Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою. Вказувала, що 04.10.2008 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних відносин, не працює, матеріально сім`ю не забезпечує, в звязку з чим між ними постійно виникали сварки, під час якої відповідач принижував її честь і гідність, в даний час проживають окремо, мають окремі бюджети, ведуть окремо господарство, шлюб існує лише формально, вважає збереження сім`ї неможливим, просила їх шлюб розірвати, місце проживання та прописки дітей визначити з нею та надати безперешкодний доступ до її особистих речей та особистих речей їх дітей. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2017 року позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей, зобовязання відповідача надати безперешкодний доступ до особистих речей та особистих речей дітей залишено без розгляду. В судове засідання позивач не з'явилась, звернулася до суду із заявою в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення в газеті «Час Київщини», тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 04.10.2008 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2778. Від спільного проживання позивач та відповідач мають двох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 640 грн. сплаченого позивачем судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved