Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

В лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Маяк-2» (далі ОК «ЖБК «Маяк-2») про визнання незаконними дій щодо встановлення тарифу за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Вимоги позову мотивовано тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] і споживачем житлової послуги з управління багатоквартирним будинком, яку надає відповідач з лютого 2018 року. Згідно Єдиного рахунку за надані житлово-комунальні послуги для багатоквартирного житлового буднику [ADDRESS] нарахування тарифу за обслуговування будинку та прибудинкової території відбувається з лютого 2018 року за тарифом 3,8 грн. за 1 кв.м., без затвердженого на загальних зборах розрахунку тарифу з відповідним переліком робіт (послуг) та без належного договору з виконавцем послуги. Нарахування тарифу за обслуговування будинку та прибудинкової території проводиться без належного розрахунку тарифу 3,8 грн. за кв.м. з переліком робіт (послуг), які входять в зазначений тариф та без звітування відповідача на загальних зборах кооперативу, щодо фактично наданих послуг. Фактично послуга за обслуговування будинку та прибудинкової території відповідачем належним чином не надається, натомість, незаконно отримуються кошти за послуги, які взагалі не надаються. Відповідач протягом трьох років не звітує на загальних зборах, щодо витрачених коштів за обслуговування будинку та прибудинкової території, не надає графіки прибирання прибудинкової території, проведення дезінсекції та дератизації, прибирання місць загального користування. З підстав зазначених вище, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. Ухвалою суду від 02 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с. 17). Ухвалою суду від 10 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення йому ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву (а.с. 32). 20 травня 2021 року судом було постановлено ухвалу про витребування у відповідача договорів про надання послуг з управління багатоквартирним будинком по [ADDRESS] за період з 01 січня 2018 року по січень 2021 року; кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території та звіт про виконання кошторисів за період з 01 січня 2018 року по січень 2021 року. Крім того, вказаною ухвалою постановлено витребувати у ТОВ «ЦЕНТР МУНІЦИПАЛЬНИХ СИСТЕМ УПРАВЛІННЯ», докази на підставі яких відповідачем встановлювався тариф з послуги утримання будинку по особовому рахунку № [NUMBER] ( [ADDRESS] ) за період з 01 січня 2018 року по січень 2021 року та договори про надання послуг, які укладені між ТОВ «ЦЕНТР МУНІЦИПАЛЬНИХ СИСТЕМ УПРАВЛІННЯ» та відповідачем у період з 01 січня 2018 року по січень 2021 року. Встановлено строк виконання даної ухвали. (а.с. 57, 58). 08 червня 2021 року на адресу суду від ТОВ «ЦЕНТР МУНІЦИПАЛЬНИХ СИСТЕМ УПРАВЛІННЯ» надійшли витребовувані судом докази (а.с. 76-93). В ході розгляду справи, позивачем було надано наступні заяви: -15 березня 2021 року додаткові пояснення до цивільного позову з додатками до них (а.с. 42-48); -27 травня 2021 року клопотання про встановлення порядку дослідження доказів та ознайомлення з матеріалами цивільної справи (а.с. 63-65); -09 червня 2021 року клопотання про приєднання додаткових доказів (а.с. 94-97); -10 червня 2021 року пояснення щодо підроблення доказів та заява щодо службового підроблення доказу (а.с. 103-126); -11 червня 2021 року заява щодо службового підроблення доказу (а.с. 133-139). -14 червня 2021 року заява щодо невиконання рішення суду та не надання належних доказів (а.с. 142-147); -14 червня 2021 року заява щодо приєднання додаткового доказу (а.с. 150-153); У визначені судом строки, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було. Ухвала про витребування доказів відповідачем залишена без виконання. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку. За правилами ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб. Тобто лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг, зокрема, з управління багатоквартирним будинком. До житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем. Відповідно до п. 7 ч. 1 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. Згідно з ч. 5 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором. Як вбачається із Паспорта громадянина України місце проживання позивача [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 101, 102). Згідно відомостей наданих ТОВ «ЦЕНТР МУНІЦИПАЛЬНИХ СИСТЕМ УПРАВЛІННЯ» (єдиний рахунок за надані житлово комунальні та інші послуги) за вказаною вище адресою закріплено особовий рахунок № [NUMBER] (а.с. 13). Також з вказаних відомостей вбачається, що ОК «ЖБК «Маяк-2» надається послуга по утриманню будинку, тариф - 3,8 грн. Із протоколу № 2 загальних зборів членів ОК «ЖБК «Маяк-2» від 21 березня 2018 року, вбачається, що зборами було ухвалено рішення про встановлення тарифів, а саме: 3,8 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири 2-9 поверху; 3,25 грн. за 1 кв.м., загальної площі квартир 1-го поверху; 3,8 грн. за 1 кв.м. загальної площі нежитлових приміщень (а.с. 77, 78). Додатком до вказаного вище протоколу є реєстр осіб, які брали участь в загальних зборах членів ОК «ЖБК «Маяк-2». Загальна кількість членів -26, серед яких (п. 1) позивач по справі (а.с. 79, 80). Судом не можуть бути взяті до уваги твердження позивача у заяві від 11 червня 2021 року, в яких позивач посилається на фіктивність вказаного вище протоколу, адже у своєму позові позивач, як на підставу позову посилався на те, що нарахування тарифу за обслуговування будинку та прибудинкової території проводиться без належного розрахунку тарифу - 3.8 грн. за кв.м. з переліком робіт (послуг), які входять в зазначений тариф та без звітування відповідача на загальних зборах кооперативу, щодо фактично наданих послуг. В заяві від 10 червня 2021 року позивач, як на фіктивність вказаного вище протоколу посилається те, що в реєстрі осіб, які приймали участь у загальних зборах під №1 зазначено його - [PERSON] з фіктивною датою народження [INFO] , що не відповідає даті народження позивача ( [INFO] ). Суд зазначає, що вказаними заявами позивачем фактично змінюється предмет та підстава позову. Разом з тим, належних та допустимих доказів, які б давали суду підстави дійти висновку про незаконність протоколу № 2 загальних зборів членів ОК «ЖБК «Маяк-2» від 21 березня 2018 року, матеріали цивільної справи не містять. Оскільки протокол № 2 загальних зборів членів ОК «ЖБК «Маяк-2» від 21 березня 2018 року не містить відомостей, з якого часу запроваджуються тарифи за житлово-комунальної послуг по утриманню багатоквартирного будинку, то їх слід обраховувати з дати їх встановлення - 21 березня 2018 року. Як вже зазначалось, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте матеріалами справи не встановлено про укладення відповідного договору. Оскільки між сторонами формально відсутні договірні відносини, однак як встановлено судом, відповідачем здійснюється нарахування позивачу плати за житлово комунальну послугу по утриманню багатоквартирного будинку на підставі протоколу № 2 загальних зборів членів ОК «ЖБК «Маяк-2» від 21 березня 2018 року, то судом в даному випадку буде надаватись оцінка, щодо повноти надання такої послуги. З метою з`ясування даної обставини судом витребовувались у відповідача докази, а саме: договори про надання послуг з управління багатоквартирним будинком по [ADDRESS] за період з 01 січня 2018 року по січень 2021 року; кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території по [ADDRESS] за період з 01 січня 2018 року по січень 2021 року; звіт про виконання кошторисів за період з 01 січня 2018 року по січень 2021 року; первинні документи, на підставі яких виконувався кошторис (а.с. 57, 58). Ухвалою суду встановлено строк 15 днів з дня її отримання для надання витребовуваних судом доказів. Дана ухвала відповідачем отримана 29 травня 2021 року (а.с. 68-70). Станом на день ухвалення рішення у справі витребовувані докази на адресу суду відповідачем не надано. Також відсутні повідомлення відповідача про неможливість подати такі докази або неможливість подати такі докази у встановлені ухвалою суду строки. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи вказані обставини, а також процесуальну поведінку відповідача, судом не встановлено, що у період з 01 січня 2018 року по січень 2021 року відповідачем надано послугу по утриманню багатоквартирного будинку [ADDRESS] , адже належних та допустимих доказів суду не надано. У своїх позовних вимогах позивач просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок за житлово-комунальну послугу в цілому на весь будинок, проте така вимога підлягає задоволенню в частині, щодо перерахунку відносно квартири позивача - [ADDRESS] (особовий рахунок 59127617), адже право на звернення позивача від іменні інших співвласників багатоквартирного будинку для вирішення даного спору матеріали цивільної справи не містять. Щодо періоду, за який позивач просить у своїх позовних вимогах зобов`язати відповідача здійснити перерахунок за житлово-комунальну послугу, ним зазначено, що він підлягає перерахунку за останні 3 роки. Як встановлено судом, що тарифи за житлово-комунальні послуги по утриманню багатоквартирного будинку слід обраховувати з дати їх встановлення - 21 березня 2018 року, тому період, який підлягає судовому захисту у спірних правовідносинах становить з 21 березня 2018 року по січень 2021 року включно. При цьому судом не встановлено, що до 21 березня 2018 року між сторонами існували будь які відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. Щодо вимоги позовної заяви про зобов`язання відповідача надати позивачу договір з додатком розрахунку тарифу з переліком робіт (послуг), які входять в зазначений тариф за обслуговування будинку та прибудинкової території, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом. Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною. Таким чином, питання, щодо укладення договору про надання комунальних послуг врегульовано вказаною вище нормою та на потребує судового захисту, оскільки у разі ухилення відповідача від його укладення настають наслідки визначенні ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - договір вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем. Що стосується вимог позивача про постановлення окремої ухвали, то слід зазначити, що відповідно до ч.ч.1 - 4 ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення. Суд постановляє окрему ухвалу щодо свідка, експерта чи перекладача у разі виявлення під час розгляду справи відповідно неправдивих показань, неправдивого висновку експерта чи неправильного перекладу, підробки доказів та направляє її прокурору чи органу досудового розслідування. Вирішуючи спір між сторонами та ухвалюючи судове рішення по справі, суд не встановив підстав для постановлення окремої ухвали. Крім того, постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду, а постановлення окремої ухвали в цій справі не відповідає вимогам статті 262 ЦПК України, за наведеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про постановлення окремої ухвали. В разі, якщо позивач вважає, що певними особами вчинено кримінальне правопорушення, він має право відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України звернутись до відповідних правоохоронних органів із заявою (повідомленням) про вчинений злочин, відповідно до вимог ст. 214 КПК України. Відповідно до ч. 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved