Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

В квітні 2018 року представник позивача КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що 06.01.2016 року приблизно о 16-20 год. на частині автодороги Київ-Обухів зі сторони м. Києва в напрямку м. Обухів на 23 км 300 м відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Газ-3307» д.н.з. [NUMBER] , який належить КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама». Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14.11.2016 року у справі № 752/11464/16-к, [PERSON] було визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до звіту № 73/11/17 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику КТЗ від 30.11.2017 року, вартість матеріального збитку склала суму в розмірі 98398,86 грн., а вартість відновлювального ремонту склала суму в розмірі 235563,86 грн. Таким чином, на думку позивача, розмір збитків, які обумовлені винними діями відповідача, складає суму в розмірі 335462,72 грн., яка складається із: 98398,86 грн. - матеріальний збиток, 235563,86 грн. - вартість відновлювального ремонту, 1500,00 грн. - вартість за проведу оцінку. З огляду на те, що завдана позивачу шкода відповідачем відшкодована не була, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача в примусовому порядку суму матеріального збитку в розмірі 333962,72 грн., витрати за проведення оцінки в сумі 1500,00 грн., а також судовий збір в розмірі 5131,94 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.04.2018 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.05.2018 року, у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити з викладених в позові підстав. Відповідач та його представник в судовому засіданні позові вимоги визнали частково, та не заперечували проти задоволення позовних вимог в розмірі, яка була встановлена судовим експертом у висновку автотоварознавчої експертизи. В іншій частині позовних вимог просили відмовити, посилаючись на доводи, які викладені в письмовому відзиві. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 06.01.2016 року приблизно о 16-20 год. на частині автодороги Київ-Обухів зі сторони м. Києва в напрямку м. Обухів на 23 км 300 м відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Газ-3307» д.н.з. [NUMBER] , який належить КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама». Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14.11.2016 року у справі № 752/11464/16-к, [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу. Цивільний позов потерпілої [PERSON] було задоволено частково. З мотивувальної частини вироку вбачається, що власником транспортного засобу транспортного засобу «Газ-3307» д.н.з. [NUMBER] вимоги щодо відшкодування матеріального збитку пред`явлено не було. Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підтвердження завданого збитку стороною позивача було надано суду звіт № 73/11/17 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику КТЗ від 30.11.2017 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Газ-3307» д.н.з. [NUMBER] склала суму в розмірі 98398,86 грн., а вартість відновлювального ремонту склала суму в розмірі 235563,86 грн., а тому, на думку позивача, відповідач має відшкодувати позивачу сукупний розмір матеріальної шкоди та відновлювального ремонту, що складає суму в розмірі 333962,72 грн. 08.02.2018 року позивачем було направлено відповідачу вимогу про відшкодування завданих збитків в результаті зазначеної аварії, однак, остання залишена відповідачем поза увагою, та доказів на підтвердження відшкодування відповідачем завданих збитків матеріли справи не містять. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Потерпілому, як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбаченихстаттею 1194 ЦК України підстав. З огляду на те, що відповідач в ході розгляду справи не погодився із наданою стороною позивача оцінкою завданого збитку, у справі за клопотанням сторони відповідач була призначена та проведена судова автотоварознавча експертиза. Відповідно до висновку експертів КНДІСЕ № 15985/18-54 від 29.08.2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «Газ 3307» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження в результаті ДТП, яка сталась 06.01.2016 року, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди становить суму в розмірі 48826,41 грн. При визначенні розміру завданої шкоди, яка нежить до виплати позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок винних дій відповідача, суд приймає до увага наведений вище висновок судових експертів КНДІСЕ, оскільки, останній складений у відповідності до встановлених правил та вимог, судові експерти були попереджені про кримінальну відповідальність у встановленому законом порядку, розмір шкоди визначено на дату його заподіяння, а відтак зазначений доказ є належним та таким, що поза розумним сумнівом доводить дійсний розмір матеріальної шкоди, який завданий позивачу та який підлягає стягненню з відповідача. При цьому, суд вважає за необхідне наданий стороною позивача звіт про оцінку вартості збитку № 73/11/17 від 30.11.2017 року, - визнати неналежним доказом у справі, оскільки, останній виконано оцінювачем, який у встановленому законом порядку не був попереджений про кримінальну відповідальність, а також сума матеріальної шкоди, останнім, визначена не на дату її заподіяння, а фактично станом на дату складення звіту, що є неприпустимим та не доводить розмір реально заподіяної матеріальної шкоди позивачу, внаслідок ДТП, яка сталась 06.01.2016 року. З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що внаслідок винних дій відповідача позивачу було завдано матеріальну шкоду, та відповідачем шкода добровільно відшкодована не була, а також із врахуванням наявних у справі доказів, прийнятих судом як належні та такі, що підтверджують суму завданого матеріального збитку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача [PERSON] , як винуватця ДТП, на користь позивача, як власника транспортного засобу, слід стягнути суму завданої ним матеріальної шкоди в розмірі 48826 грн. 41 коп. Разом з тим, суд вважає, що в частині позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача суми відновлювального ремонту в розмірі 235563,86 грн. слід відмовити, оскільки, в ході розгляду справи стороною позивача не надано суду будь-яких доказів на підтвердження здійснення фактичного ремонту (відновлення) транспортного засобу, як і не надано доказів на підтвердження вартості відновлювального ремонту КТЗ, зокрема, який би перевищував суму матеріального збитку, який належить до стягнення з відповідача. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову в сумі 5131,94 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (14,55%), що становить суму в розмірі 746,70 грн. Зважаючи на те, що при вирішенні даного спору судом було взято до уваги висновок експертів КНДІСЕ, який було оплачено відповідачем в сумі 4290,00 грн., суд вважає, що витрати пов`язані із проведенням даної експертизи слід розподілити між сторонами, стягнувши з позивача на користь відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог їх частину, а саме: суму в розмірі 3665,80 грн., та залишивши з відповідачем по фактично понесеному решту суми в розмірі 624,20 грн. Крім того, суд вважає, що в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних із проведенням звіту в сумі 1500,00 грн., слід відмовити, оскільки при вирішенні даного спору судом було взято до уваги висновок експертів КНДІСЕ, а звіт, наданий стороною позивача було визнано неналежним доказом у справі, а відтак законних підстав для стягнення цієї суми із відповідача на користь позивача відсутні.

Outcome: partial