Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Володимир-Волинська місцева прокуратура Волинської області звернулась до суду в інтересах держави в особі Володимир-Волинської міської ради з позовом до [PERSON] про стягнення збитків у зв'язку з використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів на загальну суму 40757,14 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме приміщення овочесховища площею 366,9 кв.м. - літера «А-1», яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Володимир-Волинської міської ради шостого скликання «Про продовження термінів користування та передачу земельних ділянок в тимчасове користування на умовах оренди» № 8/16 від 31.05.2011 року за заявою [PERSON], останньому надано у користування земельну ділянку, яка знаходиться по [ADDRESS], площею 1092 кв. м. на умовах оренди на 2 роки для обслуговування овочесховища. В подальшому, 01.07.2011 року між орендодавцем - Володимир-Волинською міською радою та орендарем [PERSON] укладено договір оренди землі, згідно п. п. 1, 2 якого, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі комерційного використання, що знаходиться по [ADDRESS], площею 1092 кв. м., у т. ч. 424 кв. м. - капітальна одноповерхова, 16 кв. м., - під спорудами, 652 кв. м. - під проїздами, проходами, площадками. З моменту припинення строку дії договору, тобто з 08.07.2013 року [PERSON] не вжито заходів для укладення (пролонгації) договору оренди, хоча позивачем неодноразово надсилались листи (копій повідомлень про відправлення не збереглись), однак надіслання подібних листів є правом позивача, а не обов'язком. Таким чином до теперішнього часу відповідач не оформив відповідних документів на земельну ділянку під нерухомим майном, що знаходиться в [ADDRESS], та продовжує використовувати земельну ділянку, що належить позивачу без належним чином оформлених документів, що підтверджують право власності або право оренди на земельну ділянку за вказаною вище адресою. Внаслідок цього втрати міського бюджету, які полягають у недоотриманні орендної плати за землю за період з 01 червня 2014 року по 30 вересня 2016 року (з врахуванням строків позовної давності для звернення до суду, а також збільшених позовних вимог) складають 40 757, 14 грн. З метою врегулювання спору в досудовому порядку міською радою було направлено відповідачу рекомендованим листом повідомлення - вимогу № 1-49/1286 від 27.12.2016 року про сплату збитків. Відповідачем по сьогоднішній день не було оформлено необхідних правовстановлюючих документів щодо користування земельною ділянкою, не відшкодовані збитки до міського бюджету за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів. У зв'язку з цим позивач стягнути з відповідача на користь Володимир-Волинської міської ради Волинської області в рахунок відшкодування збитків, завданих використанням земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], без правовстановлюючого документу, які полягають у недоотриманні орендної плати за землю за період з 01 червня 2014 року по 30 вересня 2016 року в розмірі 40757,14 гривень, а також судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. В судовому засіданні представник Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області та представник Володимир-Волинської міської ради заявлені вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Таким чином, суд, за згодою представника позивача, ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 88143650 від 26 травня 2017 року, відповідач [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме приміщення овочесховища площею 366,9 кв.м. - літера «А-1», яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 09 квітня 2015 року державним реєстратором Демчуком В.Т. на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області від 09 квітня 2015 року зареєстроване обтяження у вишляді арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В той же час заборона відчуження нерухомого майна не позбавляє права його використання. Рішенням Володимир-Волинської міської ради шостого скликання «Про продовження термінів користування та передачу земельних ділянок в тимчасове користування на умовах оренди» № 8/16 від 31.05.2011 року за заявою [PERSON], останньому надано у користування земельну ділянку, яка знаходиться по [ADDRESS], площею 1092 кв. м. на умовах оренди на 2 роки для обслуговування овочесховища. В подальшому, 01.07.2011 року між орендодавцем - Володимир-Волинською міською радою та орендарем [PERSON] укладено договір оренди землі, згідно п. п. 1, 2 якого, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі комерційного використання, що знаходиться по [ADDRESS], площею 1092 кв. м., у т. ч. 424 кв. м. - капітальна одноповерхова, 16 кв. м., - під спорудами, 652 кв. м. - під проїздами, проходами, площадками. Пунктами 3, 5 вказаного договору оренди передбачено, що на земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна - приміщення овочесховища, яке належить орендарю на праві власності. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 158 929,68 грн. Встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у власності [PERSON] знаходиться приміщення овочесховища площею 366,9 кв.м. яке знаходиться по [ADDRESS], на підставі договору дарування від 23.10.2010 року. Згідно п. 8 вказаного договору останній укладено на 2 (два) роки. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Пунктами 9, 11 даного договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 5 відсотків нормативної грошової оцінки, що становить 7946 грн. 52 коп. на рік. Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно у розмірі 662 грн. 21 коп. не пізніше 30 числа наступного за звітним місяця. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Пунктом 20 даного договору передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку в стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Згідно п. 23 зазначеного договору, орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання орендодавцем зобов'язань, передбачених цим договором. Збитками вважаються доходи, які орендар міг би реально отримати в разі неналежного виконання орендодавцем умов договору. На виконання взятих зобов'язань між сторонами 08.07.2011 року передано вищезазначену ділянку згідно акту прийому-передачі. Договір оренди зареєстровано у відділі Держкомзему у місті Володимир-Волинському, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.07.2011 року за № 071020004000022. Відповідно до додаткової угоди від 26.12.2012 року між сторонами погоджено внести зміни до пунктів 5, 9, 11 даного договору: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 256 761 грн. 96 коп. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 5 відсотків нормативної грошової оцінки землі, що становить 12838 грн. 10 коп. на рік. Орендна плата вноситься щомісячно у розмірі 1069 грн. 84 коп.» З моменту припинення строку дії договору, тобто з 08.07.2013 року [PERSON] не вжито заходів для укладення (пролонгації) договору оренди, хоча позивачем неодноразово надсилались листи (копій повідомлень про відправлення не збереглись). 08.12.2016 року комісією по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам згідно акту № 2 встановлено суму збитків, заподіяних територіальній громаді м. Володимир-Волинського внаслідок використання землі площею 1092 кв. м. без правовстановлюючих документів, землекористувачу [PERSON], згідно якого за період із 08.07.2013 року по 30.09.2016 року у розмірі 47 936, 86 грн (з розрахунку орендної плати за землю). Листами від 15.11.2016 року та 01.12.2016 року відповідача було запрошено на засідання комісії по визначення збитків земельної ділянки, що підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення поштового переказу (на адресу: вул. Соборна (Леніна), 121/17, м. Кодима, Одеської області - місце реєстрації відповідача за довідкою Кодимського районного сектору ГУ ДМС України в Одеській області № 5134/893 від 20 травня 2017 року). 22.12.2016 року виконавчим комітетом Володимир-Волинської міської ради затверджено акт про визначення розміру збитків, заподіяних територіальній громаді м. Володимир-Волинського внаслідок використання землі площею 1092 кв. м. без правовстановлюючих документів, землекористувачу [PERSON], згідно якого за період із 08.07.2013 року по 30.09.2016 року розмір збитків становить 47 936,86 грн., оскільки використання нежитлового приміщення, яке належить відповідачу, неможливе без відповідної земельної ділянки. При цьому право користування земельною ділянкою виникає одночасно з реєстрацією права власності на нерухомість, яка на ній знаходиться. Акт, яким затверджено розмір збитків надісланий відповідачу за місцем його проживання (реєстрації, перебування) за наступними адресами: вул. Соборна, 121/7, м. Кодима Одеської області (за місцем реєстрації) та вул. Перша Сортувальна, 36 Г, м. Одеса, що підтверджується описами вкладення до цінних листів і копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу. Будучи належним чином повідомлений про нарахування збитків, [PERSON] будь-яких правовстановлюючих документів на користування земельною ділянкою не оформляв, збитки добровільно не сплатив. Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Суб'єктами права на землі комунальної власності згідно статті 80 ЗК України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні. Статтями 125, 126 ЗК України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Статтею 206 ЗК України та статтею 2 Закону України «Про плату за землю» визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Частиною четвертою статті 2 Закону України «Про плату за землю» передбачено, що за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата. За приписами статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до частини 2 статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на який вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Таким чином, право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку. Таке оформлення може мати місце в подальшому, в тому числі шляхом підписання відповідного договору (оренди, емфітевзису, суперфіцію). При розгляді даної справи судом встановлено, що після оформлення [PERSON] права власності на будівлю овочесховища, розташованого на земельній ділянці, що знаходиться по [ADDRESS], він 01.07.2011 року уклав договір оренди з орендодавцем - Володимир-Волинською міською радою, на підставі якого орендував земельну ділянку площею 1092 кв. м., яка розташована під вказаним овочесховищем. Строк договору оренди 08.07.2013 року закінчився, однак [PERSON] не вжито заходів для його пролонгації. В той же час відповідач [PERSON] продовжив самовільне використання зазначеної земельної ділянки. Згідно зі статтею 211 ЗК України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За приписами статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. ЗК України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів. Згідно із частиною другою статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт «д» частини першої статті 156 ЗК України). За змістом статті 157 ЗК України, відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам (далі - Порядок), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України, №284 від 19.04.1993 року. З аналізу наведених норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Згідно з пунктом 1 Порядку, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Відповідно до пункту 3 Порядку, відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян. Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи згідно пунктом 2 Порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що у випадку неукладення договору оренди, суперфіцію або інших правочинів як правових підстав для користування земельною ділянкою з вини користувача настають правові наслідки, передбачені статтею 157 ЗК України та Порядком. Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-2588цс15. Беручи до уваги викладене, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у зв'язку з несплатою відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою, про яку йде мова вище, позивачу було заподіяно збитки, що полягають у неодержанні ним доходів за час тимчасового невикористання останнім цієї ділянки, а обов'язок по відшкодуванню цих збитків лежить саме на [PERSON] Водночас суд погодився із розрахунком суми збитків заподіяних Володимир-Волинській міській раді з вини відповідача [PERSON], згідно акту № 2 від 08.12.2016 року, який відповідає Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України, №284 від 19.04.1993 року (з поправкою у розрахунку суми збитків за сім місяців з червня по грудень 2014 року). Таким чином, аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Беручи до уваги, що позовні вимоги позивача судом задоволено повністю, то сплачена позивачем сума судового збору у сумі 1600 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved