Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернувся у суді із указаним позовом та просив визнати за ним направо власності на 1/9 частки квартири №136 в будинку №14а на вулиці Відродження у місті Ковелі Волинської області в порядку спадкування після смерті матері [PERSON]. Таку вимогу обґрунтував тим, що відповідачі не надають йому правовстановлюючий документ на квартиру і він позбавлений можливості оформити спадщину у нотаріуса. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов. Позивач пояснив, що у січні 2014 року за згодою батька та брата вступив у спадщину після матері. Вони усі разом подали нотаріусу заяви та мали намір оформити спадщину на належну матері 1/3 частки квартири. З цього приводу подали нотаріусу заяви, батько почав збирати необхідні документи. У цей час він проживав у вказаній квартирі разом з братом, але згодом почали виникати суперечки і відповідачі відмовилися надавати документи для оформлення спадщини. Відповідачі та їх представники, кожен зокрема, позов не визнали. Відповідачі пояснили, що дійсно за добровільною згодою включили позивача до кола спадкоємців [PERSON] 24 січня 2014 року у державного нотаріуса подали відповідні заяви. Подаючи такі заяви, мали намір оформити належні спадкодавцю 1/3 частки квартири у рівних частинах між собою. Невдовзі позивач почав поводити себе неналежно, а тому вважають, що права на спадщину у спірній квартирі він немає. Представники на заперечення позову пояснили, що подані відповідачами 24 січня 2014 року заяви нотаріусу не відповідають змісту ч. 2 ст. 1272 ЦК України, позивач заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подав, а тому права на неї не має. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд задовольнив позов з таких підстав. Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. З копії повторного свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 158067, виданого 18 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного сану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, встановлено, що [PERSON] померла 27 вересня 2005 року у віці 59 років у місті Ковелі Волинської області. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1223, ст. 1261 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом у першу чергу мають, зокрема, діти спадкодавця та пережиле подружжя. Померла є матірю позивача, відповідача [PERSON] та дружиною відповідача [PERSON], що слідує із копії свідоцтва про народження позивача серії АГ №071795 від 30 липня 1971 року, а також з пояснень сторін. Тобто, позивач і відповідачі є спадкоємцями [PERSON] Згідно з матеріалами спадкової справи, заведеної Ковельською державною нотаріальною конторою на імя [PERSON] (надана суду копія на а.с. 48-52), відповідачі [PERSON], [PERSON] прийняли спадщину і у 2008 році оформили спадкові права на частину майна (банківські вклади). Позивач у визначені ст. ст. 1268 - 1270 ЦК України порядку та строки спадщину не прийняв. 24 січня 2014 року відповідачі подали нотаріусу заяву №75, реєстровий №2-66, 2-67, про включення в порядку ч. 2 ст. 1272 ЦК України позивача [PERSON] до кола спадкоємців [PERSON] За змістом ч. 2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Того ж дня, 24 січня 2014 року, позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] подали нотаріусу спільну заяву №76 про прийняття у спадщину належної [PERSON] частки квартири №136 в будинку №14а на вулиці Відродження у місті Ковелі Волинської області. У поданій заяві як позивач, так і відповідачі просили видати їм свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 належної [PERSON] частки у цій квартирі. Відповідач [PERSON] вказав, що квартира була приватизованою, а тому він не претендує на видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частки квартири. На звороті вказаної заяви підставою про включення позивача до кола спадкоємців нотаріус зазначив заяву відповідачів [PERSON], [PERSON] від 24 січня 2014 року реєстровий №2-66, 2-67. Представники відповідачів уважають, що за відсутності окремої заяви позивача про прийняття спадщини, останній таку не прийняв. Проте, як слідує із пояснень самих відповідачів та позивача, 24 січня 2014 року вищевказані заяви подані нотаріусу з метою успадкування належної [PERSON] частки квартири у рівних частинах як відповідачами, так і позивачем. Зміст поданих нотаріусу заяв підтверджує це сторони просили видати їм спадщину на частку квартири спадкодавця. Та обставина, що у заві, поданій відповідачами в порядку ч. 2 ст. 1272 ЦК України, зазначено про включення позивача до кола спадкоємців, а не про згоду на подання ним заяви про прийняття спадщини, не спростовує факт існування волі відповідачів на здійснення позивачем права на спадкування. У наступній поданій заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину вони підтвердили свою волю на оформлення спадщини на квартиру у рівних частинах з позивачем. Згідно з наданими суду Волинським обласним бюро технічної інвентаризації матеріалами інвентаризаційної та реєстраційної справи на квартиру [ADDRESS], 18 грудня 1998 року Відділом по обліку, розподілу і приватизації житла Виконавчого комітету Ковельської міської ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на спірну квартиру, на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно зі ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У свідоцтві про право власності на житло ідеальні частки співвласників не визначені. Не визначені вони і на день розгляду справи судом. Договір про поділ майна співвласниками не укладався. Доказів того, що участь когось із осіб, на чиє імя проведено приватизацію, у надбанні даної квартири була більшою або меншою, суду не надано. Тому, з урахуванням наведених норм закону суд визначає частку померлої [PERSON] у вказаній квартирі в розмірі 1/3. Зважаючи на встановлений частиною 1 ст. 1267 ЦК України принцип рівності часток у спадщині кожного із спадкоємців за законом, частка позивача у спадщині на квартиру складає 1/9 частки квартири (1/3 частки спадкодавця : 3 спадкоємця = 1/9). Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно нотаріус не вправі видати свідоцтво про право на спадщину. З цих підстав нотаріусом запропоновано позивачу надати правовстановлюючі документи на квартиру для оформлення спадщини. Правовстановлюючі документи на квартиру знаходяться у відповідача [PERSON], надавати їх позивачу для представлення нотаріусу він відмовляється, кожен з відповідачів заперечує право позивача на спадщину у цій квартирі. Статтею 16 ЦК України визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Оскільки наведені обставини позбавили позивача отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, його право підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів у рівних частинах понесені позивачем судові витрати у виді судового збору в сумі 728,60 грн. (а.с. 1, 22), тобто по 364,30 грн. з кожного. На підставі ст. ст. 16, 182, 368, 372, 1216, 1218, 1223, 1261, 1267, 1268, 12070, 1272 ЦК України,

Outcome: approved