Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

В квітні 2018 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що на підставі договору купівлі - продажу частки квартири від 06.03.2018 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.2017 року, йому на праві спільної сумісної власності з [PERSON] (третя особа по справі) належить квартира [ADDRESS] Відповідач [PERSON] за згодою колишнього власника - [PERSON] був зареєстрований у спірній квартирі, як член сім'ї власника - батько. З 2010 року шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. 2015 року [PERSON] - померла Посилаючись на те, що відповідач з січня 2017 р. в квартирі не мешкає, виїхав з усіма особистими речами, відносин з сім'єю не підтримує, участі в оплаті за житло не приймає, реєстрація його проживання порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла, позбавляє можливості продати його чи обміняти, позивач просить суд з підстав, передбачених ст.405 ч.2 ЦК України, визнати відповідача втратившим право користування спірним житлом. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує на зазначених обставинах. Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно, шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації, про що в матеріалах справи наявна розписка (а.с. 14). Про причини неявки в судове засідання не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Також відповідач повідомлявся про розгляд справи через розміщення інформації на офіційному веб-сайті судової влади України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила, подала заяву відповідно до якої підтримує позовні вимоги. Стаття 223 ЦПК України визначає наслідки неявки в судове засідання учасника справи, а саме: Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи також у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення, суд згідно ст.280-281 ЦПК України розглядає справу без участі відповідача на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв'язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України. Всебічно вивчивши обставини справи, врахувавши позицію позивача та третьої особи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, допитавши свідків,суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі договору купівлі - продажу частки квартири від 06.03.2018 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.2017 року, позивачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності з [PERSON], належить квартира [ADDRESS] З наведеного суд встановив, що позивач набув право власності на спірну квартиру у встановлений законом спосіб, з правочину, та підтвердив ці обставини належними допустимими доказами, які нічим не спростовані. В спірному житлі з 1994 р. зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджено довідкою № 01-71/01/2807 від 14.05.2018 р. департаменту реєстраційних послуг, реєстрація відповідача була проведена як члена сім'ї власника. Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Таким чином, за відповідачем, як членом сім'ї позивача зберігається право на користування жилим приміщенням у спірній квартирі нарівні з її власниками, оскільки доказів про наявність іншої угоди між сторонами про порядок користування квартирою суду не надано. Ст.47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Ст.9 ЖК України передбачає, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно акту фактичного проживання, що складений 28.03.2018 року головою правління ЖБК -348 Русіною Л.П. у квартирі за адресою [ADDRESS], відповідач [PERSON] зареєстрований але не проживає з січня 2017 року. Згідно акту обстеження квартири, що проведений в присутності сусідів позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS], відповідач [PERSON] у вказаній квартирі не проживає та його речі - відсутні. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що знає відповідача [PERSON], з січня 2017 року останній у квартирі [ADDRESS] не проживає з невідомих їй причин, також зазначила, що виїжджаючи з вказаного житла відповідач не повідомляв коли планує повернутись, а також вказала, що позивач не чинили перешкод [PERSON] у користуванні вказаною квартирою. З наведеного суд встановив, що відповідач [PERSON] хоча і зареєстрований у квартирі [ADDRESS], проте своє право на користування цим житлом з січня 2017 р. не реалізовує, цього житла не потребував, участі у його утриманні не брав, перешкод для проживання позивач йому не створював. За обставинами справи суд встановив, що відповідач відсутній у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки без поважних причин, тому наявні передбачені законом підстави для визнання його таким, що втратив право на користування ним. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов ґрунтується на законі, підтверджений доказами і підлягає задоволенню, оскільки правові підстави для користування спірним житлом відповідачем на час розгляду справи відсутні, його реєстрація створює перешкоди власнику для користування та розпорядження своїм майном, ці перешкоди необхідно усунути, визнавши відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Outcome: approved