Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

В листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому зазначила, що від шлюбу з [PERSON] мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з нею, оскільки протягом останнього часу вони з відповідачем проживають окремо, але відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, про що в матеріалах справи мається рекомендований лист з повідомленням. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справ. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 08 жовтня 2011 року сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Ленінському відділу реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, про що здійснено актовий запис № 247 ( а.с.6). У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції від 18 жовтня 2014 року, сторони від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до довідки № 1508 від 12.11.2014 року, виданої Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційною організацією №2» Полтавської міської ради, вказано, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], в якій зареєстровані та проживають: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онук, [PERSON] - онука, [PERSON] - правнук, [PERSON] - правнук ( а.с.5). Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки № 13/3-43/13-135 від 27.01.2015 року, виданої Філією - Харківським обласним управлінням АТ «Ощадбанк», вбачається, що відповідач [PERSON] працює в даній банківській установі на посаді провідного інженера та його дохід за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року становить 60 638,56 грн. (а.с.25). Як пояснила у судовому засіданні позивачка [PERSON] фактично з відповідачем [PERSON] вони не проживають, малолітня дитина - [PERSON], [INFO], залишився проживати з нею, але відповідач не надає на утримання сина жодної матеріальної допомоги та будь-якої участі у її вихованні дитини не приймає, в зв'язку з чим позивачка була змушена звернутися до суду. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] являється батьком малолітнього - [PERSON], [INFO], він зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved