Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

В липні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м.Торецьк, вул.8 Березня, буд.54. В обґрунтування позову зазначила наступне. [PERSON] є власником житлового будинку №54 по вул. 8 Березня м. Торецька Донецької області. У вказаному будинку крім неї зареєстрований її син відповідач [PERSON] Однак на теперішній час фактично в зазначеному будинку не проживає та не зявляється протягом більше 3 років, оскільки переїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації. Через постійне проживання та роботу в іншій державі відповідач не має можливості добровільно знятись з реєстрації місця проживання. Витрат, пов'язаних зі сплатою комунальних послуг він не несе, участі в утриманні житлового приміщення не приймає. Збереження реєстрації за відповідачем перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, у звязку з цим вона змушена звернутись до суду із зазначеним позовом. Позивач просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами. У відповідності до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно положень ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Права власника житлового будинку також визначені ст.383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що відповідно до копії договору дарування від 06.06.1992 року позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, що розташований за адеросою: Донецька область, м. Торецьк, вул. 8 Березня, 54 (а.с.6-7). За вказаною адресою зареєстрований також син позивача [PERSON], який у даному будинку не проживає більше одного року. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в письмовій заяві підтвердив, що дійсно тривалий час проживає поза межами м. Торецька. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON]\~до [PERSON]\~про визнання\~особи такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням слід задовольнити. Враховуючи те,\~що відповідно\~до ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»\~рішення суду\~по справам\~даної категорії\~є безпосередньою\~підставою для\~зняття з\~реєстрації особи,\~яка визнана\~за рішенням\~суду такою,\~що втратила\~право на\~користування житловим\~приміщенням,\~реєстраційний орган\~не вправі\~відмовити в\~знятті з\~реєстрації такої\~особи з\~посиланням на\~те,\~що суд\~не зобов'язав\~його вчинити\~цю дію. Відтак відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку.

Outcome: partial