Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

В мотивуванні позову зазначено, 14 листопада 2016 р. між Позивачем та громадянином [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги № 1/2016-К, відповідно до якого до Повивача перейшло право вимоги від головуючого обслуговуючого кооперативу «ЗАЛЮТІНО» по будівництву та експлуатації колективного гаража для автомашин та мотоциклів за договорами позики № 05/06/15 від 12 червня 2015 p., № 06/06/16 від 06 червня № 29/06/16 від 29 червня 2016 p., № 30/06/16 від 30 червня 2016 p., включаючи право Разом із договором відступлення права вимоги Позивачу було передано позивачу примірники договорів позики та квитанції до прибуткового касового ордеру, що підтверджують внесення сум за договорами позики у касу Відповідача, і договором позики №05/06/15 від 12 червня 2015р. було надано безпроцентну позику на суму 50000грн.. Передача цієї суми підтверджується квитанціями №б/н від 12 червня 2015 p., №190 від 17 червня 15 p., № б/н від 24 червня 2015 p., № б/н від 08 липня 2015 p., №225 від 03 серпня 2015 р. Строк повернення позики - 31 грудня 2015 р. На момент підписання договору зобов'язання з повернення позики не було . Не виконано воно і до цього часу. За договором позики № 06/06/16 від 06 червня 2016 р., було надано безпроцентну позику на суму 10000грн. Передача цієї суми підтверджується квитанцією № 92 від 06 червня 2016 р. Строк повернення 31 грудня 2016 р. Зобов'язання з повернення позики до цього часу не виконані. Договором позики № 29/06/16 від 29 червня 2016 р. було надано безпроцентну позику на суму 6263грн. 70коп. Передача цієї суми підтверджується квитанцією №97 від 29 червня строк повернення позики - 31 грудня 2016 р. Зобов'язання з повернення позики до цього часу не виконані в повному обсязі. Договором позики № 30/06/16 від 30 червня 2016 р. було надано безпроцентну позику на суму 3000грн. Передача цієї суми підтверджується квитанцією № 98 від 30 червня 2016 р. Строк повернення позики я 2016 р. Зобов'язання з повернення позики до цього часу не виконані в повному обсязі. Статтями 510, 512, 513, 514 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов'язанні є кредитор. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у « вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у [і в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1.2 Договору про відступлення права вимоги до Позивача перейшло право вимоги не тільки за основною сумою боргу, але і право на вимагати виконання обов'язку стягнення штрафних санкцій. Кожен із чотирьох договорів позики містить положення про те, що позичальник зобов'язується сплатити штраф у розмірі 30% від суми позики у випадку прострочення повернення позики більш ніж на 14 днів. Виконання за всіма договорами позики прострочене більше, ніж на 14 днів, таким чином, крім основної уми боргу у нього виникло зобов'язання перед первісним кредитором зі сплати штрафних санкцій, право вимагати сплати який перейшло до Позивача на підставі договору про відступлення права вимоги. За договором позики № 05/06/15 від 12 червня 2015 р. сума штрафу за прострочення виконання склала 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн. За договором позики № 06/06/16 від 06 червня 2016 р., сума штрафу за прострочення виконання склала 3000 (три тисячі) грн. За договором позики № 29/06/16 від 29 червня 2016 р. сума штрафу за прострочення виконання склала 1879 (одну тисячу вісімсот сімдесят дев'ять) грн. 11 коп. За договором позики № 30/06/16 від 30 червня 2016 р. сума штрафу за прострочення виконання склала 900 (дев'ятсот) грн. Виходячи із вищенаведеного, Позивач набув право стягнення з Відповідача на загальну суму 90042грн. 81 коп., з яких: 50000 (п'ятдесят тисяч) грн. основної суми боргу за договором № 05/06/15 від 12 червня 2015 р. та 15000грн. штрафу за прострочення виконання - 65000 (шістдесят п'ять тисяч) грн; 10000 (десять тисяч) грн. основної суми боргу за договором № 06/06/16 від «06» червня 2016 р. та 3000 (три тисячі) грн. штрафу за прострочення виконання - 13 000 грн.; 6263 (шість тисяч двісті шістдесят три) грн. 70 коп. основної суми боргу за договором № 29/06/16 від 29 червня 2016 р. та 1879 (одна тисяча вісімсот сімдесят дев'ять) грн. 11 коп. штрафу за прострочення виконання - 142 (вісім тисяч сто сорок дві) грн. 81 коп.; 3000 (три тисячі грн.) основної суми боргу за договором № 30/06/16 від 30 червня 2016 р. та 900 (дев'ятсот) грн. штрафу за прострочення виконання - 3 900 (три тисячі дев'ятсот) грн. Тому позивач вимагає: Стягнути з [PERSON] кооперативу «ЗАЛЮТІНО» по будівництву та експлуатації колективного гаража для автомашин та мотоциклів, який знаходиться у приватної власності громадян, код 25858480 на користь позивача, суму боргу за договором відступлення права вимоги № 1/2016-К у сумі 90042 (дев'яносто тисяч сорок дві) грн. 81 коп. Відповідач своїх заперечень суду не надав. Позивачка на позові наполягала, який визнав відповідач, що вказали в заявах наданих суду. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законник підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач своїх заперечень проти доказів наданих позивачкою в обґрунтування позовних вимог, суду не надав. Визнання позову відповідачем: не суперечить закону і не порушує права інших осіб. Ст..11 ч.2 ЦПК України передбачено право осіб яки беруть участь у справі, розпоряджатись своїми правами що до предмету спору на власний розсуд. Згідно частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України визначено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За вимогами ст.ст. 11, 13 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори і інші правочини. Особа здійснює цивільні права і обов'язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Статтями 510, 512, 513, 514 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов'язанні є кредитор. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у « вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у [і в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 549 ЦК Україи визначено: Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правої наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язанні якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлену договором або Законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 1050 ЦК України визначено: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Outcome: approved