Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

В липні 2017 року до суду звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. Просив суд встановити той факт, що [PERSON], [INFO], уродженець м. Кременчука, постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року разом із своєю матір'ю [PERSON], [INFO]. Заявник у судовому засіданні підтримав заяву і просив її задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи Автозаводського районного відділу Державної міграційної служби України УДМС у Полтавській області Тимченко Я.О. у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. [PERSON] народився [INFO] у м Кременчуці Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданим відділом РАЦСу Крюківського райвиконкому м. Кременчука (отделом загса Крюковского райисполкома г. Кременчуга) (а.с. 3). З 01.09.1997 року по 07.06.2002 року [PERSON] навчався у Кременчуцькій спеціалізованій загальноосвітній школі-інтернаті Полтавської обласної ради, що підтверджується довідкою № 01-26/99 від 330.03.2017 року (а.с. 4); разом з матір'ю [PERSON] проживав у [ADDRESS]. У 2001 році заявник виїжджав до республіки Польща, для чого отримував проїзний документ дитини, де вказано місце проживання: [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно акту № 689 від 29.05.2017 року, виданого ТОВ «Житлорембудсервіс» [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з 2006 року по теперішній час (а.с. 6). Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Встановлення факту необхідно для отримання заявником паспорту. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає необхідним встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], на території України станом на 24 серпня 1991 року разом із своєю матір'ю [PERSON], [INFO]. Частиною 7 статті 235 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved