Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

В квітні 2018 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Київського районного суду м. Одеси\~із позовом до [PERSON], треті особи: Одеська Товарна Біржа, [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу №28260 від 19 березня 2002 року дійсним, посилаючись на те, що 19 березня 2002 року позивачі уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна з відповідачем, а саме 1/3 частини квартири [ADDRESS], яка складається з трьох кімнат, загальної площею 69,20 кв.м. Правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачем була звільнена квартира, передані ключі. Ні заперечень, ні зауважень зі сторони відповідача не заявлялося. Позивачі використовують квартиру для постійного проживання, регулярно оплачують комунальні платежі та утримають квартиру в належному санітарно-технічному стані. На час укладення договору, а саме в 2002 року був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до статті 15 якого правочини, зареєстровані на біржі, подальшого нотаріального посвідчення не потребували. 26.07.2018 року, після усунення недоліків позовної заяви, було відкрите провадження у цивільній справі № 520/5154/18. Розгляд справи призначено провести в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу був визначений строк для подання відзиву на позов, зустрічного позову та вчинення інших процесуальних дій. Третім особам розяснено право подати суду пояснення щодо позову. Відповідачі відзиви на позов не надали, як і треті особи пояснень щодо позову. Будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань від цих осіб до суду також не надходило. За приписами\~частини восьмої\~статті178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи положення статей\~178, 280,\~281\~ЦПК України судом постановлено ухвалу про проведення розгляду справи в заочному порядку за наявними у ній матеріалами. В ході розгляду справи судом встановлено, що 1/3 частина квартири № 61 в будинку № 144 корп. 4 по вулиці Люстдорфська дорога в місті Одесі до 2002 року належала\~ відповідачу на підставі договору купівлі № 25261\~ від 15.05.1999 р., зареєстрованого на\~ Одеській Товарній біржі. 25 травня 1999 року\~ Одеське міське бюро технічної інвентаризації зареєструвало вказаний договір за №\~ 332 пр. стор. 42\~- 400 р. 19 березня 2002 р. між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з іншої сторони був укладений договір № 28260 купівлі-продажу 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі продажу нерухомого майна був складений у письмовій формі та зареєстрований на\~ Одеській Товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за\~ реєстраційним\~ № 28260\~ від 19.03.2002 р. 16 квітня 2002 року\~ Одеське міське бюро технічної інвентаризації зареєструвало вказаний договір за 400 стр. 61 - кн. 423 пр. Відмітка про реєстрацію проставлена на вказаному договорі. При укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним умовам і сторони повністю виконали угоду - продавці отримали кошти, а покупцям було передане нерухоме майно й до них перейшло право власності на спірну квартиру. Право власності зареєстроване покупцями в порядку, якій діяв на час вчинення правочину. Оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли у 1995 році, то враховуючи положення п. 4\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, до таких відносин належить застосувати положення\~ ЦК УРСР 1963 року, чинного на час виникнення правовідносин. Відповідно до\~ ст. 153 ЦК УРСР 1963 року\~договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Разом з тим, згідно\~з ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» \~№ 1956-XII1 від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання спірного договору, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. За положеннями ч. 2\~ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року\~якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за\~змістом положення\~містить і\~частина друга\~статті \~220 ЦК України, в якій зазначено, - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності до ч. 4\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Вищезазначена Інструкція передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК України\~та\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У п. 4 Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними з підстав недодержання нотаріальної форми» розяснено, що визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2\~ст. 47 ЦКУРСР\~за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. У відповідності\~до статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За результатами розгляду справи суд не встановив підстав для відмови позивачам [PERSON] та [PERSON] у предявленому ними позові до [PERSON].

Outcome: approved