overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного 13 вересня 2012 року кредитного договору, відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв'язку із порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 21 вересня 2017 року має заборгованість в сумі 14273,55 грн. Тому просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачка з метою отримання банківських послуг підписала заяву від 13 вересня 2012 року, відповідно до якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями анкети-заяви, витягу з тарифів, витягу з умов та правил надання банківських послуг, нової редакції Статуту ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.11-27, 33) Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.9-10) станом на 21 вересня 2017 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 14273,55 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 26 червня 2013 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку із порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 30 вересня 2017 року має заборгованість в сумі 81852,17 грн. Тому просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 26 червня 2013 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями: анкети-заяви, витягу з тарифів, витягу з умов і правил надання банківських послуг, нової редакції статуту (а.с.8-33,39). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-7) станом на 30 вересня 2017 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 81852,17 грн. з яких: 4762,84 грн. заборгованість за кредитом; 69001,33 грн. заборгованість за відсотками; 3714,09 грн. заборгованість за комісією, 4373,91 грн. штраф. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт від 14 січня 2014 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 5094,51 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку із порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 22 жовтня 2017 року має заборгованість в сумі 11350,07 грн. Тому просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт від 14 січня 2014 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви, генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, витягу з умов і правил надання банківських послуг, нової редакції статуту (а.с.7-32, 38) Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6) станом на 22 жовтня 2017 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 11350,07 грн. з яких: 3682,97 грн. заборгованість за кредитом; 2007,38 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5008,54 грн. заборгованість комісією, 651,18 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 15 січня 2014 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 5969,71 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 17 жовтня 2017 року має заборгованість в сумі 10121,81 грн. Тому просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив розглядати справу у його відсутність, позов визнав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 15 січня 2014 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 5969,71 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується копіями генеральної угоди (а.с.7), анкети заяви (а.с.8), довідки про умови кредитування (а.с.9), витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.10-33), нової редакції Статуту ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.40). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6) станом на 17 жовтня 2017 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 11597,38 грн. з яких: 4269,85 грн. - заборгованість за кредитом; 1,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5850,44 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 1475,57 грн. штраф (відповідно до п.2.2 Генеральної угоди). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача суму заборгованості в межах позовних вимог в розмірі 10121,81 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 06 серпня 2005 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] Від шлюбу мають доньку Крістіну, [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки вони є різними людьми за характерами та уподобаннями. Намагання створити сім'ю ні до чого не привели. Тривалий час проживають окремо, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що шлюб існує формально, тому просив його розірвати. Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу у його відсутність, позов підтримав. Відповідачка в підготовче судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу у її відсутність, позов визнала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню Судом встановлено, що сторони з 06 серпня 2005 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції у Київській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивач позов підтримав, відповідачка позов визнала, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст. 142 ЦПК України, стягнути з відповідачки в дохід бюджету 50% судового збору, що становить 320 гривень, у зв'язку з визнанням нею позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 22 серпня 2011 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку із порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30 вересня 2017 року має заборгованість в сумі 15615,20 грн. Тому просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив розглядати справу у його відсутність, позов визнав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 22 серпня 2011 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копіями анкети заяви (а.с.7), витягів з тарифів обслуговування кредитних карт, з умов і правил надання банківських послуг (а.с.8-33), копією нової редакції Статуту ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.38). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6) станом на 30 вересня 2017 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 15615,20 грн. з яких: 1941,73 грн. - заборгованість за кредитом; 12453,70 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1219,77 грн. - судові штрафи. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 27 травня 2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка [PERSON] умови кредитного договору не виконала і станом на 30 вересня 2017 року має заборгованість в сумі 47876,14 грн. Тому просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору відповідачка 27 травня 2011 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копіями анкети заяви (а.с.8), довідки про умови кредитування (а.с.9), витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.10-33), нової редакції Статуту ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.39). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-7) станом на 30 вересня 2017 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 47876,14 грн. з яких: 429,07 грн. - заборгованість за кредитом; 39599,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5092 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 2756,01 грн. - судові штрафи. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1600 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що з 5 травня 2017 року він (позивач) є власником ? частини житлового будинку по [ADDRESS]. Власником іншої ? частини даного будинку є відповідачка по справі [PERSON] Він (позивач) неодноразово намагався вселитись в даний будинок, однак, відповідачка заперечувала проти цього, чинила перешкоди та не допускала його до будинку. Тому просив усунути перешкоди йому (позивачу) в користуванні вказаною ? частиною будинку шляхом примусового вселення його ([PERSON].) в зазначений житловий будинок. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, викладене підтвердив. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що належна позивачу ? частина будинку не виділена йому в натурі, до того ж, в будинку проживає відповідачка зі своєю сім'єю і вселення позивача порушить їх права на користування цим будинком. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 5 травня 2017 року за позивачем [PERSON] на підставі договору дарування від 5 травня 2017 року зареєстроване право власності на ? частину житлового будинку в [ADDRESS], власником іншої ? частини даного будинку на підставі рішення Бородянського районного суду від 4 грудня 2015 року є відповідачка по справі [PERSON], що підтверджується матеріалами справи (а.с.5) та визнається сторонами. Як вбачається з акту від 15 листопада 2017 року, складеного з участю представника Немішаївської селищної ради Бородянського району Київської області, позивач у цей день намагався потрапити до будинку, однак, не був допущений як до будинку, так і на прибудинкову територію іншим співвласником будинку - відповідачкою по справі [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки відповідачка чинить позивачу перешкоди у вселенні його до будинку, співвласником якого він є, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, вселити [PERSON] в житловий будинок [ADDRESS]. Та обставина, що належна позивачу ? частина будинку не виділена в натурі не впливає на наявність у [PERSON] як співвласника даного будинку права користування цим майном, а тому судом до уваги не приймається. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути на відшкодування його витрат по сплаті судового збору 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду, з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.10.2012р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 1971, посилаючись на те, що від даного шлюбу у них народилась дитина син [PERSON], 19.10.2014р. народження. Як вказує позивач, спільне життя із відповідачкою не склалося, у звязку із постійними сімейними сварками та образливими висловлюваннями зі сторони відповідачки. На час подання позову, як стверджує позивач, вони з відповідачкою проживають разом, спільного господарства в них немає, спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя також немає, угода про утримання дитини досягнута. На переконання позивача, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Позивач в судове засідання не зявився, надавши, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у його відсутності, в наполягав на своїх вимогах, щодо розірвання шлюбу. /ар.сп. 20 / Відповідачка, про час і місце судового розгляду справи, повідомлялася належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про особисте отримання повістки та повернута судова повістка, із відміткою на поштовому конверті про відсутність за зареєстрованим місцем проживання, однак в судове засідання не зявилася, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.223 ч.4 та ст.280 ч.1 ЦПК України. /ар.сп. 31, 36 / Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті немайнові та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112, 113 Сімейного кодексу України. На підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду, з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30.08.2017р. Красноокнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 43, посилаючись на те, що від даного шлюбу у них народилась дитина дочка [PERSON], 17.03.2016р. народження. Як вказує позивач, спільне життя із відповідачкою не склалося, у звязку із постійними сварками із за її старшого сина від першого шлюбу, постійними приниженнями, брехнею, неповагою та образами в адресу позивача та адресу його родичів. Як стверджує позивач, шлюбні відносини між ними припинені 26.11.2017 року, подальше проживання та збереження шлюбу на думку позивача є неможливими. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя немає, угоду про утримання дитини досягнуто. Учасники справи в судове засідання не зявились, надавши, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у їх відсутності, в наданих заявах-клопотаннях позивач наполягав на своїх вимогах, щодо розірвання шлюбу, а відповідачка проти задоволення позову не заперечувала, та просила повернути їй дошлюбне прізвище «Гончарук» а тому рішення у справі прийняте відповідно до ч. 4 ст. 2016 ЦПК України, без присутності учасників, що не суперечить положенням ст.211 ЦПК України. /ар.сп. 16, 17 / Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті немайнові та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112, 113 Сімейного кодексу України. На підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved