Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

В інтересах держави в особі уповноваженого органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах обласного Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, Волинської обласної ради до суду звернувся прокурор із вказаним позовом, який обґрунтувано тим, що між обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] були укладені договори про надання позики для будівництва житлового будинку, строком на 10 років під 3 відсотки річних в гривнях. З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх обов'язків за договором позики між Фондом та [PERSON], [PERSON] 5 листопада 2013 року був укладений договір поруки, згідно якого поручителі несуть повну відповідальність разом з позичальником [PERSON] перед Фондом за виконання зобов'язань по кредитному договору. В порушення умов договору позики [PERSON] протягом тривалого часу не здійснює погашення основної суми позики та відсотків за користування нею, крім того, на адресу відповідачів обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі неодноразово направлялись вимоги про сплату суми боргу за договорами позики. У зв'язку з чим, станом на 3 грудня 2018 року виникла заборгованість на загальну суму 57 191, 47 копійок, тому просили стягнути солідарно з відповідачів заборгованості за договорами про надання позики для будівництва житлового будинку в сумі 57 191,47 гривню та судовий збір по справі. В даному судовому засіданні прокурор Яненко В.В. позов підтримала, просила задовольнити із наведених у ньому підстав. Обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі свого представника для участі в розгляді справи не направили, до суду подали заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечували. Волинська обласна рада свого представника в судове засідання не направили, однак про дату, час та місце судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином, що підтверджується розпискою, наявною в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON], кожен зокрема в судове засідання не з'явилися, однак про дату, час та місце судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином, що підтверджується розпискою, наявною в матеріалах справи. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 1 ст. 526 вищевказаного Кодексу визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 553, 554 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В судовому засіданні встановлено, що між обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] були укладені договори про надання позики для будівництва житлового будинку, а саме: 27 листопада 2013 року № 2446 на суму 100 000 гривень; 11 вересня 2014 року № 2446/1 на суму 50 000 гривень, 12 листопада 2014 року № 2446/2 на суму 50 000 гривень, строком на 10 років під 3 відсотків річних в гривнях (а.с. 10-16). 5 листопада 2013 року між Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого поручителі несуть повну відповідальність разом з позичальником [PERSON] перед Фондом за виконання зобов'язань по кредитному договору (а.с. 25). Із матеріалів справи вбачається, що Волинським обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі відповідачам неодноразово надсилалися претензії про стягнення заборгованості за договором позики, яка на момент звернення до суду не виплачена (а.с. 16-17, 19-23). А тому, зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги визнання позову відповідачем [PERSON], суд приходить висновку про підставність позовних вимог. Крім того, відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути 1 921 гривню судового збору, тобто по 640 гривень 34 копійки з кожного.

Outcome: approved