Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

В квітні 2020 року позивач звернулася в суд із позовом до ТОВ «Агро Чемерівці» про визнання недійсним договору оренди землі. 10.09.2020 року враховуючи позицію ВП Верховного суду з метою ефективного захисту своїх порушених прав, позивач змінив предмет позову, а саме про скасування державної\~реєстрації іншого\~речового права\~(права\~оренди)\~та усунення\~перешкод у\~користуванні земельною\~ділянкою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що є власником земельної ділянки площею 1,219 га з кадастровим номером 6825284600:05:003:0018, яка розташована за межами населених пунктів Кормильчанської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області. В кінці 2018 року позивачу стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо її земельної ділянки зареєстровано право оренди. Згідно інформації, отриманої із реєстру, дане речове право зареєстроване 11.04.2015 року на підставі договору оренди землі б/н від 10.10.2014 року, який укладений між [PERSON] та ТОВ «Агро Чемерівці». Вказує на те, що вищевказаний договір оренди землі не підписувала і особисто нікого не уповноважувала укладати договір оренди землі з відповідачем. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява в якій позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просить задовольнити їх в повному обсязі, справу слухати у його відсутності. Представник відповідача позов не визнав. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6825284600:05:003:0018 загальною площею 1,219 га, яка розташована за межами населених пунктів Кормильчанської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 045180 від 24.12.2007 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 11.04.2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області Бистрицькою Н.П. на підставі договору оренди земельної ділянки б/н від 10.10.2014 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агро Чемерівці», строком на 10 років, зареєстроване право оренди земельної ділянки площею 1, 219 га з кадастровим номером 6825284600:05:003:0018. Ухвалою суду від 30.04.2020 року із Чемеровецької РДА витребувано оригінал договору оренди землі б/н від 10.10.2014 року укладений між ТОВ «Агро Чемерівці» та [PERSON] , щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельної ділянки площею 1,219 га з кадастровим номером 6825284600:05:003:0018, що розташована на території Кормильчанської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області. Згідно відповіді Чемеровецької РДА №24/16-36-801 від 26.05.2020 року оригінал договору на вимогу суду не надано з причин відсутності в паперовому вигляді на зберіганні. Ухвалою суду від 29.10.2020 року із ТОВ «Агро Чемерівці» витребувано оригінал договору оренди землі б/н від 10.10.2014 року укладений між ТОВ «Мрія Агро Чемерівці» та [PERSON] , щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельної ділянки площею 1,219 га з кадастровим номером 6825284600:05:003:0018, що розташована на території Кормильчанської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області. Згідно листів ТОВ «Агро Чемерівці» направлених на адресу суду від 12.11.2020 року та від 17.11.2020 року, після ретельного аналізу було з`ясовано, що в архіві ТОВ «Агро Чемерівці» відсутній оригінал договору, про що складено акт від 16.11.2020 року. Як вбачається із досліджених матеріалів цивільної справи №687/280/19 (провадження 2/687/15/2020) за позовом [PERSON] до ТОВ\~«Агро Чемерівці» про визнання недійсним договору оренди землі, ухвалою від 26.02.2019 року суд уже витребовував із Чемеровецької РДА реєстраційну справу, яка містила оригінал договору. Проте, супровідним листом від 13.03.2020 року (арк. 204) реєстраційна справа була повернута на зберігання до Чемеровецької РДА. Ухвалою суду від 16.04.2019 року було призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу, при цьому, під час проведення експертизи, експертові не вдалося відповісти на запитання «чи виконаний підпис у Договорі оренди землі б/н від 10.10.2014 року особисто [PERSON] чи іншою особою». Ухвалою суду від 12.03.2020 року цивільну справу №687/280/19 за позовом [PERSON] до ТОВ\~«Агро Чемерівці» про визнання недійсним договору оренди землі залишено без розгляду. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.06.2020 року у справі № 145/2047/19-ц сформувала наступну позицію: За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. \~Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема \~договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою статті\~202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на\~набуття, зміну\~або припинення цивільних прав\~та обов`язків.\~Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін\~взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад,\~від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).\~У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети;\~породжуючи правовий наслідок, правочин це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою\~статті 203 ЦК України\~передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника\~правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215\~ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї\~статті\~визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою\~статті 627 ЦК України\~і відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.\~Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди\~(частина перша\~статті 638 ЦК України). За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт\~оренди (місце\~розташування та\~розмір земельної\~ділянки);\~ строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 46, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. У справі, що розглядається, позивач звернувся з вимогою про визнання недійсними договорів оренди, посилаюсь на те, що ці договори не підписував, умови їх не погоджував, тож відповідач безпідставно відмовляє в поверненні використовуваних земельних ділянок позивачу як власнику цих земельних ділянок, покликаючись до умов договорів, підписаних невстановленою особою замість позивача. Суди попередніх інстанцій повно та достеменно встановили обставини справи, за якими спірні договори позивач не підписував та, відповідно, з істотних умов цих договорів не погоджував. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.\~Разом із тим\~Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним\~шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Враховуючи підстави позову, наведені позивачем у позовній заяві та в додаткових поясненнях, а також заперечення відповідача, позивач у цій справі наполягає на поверненні йому земельних ділянок, вважаючи, що ці ділянки знаходяться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є повязаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку.\~Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна\~заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (див. також постанови\~Великої Палати Верховного Суду від\~28 листопада 2018 року у справі\~№ 504/2864/13-ц\~(пункт 71),\~від 4 липня 2018 року у справі №\~653/1096/16-ц (пункт 96),\~від 12 червня 2019 року у справі №\~487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97)). За клопотанням позивача з метою спростування належності йому підпису в договорі оренди суд витребовував у Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Чемерівці», Чемеровецької районної державної адміністрації, оригінал оспорюваного договору оренди земельної ділянки, проте договір суду наданий не був з посиланням на його відсутність. Не виконавши вимогу суду щодо надання оригіналу договору оренди землі, відповідач не спростував твердження позивача про те, що оспорюваний договір був підписаний позивачем і останній мав волю на укладення такого договору та реалізував її. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 04.02.2020 року, справа № 2/2218/3845/11. Крім того у правовій позиції у схожих правовідносинах, викладеній у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.06.2019 року по справі №920/330/18 «Беручи до уваги посилання Позивача на те, що Додаткову угоду він не підписував (відсутність події), суд правомірно зобов`язав Відповідача, який, заперечуючи проти позову, стверджував про існування підписаного документа, подати відповідні докази наявності події підписання Додаткової угоди. Суд першої інстанції неодноразово витребував у Відповідача оригінал Додаткової угоди (у зв`язку з посиланням Позивача на відсутність у нього такого оригіналу), проте Відповідач вимог суду не виконав. Встановивши, що для проведення технічної експертизи документа необхідний його оригінал, який на вимогу суду Відповідачем не наданий, місцевий господарський суд дійшов висновку про неможливість проведення експертного дослідження (за відсутності об`єкта дослідження). З огляду на викладене, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що Відповідачем не спростовано твердження Позивача про те, що оспорюваний правочин не було укладено 01.04.2018, як і не доведено обставин його укладення 01.04.2018. Отже суд правомірно поклав на Відповідача обов`язок надання оригіналу Додаткової угоди. Оскільки цей обов`язок виконано не було, суд взяв до уваги як доказ відсутності події підписання Додаткової угоди відеозапис з відповідними твердженнями Відповідача та на підставі частини другої статті 74 ГПК дійшов відповідних висновків (пункт 8.12 цієї постанови). Наведене також стосується і доведення обставин наявності оригіналу Додаткової угоди, справжності відтиску печатки Позивача на Додатковій угоді, а також повноважень особи, яка підписала спірний правочин від імені Позивача». Факт реєстрації права оренди земельної ділянки на підставі спірного договору за ТОВ «Агро Чемерівці» не є підтвердженням волевиявлення позивача на укладення даного договору. На підставі наведеного вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди) та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України по справі наявні судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 840 грн. 80 коп., витрат на професійну правничу допомогу (детальний опис робіт та розрахунок витрат викладений у акті № 1 від 11.01.2021 року) 8640 грн. 00 коп., які підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved