Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

В лютому 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліметів. В позовній заяві зазначено, що сторони фактично не жили однією родиною, мали нетривалі зустрічі та відповідні стосунки від яких народився син [PERSON], [INFO]. На той час відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. По досягненні дитиною 6-ти місячного віку відповідач став рідше бачитися із [PERSON], коли сину виповнилось один рік зовсім зник. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, матеріального забезпечення не надавав. Жодного разу не привітав сина з Днем народження, з іншими святами, не передавав подарунків. У зв'язку з вищевикладеним [PERSON] звернулася до суду та просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів доходів, щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. [PERSON] та її представник надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позов просять задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, однак повідомлявся належним чином. Представник третьої особи Служби у справах дітей ВМР надала суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є сторони в справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 30.09.2014 року. Сторони фактично не жили однією родиною, мали нетривалі зустрічі та відповідні стосунки від яких народився син [PERSON], [INFO]. На той час відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. По досягненні дитиною 6-ти місячного віку відповідач став рідше бачитися із [PERSON], коли сину виповнилось 1 рік зовсім зник. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, матеріального забезпечення не надавав. Жодного разу не привітав сина з Днем народження, з іншими святами, не передавав подарунків. Згідно довідки про проживання та склад сім'ї від 24.01.2018 № 01-4 виданої ОСББ «Долина 39» вбачається, що місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [INFO]. Особовий рахунок відкрито на ім'я [PERSON] В даному приміщені проживає троє осіб: [PERSON] - колишня дружина [PERSON] (рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 28.07.2011 року), [PERSON] - дочка, [PERSON] - син. Відповідно до довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад № 29 Вінницької міської ради» від 025.01.2018 року № 05.01.02/7 вбачається, що з моменту вступу дитини до закладу батько [PERSON] не приймає участі у вихованні сина, жодного разу не приводив і не забирав дитину із садочка. Батьківські збори не відвідує, розвитком та навчально - виховним процесом дитини в межах дошкільного навчального закладу не цікавиться. Вихованням хлопчика займається мати. За харчування та перебування дитини в садочку проплату здійснює мати. Питання надання висновку про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] розглядалось Виконавчим комітетом Вінницької міської ради. Згідно його висновку від 15.06.2018 року № 01-00-011-27003, враховуючи неналежне виконання батьком близько трьох років обов'язків по вихованню та утриманню сина, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 ч. 3 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 ч. 1 СК України). Відповідно до ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що має місце факт ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, свідоме нехтування ними, а саме: особа не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, не виконує належним чином свого батьківського обов'язку щодо його утримання; не маючи сторонніх перешкод та маючи реальну можливість, взагалі виявляє байдужість до власної дитини, не підтримує тривалий час за власним бажанням спілкування із нею, тому суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], оскільки це не суперечить інтересам дитини. Також суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів доходів, щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 704,80 грн. судового збору та на користь держави - 704,80 грн. судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved