Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат в порядку регресу, вказавши, що 31.12.2014 року біля 09 год. 35 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2101», д.н.з. 61570ХМ, на автодорозі Новосілка-Коржівці, всупереч вимогам пунктів 10.1, 10.4., 10.5 Правил дорожнього руху України, при виконанні маневру повороту ліворуч на другорядну дорогу не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не зайняв крайнє положення на проїзній частині, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно з постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 03.02.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Оскільки між позивачем та потерпілим [PERSON] 20.01.2014 року було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АІ/3469980, вказана дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, внаслідок якого позивачем було виплачено потерпілому [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 5110 грн. 65 коп., тому позивач, маючи право регресної вимоги згідно із ст. 1191 ЦК України, просив стягнути вказану суму коштів з відповідача. Крім того, позивач вказав, що для визначення розміру матеріального збитку, завданого потерпілому, та збору відповідних документів позивачем було залучено аварійного комісара і понесено додаткові витрати на оплату його послуг в розмірі 992 грн., які позивач також просив стягнути з відповідача, а також стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. Представник відповідача адвокат [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та письмові клопотання учасників справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Так, судом обєктивно встановлено, що 31.12.2014 року біля 09 год. 35 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2101», д.н.з. 61570ХМ, на автодорозі Новосілка-Коржівці, всупереч вимогам пунктів 10.1, 10.4., 10.5 Правил дорожнього руху України, при виконанні маневру повороту ліворуч на другорядну дорогу не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не зайняв крайнє положення на проїзній частині, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 03.02.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно із ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31.12.2014 року, з вини відповідача [PERSON] Відповідно до звіту №2/1702 від 17.02.2015 року про оцінку транспортного засобу автомобіля [NUMBER], вартість матеріального збитку, завданого його власнику внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 6131,78 грн. Вказана шкода потерпілому [PERSON] відповідачем відшкодована не була, а тому [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування завданих збитків, до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2220494 з терміном дії з 20.01.2014 року до 19.01.2015 року. Оскільки полісу цивільно-правової відповідальності у заподіювача шкоди не було, МТСБУ, у звязку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснило виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля [NUMBER] в розмірі 5110,65 грн., що підтверджується наказом МТСБУ № 6411 від 14.12.2015 року та платіжним дорученням № 6411 від 15.12.2015 року. Для визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля, та збору відповідних документів було залучено аварійного комісара і понесено додаткові витрати на оплату його послуг в розмірі 992 грн. Вказані обставини підтверджуються: актом огляду транспортного засобу від 04.01.2015 року; звітом ТОВ «Подільська незалежна оцінка» від 17.02.2015 року № 2/1702 про оцінку транспортного засобу автомобіля [NUMBER], згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля внаслідок ДТП, становить 6131,78 грн.; повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 12.01.2015 року; заявою [PERSON] від 16.02.2015 року; полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності № АС/2220494; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу«ВАЗ-2121», д.н.з. [NUMBER]; постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 03.02.2014 року; відомостями з АІПС про дорожньо-транспортну пригоду; платіжним дорученням № 9933 від 12.03.2015 року на суму 992 грн.; актом виконаних робіт від 26.01.2015 року; рахунком № 10945 від 25.02.2015 року. Як вбачається з матеріалів справи, МТСБУ неодноразово зверталось до відповідача [PERSON] із вимогою про компенсацію понесених витрат в добровільному порядку, однак відповідач такі вимоги не виконав, що, зокрема, він сам підтвердив, визнавши позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно із ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з врахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В силу ст.38 вказаного Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 40 Закону МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Згідно із ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, оскільки МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 5110,65 грн. потерпілому [PERSON], до позивача перейшло право вимоги у межах виплаченого страхового відшкодування та понесених збитків до відповідача [PERSON], як особи, відповідальної за збитки, заподіянні внаслідок ДТП, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. Крім того, є обґрунтованими і позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 992 грн. витрат по оплаті послуг аварійного комісара. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі та наявні підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу 5110,65 грн. витрат, повязаних з регламентованою виплатою та 992,00 грн. витрат по оплаті послуг аварійного комісара. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved