Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» дана цивільна справа розглядається Куйбишевським районним судом Запорізької області на підставі розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року №27/0/38-14. У квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстрованого між сторонами 25 жовтня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Сніжне Донецької області, актовий запис №197. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що її спільне життя з відповідачем не склалося, так як подружжя не зійшлися характерами, на ґрунті чого почали виникати сварки. Намагання та зусилля позивача зберегти сімю ні до чого не привели, з червня 2013 року припинила шлюбні відносини і ведення спільного домашнього господарства. За таких обставин [PERSON] вимушена була звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем буде суперечити її інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду подала заяву з проханням слухати справу без її участі. Крім того, позивач у заяві вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві (а.с.11,22,25). Виходячи з наведеного, а також положень частини другої статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив (а.с.14,17,26). За письмової згоди позивача [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, зясувавши позицію позивача у справі, викладену у письмовій заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] і [PERSON] укладено 25 жовтня 2000 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану м.Сніжне Донецької області, про що зроблено актовий запис №197 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). З матеріалів справи випливає, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися у червні 2013 року, так як подружжя не зійшлися характерами, на ґрунті чого почали виникати сварки. Намагання позивача зберегти сімю ні до чого не привели, подружжя проживають окремо одне від одного, припинили ведення спільного господарства. Зясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сімю. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. На час розгляду судом справи між сторонами відсутній спір з приводу того, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їх життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Під час розгляду справи позивач [PERSON] не виявила бажання зберегти подружні відносини з відповідачем, заперечувала проти надання сторонам у справі строку для примирення (а.с.25). Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно положень статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON], як особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, під час розгляду справи не порушила питання про відновлення свого дошлюбного прізвища «Вершанська» (а.с.4,25). Оскільки позов задоволено, суд в порядку статті 88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесених судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп., а саме, в межах суми сплаченого судового збору при предявленні позову до суду (а.с.1).

Outcome: approved