Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з відповідачкою по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 21 листопада 1987 року міським відділом ЗАГС м. Дубно Рівненській області, актовий запис №331. Від шлюбу мають двох синів, які уже повнолітні. Причиною звернення до суду стало те, що подружнє життя з відповідачкою не склалось через різницю у характерах та поглядах на життя. Між ними повністю втрачені почуття любові та довіри один до одного, остаточно припинені подружні відносини. Разом не проживають більше 20 років, спільного господарства не ведуть. Сім`я існує лише формально, спроби примирення жодних результатів не принесли, тому подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Просить шлюб розірвати. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 01.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Позивач просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, про що зазначив у позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день ,час та місце розгляду справи. Подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення, просить розгляд справи провести без її участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 21 листопада 1987 року міським відділом ЗАГС м. Дубно Рівненській області, актовий запис №331, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 5). Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, позивач не бажає їх поновлення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved