overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

В квітні 2017 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 12 лютого 2006 року, від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просила розірвати шлюб. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 169, 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 12 лютого 2006 року (актовий запис № 103). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим покласти на відповідача також і судові витрати позивачки при подачі позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

В квітні 2017 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 20 серпня 2011 року, від спільного життя мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просила розірвати шлюб. Позивачка та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка підтримала заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 20.08.2011 року (актовий запис № 659). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

В квітні 2017 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 24 червня 2011 року, від спільного життя дітей не мають. Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просила розірвати шлюб. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 169, 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 24 червня 2011 року (актовий запис № 221). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

В квітні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) на утримання неповнолітніх дітей:доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем [PERSON] з квітня 2007 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах. В період сумісного проживання у них народилися син та донька, які на даний час проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач про дітей піклується, матеріальну допомогу на їх утримання надає, але при цьому вона бажає на законних підставах отримувати аліменти, тому вимушена звернутись до суду. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини від його доходу на утримання дітей, просив розглядати справу за його відсутностю, про що подав заяву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що в перід сумісного проживання позивача та відповідача 17 травня 2008 року у них народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 403 та 21 квітня 2011 року у них народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 365. Батьком дитини є [PERSON]. Діти проживають з матірю, яка не має можливості утримувати їх самостійно, коштів на утримання не вистачає, діти потребують матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки діти, що потребують матеріальної допомоги, проживають з матірю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дітей аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір 640,00 гривень. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

В квітні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з 25 квітня 2014 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період сумісного проживання у них народилася донька - [PERSON], яка на даний час проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач про доньку не піклується, матеріальну допомогу на її утримання не надає, але при цьому мешкати вони продовжують разом, тому вона бажає на законних підставах отримувати аліменти, тому вимушена звернутись до суду. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини від його доходу на утримання доньки, просив розглядати справу за його відсутностю, про що подав заяву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що в перід сумісного проживання позивача та відповідача [INFO] у них народилася донька - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1412. Батьком дитини є - [PERSON], матір'ю дитини є - [PERSON]. Дитина проживає з матір'ю, яка не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд дійшов висновку, що відповідач повинен виплачувати аліменти в розмірі ? частини від його заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 640,00 гривень. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

В квітні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 13 грудня 2013 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилася дитина [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. У звязку з тим, що шлюбні відносини між ними припинені, вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 30% з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши сторони, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.6), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо від сімї, сімейно-шлюбні відносини припинені, в провадженні суду перебуває позов позивачки про розірвання шлюбу з відповідачем. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, офіційно працює менеджером з продажу у ТОВ «Біллона», має стабільний заробіток, виплати по виконавчим листам не здійснює, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14 квітня 2017 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 640 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

В квітні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що виконавчим комітетом Миколаївської міської ради їй було надано право на зайняття житла в гуртожитку по [ADDRESS], в якій вона зареєстрована та проживає. Вищезазначена кімната була передана їй згідно ордеру на вселення № 221, виданого 04.12.2008 р. За зазначеною вище адресою зареєстрована [PERSON], яка з 2012 року і по теперішній час без поважних причин не проживає за зазначеною вище адресою. Посилаючись на ст. 71 ЖК УРСР позивачка просила задовольнити позов. Позивачка надала в судове засідання заяву, згідно якої підтримала заявлені вимоги, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що виконавчим комітетом Миколаївської міської ради [PERSON] було надано право на зайняття кім. [ADDRESS] в якій вона зареєстрована та проживає. Відповідно до акту від 30.03.2017 року [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2012 року і по теперішній час. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом також встановлено, що відповідачка з 2012 року не проживає в кімнаті № 812, що розташована по пр. Богоявленському, 340/1 в м. Миколаєві, тобто понад рік, підстав для продовження терміну зберігання за нею права користування спірним житловим приміщенням, передбачених ст. 71 ЖК України немає, її особистих речей в спірному житловому приміщенні немає, участі в оплаті комунальних послуг за будинок відповідачка не приймає, що свідчить про втрату нею інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідачка підлягає визнанню такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 340/1, кім. 812.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

В квітні 2017 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 травня 2016 року помер [PERSON]. Спадкоємцями за законом після його смерті є діти померлого: [PERSON], [PERSON], [PERSON] 30 березня 2017 року приватний нотаріус [PERSON] направила їй лист №72/02-14, яким повідомила про те, що за життя [PERSON] склав на неї (позивачку) заповіт, відповідно до якого заповів їй все своє майно. Оскільки про заповіт вона нічого не знала, то пропустила строк для прийняття спадщини. Вважала, що строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин. Тому просила визначити їй додатковий строк достатній для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, вважали, що позивачка не повинна успадковувати майно їх батька, оскільки тривалий час навіть не цікавилась його життям. Третя особа - Немішаївська селищна рада Київської області в судове засідання представника не направила, просила слухати справу без участі її представника, проти позову заперечувала, посилаючись на те, що позивачка тривалий час з померлим не проживала. Вислухавши пояснення позивачки, відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07 травня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6, 5). З копії заповіту (а.с.7) вбачається, що [PERSON] все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON], прізвище якої після реєстрації шлюбу з [PERSON] - [PERSON] (а.с.8). З копії інформаційного листа приватного нотаріуса Бородянського районного нотаріального округу [PERSON] вбачається, що про наявність заповіту [PERSON], який помер 07 травня 2016 року, позивачку було повідомлено листом від 30 березня 2017 року, тобто після спливу строку для прийняття спадщини (а.с.10). Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що позивачкою пропущено строк звернення до нотаріальної контори з поважних причин, то суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

В квітні 2017 року Релігійна громада «Парафія [PERSON]» с. Полівці Чортківського району Бучацької Єпархії Української Греко-Католицької Церкви» звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві позивач вказав, що звернулися до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] щодо оформлення спадкових прав за заповітом, складеним на все майно спадкодавця та посвідченим Полівецькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області 17.06.2008 року за реєстровим №335, після смерті 23 листопада 2014 року [PERSON], яка на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрована в [INFO]. Однак приватний нотаріус своїм листом № 646/01-16 від 10.11.2016 року рекомендувала звернутися до суду для вирішення питання про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки в спадкодавця [PERSON] не було близьких родичів, вони доглядали її та здійснили поховання, користувалися майном спадкодавця,що вбачається з довідки Полівецької сільської ради Чортківського району від 03.04.2017 року № 125. Тобто фактично вступили в управління спадковим майном, а в силу заповіту юридична особа може бути спадкоємцем майно. Таким чином, вважали, що прийняли спадщину, оскільки являються єдиним спадкоємцем за заповітом та користувачем майна спадкодавця, тому до шести місяців з часу її відкриття не зверталися до нотаріального органу. В звязку з цим просять визначити їм додатковий строк у вигляді двох місяців. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з мотивів, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася. Подала суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у відсутності представника, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідка, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду підтвердив, що релігійна громада доглядала та здійснювала поховання за померлою [PERSON], користується майном спадкодавця. Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, то

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

В квітні 2017 році позивачка звернулась з вищевказаним позовом в якому зазначила, що з липня 2005 року вона на законних підставах проживала за вищевказаною адресою та будучи зареєстрованою у квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS] (далі по тексту спірна квартира) тривалий час добросовісно, відкрито та безперервно на законних підставах користувалась спірною квартирою, а тому позивачка просить визнати право власності на спірну квартиру на підставі ст. 344 ЦК України. В ході судового розгляду представник позивачки до суду не з'явився, але направив заяву в якої зазначив, що на позові наполягає та просить справу розглянути в його відсутність. Представник відповідача до суду не з'явився, при цьому направив лист в якому зазначив, що просить справу розглянути в їх відсутність. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 344 ч.1 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Так судом встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO], будучи членом сім'ї [PERSON] починаючи з 29 травня 2005р. проживає у спірній квартирі, що підтверджується ордером № 1 від 08.07.2005 року, виданого на підставі рішення виконкому Великодолинської селищної ради № 106 від 29.03.2005 року. [INFO] її чоловік [PERSON] помер. Після його смерті спадкоємці до нотаріальних установ з заявою про відкриття спадщини не звертались. Нерухоме майно у вигляді спірної квартири яка перебуває на 2 поверху 5-ти поверхового будинку складає загальна площа 19.3 кв.м , житлова 13.1 кв, (а.с. 11) інші особи за вищевказаною адресою не проживають, що підтверджується актом від 21.03.2017 року (а.с.19), позивачка як мешканець даної квартири сплачує самостіно комунальні послуги (а.с. 15-17) Позивачка [PERSON] на час подання позову належним чином користується спірною квартирою, згідно інформаційної довідки від 08.08.2017 року арештів та заборон на дане нерухоме майно відсутні. Позивачка зверталась до компетентних установ, щодо належного оформлення правоустановчих документів, але отримала фактичну відмову. Виходячи з вищевказаного та здійснивши аналіз матеріалів, які надішли до суду, суд прийшов до висновку, що позивачка тривалий час проживала в спірній квартирі біля 14 років, після 01.01.2001року відкрито, добросовісно на законних підставах належним чином користувалась цією квартирою, що свідчить про виконання всіх необхідних елементів набувальної давності, передбаченої у вже вказаній статті 344 ЦК України. Позивачка при поданні позову сплатила судовий збір в повному обсягу, вини відповідача в поданні позову не має, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved