Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на власну користь заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію завданої моральної шкоди, яку оцінює сумою 5 000 грн. Зазначені вимоги, підтримані позивачем в судовому засіданні, обґрунтовуються посиланням на порушення відповідачем положень ст..ст. 115,.116 КЗпП України, всупереч вимогам яких відповідач порушив строки виплати заробітної плати та порядок проведення остаточного розрахунку при звільненні. Відповідач позов не визнав з підстав, наведених в письмових поясненнях на позов (а.с. 27-29). До суду звернувся з клопотанням про розгляд справи в його відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши представлені сторонами на обґрунтування заявлених вимог та заперечень докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких мотивів: Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Донецькоблгаз» в особі «Горлівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» з 08 листопада 2002 року та працювала на посаді майстра служби з експлуатації вуличних газопроводів та дворових вводів. 30 червня 2015 року згідно з наказом № 228 від 30 червня 2015 року [PERSON] була звільнена з роботи за угодою сторін (а.с. 15) із внесенням відповідного запису до трудової книжки під № 31. На день звільнення позивача борг ПАТ «Донецькоблгаз» по заробітній платі складав 4 907, 73 грн. (а.с. 5), остаточний розрахунок з [PERSON] на час її звільнення відповідачем проведений не був. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, провівши аналіз представлених сторонами доказів, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про можливість здійснення підрахунку сум, що належать працівнику від підприємства на підставі наданих позивачем копії розрахункового листа по заробітній платі (а.с. 5) та даних ПФУ стосовно індивідуальних відомостей про застраховану особу (а.с. 56-57). Та обставина, що остаточний розрахунок з позивачем на час її звільнення не був проведений, стороною відповідача не заперечується, а відтак, з врахуванням положень ст.59 ЦПК України щодо допустимості доказів, відповідно наданої позивачем копії розрахункового листа, за відсутності інших даних на підтвердження суми належних від підприємства сум, їх розмір визначений судом сумою 4\~907 грн. 73 коп., яка в повному розмірі у відповідності до положень ст.. 115 КЗпП підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації завданої моральної шкоди суд наголошує про наступне: Усуваючи розбіжності у застосуванні судами норм матеріального права за результатом розгляду заяви ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України /справа № 6-2159цс15 від 11.11.2015 року/ зазначила про наступне: «Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до часини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, за положеннями статті 117 КЗпП України обовязковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку проте, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Згідно статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно частина перша статті 9 ЦК України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема, до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. З огляду на неврегульованість трудовим законодавством відносин з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини. Враховуючи позовні вимоги у даній справі, зокрема, вимоги щодо виплати компенсації у звязку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, а також відшкодування моральної шкоди, що регулюються главою 82 ЦК України, застосуванню підлягають положення цивільного законодавства. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобовязання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення субєкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для субєктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо. Отже, приймаючи до уваги що у справі за результатом розгляду заяви ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК Україниза наявності висновку Донецької торгово-промислової палати від 6 серпня 2014 року за № 2199 про те, що терористичні акти, диверсії, захоплення будівель і споруд, захоплення заручників, блокування і пошкодження обєктів транспортної системи, відсутність ефективного контролю органів державної влади України в даному населеному пункті, що підтверджується листом СБУ від 13 червня 2014 року за № 33/2117, унеможливили виконання зобовязань, зокрема, розрахунків по оплаті праці, з огляду на що Донецька торгово-промислова палата дійшла висновку, що дійсно настали обставини непереборної сили з 14 травня 2014 року для ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» при здійсненні господарської діяльності на території м. Краматорськ та Донецької області, які свідчать про наявність загрози виникнення/накопичення податкового боргу та є підставою для відстрочення грошових зобовязань, ВСУ зробив правовий висновок стосовно того, що суди попередніх інстанцій помилково дійшли висновку про те, що затримка виплати працівнику належних при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України відбулася з вини ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування». Отже, приймаючи до уваги положення ч.1 ст.360-7 ЦПК України, згідно з якою висновок ВСУ щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України має враховуватись судом при застосуванні такої норми права, суд, враховуючи висновок торгово-промислової палати України № 1562/05-4 від 19 червня 2014 року, наданий за зверненням ПАТ «Донецькоблгаз» (а.с. 48-49), згідно з яким початок дії обставин непереборної сили для регіону та підприємства зокрема, визначений датою 07 квітня 2014 року, які продовжують діяти по теперішній час, правові підстави для задоволення вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації завданої моральної шкоди в звязку з відсутністю обовязкової умови для покладення такої відповідальності, а саме, вини підприємства відсутні. Питання про судові витрати вирішене судом у відповідності до положень ч.3 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial