Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 24.01.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 28 січня 2020 року. [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою про розірвання шлюбу. Так, обґрунтовуючи вимоги, заявники вказували, що між ними, [PERSON] , що народився [INFO] , паспорт серії [NUMBER] виданий Рахівським РВ УМВС України в Закарпатській області 22.10.2008 року, та [PERSON] , що народилася [INFO] , паспорт серії [NUMBER] виданий Ужгородським MB ГУДМС України в Закарпатській області 16.09.2015 року, було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 05 листопада 2019 року, серія [NUMBER] . Від шлюбу заявники мають одну неповнолітню дитину [PERSON] , що народився [INFO] (свідоцтво про народження від 09 листопада 2016 року, видане Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, серії [NUMBER] ). Зазначають, що через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між ними не склалося. Фактично шлюбні відносини між заявниками припинені та спільне господарство не ведеться. За таких обставин вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Між [PERSON] та [PERSON] досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільної дитини [PERSON] , про що свідчить нотаріально посвідчений договір від 06.11.2019. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] залишається проживати з матір`ю, при цьому батько має право бачитись з ним в порядку, передбаченому зазначеним договором. Будь - які спори стосовно майна або інших питань між заявниками відсутні. Посилаючись на вищевикладене, просять суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований 29 серпня 2015 у Видричанській сільській раді, Рахівського району, Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 29 серпня 2015 зроблено актовий запис № 6. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали через канцелярію суду письмові заяви, у яких просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] , що народився [INFO] , паспорт серії [NUMBER] виданий Рахівським РВ УМВС України в Закарпатській області 22.10.2008 року, та [PERSON] , що народилася [INFO] , паспорт серії [NUMBER] виданий Ужгородським MB ГУДМС України в Закарпатській області 16.09.2015, зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №6, виданим Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 05 листопада 2019. Від шлюбу заявники мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , що народився [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1452, виданим Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 09 листопада 2016. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно частин 2 та 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки заявники наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім`я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. За домовленістю заявників їх малолітній син [PERSON] , [INFO] , залишається проживати разом із матір`ю, при цьому батько має право бачитись з ним в порядку, передбаченому зазначеним договором. На підтвердження досягнення згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, умов її утримання та участі батьків у вихованні дитини, заявниками подано копію письмового договору від 06.11.2019, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Парамоновим О.В. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з`ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя, як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з`ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] усвідомили всі можливі наслідки розірвання шлюбу між ними та бажають розірвати шлюб між собою, адже це не суперечить їх дійсній, внутрішній волі, як сторонам у шлюбі. Враховуючи вищевикладене, суд з`ясувавши, що бажання сторін відповідають їх волі, дійсні причини подання заяви про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дитини, перевіривши умови письмового договору передбаченого ч. 1, 2 ст. 109 СК України, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам і тому шлюб має бути розірваний. Таким чином спільна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 109, 115 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved