Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Універсальна товарна біржа «Миколаїв - гарант» про визнання угоди дійсною, поділ спільного майна подружжя , про розподіл майна, набутого під час шлюбу. У позовній заяві [PERSON] просила суд: - визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 23 листопада 2001 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони на Універсальній товарній біржі «Миколаїв-гарант» за реєстровим номером 2-201. - визнати квартиру [ADDRESS] спільним майном подружжя, визначивши їх з [PERSON] частки у вказаному майні рівними; - припинити право власності [PERSON] на ? частку квартири [ADDRESS], визнавши за нею право власності на цю частку, з виплатою відповідачу грошової компенсації в розмірі реальної вартості майна з врахуванням суми спільних грошових вкладів. У заяві позивач вказала, що з 09.01.1988 року перебувала у зареєстрованому шлюбові з [PERSON], який було розірвано за рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 22.01.2014 року. За час спільного проживання у шлюбі ними було придбано наступне майно: квартиру [ADDRESS], гараж в АГК «Путєєц», право власності на які було оформлено на [PERSON] Крім цього на ім'я відповідача в ПАТ КБ «Приватбанк», КС «Надія» та ПАТ «Сбербанк Росії» було відкрито рахунки по збереженню грошових вкладів. Посилаючись на те, що на даний час у них з відповідачем виникли стійкі конфлікті стосунки, пов'язані з неправомірною поведінкою [PERSON], які унеможливлюють спільне користування майном, просила розподілити майно, припинивши право власності відповідача у спільній квартирі, з виплатою йому грошової компенсації, з врахуванням грошових вкладів. В подальшому, уточнивши позовні вимоги [PERSON] просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу спірної квартири. Розподілити майно набуте за час шлюбу, визнавши за нею право власності на 87/100 часток квартири [ADDRESS], залишивши у власності [PERSON] 13/100 частки. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Фактичні обставини викладені у своїй заяві [PERSON] підтвердила. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги [PERSON] визнав частково, не заперечував проти розподілу спірної квартири та визнання за позивачем права власності на ? частку, також не заперечував проти розподілу грошових коштів, що знаходяться на рахунку у КС «Надія», з виплатою [PERSON] 26831,10 грн., в іншій частині заявлених вимог просив відмовити за необґрунтованістю. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає, просить розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату розгляду справи повідомлялись своєчасно, належним чином. Судом приймалось рішення за відсутності нез'явившихся сторін на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні сторони 09.09.1988 року зареєстрували шлюб. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 22.01.2014 року, що набрало законної сили 03.02.2014 року, шлюб було розірвано, вказаним рішенням було встановлено, що шлюбні відносини, які включають до себе і ведення спільного господарства, припинені сторонами з липня 2011 року. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Вирішуючи спір, щодо поділу спільного майна сторін, суд виходить з наступного: Відповідно до положень ст..5 ЦК України та п.4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, норм розділу VІІ Прикінцевих положень СК України, правовий статус майна щодо якого виник спір, визначається нормами матеріального права, яке діяло на час його придбання (виникнення правовідносин). Відповідно до положень ст..ст.22 КпШС УРСР - майно набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Зазначена правова позиція закріплена і ст..60 СК України. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року (далі Постанови) - вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Судом було встановлено, що за час шлюбу сторони придбали наступне майно: - квартиру [ADDRESS]. - грошові кошти у розмірі 53662,20 грн., які перебувають на депозитному рахунку у КС «Надія», відкритому 29.04.2008 року на ім'я [PERSON] Спірна квартира була придбана за договором купівлі-продажу, укладеного на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 23 листопада 2001 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони на Універсальній товарній біржі «Миколаїв-гарант» за реєстровим номером 2-201. Вказаний договір було зареєстровано у ММБТІ 29.11.2001 року за реєстровим номером 18323. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №125-078 від 16.07.2014 року вартість спірного майна складає 347463 грн. Відповідно до положень ст..227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідченим, якщо хоча б однією зі сторін був громадянин. Згідно до положень ст..47 ЦК УРСР Відповідно ст.47 ч.2 ЦК УССР, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення , суд може визнати такий договір дійсним. Аналогічна правова норма закріплена ст..220 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що вказаний договір є дійсним з моменту укладення. Згідно ст..28 КпШС УРСР та ст.. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно ст..28 КпШС УРСР та ст.. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. При вирішені спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Аналогічні роз'яснення дано у п.30 Постанови. При цьому, судом не встановлено будь-яких обставин, які б були підставою для відступу від засади рівності часток подружжя. Згідно ст..71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до роз'яснень п.25 Постанови - вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що частки співвласників у спірній квартирі є рівними по ? частині. Також суд не приймає до уваги посилання позивачки на те, що частка [PERSON] у спірному майні має бути зменшена до 13/100 з врахуванням грошових коштів у розмірі 15433,76 доларів США, які перебувають на депозитному рахунку №SAMDN 80000731 у ПАТ КБ «Приват Банк», оскільки як вбачається з наданих суду документів, зокрема відповіді ПАТ КБ «Приватбанк» №30.1.0.0/2-20140506/3091 від 13.05.2014 року, вказаний депозитний рахунок відповідачем було відкрито 25.12.2012 року, після припинення сторонами подружніх стосунків, а отже вказані грошові кошти є особистою власністю [PERSON], оскільки відповідно до рішення Заводського районного суду м.Миколаєва подружні стосунки сторін, які включають у себе і ведення спільного господарства були припинені з липня 2011 року. Відповідно до положень ст..61 ч.3 ЦПК України - обставини, встановлені судовим рішенням зокрема у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Вимоги, щодо поділу грошових коштів та [PERSON] не заявлялись. Згідно ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, виходячи з ціни позову, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати по оплаті експертизи у розмірі 500 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.; та в дохід держави судовий збір у розмірі 1493,72 грн.

Outcome: partial