Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

В липні 2014р. Позивач - [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], третя особа Шевченківський районний відділ Головного управління держаної міграційної служби України в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, в якому просив визнати Відповідача таким, що втратила право на користування житлом за адресою: [ADDRESS] та зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Свою позовну заяву Позивач мотивував тим, що він є співвласником квартири [ADDRESS], в якій він постійно проживає зі своєю дружиною - [PERSON]. Разом з тим, у вказаній квартирі зареєстрована, окрім нього, ще його колишня невістка - [PERSON], яка починаючи з серпня 2012 року у вказаній квартирі не проживала, витрат по утриманню житла та оплати житлово-комунальних послуг не несла, її особисті речі в квартирі відсутні. Позивач зазначив, що на сьогоднішній день шлюб між його сином - [PERSON] та Відповідачкою розірваний. Про поважність причин відсутності Відповідачки за місцем реєстрації йому не відомо, фактичне місце проживання остання йому не повідомляла. Таким чином, [PERSON] втратила право користування житлом, а саме [ADDRESS], у зв'язку з її відсутністю за місцем реєстрації понад один рік. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В.М. від 23.09.2014р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в судовому засіданні (а.с.14). При цьому, у судовому засіданні Позивач зробив усну заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині зняття Відповідача - [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 04.12.2014р. заяву [PERSON] про залишення без розгляду частини позовних вимог задоволено, позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа Шевченківський районний відділ Головного управління держаної міграційної служби України в м. Києві, в частині позовної вимог про зняття з реєстраційного обліку - залишено без розгляду. Також у судовому засіданні Позивач подав заяву про виклик свідків: [PERSON] та [PERSON], які можуть підтвердити обставини, наведені в позовній заяві (а.с.27). Суд протокольною ухвалою від 04.12.2014р. задовольнив заяву позивача та допитав заявлених свідків. Так, свідки [PERSON], який проживає в [ADDRESS], та [PERSON], який проживає в [ADDRESS], повідомили суду, що вони є сусідами та знають Позивача з 1987 року. Зазначили, що досить часто бувають в квартирі Позивача, раз на тиждень точно, проте невістку останнього не бачили вже близько 2 років. Зазначили, що Позивач проживає разом з дружиною, речей невістки в квартирі не бачили. Позивач підтримав позовні вимоги про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування кв. [ADDRESS] та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи, що Відповідач у судове засідання не з'явився, своїх представників для участі у розгляді справи не направив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав, а Позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши подані Позивачем документи, заслухавши свідків, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що Позивач разом зі своєю дружиною - [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 06.11.2006р., виданим згідно розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 06.11.2006р. № 6976 (а.с.5). Відповідно до Довідки, виданої ЖЕК «Татарка» 09.07.2014р. № 1065 (а.с.6) встановлено, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та його колишня невістка - [PERSON] (Відповідач). Актами сусідів Позивача від 14.02.2014р., від 25.04.2014р., від 03.07.2014р., підписи яких засвідчені інспектором КП «ЖЕК «Татарка» [PERSON], підпис якої засвідчений директором КП «ЖЕК «Татарка», встановлено, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає з серпня 2012р. (а.с.7-9). Згідно ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 163 Житлового кодексу Української РСР зазначено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК України). З огляду на те, що як встановлено у судовому засіданні Відповідач - [PERSON] не проживає у [ADDRESS] з серпня 2012 року, тобто більше року, доказів, які б підтверджували поважність причин відсутності Відповідача за зареєстрованим місцем проживання в матеріалах справи не міститься, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з Відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесенні останнім і документально підтверджені, які складаються з судового збору у розмірі 243,60 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 383, 391,405 ЦК України, ст.ст. 71, 72, 150, 163 ЖК Української РСР, та

Outcome: approved