Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

В квітні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Новобузького району за з яким просила визнати за нею, в порядку спадкування, право власності на земельну ділянку площею 6,27 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Новобузького району Миколаївської області. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказала,\~що зазначена земельна ділянка належала її батьку [PERSON],\~який помер 23.05.2012 року. Після його смерті прийняти у спадок вищевказане нерухоме майно в органах нотаріату вона до цього часу не змогла, оскільки спадкодавцем за життя було втраченого оригінал державного акту, що посвідчував його право власності на вказану земельну ділянку. Інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні. Наголосила, що відновити втрачений документ у звязку з смертю його власника неможливо, що і змусило її звернутися до суду з вказаним позовом. В ході судового розгляду справи позивачка [PERSON] доповнила свої позовні вимоги, згідно з якими просила також встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON] на рівні рідних дочки та батька, оскільки її дівоче прізвище та прізвище батька, при видачі документів українською мовою після перекладу з російської мови, містить певні розбіжності. З доповненням відповідної вимоги позивачкою збільшився і склад учасників, які братимуть участь у розгляді справи, зокрема, залучено до розгляду справи в якості третьої особи без самостійних вимог відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новобузького районного управління юстиції у Миколаївській області. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач, [PERSON] сільська рада Новобузького району, явку свого представника в судове засідання не забезпечила, втім сільським головою направлено на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи без участі представника сільської ради, зазначивши в заяві про визнання позовних вимог позивачки. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: відділ Держгеокадастру у Новобузькому районі та відділ ДРАЦС РС Новобузького районного управління юстиції, у судове засідання явку своїх представників не забезпечили, хоча про дату, час, і місце розгляду судової справи повідомлялися належним чином, про причину такої неявки суд не повідомили. Заяв про розгляд справи за відсутності представників цих відділів до суду також від них не надходило. Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Судом встановлено, що 23 травня 2012 року в с. Антонівка Новобузького району Миколаївської області у віці 52 років помер громадянин [PERSON] (а.с.12). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на земельну ділянку, площею 6,27 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Новобузького району Миколаївської області. Як стверджувала позивачка, вона являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], оскільки являється його дочкою. Так, з свідоцтва про народження позивачки (а.с. 16) видно, що її прізвище російською мовою вказано «Харипончук», в графі батько також дійсно значиться російською мовою громадянин [PERSON] Проте як вбачається вже з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 18), прізвище позивачки в ньому значиться як Харіпончук, тобто існує розбіжність у зазначені прізвища спадкодавця та його дочки. Така розбіжність очевидно виникла внаслідок невірного перекладу прізвища позивачки з російської мови на українську, виконаного службовою особою при видачі їй на підставі свідоцтва про народження паспорта громадянина України. Дослідженні докази вказують на те, що маються підстави для встановлення факту родинних відносин між [PERSON], який помер 23.05.2012 року та позивачкою [PERSON], [INFO], на рівні рідних батька та дочки. Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи №150/2013, заведеною Новобузькою державною нотаріальною конторою, [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла в результаті постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Проте свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, площею 6,27 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Новобузького району Миколаївської області, державний нотаріус відмовився видати через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу спадкодавця на вказане спадкове майно (а.с. 30-36). Згідно вимог ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції 2005 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Однак, за життя спадкодавець втратив оригінал вищезгаданого державного акту, про що свідчить відповідне оголошення в районній газеті «Вперед» (а.с. 22), що відповідно перешкоджало позивачці [PERSON] одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку. Крім цього, з набранням чинності 01.01.2013 року окремих положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» припинено видачу державних актів про право власності на землю, в тому числі і видачу державних актів за заявою спадкоємців в замін тих актів, які втрачені чи зіпсовані. Таким чином, зважаючи на те, що власник земельної ділянки, [PERSON], помер, а в силу положень ч. 4 ст. 25 ЦК України, спадкоємці за законом не мають можливості згідно з чинним законодавством, взамін втраченого державного акту на право власності на землю, отримати дублікат вказаного правовстановлюючого документу або провести державну реєстрацію права власності на таке нерухоме майно, суд вважає, що спадкові права спадкоємниці [PERSON] підлягають захисту у судовому порядку. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При судовому розгляді справи судом достеменно встановлено, що спадкодавцю [PERSON] дійсно належала за життя спірна земельна ділянка на підставі державного акту, серії І-МК № 008141, а тому зазначене нерухоме майно може входити до складу спадщини і бути успадкованим спадкоємцями після його смерті (а.с. 14). Окрім позивачки інших спадкоємців за законом чи за заповітом судом не установлено. Зазначені обставини вказують на те, що [PERSON] являючись спадкоємницею за законом першої черги після смерті батька [PERSON], в силу положень ч. 1 ст. 1261 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України має право на успадкування належної останньому вищезазначеної земельної ділянки. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі, тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачкою на оплату судового збору, остання не заявляла, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved