Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~В липні 2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 05 вересня 1998 року в Швайківській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №2. В шлюбі дітей немає. З ініціативи відповідача постійно виникали сварки в сім'ї. Відповідач вживає алкогольні напої, наслідком чого є застосування фізичного насильства до неї, з його боку лунали погрози розправи, тому вона покинула місце постійного проживання і переїхала до своєї дочки в с. Швайківці Чортківського району Тернопільської області. Вже понад понад п'ять вони не живуть однією сім'єю, спільного господарства не ведуть, тому вона прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб з [PERSON] \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримують, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява, в якій він просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує протии розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Вислухавши позивачку, її представника, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Ванжура) [PERSON] уклали шлюб 05 вересня 1998 року, який зареєстрували в Швайківській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №2. В шлюбі дітей немає. За час спільного подружнього життя належної сімї не склалося, між сторонами постійно виникали сварки та скандал з боку відповідача, який зловживає спиртними напоями. Сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved