Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

В лютому 2021 року [PERSON] пред`явила позов до Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про визнання права власності в порядку спадкування після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , на домоволодіння по [ADDRESS] та на дві земельні ділянки за даною ж адресою відповідно площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку (кадастровий номер 6824282000:03:002:0081) та площею 0,3325 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 6824282000:03:002:0082). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що являється спадкоємцем баби за представленням, оскільки її батько і відповідно син [PERSON] [PERSON] помер раніше останньої 24 серпня 2011 року. Вона оформила свої спадкові права на інше майно, проте нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на заявлене майно через зазначення власником в правовстановлюючому та реєстраційному документах баби [PERSON] , а в довідці Старокостянтинівського бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації [PERSON] , тобто чоловіка баби [PERSON] та відповідно її діда, а також через невідповідність розміру загальної та житлової площ житлового будинку в правовстановлюючому документі та в довідці Старокостянтинівського бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації. Відмова у оформленні спадкових прав на зазначені земельні ділянки, власником яких являється [PERSON] , пояснювалась вищевказаним зазначенням власником домоволодіння в правовстановлюючому та технічному документах одного з подружь [PERSON] . В зв`язку з чим просить в судовому порядку визнати за нею право власності в порядку спадкування на дану нерухомість. Представник позивачки подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала, з мотивів, викладених у позові, просила позов задовольнити, розглянувши справу за її відсутності. Представник відповідача подав до суду заяву, де просив справу розглянути без його участі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Вишнопіль Старокостянтинівського району Хмельницької області помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 29 серпня 2011 року виконавчим комітетом Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як відповідно між дочкою та батьком, підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 грудня 1989 року Волочиським відділом ЗАГС Хмельницької області та даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 16 грудня 2020 року Волочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №947/2011, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 09 грудня 2011 року до майна померлого [INFO] [PERSON] являється позивачка [PERSON] , яка вже оформила свої спадкові права на інше спадкове майно. [PERSON] померла [INFO] в с. Вишнопіль Старокостянтинівського району Хмельницької області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , повторно видане 01 жовтня 2019 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області). Факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 грудня 1956 року Вишнопільським сільЗАГС Остропільського району Хмельницької області. Зі змісту матеріалів спадкової справи №499/2019, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 04 жовтня 2019 року до майна померлої [INFO] [PERSON] являється в порядку ст. 1266 ЦК України її онука - позивачка [PERSON] , яка вже оформила свої спадкові права на інше спадкове майно. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 ст.\~1268\~ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки та правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. До спадкового майна після смерті [PERSON] ввійшли: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належав на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 40571962, виданого державним реєстратором Вонсович Т.П. реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 14 липня 2015 року; земельна ділянка площею 0,2500 га цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер кадастровий номер 6824282000:03:002:0081 та земельна ділянка площею 0,3325 га цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6824282000:03:002:0082, які розташовані по [ADDRESS] . Дані земельні ділянки належали на праві приватної власності [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХМ №021929, виданого Вишнопільською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 15 серпня 2002 року. Листом державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області за № 2321/02-14 від 23 грудня 2020 року позивачці [PERSON] відмовлено в оформленні спадкових прав на зазначене майно через невідповідність в правовстановлюючому та технічних документах даних на житловий будинок з надвірними будівлями щодо власника та щодо розмірів загальної та житлової площ. Щодо земельних ділянок відмова мотивується вищевказаним зазначенням різних власників домоволодіння. Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність» застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно зі ст. 4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Частиною 2 ст. 123 ЦК УРСР визначено, що розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. 15 квітня 1991 року з набранням чинності Закону України\~«Про власність» припинила існування форма власності колгоспного двору. Щодо попереднього правовстановлюючого документу на заявлене домоволодіння свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області 07 червня 1989 року, де зазначено, що домоволодіння належить до колгоспного двору, головою якого являється [PERSON] (чоловік [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00029022870, виданий 23 грудня 2020 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький )). У відповідності до змісту свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 05 липня 2011 року за р.№1-889 (спадкова справа № 482/2011), єдиним спадкоємцем [PERSON] являється син [PERSON] . Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 40571962, видане на ім`я [PERSON] державним реєстратором Вонсович Т.П. реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 14 липня 2015 року являється чинним, його ніхто не оскаржує; відсутній спадковий спір щодо даної нерухомості; спадкоємцем [PERSON] являвся його син і відповідно батько позивачки [PERSON] [PERSON] , спадкоємцем якого в тому числі по представленню після смерті баби [PERSON] являється позивачка [PERSON] , на який вона має право в порядку спадкування від подружжя діда й баби [PERSON] . Відповідно до роз`ясень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Досліджені судом докази вказують на те, що на заявлені домоволодіння та земельні ділянки належали спадкодавцю [PERSON] , яка життя набула право власності на них, тому суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою права власності на дану нерухомість в порядку спадкування за законом в порядку представлення після останньої.

Outcome: approved