Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Старосинявської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [NUMBER] року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. До спадкового майна входить житловий будинок та господарські споруди, розташовані по [ADDRESS]. В колгоспному дворі, окрім голови двору [PERSON], зареєстрована і була останнім членом колгоспного двору його мама [PERSON], актовий запис про шлюб батьків в органах ДРАЦС відсутній. [PERSON] ([PERSON]) померла [INFO] року. Після її смерті державним нотаріусом відкрита спадкова справа та йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай). Проте видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок державний нотаріус йому відмовила через неузгодженість наявних правовстановлюючих документів та технічної документації діючому на той час законодавству та рекомендовано визнати право власності в судовому порядку. Позивач подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача направив до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у відсутності представника відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно положень ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Згідно ч.1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Крім того, згідно ч.1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року в с. Уласово- Русанівка Старосинявського району Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис № 25, згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого (повторно) Старосинявським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 26.04.2018 року. [PERSON], померла [INFO] року в с. Уласово-Русанівка Старосинявського району Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис № 59, згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого (повторно) Старосинявським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 14.09.2018 року. Позивач [PERSON], [INFO], є сином померлих, що підтверджується даними посвідки про його народження серії [NUMBER], виданої Уласово-Русанівською сільською радою Камянець-Подільської області, де його батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] Однак, відповідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану №00020553386, виданого Старосинявським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 13.07.2018 року, актового запису про шлюб громадян: [PERSON] та [PERSON] - не виявлено. Після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, відповідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) [NUMBER] від 14.03.2019 року спадкова справа щодо майна померлого не відкривалась. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, 13.04.2007 року Старосинявською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа №465-00, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (на все майно), а саме на право на земельну частку (пай), що належала померлій, її синові [PERSON] (позивач) та зареєстровано в реєстрі за №2856. До спадкового майна після смерті [PERSON] також належить житловий будинок з господарськими прибудовами, який розташований в [ADDRESS] За змістом технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду інвентарний і реєстровий №99, складеного 05.07.1989 року, власником вказаний [PERSON] Аналогічно і в свідоцтві про право приватної власності на житловий будинок, виданого 05.07.1989 року Старосинявським райвиконкомом на підставі рішення №83 Старосинявської районної ради від 14.07.1988 року. Відповідно до архівного витягу з рішення сесії Старосинявської селищної ради Хмельницької області від 20.12.1996 року №3, [PERSON] передано, безкоштовно у приватну власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] для ведення особистого підсобного господарства та для обслуговування житлового будинку. Як вбачається з довідки Старосинявської селищної ради №10 від 02.05.2018 року згідно книги погосподарського обліку №1 по селі Уласово-Русанівка Старосинявського району Хмельницької області за 1986-1990 роки (особовий рахунок [NUMBER]): головою сім'ї записаний [PERSON], [INFO]. Дане господарство відносилось до категорії колгоспного двору. Членами сім'ї записана дружина [PERSON], [INFO]. Відповідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 05.07.1989 року виконкомом Старосинявської районної ради житловий будинок з надвірними будівлями па спорудами за адресою: [ADDRESS], належить колгоспному двору, головою якого являється [PERSON] на праві приватної власності. Як вбачається з архівного витягу з рішення Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області від 20.12.1996 року №3, виданого 20.02.2019 року за №74 архівним відділом Старосинявської районної державної адміністрації Хмельницької області, [PERSON] передано, безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства і обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою: [ADDRESS]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.02.2019 року № 185-02-31/2019 державний нотаріус Старосинявської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки для вчинення нотаріальних дій надані документи, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» п. 6 «а» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. За п. 6 «г» даної постанови згідно із ст. 4 постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990 року. Відповідно до роз'яснень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги те, що позивач є спадкоємцем [PERSON] та [PERSON], однак не може оформити право власності на вказане спадкове майно у зв'язку з невідповідністю документів вимогам чинного законодавства, а також не може в адміністративному порядку звернутися задля оформлення права власності, так як останні померли і за життя [PERSON] не оформила права власності на вищезазначене домоволодіння, як новий голова двору, тому права позивача підлягають захисту, а вищевказані обставини не можуть бути підставою для відмови у захисті права позивача. З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved