Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

В листопаді 2013 року до Подільського районного суду м. Києва звернулася [PERSON] (надалі за текстом - позивач) з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Зазначила, що 15.08.2009 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просила розірвати шлюб. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Посилаючись на те, що коштів на утримання дитини недостатньо у зв'язку з чим, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, крім того вказала, що позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 33). На виконання вимог ч. 3 ст. 122 Цивільно процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), судом було направлено запит до органів реєстрації місця проживання фізичної особи (а.с. 9), згідно отриманої відповіді відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10). Згідно зі ст. 74 ЦПК України судові повістки - про виклик зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи - відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Відповідач в судові засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, в судове засідання відповідач викликався судовою повісткою зі зворотнім повідомленням на 20.01.2014 року, 13.02.2014 року, 14.03.2014 року (а.с. 20, 22, 24 - 26, 29 - 32). У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутність відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, 15.08.2009 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 15.08.2009 року, серія [NUMBER], актовий запис № 04, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Горностаївського районного управління юстиції Херсонської області (а.с. 4). Ввід даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження від 15.04.2010 року, серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 633 (а.с. 5). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного. Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам позивача, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Відповідно до довідки форми № 3 виданої будинкоуправлінням № 12 Київського КЕУ від 02.01.2014 року за № 133, позивач разом з сином зареєстровані та проживають разом (а.с. 8). Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття присуджуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Щодо визначення розміру аліментів, позивач уточнила свої позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача 500 грн. щомісячно на утримання сина, починаючи з 11.11.2013 року до досягнення [PERSON] повноліття - 18 років. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved