Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він є онуком [PERSON] , яка померла [INFO] у віці 85 років. Причиною її стала хронічна серцево-судинна недостатність, склероз судин головного мозку. [PERSON] на момент смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Проживала одиноко. У встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач звернувся до Другої Дубенської державної нотаріальної контори із метою подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі, де йому повідомили, що у приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Фоменкової Ю.В., відкрито спадкову справу №30/2018 після смерті [PERSON] , на підставі заяви відповідачки [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом. Після цього, 07.06.2018 року, він подав заяву про прийняття спадщини після смерті бабусі приватному нотаріусу Дубенського районного нотаріального округу Фоменковій Ю.В, яку нотаріус отримала 12.07.2018. Однак, йому стало відомо, що 19 березня 2018 року, секретарем Озерянської сільської ради Дубенського району Рівненської області посвідчено заповіт [PERSON] , який зареєстровано в реєстрі за №33. Зі змісту вищевказаного заповіту вбачається, що все майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, що буде належати спадкодавці на день смерті, і на що за законом вона матиме право заповідає своїй невістці [PERSON] , яка народилася [INFO] . Вважає, що вищезгаданий заповіт складений із порушенням вимог чинного законодавства, а також є таким, що не відповідає волі заповідача з огляду на наступне. У відповідності із випискою із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] спостерігалась у Варковицькій АЗПСМ з 1985 року по дату смерті, з приводу наступних діагнозів: Ішемічна хвороба серця (ІХС).Атеросклеротичний кардіосклероз (АККС). Артеріальна гіпертензія. Серцева недостатність (СН) II ступені. Церебральний атеросклероз. Катаракта обох очей. Дисциркуляторна енцефалопатія (ДЕП) І ступення змішаного ґенезу. Кіста Беккера лівої підколінної ямки. Деформуючий остеоартроз (ДОА) лівого колінного суглобу. Востаннє [PERSON] була оглянута 07.05.1988 року Дубенською ВТЕК, та визнана інвалідом II групи довічно. Причина захворювання - загальне захворювання (по зору). Зазначає, що II група інвалідності [PERSON] була встановлена довічно на підставі діагнозів: складнена міопія високої ступені, міопічний астигматизм, міопічний центральний хоріоретиніт, помутніння скловидного тіла обох очей з гостротою зору правого ока - 0,05 з корекцією 0,08; з гостротою зору лівого ока - 0,03 з корекцією 0,05. Таким чином, вищевказані діагнози, які були встановлені бабусі позивача, дають підстави стверджувати, що вона не могла ні прочитати, ні підписати, а отже усвідомити, що саме вона підписує заповіт, ще й за день до смерті. Позивач звертає увагу суду також і на помилку в написанні ініціалів та досить чіткий і розбірливий напис у заповіті: «Заповіт до підписання прочитаний мною [PERSON] вголос і власноручно підписаний». Тому вважає, що зазначений у заповіті рукописний текст та підпис має дефекти волі, та складений іншою особою, а не самою заповідачкою. Заповіт був підписаний за день до смерті заповідачки, хоча в останні дні свого життя [PERSON] була лежачою та не могла вільно рухатись у зв`язку з хворобою лівого колінного суглобу, яка була встановлена ще 08.02.2016 році. В заключенні лікаря, зробленого в день смерті заповідачки, констатована хронічна серцево-судинна недостатність та склероз судин головного мозку. З огляду на це, 19.03.2018 (за день до смерті) вона не мала фізичної можливості з`явитися в приміщення Озерянської сільської ради, яка знаходиться в іншому населеному пункті, і поставити підпис. Тому позивач вважає, що нотаріальні дії вчинялися у в селі Квітневе, всупереч запису у заповіті про їх виконання в селі Озеряни або підпис у приміщенні сільської ради був поставлений іншою особою. Просить визнати недійсним заповіт від 19 березня 2018 року, складений [PERSON] , яка померла [INFO] , а також, з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить усунути від права на спадкування за заповітом та за законом [PERSON] після смерті [PERSON] . Справу передано за підсудністю до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області відповідно до ухвали Вінницького міського суду від 22.10.2018. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 22.11.2018 справу прийнято до розгляду та розпочато підготовче провадження. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] позов визнала. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до загальних положень про спадкування, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (статті 1216 та 1217 ЦК України). В свою чергу, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ЦК України). Згідно ст.1223ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла, [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 12). Як зазначено в заповіті посвідченого секретарем Озерянської сільської ради Дубенського району Рівненської області, зареєстровано в реєстрі за №33 Коліщук В.В . , [PERSON] все майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, що буде належати спадкодавці на день смерті, і на що за законом вона матиме право заповідає своїй невістці [PERSON] , яка народилася [INFO] (а.с. 11). Згідно довідок виданих Озерянською сільською радою від 01.06.2018 року № 510, № 511, [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживала одинокою (а.с. 14,15). Згідно з випискою № 18 від 19.04.2018 року із медичної карти амбулаторного хворого № 3545 [PERSON] спостерігалась у Варковицькій АЗПСМ з 1985 року по дату смерті, з приводу наступних діагнозів: Ішемічна хвороба серця (ІХС).Атеросклеротичний кардіосклероз (АККС). Артеріальна гіпертензія. Серцева недостатність (СН) II ступені. Церебральний атеросклероз. Катаракта обох очей. Дисциркуляторна енцефалопатія (ДЕП) І ступення змішаного ґенезу. Кіста Беккера лівої підколінної ямки. Деформуючий остеоартроз (ДОА) лівого колінного суглобу (а.с. 17). Як зазначено у відповіді на адвокатський запит № 504/01-12/18 від 01.06.2018 року востаннє [PERSON] була оглянута 07.05.1988 року Дубенською ВТЕК, та визнана інвалідом II групи довічно, на підставі діагнозів: ускладнена міопія високої ступені, міопічний астигматизм, міопічний центральний хоріоретиніт, помутніння скловидного тіла обох очей з гостротою зору правого ока - 0,05 з корекцією 0,08; з гостротою зору лівого ока - 0,03 з корекцією 0,05. Причина захворювання - загальне захворювання (по зору) (а.с. 18). Відповідно до письмових пояснень секретаря Озерянської сільської ради Дубенського району Рівненської області Коліщук В.В. від 07.08.2018 року, відібраних слідчим СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області лейтенантом поліції Вовтонюк Н.О., Коліщук В.В., працюючи секретарем Озерянської сільської ради Дубенського району Рівненської області, на прохання сина [PERSON] , [PERSON] , склала заповіт від імені [PERSON] , який в будинку по [ADDRESS] , в присутності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , прочитала вголос. Згідно змісту заповіту, все своє майно [PERSON] заповіла своїй невістці [PERSON] . Оскільки [PERSON] була вже у важкому стані, не могла писати, майже нічого не бачила та майже не рухалась, весь час знаходилась на ліжку в лежачому положенні, два примірники заповіту підписала сама невістка [PERSON] (а.с. 184). Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, що визначено ст. 1233 ЦК України. Ст. 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Крім того, ст. 1247 ЦК України визначені загальні вимоги до форми заповіту, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Згідно з положеннями ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст. 1253 цього Кодексу) . Ст. 1253 ЦК України визначає, що на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Згідно із вимогами ст. 203 ЦК України, для чинності правочину, зміст самого правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Ст. 207 ЦК України визначає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) . Якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог встановлених частинами третьою (вільність волевиявлення учасників правочину та відповідність його їх внутрішній волі) , п`ятою (реальність настання правових наслідків, що обумовлені ним) ст. 203 ЦК України, а згідно ч. 2 цієї статті, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) і у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, але у випадках, встановлених ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача щодо визнання недійсним заповіту підлягають до задоволення. Вимога позивача щодо усунення від права на спадкування за заповітом та за законом [PERSON] задоволенню не підлягає, враховуючи наступне. Підстави для усунення від права на спадкування визначені ст. 1224 ЦК України. Зокрема, у ч. 2 ст. 1224 ЦК України зазначено, що не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Суд вважає, що на підтвердження цієї вимоги, позивачем не було надано суду достатніх та належних доказів. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 15-16, 186-187, 215-217, 236, 1220, 1236, 1268-1270 ЦК України, та

Outcome: partial