Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

В липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Банка АКБ «Форум» Перша Київська філія грошові кошти в розмірі 363526,19 грн. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що 07 вересня 2007 року між ним та відповідачем був укладений Кредитний договір № 0310/07/01-А про отримання позивачем кредитних коштів в сумі 54000,00 доларів США строком з 07 вересня 2007 року до 07 вересня 2014 року та сплати процентів у розмірі 11,5%. При підписання даного договору відповідачем були порушені законні права позивача, а саме договір за своїм змістом і текстом не відповідає законодавству України, інтересам та волі позивача, порушує його права та законні інтереси. Порушення відповідачем чинного законодавства України в галузі кредитування полягає в наступному: Розділ 1 «Предмет договору» містить п. 1.1, згідно якого «Банк надає Позичальнику кредит у сумі 54000,00 (п'ятдесят чотири тисячі доларів США) для придбання автомобіля. Пункт 1.1. суперечить ч. 1 ст. 524 ЦК України, в якій вказано, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Закон не забороняє видавати валютні кредити, але в такому випадку, зобов'язує виражати зобов'язання в гривні з визначенням грошового еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті. Тобто, умова мала б звучать приблизно так: Банк надає валютний кредит, в сумі 272700,00 грн., що дорівнює еквіваленту 54000,00 доларів США. Зазначене порушення вимог ЦК, має своїм наслідком недійсність Договору в цілому, так як п. 1.1. є суттєвою умовою договору, його предметом. Виконавець був зобов'язаний повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору. Споживач має право відмовитися від договору про надання послуг без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених в абзацах першому та другому ч. 12 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Проте Банк не попередив позивача, що його послуги, зважаючи на їх ціну (вартість), явно не задовольнятимуть інтереси і вимоги позивача, також Банк не попередив і про те, що вартість кредиту може істотно зрости, ніж це очікувалось під час укладання договору. Позивачу з боку Банку не надано жодної інформації про можливість різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долара США до гривні, не надано інформацію про вірогідність і наслідки такого подорожчання, що спричинило придбання позивачем продукції (кредиту), яка не має потрібних властивостей, а саме стійкої вартості оплати за кредит. За період з 07 вересня 2007 року по 19 травня 2009 року позивач сплатив банку 99480,57 доларів США (сума складається з щорічних відсотків), що підтверджується доданими квитанціями та графіком погашення платежу. Згідне умов кредитного валютного договору, позивач повинен сплачувати щорічно відповідачу 11,5 %, що становлять 6210,00 доларів, а згідно семирічного строку договору ця сума становить 43470,00 доларів. Сума кредиту становить згідно договору 54000,00 доларів США. Різниця переплати тільки за півтора року становить відповідно 99480,57 - 54000,00 = 45430,57 доларів США, що становить в гривнях відповідно 45480,57 х 799,30 = 363526,19 грн. Несправедливими зокрема умови кредитного валютного договору в частині надання кредиту в доларах США, що передбачає погашення кредиту та сплати відсотків за користування ним також у доларах США, що є способом зловживання правом, коли всі ризики знецінення національної валюти України шляхом порушення вимог закону, відповідач перекладає, як суб'єкт підприємницької діяльності, виключно на позивача - позичальника за кредитним договором та споживача кредитних послуг, що є грубим порушенням ч. 3 ст. 13 ЦК України. Ухвалою суду відповідач по справі був уточнений на Публічне акціонерне товариство «Банк Форум». В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги позивача підтримали та просили задовольнити в повному обсязі, посилалися на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача Шишова Н.Л. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила відмовити йому в задоволенні в повному обсязі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що 07 вересня 2007 року Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 0310/07/01-А, відповідно до умов якого, Банк надав позивачу кредит у сумі 54000,00 доларів США на споживчі потреби для купівлі автомобіля на строк до 07 вересня 2014 року з оплатою 11,5 % річних за користування кредитними коштами (а.с.13-14). Відповідач в виконав свої зобов'язання за Кредитним договором № 0310/07/01-А від 07.09.2007 року шляхом видачі [PERSON] кредитних коштів у розмірі 54000,00 доларів США, що не заперечується сторонами, а тому доказуванню вказані обставини не підлягають. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. А згідно з ч. 2 ст. 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Позивач при підписанні Кредитного договору № 0310/07/01-А від 07.09.2007 року повністю розумів наслідки підписаного ним цього договору та ним були погоджені всі істотні умови, зокрема отримання кредиту в іноземній валюті, що узгоджується п. 7.2 цього договору. Відповідно до п. 7.2 Кредитного договору № 0310/07/01-А від 07.09.2007 року - сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови, і зобов'язуються надалі ніяких претензій одна до одної не мати. Цей договір відображає повне розуміння Сторонами його предмету та інших питань, зазначених в цьому договорі. Згідно п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Відповідно до п. 7.8 Кредитного договору № 0310/07/01-А від 07.09.2007 року - умови кредитування відповідно до п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» Позичальником отримано до укладення цього договору. Згідно ч. 9 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк здійснює діяльність, надає банківські та інші фінансові послуги в національній валюті, а за наявності відповідної ліцензії Національного банку України - в іноземній валюті. Відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія). Відповідно до п. 5.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 17 липня 2001 року № 275, письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до п. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачено наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо термін і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. На цей час законодавчо не встановлені межі термінів і сум надання/одержання кредитів в іноземній валюті. Таким чином, операція надання банком кредиту в іноземній валюті не потребувала індивідуальної ліцензії. Так, Банк має наступні документи на проведення валютно-кредитних операцій з іноземною валютою: Банківську ліцензію № 62 від 31.01.1994 року за № 231 (а.с.98), Дозвіл № 62-1 від 31.01.1994 року за № 231 та додаток до Дозволу (а.с.99-101), Дозвіл № 62-3 від 31.01.1994 року за № 231 та додаток до Дозволу (а.с.102-104), Дозвіл № 62-5 від 31.01.1994 року за № 231 та додаток до Дозволу (а.с.105-107), та Генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій від 06.10.2011 року за № 62 та додаток до Генеральної ліцензії (а.с.108-110). Таким чином, твердження позивача щодо порушення Банком його законних прав і інтересів при укладанні спірного кредитного договору, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки відповідач на час надання кредиту в іноземній валюті мав і на цей час має відповідну ліцензію на здійснення кредитування в іноземній валюті, а тому укладення кредитного договору в іноземній валюті і здійснення розрахунків в іноземній валюті на день укладення кредитного договору не суперечило діючому на той час законодавству і Цивільному кодексу України. Крім того, що стосується вимог позивача про стягнення з Банка на його користь грошові кошти в розмірі 363526,19 грн., то вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до умов кредитного договору, позивач отримав від банка кредитні кошти в сумі 54000,00 доларів США, а також зобов'язався повернути банку зазначені кредитні кошти частинами щомісячно в сумі не менш 642, 86 доларів США, а також щомісячно сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами в розмірі 11,5%. Таким чином, відповідно до умов кредитного договору Позивач зобов'язаний сплачувати грошові кошти в рахунок повернення кредиту і також нараховані проценти. Станом на 11.10.2013 року позивач повернув основний борг у розмірі 40264,91 доларів США (а.с.111-113), а всі інші суми погашені ним відсотки та штрафні санкції, що відображено навіть в розрахунку наданому позивачем (а.с.15-17) не повернуто. Позивач же врахував всі сплачені ним суми та вважає за необхідне стягнути з Банка всі суми сплачені ним поверх суми 54000,00 доларів США. Проте, згідно ч. 8 ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків. Таким чином, з огляду на все вищевказане, суд вважає, що кредитний договір є чинним, повністю відповідає вимогам діючого законодавства, а тому, відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для його виконання сторонами. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed