 26,1711 грн. за 1 долар США станом на 13.12.2016 р. (в межах заявлених позовних вимог).

Outcome: approved