Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

В липні 2020 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Ювілейний» (далі по тексту - відповідач) про проведення перерахунку коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проживає в будинку [ADDRESS] . Позивач вказує, що відповідач порушив його права як споживача комунальних послуг в грудні місяці 2017 року та не провів перерахунок сум сплати за теплову енергію у зв`язку із економією грошових коштів і не повернув частку коштів позивача в розмірі 1676,83 грн. Посилаючись на викладене позивач просив суд стягнути з відповідача суму переплати в розмірі 1676,83 грн. Ухвалою суду від 26.09.2019 року по справі відкрито провадження. 02.01.2020 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому ЖБК «Ювілейний» просило суду відмовити у задоволенні позову. При цьому зазначало, що позивач не є членом кооперативу та власником особового рахунку квартири [ADDRESS] . Окрім того, зазначало, що ЖБК «Ювілейний» є неприбутковою організацією та здійснює експлуатацію та ремонт будинку за рахунок коштів кооперативу. Відповідач вказував, що згідно листа від 22.06.2017 року № 08/280-1804 на спільному засіданні постійної комісії Київської міської ради, було прийнято рішення про надання допомоги ЖБК і ОСББ, згідно з яким відповідачу було дійсно надано фінансову підтримку в сумі 145253,65 грн. за періоди з 2008-2014 роки. Згідно статуту ЖБК, останній є неприбутковою організацією і не має на меті отримання прибутку для розподілу між членами кооперативу, а отримані кошти використовують виключно для фінансування видатків на утримання кооперативу. 10.01.2020 року від позивача надійшли пояснення на відзив відповідача. На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-431 від 16.01.2020 року, згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Рибаку М.А., у зв`язку із звільненням судді [PERSON] . Ухвалою суду від 20.01.2020 року було прийнято справу до свого провадження та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті на 25.03.2020 року. 14.01.2020 року від відповідача надійшло клопотання про надання витребуваних судом доказів. 19.02.2020 року від позивача надійшло клопотання про застосування до відповідача заходів процесуального примусу. Судові засідання, призначені на 25.03.2020 року, 28.05.2020 року, 01.06.2020 року, 25.08.2020 року, 16.11.2020 року відкладались з різних причин. 03.03.2021 року позивач звернувся із заявою про зміну позовних вимог, яка ухвалою суду від 04.03.2021 року була залишена без розгляду. В судому засіданні 04.03.2021 року позивач позов підтримав та просив суд про його задоволення. Також просив суд постановити окрему ухвалу щодо незаконного привласнення відповідачем коштів в сумі 56395,94 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення з підстав, зазначених у відзиві на позов. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно із витягом з протоколу спільного засідання постійної комісії Київської міської ради з питань бюджету та соціально-економічного розвитку та постійної комісії Київської міської ради з питань житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу від 13.06.2017 року, скерованого головам районних в місті Києві державних адміністрацій листом від 22.06.2017 року № 08/280-1804, було вирішено питання компенсації витрат ОСББ і ЖБК по розрахунках за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що були надані ПАТ «Київенерго», ПАТ «АК «Київводоканал» в періоди 2002-2010 року та 2010-2014 року (далі - фінансова підтримка). На підставі рішення Київської міської ради від 20.12.2017 року та розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.12.2017 року № 757, відповідачеві було перераховано 145253,65 грн. фінансової підтримки. Позивач зазначав, що вказаний розмір фінансової підтримки мав бути розподілений серед мешканців будинку за наступною формулою: 140000,00 грн. : 5669 (загальна площа будинку) Х 67,9 (площа квартири 48) = 1676,83 грн. Слід зазначити, що при цьому позивачем не було наведено положень законодавства, на підставі яких виділена фінансова допомога для житлово-будівельного кооперативу мала б розподілятись між членами кооперативу або членами їх родин. Відповідно до ст.. 149 ЖК УРСР права і обов`язки члена житлово-будівельного кооперативу, а також членів його сім`ї, умови користування і підстави припинення користування жилими приміщеннями визначаються статутом кооперативу. Із матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . ЖБК «Ювілейний» здійснює експлуатацію будинку [ADDRESS] . Відповідно до Статуту, ЖБК «Ювілейний» здійснює експлуатацію та ремонт належного йому жилого фонду, прибудинкової території за рахунок коштів кооперативу, які складаються з внесків на експлуатацію жилого будинку та утримання прибудинкової території і штату кооперативу. При цьому, положеннями п. 1.5. Статуту передбачено, що ЖБК «Ювілейний» є неприбутковою організацією, яка не має на меті одержання прибутку. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі по тексту - Закон) визначено права споживача: - одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; - без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості; - на усунення протягом строку, встановленого договорами про надання житлово-комунальних послуг або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; - на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості; - без додаткової оплати отримувати від виконавця відповідної послуги чи іншої уповноваженої на розподіл комунальної послуги особи детальний розрахунок розподілу обсягу спожитих комунальних послуг між споживачами багатоквартирного будинку; - без додаткової оплати отримувати інформацію про проведені управителем, виконавцем комунальної послуги нарахування плати за житлово-комунальні послуги (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі. Звертаючись до суду із позовом про стягнення переплати в розмірі 1676,83 грн. в грудні 2017 року, позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що вказана сума є саме сумою переплати за надання йому житлово-комунальних послуг з боку відповідача, як і не надано доказів щодо розмірів та обсягу оплачених ним послуг в грудні 2017 року. Окрім того, як встановлено судом, вказана сума коштів, отримана відповідачем в дійсному розмірі 145253,65 грн. є фінансовою підтримкою ЖБК, розподіл якої між членами кооперативу не передбачено. Окрім того, як було встановлено в процесі розгляду даної справи та в справах №№ 761/39772/18, 761/10196/17 та 761/23711/16-ц було встановлено, що позивач не є членом кооперативу, а є користувачем квартири за адресою: [ADDRESS] . За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, позовні вимоги позивача у даній справі є недоведеними та необґрунтованими, а отже у їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі. Щодо клопотань позивача з приводу застосування до відповідача заходів процесуального примусу, а також постановлення окремої ухвали суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Згідно із ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Разом із тим, судом в процесі розгляду даної справи підстав для застосування заходів процесуального примусу, а також для постановлення окремої ухвали встановлено не було.

Outcome: dismissed