Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

В обґрунтування заяви [PERSON] посилалась на те, що [INFO] у м. Севастополь Автономної Республіки Крим померла її тітка [PERSON] , на підтвердження чого є довідка про смерть № [NUMBER] , яка видана відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балаклавського району м. Севастополя 19.03.2021. [PERSON] залишила заповіт на ім`я заявника. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Покликаючись на те, що вона не може оформити спадщину після смерті своєї тітки [PERSON] , заявник просила ухвалити рішення, яким встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянки України, померлої [INFO] , місце смерті Україна, Автономна Республіка Крим, м. Севастополь. Заявник [PERSON] з`явилась у судове засідання, яке призначалося на 12.04.2021. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала з викладених у ній підстав, просила її задовольнити. Додатково пояснила, що померла [PERSON] була її тіткою, оскільки була рідною сестрою батька заявника. Зазначила, що померла мала прізвище [PERSON] , яке змінила на [PERSON] у зв`язку із реєстрацією шлюбу, що був зареєстрований у селі Гайове Барського району. У судове засідання, призначене на 16.04.2021, [PERSON] не з`явилась, подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, до якої долучила додаткові докази. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву з проханням справу розглянути без участі Барського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), при ухваленні рішення покладався на думку суду. Дослідивши матеріали справи суд дійшов таких висновків. Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Судом встановлено, що Барським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) рішенням № 179/18.1/38 від 23.03.2021 [PERSON] відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] , [INFO] , оскільки заявником для підтвердження факту смерті не пред`явлено медичний документ, форма якого б відповідала формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13-24». Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.03.1977, яке видано відділом записів актів громадянського стану у місті Бар Вінницької області УРСР, « [PERSON] » (російською мовою) народилась [INFO] , батьками її зазначені (російською мовою) « [PERSON] » та « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] від 21.05.1952, « [PERSON] » (російською мовою) народилась [INFO] , батьками якої зазначені « [PERSON] » та « [PERSON] ». Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00030353971 від 14.04.2021, батьком [PERSON] (батько заявника), [INFO] є [PERSON] . Цим витягом разом із свідоцтвом про народження [PERSON] підтверджується, що батько заявника був її рідним братом. Зміна прізвища [PERSON] на [PERSON] підтверджується повідомленням Барського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), відповідно до якого у відділі реєстрації актів цивільного стану наявний актовий запис про шлюб № 13 від 21.09.1962, складений виконавчим комітетом Гаївської сільської ради, Барського району Вінницької області на громадян [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.10.1977, виданим Гаївською сільською радою Барського району Вінницької області, підтверджується зміна прізвища заявника з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням 08.10.1977 шлюбу з [PERSON] , запис № 10. Отже, вищенаведеними документами підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , є тіткою по батьковій лінії заявника [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних сімейних і кримінальних справах (укр/рос) від 22.01.1993, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Заявником до заяви додано копію заповіту (оригінал якого був оглянутий у судовому засіданні), який складено у місті Темрюк Краснодарського краю Російської Федерації і скріплений гербовою печаткою нотаріуса. Цей документ приймається судом в якості доказу на підставі статті 13 зазначеної Конвенції. Відповідно до заповіту від 05.03.2018, який зареєстровано в реєстрі за №23/317-н/23-2018-3-75 [PERSON] , [INFO] , місце народження - село Гайове Барського району Вінницької області, заповіла усе належне їй майно [PERSON] , [INFO] . Згідно з частиною 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до пунктів 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Оцінюючи надані заявником документи, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, з огляду на те, що відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. В практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», відповідно до яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів. Згідно з довідкою про смерть № С-00481 від 19.03.2021, виданою Відділом записів актів цивільного стану Балаклавського району Севастополя, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в місті Севастополь, у довідці вказані захворювання, які стали причиною смерті. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявник надала фотокартки з похорону, на яких зображено надгробний напис (російською мовою) « [PERSON] », фото з написом « [PERSON] [INFO] ». Зважаючи на вік [PERSON] (89 років), оцінивши надані заявником докази на підтвердження факту її смерті, суд вважає цей факт доведеним. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Оскільки встановлення факту смерті заявнику необхідно для оформлення спадкових прав за заповітом, заяву [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved