Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

В липні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку площею 344 кв.м. та розташований на ній житловий будинок [ADDRESS] На обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що 19.09.1995 року його батько [PERSON] придбав у власність 41/100 частку домоволодіння по [ADDRESS], власниками іншої частини домоволодіння є відповідачі [PERSON] та [PERSON], які на підставі договору дарування посвідченого 10.09.1998 року придбали у власність 59/100 частку вказаного домоволодіння. У 2007 році між батьком позивача [PERSON] та відповідачем [PERSON] було поділено земельну ділянку на якій розташоване належне їм домоволодіння. [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 344 кв.м та присвоєно адресу [ADDRESS], а відповідачу передано у власність земельну ділянку площею 392 кв.м. та присвоєно адресу [ADDRESS] Після цього батько позивача здійснив перебудову своєї частки житлового будинку, збільшивши її з 44/100 частки до 89/100 частки і фактично відокремив її від частки житлового будинку належної відповідачам. 13 червня 2013 року [PERSON] подарував позивачу [PERSON] земельну ділянку та розташоване на ній домоволодіння, що розташоване по вул. [ADDRESS]. Проте у договорі дарування зазначено, що позивачу подаровано 41/100 частки житлового будинку, що не відповідає дійсності, так як батьком позивача [PERSON] не приведено у відповідність правовстановлюючий документ на своє домоволодіння, тому договір дарування посвідчено на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.1995 року. Зазначену невідповідність позивач виявив вже після прийняття у дар домоволодіння, а тому позивач змушений звернутись до суду, оскільки фактично він отримав земельну ділянку та ціле домоволодіння, а не його частину. Під час розгляду справи позивач подав заяву про залишення без розгляду його позову у частині визнання права власності на земельну ділянку площею 344 кв. м., що знаходиться по [ADDRESS] Ухвалою суду від 06 грудня 2013 року залишено без розгляду позовні вимоги в частині визнання права власності на земельну ділянку площею 344 кв. м, що знаходиться по [ADDRESS] В судовому засіданні позивач та його представник наполягли на задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні відповідачі проти позову не заперечували. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.09.1995 року батько позивача [PERSON] придбав у власність 41/100 частку домоволодіння по [ADDRESS], власниками іншої частини домоволодіння є відповідачі [PERSON] та [PERSON], які 10.09.1998 року придбали у власність 59/100 частку вказаного домоволодіння. Також, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 344 кв.м. Згідно рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 12 квітня 2007 року та від 31 травня 2007 року, 41/100 частині житлового будинку з господарськими будівлями присвоєно поштову адресу [ADDRESS] а 59/100 частині житлового будинку присвоєно поштову адресу [ADDRESS] Крім того, згідно відомостей Старокостянтинівського бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації [PERSON] належить 89/100 частки домоволодіння. Також встановлено, що 13.06.2013 року [PERSON] подарував позивачу [PERSON] 41/100 частку житлового будинку з мансардою та надвірними будівлями, що знаходяться за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку площею 344 кв. м. на якій знаходиться будівля. Вказані обставини підтверджуються: договором купівлі-продажу 41/100 частини жилого будинку від 19.09.1995 року; копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 005687 від 18.09.2007 року; договором дарування земельної ділянки від 13.06.2013 року; договором дарування житлового будинку від 13.06.2013 року; копією технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS]; договором дарування 59/100 частини жилого будинку від 10.09.1998 року; рішеннями виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №№ 177 п.5, 241 п.1 від 12 квітня 2007 року та від 31 травня 2007 року; довідкою Старокостянтинівського БТІОР від 08.07.2013 року № 259; витягом з адресного реєстру міста від 25.04.2013 року. Відповідно до ст.ст. 316 - 319; 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, у суду є підстави для визнання права власності за [PERSON] на житловий будинок позначений в плані літерою «А-1» із мансардою за літерою по плану «А» загальною площею 94,1 кв. м. в тому числі житловою площею 72,5 кв. м., а також на господарські споруди (гараж за літерою по плану «Б», гараж за літерою по плану «В», огорожа), що розташовані по [ADDRESS]

Outcome: approved