Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

В лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 20.01.2014 між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №004-04509-200114, у відповідності з яким він розмістив вклад на суму 85000,00 грн. строком на 1 рік, з моменту зарахування вкладу на рахунок та по 25 січня 2015 року включно, зі щомісячною виплатою 21,5% річних. 26.01.2015 року він звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення вкладу по закінченню строку дії договору. Однак, як вказує позивач, у зв'язку з відсутністю готівкових коштів у відділенні, позивачу було відмовлено у видачі вкладу та повідомлено, що видача вкладів призупинена, однак він може проводити операції вилучення грошових коштів, розміщених на його поточному рахунку, в касах та банкоматах Банку і інших банків як на території України, так і за кордоном. Однак такі операції він проводити не може через відсутність готівки в банку, а інші банки його картку не обслуговують. За відповідачем залишається заборгованість по видачі вкладу з належними відсотками на суму 100775 грн, які просив зобов'язати банк видати йому готівкою одноразовою операцією через касу банку. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, уточнив, що розмір вкладу складає 101513,20грн, просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю Ємельяненко І.В. в судовому засіданні 8 квітня 2015 року позов не визнав, 15 квітня 2015 року надав заяву про розгляд справи без його участі та письмові заперечення проти заявлених вимог з посиланням на те, що за умовами договору банк зобов'язався перерахувати на рахунок позивача належні йому грошові кошти, і свої зобов'язання виконав, а тому позивач може самостійно розпоряджатися коштами на рахунку, як знімати готівку, так і проводити безготівкові розрахунки. Крім того, на підставі постанови Правління Нацбанку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» строком на три місяці, а тому відповідно до п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» задоволення вимог вкладників не здійснюється. Крім того, позивач не надавав жодних розпоряджень про перерахування сум грошових коштів зі свого рахунку та проведення інших операцій за рахунком, які б були залишені банком без виконання. Вислухав учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.01.2014 року між сторонами укладено договір банківського вкладу(депозиту) №004-04509-200114 «Найкращий від Миколая» у гривнях, у відповідності з яким він розмістив вклад на суму 85000 грн. строком по 25 січня 2015 року, зі щомісячною виплатою 21,5% річних. За п. 1.10 договору вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки [NUMBER], відкритий в установі банку. 24.01.2015 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення вкладу по закінченню строку дії договору. Однак, як вказує позивач, у зв'язку з відсутністю готівкових коштів у відділенні, позивачу було відмовлено у видачі вкладу з його рахунку. 26.01.2015 відповідач надав відповідь про можливість користування коштами на рахунку шляхом зняття готівки у будь-яком відділенні банку, банкоматі, шляхом розрахунку за товари та послуги в РОS-терміналах. Згідно виписки за операціями по картковому рахунку позивача станом на 30 січня 2015 року, залишок по рахунку складає 101513,20грн Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За ч. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (гл. 72 ЦК України). Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом зазначеної норми закону та ст. 1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобов'язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом. Відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Така правова позиція викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України (№ 6-140цс13) від 25 грудня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права. Доводи відповідача щодо не звернення позивача після закінчення строку дії договору до банку з вимогою виконати операцію за рахунком, яка мала відповідати п.7.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затв. Постановою Правління Нацбанку України від 12.11.2003 № 492 є необґрунтованими, оскільки за умовами договору банк зобов'язався виплатити вкладнику вклад по закінченню строку договору без будь-яких заяв з його сторони. Доводи відповідача про відсутність підстав для задоволення вимог позивача через запровадження тимчасової адміністрації у банку є безпідставними, оскільки за ст..36 ч.6 п.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження щодо задоволення вимог кредиторів не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за договорами, строк яких закінчився. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved