Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 13 квітня 2011 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] укладено договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який було збільшено до 3000 грн. та зобов`язалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним у розмірі, передбаченому Тарифами банку, Умовами та правилами надання банківських послуг. Невід`ємною частиною та умовами цього договору є анкета-заява позичальника, Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи Банку, викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з якими був ознайомлений відповідач. Вказує також, що відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг сторони узгодили, що протягом строку кредиту розмір кредитного ліміту, платність за користування ним може бути збільшена або зменшена відповідно до діючих Тарифів банку, зміни та доповнення до цього договору вносяться банком в односторонньому порядку. Відповідно до п. 2.1.1.12.3 договору сторони узгодили, що погашення кредиту здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівкову порядку і зарахування їх банком на картковий рахунок держателя. Відповідач зобов`язався щомісячно вносити кошти в рахунок погашення кредиту у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу та сплачувати проценти за користування ним. Згідно до п. 2.1.1.12.7.2, 2.1.1.12.6.1 договору у разі непогашення відповідачем заборгованості за кредитом до 25 числа наступного місяця, він сплачує банку відсотки у розмірі, зазначеному в Тарифах банку, а також пеню. У разі прострочення зобов`язання, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань з погашення кредиту боржник зобов`язкується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, які встановлені 86,4 % для картки «Універсальна» та 84,0 % для картки «Універсальна голд». Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання, якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору він автоматично лонгується на той же строк. АТ КБ «ПриватБанк» виконав у повному обсязі свої зобов`язання за договором, надав позичальнику кредитну картку та можливість користуватися і розпоряджатися кредитними коштами. Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, порушила порядок та періодичність внесення платежів у рахунок погашення кредиту, внаслідок чого станом на 23 вересня 2020 року утворилася заборгованість за кредитом у сумі 26010 грн. 08 коп., з яких: 6046 грн. 96 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 6046 грн. 96 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 19963 грн. 12 коп. - нарахована пеня. Покликаючись на вимоги ст. 526-530, 631, 1046-1048, 1054 ЦК України, просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 26010 грн. 08 коп. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України) За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Судом встановлено, що 13 квітня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, невід`ємною частиною та умовами якого є анкета-заява позичальника, Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи Банку, що розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua. За умовами цього договору відповідач отримала кредит у сумі 3000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується наданим суду розрахунком, анкетою-заявою позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання, якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору він автоматично лонгується на той же строк. Згідно до п. 2.1.1.12.3, 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов`язався погашати кредит щомісячними платежами, не пізніше 25 числа кожного місяця та сплачувати проценти за користування ним, а також погасити кредит у повному об`ємі у визначений договором строк. Згідно до п. 2.1.1.12.7.2, 2.1.1.12.6.1 договору у разі непогашення заборгованості за кредитом до 25 числа наступного місяця, боржник сплачує банку відсотки у розмірі, зазначеному в Тарифах банку, а також пеню. У разі прострочення зобов`язання, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань з погашення кредиту боржник зобов`язкується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, які встановлені 86,4 % для картки «Універсальна» та 84,0 % для картки «Універсальна голд». Свої зобов`язання перед позичальником за вказаним кредитним договором АТ КБ «Приватбанк» виконало у повному обсязі, що підтверджено розрахунками заборгованості станом на 23.09.2020 року, в яких відображено рух коштів по картці, виданої на ім`я позичальника [PERSON] ; довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки позичальника, довідкою про видані кредитні картки на ім`я [PERSON] та строк їх дії. Пунктом 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України передбачено, що однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526, 527, 530, 532 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, належними сторонами та у встановлений у зобов`язанні строк. Судом встановлено, що своїх зобов`язань за вказаним договором відповідач належним чином не виконала, допустила істотне порушення умов договору щодо порядку та строку сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З наданого суду розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором станом на 23 вересня 2020 року утворилася заборгованість за кредитом у сумі 26010 грн. 08 коп., з яких: 6046 грн. 96 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 6046 грн. 96 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 19963 грн. 12 коп. - нарахована пеня. Ч. 2 ст. 615 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи наведене та відповідно до положень ст. 509, 526, 599, 615, 629, 631, 1050, 1054 ЦК України, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 6046 грн. 96 коп. Така заборгованість відповідачем не спростована. При цьому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 6046 грн. 96 коп., оскільки умовами договору не визначена правова природа походження цього платежу та його нарахування банком є безпідставним. Суд вважає, що позичальником проведено двічі нарахування за однією й тією ж складовою кредиту, зокрема заборгованістю за тілом кредиту. З наданих суду доказів також вбачається, що позичальник не підписала жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати нею пені та заборгованості за простроченим тілом кредиту. Суд також враховує те, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Позичальник є слабшою стороною договору, яка підлягає особливому правовому захисту у правовідносинах щодо споживчого кредитування, тому відсутні підстави вважати, що при укладення зазначеного кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з ним саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342\\180\\17-ц. Вказівку позивача на дані з офіційного веб-сайту банку щодо Умов та правил надання банківських послуг в редакції, яка діяла на момент укладення договору, суд не може сприймати такою, що підтверджує факт ознайомлення позичальника саме з цією редакцією Правил. Ці дані не можуть слугувати належним доказом у справі, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За наведених обставин суд вважає, що підстави для стягнення з відповідача пені в сумі 19963 грн. 12 коп. та заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 6046 грн. 96 коп. - відсутні. Таким чином суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, лише в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 6046 грн. 96 коп. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з обох сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог - (6046,96 х 100) : 26010,08 = 23,3 %, тобто позов задоволено на 23,3 %. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 2102, тому при визначенні розміру судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, суд наводить наступний розрахунок: 2102 грн. - 23,3 % = 489 грн. 77 коп., тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 489 грн. 77 коп. судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial