Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Волочиська міська об'єднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради звернулася до Волочиського районного суду Хмельницької області із заявою про визнання спадщини відумерлою. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що [INFO] помер [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, а саме земельна частка (пай) площею 2,90 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Гарнишівської сільської ради, належна померлому на підставі сертифікату серії [NUMBER]. Спадкоємців за законом та за заповітом після смерті [PERSON] не виявлено. У зв'язку з цим заявник просить спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON], яка складається із земельної ділянки - визнати відумерлою. В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила заяву задовольнити. Уточнила, що спадщина після смерті [PERSON] складається із земельної частки (паю). Представник заінтересованої особи Волочиської РДА в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у її вирішенні покладається на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновків, що вимоги заявника задоволенню не підлягають з огляду на таке. Судом встановлено, що [INFO] в с. Іванівці Волочиського району Хмельницької області помер [PERSON] (а.с. 35). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається із земельної частки (паю) площею 2,90 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Гарнишівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області. Сертифікат серії [NUMBER] (а.с. 19). Згідно листа старости сіл Гарнишівка, Іванівці, Вигода Волочиської міської об'єднаної територіальної громади, зареєстрована адреса проживання [PERSON] на час смерті [INFO]: с. Іванівці, Волочиського району Хмельницької області. Після смерті [PERSON] сертифіката на земельну частку (пай) ніхто не взяв, так як прямих наслідників не було, майна померлий не мав. (а.с. 52). З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 47877576 та 47877586 від 26.05.2017 слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Спадкоємці за заповітом відсутні. Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведеними в листі від 16 травня 2013 року за №24-753/0/4-13, із метою єдності правозастосовної практики і уникнення колізій щодо спадкування державою (ст. 555 ЦК УРСР) та переходу спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади (ст. 1277 ЦК), правила абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого ч. 2 ст. 1277 ЦК та абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 01 липня 2003 року. [PERSON] помер [INFO], отже належна йому спадщина відкрилась в період чинності ЦК УРСР, нормами якого було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Отже, в даному випадку заява про визнання спадщини відумерлою, яка відкрилася до 01 липня 2003 року не може бути задоволена. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed