Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з відповідачкою по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 03 серпня 2014 року Іванівською сільською радою Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 3. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, вони не могли знайти спільної думки для вирішення проблем. Постійні непорозуміння призвели до розпаду сім`ї. Позивач зрозумів, що в них різні погляди на життя та характери з відповідачкою. Після чергової сварки у лютому 2017 року, він залишив дружину. Вони припинили подружні відносини та не бажають їх відновлювати. Збереження сім`ї є не неможливим. Просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явився. Його представником - адвокатом Мельник Т.В. подано заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, будучи повідомленою про час, дату та місце розгляду справи належним чином. Заяв, клопотань не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі зареєстрованому 03 серпня 2014 року Іванівською сільською радою Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 3, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені сторони по справі, згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 3). Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не надала жодних заперечень, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved