Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, треті особи: Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство-1; Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області; [PERSON]; [PERSON]. Просить встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло, виданого 31 грудня 1998 року Житлово ремонтно- експлуатаційним підприємством, на підставі розпорядження від 31 грудня 1998 року №513, квартира [ADDRESS], а також встановити факт, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. В судове засідання заявник не з'явився, однак надала заяву, в якій просила справу заслухати без її участі, заявлені вимоги підтримала. Представник Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі. [PERSON] та [PERSON] також в судове засідання не з'явилися, надали заяви, в якій просили справу розглянути без їх участі, не заперечували проти задоволення заяви. Представник КЖРЕП-1 в судове засідання також не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи, що відповідають вимогам ст. 130 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право власності на житло від 31 грудня 1998 року, виданого Житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством згідно з розпорядженням (наказом) від 31 грудня 1998 року №513, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON]. (а.с.10). Однак у зазначеному свідоцтві допущена помилка у по батькові заявника, а саме: зазначено «[PERSON]» замість правильно «[PERSON]». У відповідності до вимог ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утримання; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного чи природного характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт. Розбіжності в написанні по батькові помилково допущені відповідними посадовими особами, які видавали свідоцтво про право власності на житло. Виявлені розбіжності в неоднаковому написанні по батькові в свідоцтві про право власності перешкоджають належним чином розпоряджатися належною часткою у майні. Крім того, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. 21 січня 2019 року заявник звернулась до Комунального житлового ремонтно- експлуатаційного підприємсьва-1 з заявою про виправлення вищезазначеної помилки, однак 28 січня 2019 року № 125 В.о. директора КЖРЕП-1 Дупшн П.О. повідомив, що Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємсьво-1 не має можливості виправити помилку у свідоцтві про право власності на житло від 31 грудня 1998 року у зв'язку з тим, що підприємство, яке видало вказане свідоцтво, а саме Житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство-1 не є правонаступником Житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства. Для вирішення даного питання рекомендовано звернутися у суд з заявою. (а.с.13). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved