Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 30 січня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 08 лютого 2019 року. Позивач, [PERSON], звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що 15 березня 2003 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №143. Позивач вказує, що з 2017 року не проживає разом із відповідачем, окрім того станом на день звернення з даним позовом до суду, нею також подано позовну заяву про розірвання шлюбу, та у справі № 308/7687/18 відкрито провадження. [PERSON], зазначає, що їх спільний неповнолітній син [PERSON], на час звернення до суду проживає із нею, та проживатиме і після розірвання шлюбу. Позивач стверджує, що останній рік відповідач не надавав грошові кошти на утримання сина [PERSON]. На даний час, вона утримує сина сама. У звязку із тим, що відповідач проживає окремо і тривалий час - вже рік не спілкується із нею, їй не відомо чи працює він, де може працювати на даний час і ким, та які має, або може мати доходи. Відповідно до вказаного, позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], який зареєстрований за адресою: 88000, м. Ужгород, вул. Минайська, 8/24 аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000, 00 грн., (Дві тисячі гривень) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення аліментів з дня предявлення позову до суду і до досягнення сином [PERSON] повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На адресу суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити та просить справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від відповідача на адресу суду надійшла заява про те, що з вимогами позовної заяви погоджується, проте присутнім в судовому засіданні призначеному бути не може, та просить справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано 15 березня 2003 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №143. Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON], 17.02.2003 року, згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ФМ №128815 від 15 березня 2003 року. Згідно копії довідки про склад сімї та розмір платежів за житлово комунальні послуги виданої власнику [ADDRESS], [PERSON], разом із нею проживають: [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ч. 3\~ст.\~160\~СК України \~якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.ч.\~1,2\~ст.\~29\~ЦК України,\~місцем проживання\~фізичної особи\~є житло,\~в якому\~вона проживає\~постійно або\~тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються\~законом. Відповідач по справі матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON], добровільно не надає. Суд вважає, що вказане підтверджено заявою відповідача про те, що він погоджується з вимогами позовної заяви. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу дії ч.3\~ст.181 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Так, позивач просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі по 2000 грн., (Дві тисячі гривень) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення аліментів з дня предявлення позову до суду і до досягнення сином [PERSON] повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 184 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 2 статті 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність відомостей про офіційне та постійне місце роботи та щомісячного доходу відповідача, відсутність у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, стан його здоровя, матеріальне становище відповідача, та матеріальне становище позивача, визнання позовних вимог відповідачем та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, та приходить до висновку, що є підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі\~викладеного,\~ст.ст.\~180,\~181\~ч.1,\~184,\~185,\~191\~ч.1\~Сімейного кодексу\~України,\~з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: approved