Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача борг за спожиту теплову енергію в розмірі 4309,70 грн., та 527,78 грн. - суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції та 55,30 грн. - три відсотки річних та судовий збір у сумі 1218,00 грн. Як на підставу позовних вимог вказано, що між сторонами був укладений договір про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання від 25.12.2007 №603087. Позивач надав теплову енергію за період з 01.02.2014 по 01.04.2015 на суму 4537,97 грн., за яку відповідач не сплатив, чим не виконав свої договірні зобов`язання у повному обсязі. Таким чином, станом на 01.04.2015 борг відповідача перед позивачем за період з 01.02.2014 по 01.04.2015, з врахуванням перерахунку 228,27 грн., становить 4309,70 грн. Крім того, за період з 01.02.2014 по 01.04.2015 відповідачу нараховано 527,78 грн. інфляційних втрат та 55,30 грн. трьох відсотків річних. Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.02.2016 позовні вимоги Публічного акціонерного\~товариства «Миколаївська\~теплоелектроцентраль» задоволено в повному обсязі. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 08.10.2020 заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні. Згідно розпорядження керівника апарату Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.10.2020 за №207 справу направлено на новий авто розподіл в зв`язку із зміною спеціалізації судді Кокорєва В.В. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2020 справу передано судді Коваленку І.В. Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленка І.В. від 23.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням, яке міститься в матеріалах справи. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Публічне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам міста Миколаєва. В опалювальних сезонах 2014-2015 роках, Публічне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» здійснювало постачання теплової енергії до квартири [ADDRESS] , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалюваного сезону. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 25.12.2008, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рудою О.М., відповідачу на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.10.2020, інформаційна довідка №227320351, право власності на квартиру [ADDRESS] за вищевказаною адресою з 29.11.2010 зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.2010, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рудою О.М. Відповідно до відповіді сектору адресно-довідкової роботи УДМС в Миколаївській області від 04.12.2015 відповідач з 13.11.2015 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказана норма узгоджується із статтею 13 Конституції України, якою визначено, що власність зобов`язує. Отже чинне законодавство визначає обов`язок для власника, незалежно від фактичного проживання, сплачувати комунальні послуги на утримання житла. Статями 68, 162 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Положеннями статей 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не був власником квартири [ADDRESS] у період утворення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Миколаївська теплоелектроцентраль» у сумі 4309,78 грн., доказів реєстрації його місця проживання за вказаною адресою матеріали справи не містять, як і не містять доказів того, що відповідач був споживачем послуг з теплопостачання. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, підстави для стягнення з відповідача судових витрат в порядку статті 141 ЦПК України, відсутні.

Outcome: dismissed