Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що восени 2012 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, за яким [PERSON] отримав від позивача 5000 доларів США та зобовязався повернути вказану грошову суму до 26 лютого 2013 року. На підтвердження отримання грошових коштів від позивача [PERSON] надав власноруч написану розписку. Пізніше [PERSON] передав [PERSON] ще грошові кошти у розмірі 5000 доларів США. Позивач звертався до [PERSON] з вимогами щодо повернення грошових коштів, проте відповідач ігнорував вказані вимоги. Зважаючи на це, [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] борг за договором позики у загальному розмірі 10000 доларів США, а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 14790 гривень, а також моральну шкоду у розмір 10000 гривень. Сторони у судове засідання не зявились. [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити його в повному обсязі, а також проводити розгляд справи за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про своє ставлення до предявленого позову не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими конвертами, які направлялись на його адресу, проте були повернуті на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання» (а.с.24,29). Тому, на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 08 жовтня 2012 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000 доларів США, а [PERSON] зобовязався повернути вказані грошові кошти до 26 лютого 2013 року. Вказана обставина підтверджується копією розписки (а.с.7). У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За правилами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановлено, що у строк, визначений розпискою [PERSON] не повернув грошові кошти. Так, в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що «відповідно до норм ст.ст.1046,1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання». Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 зазначено, що «письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику». Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки». Таким чином, суд прийшов до висновку, що між сторонами 08 жовтня 2012 року був укладений договір позики В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] виконав свої зобовязання за договором позики та повернув грошові кошти. За правилами ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Саме, тому, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики у розмірі 5000 доларів США. Судом не встановлено підстав для стягнення з відповідача боргу за договором позики у більшому розмірі, зокрема у розмірі 10000 доларів США. Оскільки такий розмір боргу не підтверджується жодними письмовими доказами, а посилання позивача на те, що він передав відповідачеві додатково грошові кошти у розмірі 5000 доларів США є припущенням, яке не може бути покладено в основу судового рішення. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики у розмірі 5000 доларів США. У відповідності до розяснень Верховного Суду України в п.14 постанови Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 28 жовтня 2015 року 5000 доларів США еквівалентно 114316 гривень (5000 * 22,8632). У відповідності до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, кількість днів прострочення виконання зобовязання за період з 26 лютого 2013 року по день ухвалення рішення становить 974 календарних днів. Таким чином, 3% річних від простроченої від простроченої суми становить 9151 гривень 54 копійки (3% * 114316*974) / 365). Крім цього, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на його користь моральної шкоди у розмірі 10000 гривень не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. У відповідності до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, стягнення моральної шкоди за порушення зобовязання щодо повернення позики не передбачено чинним законодавством, що регулює спірні правовідносини, а також не передбачено розпискою, яка підтверджує укладення між сторонами договору позики. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З квитанції (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 2364 гривень 91 копійок. Позов [PERSON] задоволений частково. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витати на оплату судового збору у розмірі 1234 гривень 72 копійок, оскільки позов [PERSON] задоволений на 52,21% (123467,54 : 236490*100%) (2364,91*52,21%).

Outcome: partial