Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про надання права на побачення з дітьми. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала, що вона є матірю малолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Проте рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 04 грудня 2013 року її позбавлено батьківських прав відносно дітей. Згідно рішення виконкому Вознесенської міської ради від 28 лютого 2014 року №44 на базі сімї [PERSON] створено прийомну сімю, куди влаштовано малолітніх [PERSON] та [PERSON]. В той же час [PERSON] вказувала на те, що після позбавлення її батьківських прав вона зробила для себе відповідні висновки, змінила поведінку, переоцінила своє ставлення до дітей, бажає поступово встановити з ними контакт, спілкуватися, цікавитись їх розвитком, успіхами у навчанні, позивачкою створюються необхідні умови для поновлення в майбутньому її батьківських прав. Враховуючи вказані обставини [PERSON] на підставі ст. 168 СК України просила суд надати їй право на побачення з [PERSON] та [PERSON] кожної першої та третьої суботи місяця з 11 до 15 години в присутності одного з прийомних батьків за місцем їх проживання або в іншому місці за їх згоди. В подальшому позивачка уточнила свої вимоги шляхом надання уточненого позову в якому просила суд надати їй право на побачення з [PERSON] та [PERSON] один раз на місяць у вихідний день за узгодженням із прийомними батьками дітей в період часу з 15 до 17 години в присутності одного або обох прийомних батьків поза місцем їх проживання на території, узгодженій між сторонами. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнали повністю. Представники третьої особи служби у справах дітей Вознесенської міської ради [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення уточнених вимог не заперечували. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], її представника [PERSON], відповідачів [PERSON], [PERSON], представників третьої особи - [PERSON], [PERSON], а також думку малолітніх [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачами позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що [PERSON] є матірю малолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 04 грудня 2013 року позивачку позбавлено батьківських прав відносно дітей, яких влаштовано до прийомної сімї [PERSON], створеної на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради від 28 лютого 2014 року №44. В судовому засіданні [PERSON] стверджувала, що після позбавлення її батьківських прав вона зробила для себе відповідні висновки, змінила поведінку, переоцінила своє ставлення до дітей, бажає поступово встановити з ними контакт, спілкуватися, цікавитись їх розвитком, успіхами у навчанні, позивачкою створюються необхідні умови для поновлення в майбутньому її батьківських прав, а тому просила надати право на побачення з дітьми. Аналізуючи пояснення та вимоги позивачки, суд виходить з наступного. Згідно ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ст. 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Водночас згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В рішенні Європейського Суду з прав людини «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року висловлено наступне: під час розгляду судом справ, що стосуються дитини та визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Дитині, здатній сформулювати власні погляди, надається право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ст. 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ч. 2 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 171 СК України). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є інвалідом 3-ої групи, не працює, проте знаходиться на пенсійному обліку та отримує пенсію, забезпечена благоустроєним житлом, за місцем мешкання характеризується позитивно. Позивачка в судовому засіданні довела наявність у неї свідомого бажання налагодити відносини з дітьми. Судом не встановлено обставин, що б свідчили, що побачення [PERSON] з дітьми становитиме загрозу їх життю, здоровю або перешкоджатиме їх нормальному вихованню. Опитаний в судовому засіданні малолітній [PERSON] критично ставився до можливості налагодження відносин з матірю, однак в подальшому надав згоду на побачення з нею. Малолітня [PERSON] в судовому засіданні бажала, щоб суд надав позивачці можливості побачень з нею. За встановлених обставин суд вважає можливим надати позивачці право на періодичні побачення з дітьми у спосіб про який просить [PERSON], як такий, що не є обтяжливим для сторін та дітей та не завдасть шкоди їх вихованню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування понесених нею судових витрат. Проте, оскільки позивачка відмовилася від права на відшкодування судових витрат, а тому суд не вбачає підстав для судового втручання в ці правовідносини.

Outcome: approved