Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

В квітні 2018 року позивач звернулася в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь Галичина» (далі ТОВ «Промінь Галичина») про розірвання договору оренди землі. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 11.12.2009 року між її матірю [PERSON] та відповідачем був укладений договір № 410 оренди землі, відповідно до умов якого, [PERSON]надала, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Кочубіївської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, кадастровий номер 6825284400:03:001:0130, терміном на 10 років. 28.02.2014 року [PERSON] померла. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Чемеровецької державної нотаріальної контори [PERSON] 26.11.2014 року, вона є власником вищевказаної земельної ділянки. З моменту успадкування земельної ділянки, ТОВ «Промінь Галичина» не виконує своїх зобовязань за договором оренди землі по своєчасній сплаті орендної плати в повному розмірі з урахуванням індексів інфляції і протягом вказаного часу не виплачує належну їй орендну плату, що є підставою для розірвання вищевказаного договору оренди землі. Представник позивача вимоги позову підтримав. Представник відповідача у відзиві на позов та в судовому засіданні проти позову заперечив вказавши, що ТОВ «Промінь Галичина» належним чином виконує обовязки по договору оренди землі. Позивач після набуття нею права власності на земельну ділянку, не зверталася за отриманням орендної плати, документів, що підтверджують перехід права власності на земельну ділянку не надавала. 15.05.2018 року на адресу позивача ними направлено лист з проханням зявитися для отримання орендної плати, а 15.06.2018 року поштовим переказом виплачена орендна плата. Внаслідок невиконання вимог зазначеного листа, орендна плата після відрахування податків і зборів у сумі 3643, 30 була надіслана [PERSON] поштовим переказом № 5246 від 14.05.2018 через ПАТ «Укрпошта». Проте позивач умисно відмовилась від отримання орендної плати і кошти були поверненні відповідачу 21.05.2018 року, що підтверджується листом Філії Вінницької дирекції ПАТ «Укрпошта» від 23.05.2018 року № 27-03-561. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 11.12.2009 року між [PERSON] та ТОВ «Промінь Галичина» укладено договір № 410 оренди землі. Відповідно до умов договору оренди [PERSON] надала, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Кочубіївської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області загальною площею 1,520\~га з\~кадастровим номером\~6825284400:03:001:0130,\~строком на\~10\~років на\~умовах сплати\~орендної плати\~у розмірі\~3%\~від нормативної\~грошової оцінки\~земельної ділянки\~з урахуванням\~індексів інфляції. Договір зареєстровано у Чемеровецькому районному відділі ХРФ ДП ЦДЗК. 28.02.2014 року [PERSON] померла. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.11.2014 року, виданого державним нотаріусом Чемеровецької державної нотаріальної контори [PERSON], спадкоємцем майна померлої [PERSON] є її донька [PERSON]. Відповідно до п. 12.6 договору оренди перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього договору. Аналогічне положення передбачено і в ст. 32 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до умов договору до [PERSON], як нового власника земельної ділянки, перейшли всі права і обовязки орендодавця. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»). Пунктом 4.1 договору оренди передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі готівкою через касу орендаря з письмовим підтвердженням орендодавцем факту отримання готівки в день її одержання. Відповідно до п. 4.4 за домовленістю сторін орендна плата може сплачуватися у натуральній формі (зерно, сіно, олія та інше), або відробітковій формі (надання послуг: культивація, оранка, транспортні послуги та інше) по діючим цінам на продукцію, роботи та послуги. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. У відповідності до пункту 9.1 договору оренди орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. В свою чергу, передбаченому умовами договору праву орендодавця кореспондується обовязок орендаря у відповідності до п. 9.4 договору оренди своєчасно вносити орендну плату за користування земельною ділянкою. За умовами договору оренди після смерті [PERSON] до [PERSON] перейшло право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Пунктом 4.3 договору оренди передбачено, що орендна плата вноситься у такі строки: до 31 грудня кожного року оренди. Згідно ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п. д ч.1 ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Разом з тим, у відповідності до ч.3 ст. 148-1 Земельного кодексу України особа,\~яка набула\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~протягом одного\~місяця з\~дня набуття\~права власності\~на неї\~зобовязана повідомити\~про це\~її користувачів\~із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, імя, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Судом встановлено, що позивач після отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.11.2014 року не повідомила ТОВ «Промінь Галичина» про набуття нею права власності на земельну ділянку. 15 травня 2018 року ТОВ «Промінь Галичина» надіслало на адресу позивача листа про необхідність зявитися для отримання орендної плати, а орендна плата після відрахування податків і зборів у сумі 3643, 30 була надіслана [PERSON] поштовим переказом № 5246 від 14.05.2018 через ПАТ «Укрпошта». Проте позивач умисно відмовилась від отримання орендної плати і кошти були поверненні відповідачу 21.05.2018 року, що підтверджується листом Філії Вінницької дирекції ПАТ «Укрпошта» від 23.05.2018 року № 27-03-561. Таким чином невиконання відповідачем обовязку щодо своєчасного внесення орендної плати не може бути підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки він не міг бути виконаний у відповідності до п. 4 договору, так як позивач не надала орендарю доказів про перехід до неї прав та зобовязань як до нового кредитора. Частиною 4 ст. 14 ЦК України передбачено, що особа може бути звільнена від цивільного обовязку або його виконання у випадках встановлених договором або актами цивільного законодавства. Згідно вимог ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Стаття 81 ЦПК України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цих Кодексом. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, а саме що вона вживала заходів для отримання орендної плати та надала відповідачу документальні підтвердження на право вимоги. Виходячи з викладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed