Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

В лютому 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів . В позові , [PERSON] вказав , що в березні 2010 року до нього звернувся відповідач з пропозицією відновити належний йому автобус « Еталон БАЗ - А 079 .25 , який 15.03.2009 року ,в результаті ДТП , згорів та прийшов до повної непридатності. Вони мали намір здійснити ремонтно-відновлювальні роботи згорілого автобусу за спільні кошти і в подальшому здійснювати рейси пасажирів. На думку позивача , між ним та відповідачем було укладено договір відповідно до ст.6 ЦК України. 21 квітня 2010 року на товарній біржі « Альянс», відповідно до договору купівлі -продажу, вони придбали аварійний автобус за 1000 грн. Позивач за власні кошти у розмірі 1500 грн.. поставив транспортний засіб на облік в МРЕВ м.Богодухів , зареєструвавши його на ім»я відповідача. Після чого, за власні кошти придбав в м.Житомир та у м.Бориспіль запасні частини до вказаного автобусу всього на загальну суму 58235,75 грн., що підтверджується відповідними рахунком-фактурою та рахунком. Крім того , ним були понесені витрати на шпаклівку та фарбування автобуса, ремонтно-зварювальні роботи та інші роботи , які він оцінює в сумі 5000 грн., про що можуть підтвердити свідки. Здійснювались ним і інша закупівля запасних частин на суму 11865 грн. , проводилися роботи на суму 42330 грн. Всього ним було затрачено на відновлення автобусу 117430 грн. . Крім того , діями відповідача, на думку позивача, завдана моральна шкода , яку він оцінює в 10000 грн.. Прохав стягнути з відповідача витрати на відновлення автобусу в сумі 117 430 грн. 75 коп. та 10000 грн. моральної шкоди та сплачений судовий збір. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов, прохали його задовольнити. Відповідач , представник відповідача у судовому засіданні позов не визнали , пояснивши , що автобус він купив сам , здійснював його ремонт за власні кошти. Прохав в позові відмовити. Суд заслухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи , прийшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , 20 квітня 2010 року автобус марки БАЗ А079.25 ,2007 року випуску , було зареєстровано Житомирським ОРЕВ . 21 квітня 2010 року , згідно біржового договору купівлі-продажу транспортного засобу , на товарній біржі « Альянс» , [PERSON] придбано вище вказаний автобус. 28 квітня 2010 року транспортний засіб зареєстровано у ВРЕВ №6 ДАЇ м.Богодухів ГУМВС України у Харківській області , про що свідчить відповідне свідоцтво про реєстрацію [NUMBER]. Всі витрати при реєстрації в сумі 840,56 грн. були понесені [PERSON], про що свідчить відповідь начальника ВРЕВ ГУМВС України в Харківській області по обслуговуванню Богодухівського та Краснокутського районів від 02.04.2013 року. З лютого 2009 року [PERSON] працює водієм у ТОВ « Вікінг -Авто» , з 21 липня 2010 року відремонтований автобус зданий в оренду ТОВ « Вікінг -Авто» , а з 11 серпня 2010 року автобус здійснює рейсові перевезення. Про те , що [PERSON] здійснював закупівлю запасних частин в сумі 61467,82 грн. свідчать рахунки -фактури від 20.04.2010 року, від 22.05.2010 року , від 2.06.2010 року, Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив , що до нього звертався [PERSON] , як пайовик, скористатися для відновлювання автобусу гаражним боксом. Однак автобус , [PERSON] відразу не поставив , лише через деякий час він приїхав на відремонтованому автобусі та почав користуватися гаражним боксом. За чий рахунок ремонтувався автобус йому не відомо. Свідок [PERSON] пояснив суду, що дійсно на прохання [PERSON] допомагав здійснювати на подвір»ї позивача зварювальні роботи по відновлюванню автобусу , коштів за роботу йому ніхто не сплачував. Свідок заборгував [PERSON] і тому зварювальні роботи здійснював безоплатно. Також свідок вказав , що ремонтні роботи автобусу здійснювали як [PERSON] так і [PERSON] , щоб позивач та відповідач домовлялися разом здійснювати перевезення на вказаному автобусі , він такої розмови не чув , та що [PERSON] ремонтував автобус за свої кошти , які повинен був в подальшому йому повернути відповідач [PERSON] , свідку не відомо. Як пояснив свідок [PERSON] , що на прохання [PERSON] він возив на своєму автомобілі позивача та відповідача в м.Житомир оглянути та згодом придбати автобус. Всі витрати на поїздку , харчування були понесені [PERSON] Автобус в присутності свідка не купувався , позивачем та відповідачем велися спільні розмови щодо стану автобусу та його ціни. Оглядали вони згорілий автобус , а який був саме придбано та ким , йому не відомо. Також свідок пояснив, що [PERSON] не прохав [PERSON] відновлювати автобус та не обіцяв за це ніяких коштів. Свідок [PERSON] пояснив у судовому засіданні , що є сусідом [PERSON] і що він бачив через паркан , що згорілий автобус знаходився на подвір»ї у [PERSON] . Йому відомо, що згорілий автобус належить [PERSON] . Ремонтні роботи проводилися як [PERSON] так і [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив , що він три роки тому працював водієм у ТОВ «Вікінг авто» , разом з ним працювали і [PERSON] і [PERSON] , однак [PERSON] згодом звільнився з роботи за власною ініціативою. Про те, що сторони відновлювали автобус та за чий рахунок , йому не відомо . Свідок [PERSON] пояснив , що він є ФО-підприємцем та дійсно [PERSON] у нього здійснював закупівлю запасних частин , про що були видані відповідні рахунки-фактури . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила , що є дочкою відповідача і коли батько [PERSON] потрапив до лікарні , всі витрати понесла мати , про те, щоб надав матеріальну допомогу [PERSON] їй не відомо. Крім того, їй відомо , що ремонтом автобусу займався саме батько за власні кошти. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] повідомили , що їм відомо, що в 2005 році відповідач втрачав свідомість, керуючи транспортним засобом.. Суд вважає , що показаннями свідків вимоги позивача не доведені , а рахунки -фактури виписані на ім»я [PERSON] не підтверджують того , що позивач купував запасні частини для ремонту автобусу та витрачав їх на його ремонт . Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обгрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім випадків, встановлених статею 61 цього Кодексу. За таких підстав суд вважає , що позивач не надав суду доказів , які обґрунтовують його вимоги щодо повернення коштів як безпідставно отриманих та відшкодування моральної шкоди . Таким чином, суд приходить до висновку, що немає правових підстав для задоволення даного позову про повернення безпідставно отриманих коштів та відшкодування моральної шкоди.

Outcome: dismissed