Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, про визнання за ним право власності на цілий житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS], які розташовані на земельній ділянці, площею 611кв.м., посилаючись на те, що 05.01.2006 року між ним та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого він передав [PERSON] грошові кошти у сумі 63 000грн., а він у свою чергу передав йому будинок, документи на будинок, ключі від нього та де він з його згоди зареєстрував його з 12.09.2006 року і там він проживає до теперішнього часу. На підтвердження вказаного договору [PERSON] власноручно написав йому письмову розписку про отримання цих коштів. Сам [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS]. Він не міг та не хотів часто приїздити до м. Миколаєва тому для оформлення належних документів для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку, в після очікування його доброї волі, запропонував видати йому довіреність на розпорядження саме цим будинком. Тому, 08.09.2006 року [PERSON] надав йому нотаріально посвідчену, приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], довіреність на розпорядження ( продати, обміняти, здати в оренду ) на умовах за їх розсудом належним йому житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами і земельною ділянкою, які знаходяться по [ADDRESS] незалежно один від одного, строком на 20 років, реєстровий №8403. Оскільки житловий будинок пов'язаний із земельною ділянкою, на якій він розташований, а земельне законодавство останні роки практично не використовувалося , він так і не спромігся оформити право власності на житловий будинок та земельну ділянку. Тільки у 2013 році він дізнався про те що [PERSON] помер ще [INFO] у місті Херсоні. Проте нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу продажу нерухомого майна не оформив, оскільки [PERSON] помер, а спадкоємців які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] не має, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 37443381 від 22.05.2014 року. Зареєструвати договір купівлі-продажу нерухомого майна він не може, оскільки [PERSON] помер, а спадкоємців не має. Посилаючись на викладене і те, що він має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу і те, що інших засобів захисту свого права він немає просив позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові. Представник відповідача позов визнав та не заперечував проти позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлена про місце та час слухання справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, які надані сторонами, судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносин. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а у відповідності до норм ст.205 ЦК України правочин може вчиняться усно або в письмовій формі. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Статтями 207-208 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. (сторонами) У письмовій формі належить вчиняти правочин фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Статтею 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилялася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до загальних положень цивільного права, позови про визнання права власності заявляються як у випадку спірності правовідносин сторін із приводу майна, які є відносними, так і внаслідок реалізації абсолютних прав на спірне майно. Тобто, позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли унеможливлюється набуттям позивачем свого права власності. Разом з тим, закон не обмежує захист порушеного права лише у відносинах із особами, до яких «відповідне право перейшло», або які можуть «претендувати на таке право» і таке тлумачення істотно звужує гарантований ст.ст. 13, 41 Конституції захист права власності, у тому числі від порушень з боку уповноважених органів у формі не вчинення відповідних дій на видачу правовстановлюючих документів. У випадку, коли підставою для подання позову про визнання права виступає відсутність правовстановлюючих документів на майно, таке право можна буде вважати остаточно захищеним з моменту видачі відповідних правовстановлюючих документів спеціально уповноваженими органами. Судом встановлено, що [PERSON], який проживав у [ADDRESS] належить на праві власності цілий жилий будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.2004 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори, реєстровий № 3- 602 та зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації реєстровий № 6918807 від 10.08.2004 року. ( а. с. 5-6 ) У відповідності до оригіналу розписки від 05.01.2006 року [PERSON] продав [PERSON] жилий будинок за адресою [ADDRESS] за 63 000грн., які він отримав повністю та написав про це розписку. ( а. с. 9, 20 ) Згідно довіреності від 08.09.2006 року [PERSON] надав [PERSON] нотаріально посвідчену, приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], довіреність на розпорядження (продати, обміняти, здати в оренду) на умовах за їх розсудом належним йому житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами і земельною ділянкою, які знаходяться по [ADDRESS] незалежно один від одного, строком на 20 років, реєстровий №8403. ( а. с. 8 ) [INFO] у місті Херсоні помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. ( а. с. 7) Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 37443381 від 22.05.2014р. спадкоємців після смерті [PERSON], який помер [INFO] не виявлено.( а. с. 21-22 ) Судом також встановлено, що відповідно до копії паспорту [PERSON] , який виданий Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 15 червня 1999р. він зареєстрований та проживає з сім'єю за адресою: [ADDRESS]. (а. с. 18 ) Виходячи з вимог цивільного законодавства [PERSON] та [PERSON] досягли повної домовленості. Дії [PERSON] свідчать про фактичну передачу позивачеві оригіналів документів, реєстрація покупця до придбаного ним майна, що підтверджується ксерокопією паспорту ( а. с. 18, ), технічного паспорту ( а. с. 10-13 ) [PERSON]та довіреністю від 08.09.2006р. ( а. с. 8 ) та зареєстрований у будинку з 12.09.2006 року і до теперішнього часу . Отже, судом встановлено, що позивач довгостроково володіє та користується нерухомим майном у вигляді спірного жилого будинку, який придбаний [PERSON] за договором купівлі-продажу, а також відсутність майнових претензій з боку власника житла при його житті, а також відсутність спадкоємців [PERSON] і за таких обставин які склалися, у відповідності до норм ст.ст. 328,626,638,640,662,664 ЦК України задовольнити позовні вимоги позивача. Тому звернення позивача до суду з даним позовом є єдино вірним та можливим для нього способом вирішення питання щодо визнання за ним права власності на нерухоме майно. З огляду на викладене позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки позивач не має інших засобів захисту свого порушеного права. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved