Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дубенського міськрайонного суду від 02.10.2017. Від вказаного шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Під час перебування у шлюбі, а саме, 25 лютого 2016 року, ними було придбано на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу Пришко О.О. двохкімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 51, 3 кв.м., житлова площа 29, 1 кв.м., яка була зареєстрована на відповідача. Таким чином, дана квартира є їхньою спільною сумісною власністю подружжя і вони є співвласниками вказаної квартири. Проте, відповідач поміняв замки від вхідних дверей квартири і не пускає її та дітей у квартиру. Вона неодноразово зверталася до відповідача в усному порядку, щодо звільнення ним 1/2 частини квартири та надання їй можливості користуватись нею та проживати у ній. Проте всі її звернення та прохання були проігноровані відповідачем. В усній формі він сказав, що вказана квартира є його приватною власністю і вона не має жодного права користуватись нею та проживати у ній. Отже, вона позбавлена права та можливості користуватися і розпоряджатися своїм майном 1/2 частиною квартири [ADDRESS] . Тому, просить суд зобов`язати [PERSON] усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй на праві приватної власності майном - квартирою [ADDRESS] , шляхом забезпечення вільного доступу до вказаної квартири. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позові, який просять задовольнити у повному обсязі. Відповідач позов не визнав, показав, що квартира [ADDRESS] дійсно придбана на підставі договору купівлі-продажу під час перебування у шлюбі з позивачкою, але за гроші його батька. Позивачка нічого не заробила і не вклала в квартиру. На даний час квартирою ніхто не користується. Взагалі не розуміє, яке може бути усунення перешкод, коли ще не вирішено справу про поділ майна і не визначено чиє це майно. Просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~\~\~\~Відповідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~Судом встановлено, що рішенням Дубенського міськрайонного суду від 02.10.2017 між [PERSON] до [PERSON] розірвано шлюб, у якому вони перебували з 10.10.1998 (а.с. 12). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 128452982 від 21.06.2018, [PERSON] зазначений власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 94, виданий приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу Пришко О.О. (а.с. 9). Сторони зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать відмітки у паспортах (а.с. 6-8). Згідно акту про проживання без реєстрації від 22.06.2018, складеного комісією КП ЦЖЕО «Житловик», [PERSON] ,[PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] з 05.02.2017 (а.с. 11). Згідно ч. 1ст. 30\~Конституції України, кожному гарантується недоторканність житла. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. ч. 1, 3ст. 47\~Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Сімейне право України закріплює принцип спільності майна подружжя, який означає об`єднання майна чоловіка і жінки (повністю або в певній частині) в єдину майнову масу та встановлення ряду спеціальних правил щодо його володіння, користування та розпорядження. Згідно зі\~статтею 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 2 статті 60 СК України передбачено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. З цього випливає, що у разі незгоди одного з подружжя і звернення до суду з вимогою про визнання за ним права особистої власності на певну річ, на ньому лежатиме тягар доказу протилежного. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до п.30\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. Згідно ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. \~Згідно\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Згідно вимог ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог статті 264\~вказаного Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Позивачка зазначає, що відповідач чинить їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй на праві приватної власності майном, а саме: 1/2 частини квартири [ADDRESS] , яка придбана під час перебування у шлюбі з відповідачем, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 25.02.2016 за №94 приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу Пришко О.О., а саме: поміняв замки від вхідних дверей та не пускає її та дітей в квартиру. Суд вважає, що оскільки спірна квартира набута за час шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу, а отже згідно ч. 2 ст. 160 СК України є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, доказів протилежного відповідачем не надано, право позивачки користуватися та розпоряджатися цим майном, яке порушується, підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача не чинити їй перешкоди у\~користуванні квартирою\~ [ADDRESS] . У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial