overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

В квітні 2017 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося, у сторін зникли почуття взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючись на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 22 липня 1995 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ворошиловського району м. Донецька, актовий запис № 352. Від спільного шлюбу сторони мають доньку [PERSON]. Позивач в судове засідання не з»явився, звернувся до суду клопотання про слухання справи у його відсутність. Позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 22 липня 1995 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ворошиловського району м. Донецька, актовий запис № 352, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане 18.02.2017 р. (видане повторно) серія [NUMBER]. Від спільного шлюбу сторони мають доньку [PERSON]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

В квітні 2017 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21.09.2007 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1241. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулась до суду з заявою про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, звернувся до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб, 21.09.2007 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 21 вересня 2007 року. Від спільного проживання сторони мають дітей - [PERSON] та [PERSON]. Спільне життя між сторонами не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

В квітні 2017 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 06 квітня 1994 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 214. Позивач в судове засідання не з»явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 06 квітня 1994 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 214. Від спільного шлюбу подружжя дітей не має. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

В квітні 2017 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25 лютого 2016 року виконавчому комітеті Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №1. Позивач в судове засідання не з»явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб, 25 лютого 2016 року у виконавчому комітеті Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серія І-ОК № 189665. Від спільного шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

В квітні 2017 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючись на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 05 січня 2013 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 3. Позивач в судове засідання не зявилася, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявивсь, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 січня 2013 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про одруження,\~ серія І-ОК № 214675 від 06.04.2017 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

В квітні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі №18, що по вул. Героїв Крут,14 м. Старокостянтинів. В обґрунтування заявлених позовних\~\~вимог позивач вказує, що йому на праві приватної власності належить квартира №18, що по вул. Героїв Крут, 14 м. Старокостянтинів. Крім того, у вказаному будинку зареєстрований його внук - відповідач [PERSON], який у ньому не проживає. Позивач [PERSON] запропонував відповідачу знятися з реєстрації в квартирі, але останній не погоджується добровільно це зробити, тому він був вимушений звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не зявився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, \~дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира №18, що по вул. Героїв Крут, 14 м. Старокостянтинів. Встановлено, що в даному будинку зареєстрований, але з червня 2015 року не проживає його внук - відповідач [PERSON] Ці обставини підтверджуються: паспортними даними позивача, договором купівлі-продажу квартири від 28 травня 2003 року, технічним паспортом на квартиру [ADDRESS]. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов проживання позивача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] зареєсторовані [PERSON], його дружина [PERSON] та зареєстрований, але на проживає [PERSON] Вказані обставини підтвердила і свідок [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] відсутній в квартирі №18, що по вул. Героїв Крут, 14 м. Старокостянтинів понад один рік без поважних причин, а тому втратив право на користування цим житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

В квітні 2017 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказував, що 25.04.2015 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що мають різні характери, стремління та вподобання, через що між ними виникають сварки, неодноразово намагалися зберегти сім`ю, але це не дало позитивних результатів, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, вважає збереження сім`ї неможливим, просив їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду із заявою в якій просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи зворотним поштовим повідомленням, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 25.04.2015 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 421 (а.с.5). Від спільного життя подружжя має сина [PERSON], [INFO], що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 640 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка з метою отримання банківських послуг підписала заяву від 05 грудня 2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 6400,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 24 січня 2017 року має заборгованість в сумі 14933,31 гривень. Тому просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05 грудня 2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 6400,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями анкети-заяви, витягів з тарифів обслуговування кредитних карт та з умов і правил надання банківських послуг (а.с.13-48), нової редакції статуту (а.с.53). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.8-12) станом на 24 січня 2017 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 14933,31 грн. в тому числі: 3066,84 грн. тіло кредиту; 4202,72 грн. нараховано процентів за користування кредитом, 6476,45 грн. нараховано пені; 500,00 грн. штраф (фіксована складова), 687,30 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка являється матір'ю [PERSON], [INFO]. Батько дитини записаний згідно з ч.1 ст.135 СК України. Розпорядженням голови Бородянської РДА від 17 листопада 2016 року малолітнього [PERSON] було відібрано від матері [PERSON], в зв'язку з тим, що виникла безпосередня загроза життю та здоров'ю дитини і влаштовано до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей. За весь час перебування дитини у Центрі мати жодного разу дитину не відвідала, не телефонувала, станом дитини не цікавилась. Оскільки [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно до її дитини [PERSON], [INFO]. В судове засідання представники позивача та третьої особи не з'явились, просили слухати справу без їх участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] являється матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Відомості про батька до актового запису про народження записані відповідно до вимог ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с.12). З розпорядження голови Бородянської РДА від 17 листопада 2016 року про відібрання дитини від матері (а.с.8), висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого розпорядженням голови Бородянської РДА №73 від 14 березня 2017 року (а.с.9), рішення виконкому Клавдієво-Тарасівської селищної ради (а.с.11), акту про негайне відібрання дитини у батьків (а.с.14), акту про невідвідування школи, характеристики (а.с.15) вбачається, що [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, зловживає спиртними напоями, уваги дитині не приділяє. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оскільки відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, суд вважає за необхідне позбавити її батьківських прав відносно неї. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved