Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

В лютому 2017р. заявник [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту смерті матері на тимчасово окупованій території України, а саме: [PERSON], дата народження - [INFO]., дата смерті - [INFO] місце смерті - м. Луганськ, с. Ювілейне. Заява обґрунтована тим, що при зверненні до заінтересованої особи щодо державної реєстрації смерті померлої із наданням документів про причину смерті, заявнику було відмовлено у державній реєстрації смерті, оскільки, стороною заявника для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Метою встановлення факту смерті є державна реєстрації смерті матері заявника та отримання в майбутньому свідоцтва про право на спадщину після померлої. В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, з підстав зазначених в заяві та просив суд її задовольнити, при цьому допитаний в якості свідка, заявник пояснив суду, що [INFO] померла його мати, яка проживала на тимчасово окупованій території. Здійснити реєстрацію факту смерті та отримати в майбутньому свідоцтво про право на спадщину за законом, він не в змозі, оскільки отримані ним документи видані некомпетентними органами. Заінтересована особа, про час та місце судового розгляду була оповіщена у встановленому законом порядку, свого представника до суду не направила, заперечення на заяву не подавались. Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши його, в якості свідка, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 234, ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Пунктом 8) ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що заявник [PERSON] є сином померлої [PERSON] Звертаючись до суду з вказаною заявою, заявник зазначав, що згідно довідки про причину смерті (до форми №106/о у № 232) від [INFO], виданої Комунальною установою «Луганська міська багатопрофільна лікарня № 15 Луганської народної республіки», [PERSON] померла [INFO] у м. Луганську. В судовому засіданні, заявник наголошував, що він звертався до заінтересованої особи для проведення державної реєстрації смерті його матері, однак на вказане звернення заінтересованою особою було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки пред'явлені документи, видані некомпетентними органами. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зокрема, додатком 1 до вищезазначеного розпорядження таким населеним пунктом визначено м. Луганськ. Згідно положень Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000р. № 52/5 у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Пунктом 1) розділу 5 зазначених вище Правил визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2 - 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась. Встановлення факту смерті необхідне заявнику для здійснення державної реєстрації факту смерті його матері для подальшого прийняття спадщини після померлої. Судом встановлено, що заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію смерті матері у позасудовому порядку. Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази підтверджують факт смерті [PERSON], [INFO] у м. Луганську. В силу положень п. 8) ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду.

Outcome: approved