Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернулась [PERSON] Позовну заяву позивач аргументує тим, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 21 січня 1996 року Хорівською сільською радою Острозького району Рівненській області, актовий запис № 2. Від даного шлюбу вони дітей не мають. Вказує, що шлюбне життя з відповідачем не склалося, так як вони є зовсім різними людьми, в них різні характери та погляди на життя. Посилається на те, що між ними відсутні будь-які почуття, а без цього сім'я не можлива. Зазначає, що вони не змогли побудувати сімейні відносини на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, а тому перспектив для збережження сім'ї немає, шлюб між ними існує формально, так як на протязі останніх двох років спільно не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов'язків не мають. Просить позовні вимоги задовольнити розірвати шлюб між нею та [PERSON], судові витрати по справі стягнути з відповідача на її користь. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, зазначила, що спільне подружнє життя та збереження їхнього шлюбу буде суперечити її інтересам. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заперечення проти позову не подавав, тому суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України - у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ № 276817 встановлено, що 21 січня 1996 року Хорівською сільською радою Острозького району Рівненській області, актовий запис № 2 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка після одруження отримала прізвище Веремчук (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб між сторонами існує формально, так як шлюбне життя з відповідачем не склалося, вони є зовсім різними людьми, в них різні характери та погляди на життя. Сторони на протязі двох років спільно не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов'язків не мають, тобто між ними відсутні формальні ознаки які характеризують сім'ю. В суді встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Таким чином, відсутність подружніх стосунків, а також взаємних прав та обов'язків між позивачем та відповідачем є свідченням формального існування шлюбу між ними. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Судом встановлено, що між сторонами відсутні такі складові сім`ї, як повязаність спільним побутом та почуття любові і взаємоповаги, наявність взаємних прав та обов'язків подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved