Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08.02.1992 року відділом РАЦС Московського РУЮ в м.Києві за актовим записом №121. З обставин, викладених у позовній заяві (а.с.2,3) просила позов задовольнити. Позивач, належним чином повідомлена про місце і час судового розгляду, в судове засідання не з'явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про місце і час судового розгляду, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до таких висновків. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.02.1992 року, між сторонами відділом РАЦС Московського РУЮ в м.Києві за актовим записом №121 зареєстровано шлюб (а.с.8). Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 Сімейного кодексу України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд не вбачає підстав для надання додаткового строку для примирення сторін. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст.114 ч.2 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Разом з тим, ст.160 СК України встановлено,що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи той факт, що [PERSON], [INFO] та є особою яка самостійно визначає своє місце проживання, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача щодо визначення місця проживання дітей, а саме визначення місця проживання [PERSON], [INFO] разом із позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial