Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

В лютому 2017р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів ПАТ «КБ «Хрещатик», [PERSON], Київської міської ради, [PERSON], в якому позивачка просила суд: стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму боргу в розмірі 294596,97 грн., а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2018р. позов залишено без розгляду в частині позовних вимог до [PERSON] на підставі п. 5) ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 16 жовтня 2015р., 24 лютого 2016р. між нею та ПАТ «КБ «Хрещатик» були укладені: договір № 225D-630735 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (6 місяців) (далі по тексту - договір 1), договір № 225D-630416 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (6 місяців) (далі по тексту - договір 2), договір № 230D-660462 банківського вкладу «Живи сонячно» в доларах США із щомісячною сплатою процентів (3 місяця) (далі по тексту - договір 3), відповідно до яких позивачкою, як вкладником були внесені до ПАТ «КБ «Хрещатик» грошові кошти в сумах 2000,0 дол. США, 4623,19 дол. США та 10000,0 дол. США відповідно. 13 листопада 2015р. між позивачкою та відповідачем ПАТ «КБ «Хрещатик» було укладено додаткову угоду до договору 1, згідно якої сума вкладу була збільшена і склала 4407,09 дол. США. Після запровадження в ПАТ «КБ «Хрещатик» процедури ліквідації, позивачці була відшкодована гарантовані ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 200000,0 грн., проте на теперішній час обраховується невиплаченими сума коштів за зазначеними вище договорами 294596,97 грн. Оскільки відповідачі: [PERSON], Київська міська рада є власниками істотної участі ПАТ «КБ «Хрещатик» і повинні були здійснювати вирішальний вплив на управління діяльністю банком, а тому, на думку сторони позивача, з відповідачів, як з власників істотної участі банку, так і самого банку, за рішенням суду може бути покладена відповідальність за зобов'язаннями банку, оскільки банк, віднесено до категорії неплатоспроможних з їх вини. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити, наголошуючи, що позивач включена до Реєстру акцептованих кредиторів відповідної черги, проте враховуючи кількість черг та кредиторів банку, і відсутністю вимог стосовно часу виконання банком своїх зобов'язань за депозитними договорами, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Яка сума коштів обліковується на рахунках позивачки за вищенаведеними договорами на час розгляду справи в суді представнику позивача не відомо. Крім того, представник позивача звертав увагу суду, що про протиправність дій, сторони відповідачів, свідчить також постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 лютого 2017р. по справі № 826/15685/16. Відповідачі: ПАТ «КБ «Хрещатик», [PERSON], про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, в судові засідання своїх представників до суду не направили, поважності причини неявки суду не повідомили. Відзив на позов не подавали. Представник відповідача Київської міської ради в судовому засіданні заперечував проти позову, просив суд залишити його без задоволення, зазначивши, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки вимоги позивачки за договорами 1-3 були включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Крім того, законом встановлена черговість погашення вимог кредиторів. На даний час процедура ліквідації в банку не завершена, право позивачки на отримання грошових коштів, що перебувають на її рахунку не порушено. Звертала увагу суду, що НБУ, в силу ст. ст. 66, 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність» не ухвалював будь - яких рішень про застосування штрафних санкцій до відповідача, як власника істотної участі банку, а отже відсутня протиправна поведінка останнього щодо порушення вимог законодавства, вимог НБУ, нормативно - правових актів у сфері банківської діяльності та вина у доведенні банку до категорії неплатоспроможних. Представник відповідача також зазначив, що при застосуванні такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: наявність прямої дійсної шкоди, протиправна поведінки заподіювача шкоди або бездіяльність, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди. За відсутності хоча б одного з вище зазначених елементів цивільна відповідальність не настає. Суд, заслухавши пояснення представників: позивача, відповідача Київської міської ради, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що 16 жовтня 2015р., 24 лютого 2016р. між позивачкою [PERSON] та ПАТ «КБ «Хрещатик» були укладені: договори 1-3, відповідно до яких позивачкою, як вкладником були внесені до ПАТ «КБ «Хрещатик» грошові кошти в сумах 2000,0 дол. США, 4623,19 дол. США та 10000,0 дол. США відповідно, з процентними ставками на вклад за договорами 1, 2 - 11,0% річних, за договором 3 - 8,0 % річних. 13 листопада 2015р. між позивачкою та відповідачем ПАТ «КБ «Хрещатик» було укладено додаткову угоду до договору 1, згідно якої сума вкладу була збільшена і склала 4407,09 дол. США. Судом встановлено, що рішенням Правління НБУ від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016р. № 913, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку». Зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації відповідача за первісним позовом з 06 червня 2016р. до 05 червня 2018р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені, зокрема, ст. ст. 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». На підставі п. 2 ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 35, ч. 5 ст. 44, ч. 3 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 травня 2018р. № 1452 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» строком з 06 червня 2018р. до 05 червня 2020р. включно. Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що відповідачем ПАТ «КБ «Хрещатик» їй не було повернуто всієї суми вкладів та відсотків за їх користування за договорами 1-3, а також зазначала, що відповідачами: Київською міською радою, [PERSON], як учасниками істотної участі банку не вживались заходів щодо контролю за діяльністю банку, у зв'язку з чим останній був визнаний неплатоспроможним, а тому на підставі ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» може бути покладена відповідальність за зобов'язаннями банка саме на всіх відповідачів. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні представник позивачки визнав, що позивачку за договорами 1-3 було включено до Реєстру акцептованих кредиторів. В силу положень ст. ст. 48, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також враховуючи, що у ПАТ «КБ «Хрещатик» триває ліквідаційна процедура, задоволення вимог кредиторів банку, здійснюється виключно в межах процедури ліквідації банку та у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 52 Закону України «Про банки та банківську діяльність», істотною участю є пряме та/або опосередковане володіння однією особою самостійно чи спільно з іншими особами 10 і більше відсотками статутного капіталу та/або права голосу акцій, паїв юридичної особи або незалежна від формального володіння можливість значного впливу на управління чи діяльність юридичної особи. Особа визнається власником опосередкованої істотної участі незалежно від того, чи здійснює така особа контроль прямого власника участі в юридичній особі або контроль будь-якої іншої особи в ланцюгу володіння корпоративними правами такої юридичної особи. Пов'язаними з банком особами є, зокрема, особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку. Власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку (ч. 3 ст. 58 вказаного Закону). Пов'язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов'язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов'язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду (ч. 6 ст. 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність»). Можливість покладення відповідальності на власників істотної участі за зобов'язаннями банку згідно ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ставиться в залежність від наявності вини цих осіб у доведенні банку до неплатоспроможності. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу абонеобережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння. Проте стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами у розумінні ст. ст. 77-80 ЦПК України вину відповідачів: [PERSON], Київської міської ради у доведенні ПАТ «КБ «Хрещатик» до неплатоспроможності. Як і не доведено стороною позивача, враховуючи договірні відносини, які виникли між позивачкою, як вкладником, так і ПАТ «КБ «Хрещатик», як банком, заподіяння останнім саме шкоди стороні позивача. Крім того, сторона позивача не довела, що дії або бездіяльність відповідачів були протиправними і що між ними і визнанні банку неплатоспроможним є безпосередній причинний зв'язок. Суд, звертає увагу на те, що законодавством не передбачена автоматична відповідальність власників істотної участі за зобов'язаннями банку у випадку визнання його неплатоспроможним. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності позивач зобов'язаний довести наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено та не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили, що внаслідок неправомірних дій, бездіяльності відповідачів, було оголошено неплатоспроможним ПАТ «КБ «Хрещатик», що потягло за собою неможливість отримання позивачкою депозитних вкладів у повному обсязі, а тому позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Доводи представника позивачки, що неправомірність дій сторони відповідачів встановлена, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 грудня 2017р. у справі № 826/15685/16, яка набрала законної сили, судом оцінюється критично, враховуючи те, що зазначеним судовим рішенням, визнано протиправною бездіяльність НБУ щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках ПАТ «КБ «Хрещатик», невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ «КБ «Хрещатик».

Outcome: dismissed