Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

В листопаді 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з таким позовом в якому вказував,що 06 червня 2012 року між ним та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0076/82/0065764, відповідно до якого банк надав позичальнику на споживчі потреби та внесення страхового платежу, а також з метою рефінансування за раніше виданим кредитом кредитні кошти в загальному розмірі 35 477,79 на строк до 06 червня 2018 року, а остання зобов'язалася вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення його чергової частини згідно узгодженого графіку, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 34,4 % річних від розміру залишку заборгованості по кредиту. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання позичальником грошових зобов'язань є обов'язок останньої сплачувати банку неустойку - пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також обов'язок позичальника на вимогу банку достроково повернути кредит та сплатити заборгованість. Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним виконувала не належним чином, внаслідок чого станом на 06 серпня 2014 року виникла заборгованість в загальному розмірі 38 682,45 грн., в тому числі: - поточна та прострочена заборгованість по кредиту - 28 608,34 грн., - заборгованість по процентам - 5 009,07 грн.; - нарахована пеня за порушення умов договору - 5 065,04 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з'явилася, проте надіслала на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме в частині нарахованого боргу по кредиту та процентам, вимоги щодо неустойки вважала безпідставними. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника позивача, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення відповідачки [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 06 червня 2012 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклав у письмовій формі з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя»» та [PERSON]договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0076/82/0065764 в якому сторони узгодили всі його умови. Договір діє з моменту його підписання до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. З договору та інших письмових доказів, що містяться в матеріалах справи вбачається те, що банк зобов'язався видати, а в подальшому видав [PERSON], як позичальнику, на споживчі потреби та внесення страхового платежу, а також з метою рефінансування за раніше виданим кредитом кредитні кошти в загальному розмірі 35 477,79 на строк до 06 червня 2018 року, а остання зобов'язалася вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення його чергової частини згідно узгодженого графіку, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 34,4 % річних від розміру залишку заборгованості по кредиту. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання позичальником грошових зобов'язань є обов'язок останньої сплачувати банку неустойку - пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також обов'язок позичальника на вимогу банку достроково повернути кредит та сплатити заборгованість. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним виконувала не належним чином в зв'язку з чим виникла заборгованість по кредитному договору. Станом на 06 серпня 2014 року заборгованість становить: - поточна та прострочена заборгованість по кредиту - 28 608,34 грн., - заборгованість по процентам - 5 009,07 грн.; - нарахована пеня за порушення умов договору - 5 065,04 грн., що повністю підтверджується наданим розрахунком боргу. Судом встановлено, що неустойка (пеня) нараховані позичальнику підставно, в межах передбаченого законом строку позовної давності (з врахуванням того, що вказаний строк переривався в зв'язку з частковою оплатою боржником заборгованості по пені, що свідчить про визнання нею боргу). Водночас в матеріалах справи відсутні жодні докази, що б спростували доводи банку щодо наявності та розміру боргу, докази щодо повного або часткового погашення відповідачкою вказаної заборгованості, а також докази щодо наявності передбачених законом чи договором підстав, які б повністю, частково або тимчасово звільняли позичальника від виконання взятих на себе зобов'язань. В зв'язку з встановленим та на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України вказана заборгованість підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 386,82 грн. судового збору.

Outcome: approved