Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

В листопаді місяці 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 26 листопада 2016 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, від якого у них народився син, [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, а тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. Так, як дитина знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги дитині не надає, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] аліменти у розмірі 1\~625,00 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також встановити місце проживання дитини разом з матірю. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладених в позовній заяві та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та проти їх задоволення не заперечував. Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 листопада 2016 року. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися та шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Зважаючи на те, що відповідач допомоги на утримання дитини не надає, позовні вимоги визнав, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі 1 626,00 грн., щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитини повноліття, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України (далі ? СК України) питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Оскільки дитина на теперішній час мешкає разом з матірю, відповідач проти мешкання дитини разом з матірю не заперечує, відсутній спір між сторонами про встановлення мешкання дитини, суд вважає, що в частині визначення місця проживання дитини слід залишити без задоволення.

Outcome: partial