Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» (Відповідач) про стягнення неустойки та моральної шкоди, в якому просив стягнути з ПрАТ «Європейський страховий союз» на свою користь 2 767,38 грн. неустойки за несвоєчасну виплату страхового відшкодування та компенсацію за заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн. Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 10.03.2016р. внаслідок ДТП його автомобіль Мазда 6, державний номерний знак [NUMBER] зазнав технічних ушкоджень. Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 06.04.2016р. по справі № 760/4867/16-п вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження автомобіля Мазда 6, державний номерний знак [NUMBER], внаслідок порушення [PERSON] п.13.1., 12.1. Правил дорожнього руху, в зв'язку з чим останнього піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз» (поліс № АЕ/6199412) з лімітом відповідальності 50 000,00 грн. 16.03.2016р. Позивач повідомив Відповідача про страховий випадок та надав всі необхідні документи. 25.03.2016р. фахівцем ПрАТ «Європейський страховий союз» було проведено огляд ТЗ Позивача з метою встановлення розміру майнової шкоди, і відповідно страхового відшкодування. 05.04.2016р. Позивач направив Відповідачу заяву про страхове відшкодування зі всіма необхідними для виплати страхового відшкодування документами, додатково 28.04.2016р. страховику було направлено копію постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 06.04.2016р. 10.06.2016р. сторонами узгоджено суму виплати, що склала 42 879,08 грн. за умови відновлення автомобіля. 31.08.2016р. було повідомлено Відповідача про проведення відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля. Таким чином, виплата страхового відщкодування, на підставі наявних у Відповідача даних мала бути здійснена в наступному розмірі: 1) до надання документів про відновлення автомобіля - 34 565,90 грн. з 10.06.2016р. до 05.07.2016р.; 2) після надання документів про відновлення автомобіля - 42 879,08 грн. 31.08.2016р. Проте, фактично виплати було здійснено: 10.08.2016р. - 15 000,00 грн., 12.10.2016р. - 5 000,00 грн., 13.10.2016р. - 5 000,00 грн., 17.10.2016р. - 5 000,00 грн., 18.10.2016р. - 5 565,90 грн., 25.10.2016р. - 7 313,18 грн., в зв'язку з чим Страховик зобов'язаний сплатити на користь Позивача неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період з 06.07.2016р. по 25.10.2016р. в сумі 2 524,91 грн., та 3% річних за період з 06.07.2016р. по 25.10.2016р. - 242,47 грн., а всього 2 767,38 грн. Крім того, позивачу, внаслідок неправомірних дій відповідача, було завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні права власності позивача, зокрема внаслідок несвоєчасного відновлення транспортного засобу позивача у зв'язку з браком коштів, який зазнав немало переживань та страждань з приводу того, що відповідач, який повинен відповідати за свої дії, протягом більше трьох місяців не мав на меті добровільно відшкодувати заподіяні матеріальні збитки. Хвилювання та думки про те, як спочатку відновити позивачу свій транспортний засіб, а потім отримати страхове відшкодування, тримали його у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сім'ї та на роботі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В.М. від 08.11.2016р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 07.12.2016р. (а.с.14). Відповідач подав суду відзив на позовну заяву про стягнення неустойки та моральної шкоди (а.с.20), в якому зазначив, що ПрАТ «Європейський страховий союз» не заперечує проти стягнення пені та 3% річних за порушення термінів сплати страхового відшкодування загальним розміром 2 767,38 грн. Водночас, Відповідач повністю заперечує проти стягнення моральної шкоди, оскільки Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачає відшкодування моральної шкоди у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу, моральна шкода відшкодовується лише у випадку завдання шкоди життю та здоров'ю потерпілого. В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник Відповідача - [PERSON] позовні вимоги визнала частково в частині стягнення пені та 3% річних за порушення термінів сплати страхового відшкодування загальним розміром 2 767,38 грн., проти задоволення вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача моральної шкоди заперечила та просила відмовити в задоволенні позову у вказаній частині. Суд, заслухавши Позивача та представника Відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2016р., яке набрало законної сили 25.10.2016р., у справі № 761/27610/16-ц за позовом [PERSON] до ПрАТ «Європейський страховий союз» про стягнення суми страхового відшкодування, встановлено, що 10.03.2016 року о 15 год. 55 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «BMW 324», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись в м. Києві по проспекту Перемоги 49, порушив п.п. 13.1, 12.1 ПДР, оскільки не витримав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Mazda 6», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.04.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 10.03.2016 року, відбулася з вини [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у відповідача, що підтверджується Полісом АЕ/6169412 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.10.2015 року. Власником автомобіля «Mazda 6», реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON] 16 березня 2016 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням (реєстраційний № 223/16 від 16.03.2016р.) про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу (а.с.3). 04 квітня 2016 року Позивач направив на адресу Відповідача заяву про страхове відшкодування, яка була отримана ПрАТ «Європейський страховий союз» 06.04.2016р. (а.с.4 на звороті), в якій просив страхове відшкодування перерахувати на поточний рахунок Позивача № [NUMBER] в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», код банку 322313, ІПН [NUMBER] (а.с.4). 26 квітня 2016 року Позивач направив на Відповідачу постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 06.04.2016р. по справі № 760/4867/16-п про визнання винним [PERSON] в скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та зіткненням з автомобілем Мазда 6 д/з [NUMBER] (а.с.5), яка була отримана представником Відповідача 04.05.2016р. На підставі повідомлення про розмір страхового відшкодування вих. № 06-02/111 від 20.05.2016р., яке було отримано та погоджене Позивачем 10.06.2016р., [PERSON] погодився з тим, що розмір матеріального збитку за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/6169412 від 16.10.2015р. спричинений власнику автомобіля [NUMBER] внаслідок ДТП 10.03.2016р. складає 43 879,08 грн. Розмір стразового відшкодування за вирахуванням податку на додану вартість та франшизи 1 000,00 грн. становитиме 35 565,90 грн., водночас ПрАТ «Європейський страховий союз» зобов'язується здійснити доплату страхового відшкодування у розмірі 7 313,18 грн. за умови надання оригіналів документів, що підтверджують проведення ремонтно-відновлювальних робіт, придбання запчастин та підтвердження сплати зазначених послуг, а також надання для огляду відновленого автомобіля (а.с.5 на звороті). 29 серпня 2016 року Позивач направив на адресу Відповідача документи, що підтверджують проведення ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля Мазда 6 2008 р.в., держномер [NUMBER] (а.с.6), які були отримані Відповідачем 31.08.2016р. (а.с.6 на звороті). Судом встановлено, що Відповідач сплачував страхове відшкодування частинами, зокрема 10.08.2016р. ПрАТ «Європейський страховий союз» сплатив на користь Позивача 15 000,00 грн. в рахунок страхового відшкодування, 12.10.2016р. - 5 000,00 грн., 13.10.2016р. - 5 000,00 грн., 17.10.2016р. - 5000,00 грн., 18.10.2016р. - 5 565,90 грн., 25.10.2016р. - 7313,18 грн., а всього 42 879,08 грн. (43 879,08 грн. за вирахуванням франшизи 1 000,00 грн.), що підтверджується відповідними меморіальними ордерами (а.с.9-10). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: 33.1.1. дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; 33.1.2. вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; 33.1.3. поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно зі ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Пунктом 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (п.36.5. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».) За ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката) (ст. 990 ЦК України). Згідно ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Проте, ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до Судової практики Верховного Суду України розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування від 19.07.2011р., оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. Таким чином, виплату страхового відшкодування в розмірі 35 565,90 грн. Страховик повинен був виплатити Позивачу протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування (до 05.07.2016р.), а 7 313,18 грн. після надання документів, що підтверджують проведення ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля Позивача, проте з матеріалів справи вбачається, що виплату страхового відшкодування Відповідач здійснив не в повному обсязі, остання частина якого була сплачена лише 25.10.2016р., що підтверджується матеріалами справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.10 ЦПК України). За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 31 ЦПК України передбачено, що відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов. Враховуючи викладене, з урахуванням визнання Відповідачем позову в частині стягнення з нього на користь Позивача неустойки в загальній сумі 2 767,38 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «Європейський страховий союз» про стягнення неустойки у вигляді пені в сумі 2 524,91 грн. та 3% річних в сумі 242,47 грн. є правомірними та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення з Відповідача моральної шкоди за несвоєчасне здійснення страхової виплати, суд виходить з наступного. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Разом з тим, згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко визначено випадки коли страхова компанія відшкодовує потерпілій особі моральну шкоду. Випадок зазначений Позивачем у позовній заяві як підстава для задоволення позову в частині моральної шкоди не передбачений спеціальним Законом. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів та таких не здобуто в судовому засіданні на підтвердження заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди внаслідок протиправності дій відповідача та наявності причинного зв'язку між шкодою заподіяною позивачу і протиправними діяннями відповідача, а також щодо вини останнього в її заподіянні, окрім того Позивачем не зазначено з чого він виходив при оцінені заподіяної йому шкоди, відтак суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000,00 грн. - слід відмовити. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, з урахуванням часткового визнання позову Відповідачем в частині стягнення з нього на користь Позивача неустойки, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» про стягнення неустойки та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з ПрАТ «Європейський страховий союз» на користь [PERSON] неустойки та 3% річних на загальну суму 2 767,38 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд також присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 23, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 979, 990, 992 ЦК України, ст.ст. 33, 35,35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, та

Outcome: partial