Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

В квітні 2017р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача, в якому просила суд: зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» включивши до нього грошові вимоги в сумі 12079,79 грн. та подати внесені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» зміни на затвердження до виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] Після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входять грошові вклади в сумі 12079,79 грн. Після отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачка не в змозі отримати грошові кошти, при цьому коли вона звернулась до відповідача письмово в червні 2016р. їй було повідомлено, що її вимоги про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів не підлягають задоволенню, оскільки нею пропущений строк для подання відповідних вимог, які приймались з 23 грудня 2015р. по 21 січня 2016р. На думку позивачки таке рішення є незаконним, оскільки у зазначений період часу вона також зверталась до відповідача з вимогою про включення її до реєстру кредиторів. До судового засідання стороною позивача було подано на адресу суду заяву, з проханням здійснювати розгляд справи у відсутність сторони позивача, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В процесі розгляду справи судом було направлено на адресу позивачки та її представника запит, з проханням надати суду копії звернень позивачки до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» чи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про включення позивачки до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку. На зазначений запит, представник позивачки повідомила, що позивачка неодноразово зверталась у період часу з 23 грудня 2015р. по 21 січня 2016р. до банку з відповідними заявами, які направляла простою кореспонденцією, проте сторона відповідача відмовляється визнати зазначені факти і приховує це від суду. В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позову. Стороною було подано відзив на позов та клопотання про закриття провадження по справі, яке ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2018р. залишено без задоволення. Представник відповідача наголошувала, що в установленому законом порядку, позивачка не зверталась з вимогами про включення її до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», надавши до суду письмову довідку, просила суд позов залишити без задоволення. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка зазначала, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 квітня 2013р., їй належить, як спадкоємцю, після смерті спадкодавця - її чоловіка [PERSON], грошові вклади з належними відсотками, що зберігаються у філії «Придніпровське РУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на рахунку [NUMBER] на загальну суму 11160,26 грн., на рахунку [NUMBER] на загальну суму 1,84 грн., на рахунку [NUMBER] відкритий 27 грудня 2006р., як суб'єкт підприємницької діяльності, на загальну суму 12079,79 грн. Як встановлено у судовому засіданні та є загальновідомою обставиною на підставі постанови Правління НБУ від 17 вересня 2015р. № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно з яким з 17 вересня 2015р. в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Згідно з постановою Правління НБУ від 17 грудня 2015р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015р. № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», за умовами якого в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з 18 грудня 2015р. розпочато процедуру ліквідації. 27 листопада 2017р. виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 5175 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. При цьому, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Так, відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та кредиторів банку. При цьому, п.1 ч. 6 ст. 36 Закону визначено, що обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Частиною 5 ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Положеннями ч.1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено повноваження уповноваженої особи Фонду, яка з дня свого призначення, зокрема складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. При цьому, після затвердження переліку вимог кредиторів їх задоволення здійснюється в порядку, встановленому ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, оскільки в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» розпочата процедура ліквідації, вкладник має право отримати належну йому суму банківського вкладу виключно у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 21 січня 2016р. в справі № 6-2001цс15. В свою чергу, положеннями ч.5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонди про свої вимоги до банку. Відповідно до ч.ч.1-4, 8 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. В судовому засіданні представник відповідача зазначала, що 23 грудня 2015р. в газеті «Голос України» вийшло оголошення про прийом вимог кредиторів протягом 30 днів з дня опублікування оголошення, тобто до 21 січня 2016р. Разом із тим, протягом всього часу розгляду справи в суді, в порушення положень ст. ст. 76-82 ЦПК України, ст. 129 Конституції України стороною позивача, не було надано суду належних і допустимих доказів, на підтвердження того факту, що позивачка в установленому законом порядку зверталась до відповідача про включення її вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів у період часу з 23 грудня 2015р. по 21 січня 2016р. Також, не було надано стороною позивача відповідних доказів і на запит суду. Крім того, стороною відповідача було надано до суду довідку, що позивачка не зверталась до відповідача з відповідними вимогами про включення її вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed