Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

В інтересах позивачки [PERSON] звернувся її представник - адвокат Осьмак Я.В. з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в обгрунтування якого зазначила наступне. Позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.09.2005 до 23.12.2014. Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу родина проживала у м. Луганську. З 2013 року позивачка з дитиною не проживають разом з відповідачем, однак відповідач не надавав допомоги на утримання дитини та не цікавився життям та розвитком дитини. Взагалі будь-яке спілкування з сином припинив. Позивач з сином продовжувала проживати в м. Луганську, а відповідач залишився проживати в м. Молодгвардійську. Після припинення спільного проживання відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не турбується про виховання та утримання сина, не цікавиться його станом здоров`я, навчання. З 2013 року відповідач не бачив сина жодного разу. Рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 20.02.2013 на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини, але відповідач його добровільно не виконував та не виконує. Стягнути аліменти неможливо, оскільки відповідач проживає на тимчасово окупованій території України. Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 23.12.2014 шлюб, укладений між сторонами, розірвано. Таким чином, відповідач самоусунувся від виховання, утримання, лікування сина, що свідчить про його небажання брати участь у цьому. Рішенням Ленінського районного суду Луганської області від 06.06.2014 було задоволено позовні вимоги [PERSON] та надано дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон дитини - [PERSON] без згоди батька до досягнення дитиною повноліття. Вказаним рішенням було встановлено, що станом на дату ухвалення рішення батько - [PERSON] протягом року за місцем проживання дитини не з`являвся. Зараз, у зв`язку із загальновідомими обставинами, тобто із тимчасово окупованим м. Луганськом, позивачка та дитина проживають у м. Відень, Австрія, у рідної сестри позивачки, оскільки на підконтрольній території України родичів вони не мають, а позивач втратила роботу у м. Луганську. Все це відомо відповідачу, але спілкуватись із сином він не бажає. В зв`язку з вищевикладеним просить суд позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Молодогвардійськ Луганської області, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, адвокат Осьмак Я.В. до суду подала заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, та просить розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с.94). Відповідач [PERSON] повторно не з`явився у судове засідання, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України та ст. 1-1 ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції». Про причини неявки до суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позовну заяву не подав (а.с.82). Представник третьої особи - Служби у справах дітей Сватівської РДА Жаданова А.В. в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Подала письмові пояснення, якими зазначено, що служба у справах дітей Сватівської райдержадміністрації Луганської області не має можливості у повному обсязі вивчити умови проживання дитини в родині матері [PERSON] та умови проживання батька [PERSON] . У зв`язку з цим, служба у справах дітей Сватівської РДА не має можливості та засобів, визначених нормами чинного законодавства України, щодо підготовки та надання до Сватівського районного суду Луганської області письмового висновку по розв`язанню спору в частині можливості позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 47-48,86). Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про народження, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12). Шлюб між відповідачами розірвано, про що суду надано копію рішення Біловодського районного суду Луганської області від 23 грудня 2014 року ( а.с.11). Згідно рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 20.02.2013 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11 січня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с.13-14). Згідно рішення Ленінського районного суду Луганської області від 06.06.2014 надано дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон дитини - [PERSON] без згоди батька до досягнення дитиною повноліття. Вказаним рішенням було встановлено, що станом на дату ухвалення рішення батько - [PERSON] протягом року за місцем проживання дитини не з`являвся (а.с.15). Відповідно довідки про підтвердження реєстрації від 21.09.2018 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та мають місце постійного проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-23). Згідно довідки адміністрації школи (код школи - 904012, Відень, 1040, Шеффергассе, 3) від 16.10.2020 [PERSON] навчається у вказаній школі в 2с класі (а.с.24-25). У заяві-поясненням свідка [PERSON] , зареєстрованої 05.02.2021 в реєстрі за № 570/123 та засвідченої першим секретарем з консульських питань Посольства України в Республіці Австрія Савченком В.Ю., зазначено наступне: [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] . З часу укладення нею шлюбу у 2011 році вона переїхала проживати до м. Відня, Австрія. Також їй відомо, що її сестра [PERSON] звернулася до Сватівського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. [PERSON] відомо, що її сестра перебувала у шлюбі з [PERSON] , з яким вона також знайома з 2005 року. Під час шлюбу вони проживали в м. Луганську. Зазначила, що шлюб між ними було розірвано з причин проживання [PERSON] окремо та припинення спілкування його з сім`єю. Після розірвання шлюбу її сестра - [PERSON] продовжували проживати з сином у м. Луганську до того, як в 2014 році, влітку, на території м. Луганська почалися бойові дії. Після цього сестри вирішили, що [PERSON] з сином краще переїхати проживати до сестри у м. Відень, оскільки залишатися в м. Луганську було небезпечно. Також зазначила, що [PERSON] ухиляється від батьківських обов`язків, не турбується про виховання та утримання сина, не цікавиться його станом здоров' я, навчання, не спілкується з дитиною. З 2013 року жодного разу не бачив дитину. Їй відомо від сестри, що вона намагалася домовитись із колишнім чоловіком про надання дозволу на виїзд дитини за кордон ще у 2014 році, але він відмовився та сказав, що доля дитини йому не цікава. Зараз [PERSON] проживає у м. Відень, працює медсестрою, її син [PERSON] ходить до шкоди. Забезпеченням та вихованням дитини займається лише мати, батько участі не приймає (а.с.88). Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, ст. 164 СК України визначено підстави для позбавлення батьківських прав батьків, а саме: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, відповідно до положень п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення мати, батька батьківських прав в судовому порядку є їх ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських прав по відношенню до своєї неповнолітнього сина, не здійснює належного догляду за ним, не забезпечує необхідного медичного догляду, не надає матеріальної допомоги, а також не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не піклуються про фізичний і духовний розвиток, його навчання, не забезпечує необхідним харчуванням, що не відповідає принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». За таких обставин, суд, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки в ході судового розгляду знайшли своє повне підтвердження доводи позивача про те, що відповідач умисно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не займаються вихованням та розвитком дитини, що свідчить про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення і поновити зазначену особу в батьківських правах. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача, що у разі зміни обставин, що слугували підставами для позбавлення його батьківських прав, він не позбавлений права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved