Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

В квітні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20.05.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Посилаючись на те, що відповідач порушив умови договору щодо повернення кредитних коштів, позивач просив суд стягнути суму заборгованості за кредитним договором у сумі 46 775,53 грн., а також судові витрати. 05.06.2018 року ухвалою судді прийнятодо розгляду позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 100). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2018 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором- задоволено (а.с. 107-108). Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 20.05.2013 року в сумі 46 775,53 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом за період з 30.06.2015 року по 28.02.2018 року у розмірі 3436,52 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом з період з 18.01.2014 року по 05.04.2018 року у розмірі 37435,41 грн.; заборгованість за пенею за період з 31.07.2015 року по 31.03.2018 року у розмірі 3200,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 2203,60 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1762 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2020 року поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено (а.с. 130-131). Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором- скасовано. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29.01.2020 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 156-162). Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, разом з позовом подавав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, представником відповідача надана заява про розгляд справи за відсутності відповідача та представника відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що 20.05.2013 року відповідач [PERSON] звернулась до Банку з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Банку (а.с. 6). До кредитного договору Банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.8-22). Згідно із наданим Банком розрахунком (а.с. 4-5, 64-65), заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 20.05.2013 року станом на 05.04.2018 року у розмірі 46 775,53 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом за період з 30.06.2015 року по 28.02.2018 року у розмірі 3436,52 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом з період з 18.01.2014 року по 05.04.2018 року у розмірі 37435,41 грн.; заборгованість за пенею за період з 31.07.2015 року по 31.03.2018 року у розмірі 3200,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 2203,60 грн., від сплати якої відповідач на користь Банку у добровільному порядку ухиляється. Строк дії картки відповідача згідно із довідкою Банку становить до 09/18 (а.с. 141). Однак, відповідно до ст. 207 ч. 2 ч. 1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ст. 633 ч.1 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1048 ч. 1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ст. 1050 ч.1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У вищезазначеній заяві позичальника [PERSON] від 20.05.2013 року (а.с.6) процентна ставка, розмір штрафів та комісії не зазначені. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам за користування кредитом, комісію та штрафи. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяги з Тарифів та Умов розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, штрафів тощо та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Таким чином, судом встановлено, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору [PERSON] з Банком, Банк дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, які суд враховувати у цій справі на виконання вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування Банку, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі, відсутні. Проте, Банком не було надано у матеріали цієї справи суду довідки із підписом відповідача [PERSON] про ознайомлення останньої з Умовами та правилами надання послуг Банком (із зазначенням відсоткової ставки процентів, комісії штрафів тощо). При вищевикладених встановлених судом фактичних обставинах цієї справи, строк дії картки відповідача до 09/18 (а.с. 141) не впливає на правильність вирішення цієї справи судом. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги (тому позовна давність у цій частині позовних вимог Банку не може бути застосована судом за заявою відповідача, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд встановив, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Банк у своєму позові у цій справі (а.с. 50) просив стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за тілом кредиту 3436,52 грн. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу …в межах заявлених вимог. Таким чином, стягненню з [PERSON] на користь Банку у цій справі підлягає лише фактично отримана сума кредитних коштів 3436,52 грн. Відповідач [PERSON] у цій частині позов Банку в суді не спростовувала. При вищевикладених обставинах, доводи відповідача [PERSON] лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи. За таких обставин, позовні вимоги Банку слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь Банку 3436,52 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити. Крім того, в силу вимог ч.ч. 1, 10 ст. 141 ЦПК України при частково задоволенні позову при вищевикладених обставинах, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 129,45 грн. Розрахунок: - Банк має право на стягнення з відповідача у цій справі судового збору за подачу позову до суду першої інстанції пропорційно до суми задоволених позовних вимог у розмірі 129,45 грн. (розрахунок: судовий збір за подачу позву, сплачений Банком, у розмірі 1762 грн. (а.с. 38) * сума задоволених позовних вимог Банку 3436,52 грн./сума заявлених позовних вимог Банку 46775,53 грн.).

Outcome: partial