Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 20 листопада 1988 року Дубенським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 266. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду стало те, що спільне життя не склалось, оскільки у них різні характери та погляди на сімейне життя. Через постійні конфлікти та сварки вони втратили почуття один до одного та фактично припинили шлюбні стосунки. З жовтня 2018 року сім`я припинила своє існування, оскільки шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним. Просить шлюб розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з нею. Позивачка, згідно поданої заяви, просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в частині розірвання шлюбу. Відповідач, згідно поданої заяви, просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4\~ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі зареєстрованому 20 листопада 1988 року Дубенським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 266, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого сторони зазначені батьками (а.с. 12). Згідно з\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення. Відповідно до ухвали суду від 26.02.2020, з ціллю збереження сім`ї сторонам було надано чотири місяці на примирення. Однак, по закінченню цього строку сторони не помирились, позивачка настоює на розірванні шлюбу. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене\~ст.56\~Сімейного кодексу\~України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4\~ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до\~ст. 112 ч. 2 СК України\~суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Враховуючи, що спору відносно визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у сторін немає, син проживає з матір`ю, відповідно до ст. 160 СК України, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити його проживати разом з матір`ю. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved