Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

В лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до відповідачів про виселення їх та інших мешканців з житлового будинку, що розташований в [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно з кредитним договором № MKD6GA00000005 від 07.02.2008 року, ЗАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 43885,83 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.02.2016 року. З метою забезпечення виконання забов'язань за кредитним договором, 07.02.2008 року між позивачем та відповідачами був укладений іпотечний договір, згідно з умовами якого відповідачі в забезпечення виконання умов кредитного договору передали позивачу в іпотеку належні їм житловий будинок, загальною площею 88,70 кв.м. та земельну ділянку, які знаходиться за адресою: [ADDRESS] та які належать відповідачам на праві приватної власності. 15.11.2012 року Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок загальною площею 88,70 кв.м та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. В подальшому, позивачем направлено письмову вимогу про добровільне звільнення вищезазначеного житлового приміщення всіма мешканцями, однак таке залишено без виконання. У зв'язку з цим, на підставі ст. 109 ЖК України та ст. 40 Закону України «Про іпотеку» просить суд виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають в житловому будинку за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачі та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили та повідомили, що іншого житла не мають, а тому просили суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення відповідачів та представника відповідача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15.11.2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено частково та вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на житловий будинок загальною площею 88,70 кв.м. та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк». Зазначене рішення набрало законної сили. Згідно з ст. 109 ЖК України та ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або нежитлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено ч. 3 ст. 109 ЖК України. Оскільки законом передбачений вказаний порядок виселення позивач має право після звернення стягнення на будинок направити відповідачу, та особам, що мешкають у вказаному будинку письмову вимогу про їх добровільне виселення протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги. У разі відмови мешканців житлового будинку виселитися, їх виселення може бути проведено у судовому порядку. Відповідно до п. 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати наступне, відповідно до ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. 40 Закону України «Про іпотеку» ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Отже, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, та лише після спливу одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Згідно з положень Закону України «Про іпотеку» виселення відповідача необхідне для вжиття заходів по реалізації предмета іпотеки, усунення перешкод для здійснення реалізації предмета іпотеки, а також забезпечення прав майбутніх покупців. Відповідно до листа Мукачівського РС ГУДМС України в Закарпатській області № 402 від 22.02.2014 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані відповідачам [PERSON] та [PERSON] Крім того, відповідно до довідки № 315 від 25.03.2014 року, виданої виконкомом Чомонинської сільської ради, до складу сім'ї [PERSON] входять: чоловік - [PERSON]; син - [PERSON]; невістка - [PERSON]; внучки - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Після набрання рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.11.2012 року законної сили, ПАТ КБ «Приватбанк» було надіслало відповідачам [PERSON] та [PERSON] письмове повідомлення № 30.1.0.0/2-072 від 24.09.2013 року про добровільне звільнення житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в тридцятиденний строк з дня отримання повідомлення. Зазначене повідомлення відповідачі отримали 04.10.2013 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштових відправлень. За таких обставин враховуючи те, що відповідачі у встановлений законом строк добровільно не звільнили спірний житловий будинок, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підстав доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд може залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача виключно за клопотанням позивача. Виходячи із зазначених норм закону, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги позивача стосовно виселення інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), слід відмовити, оскільки враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, повноваження щодо залучення інших осіб в якості відповідачів у справі у суду відсутні. Згідно з ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 243,60 грн. судових витрат.

Outcome: partial