overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

В обгрунтування пред'явлених вимог позивач вказує, що 02 березня 2012 р. зареєстрував з відповідачкою шлюб, від шлюбу мають двох дітей: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] Причиною розірвання шлюбу зазначає постійні сімейні сварки та конфлікти, припинення подружніх відносин та ведення спільного господарств. Вказує на неможливість збереження шлюбу та примирення між ними. Просила розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, пред'явлені вимоги підтримав повністю, просив шлюб розірвати. Повідомив також, що, протягом 7місяців разом не проживають. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов визнав, протягом тривалого строку разом не проживають, відносини не підтримують. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 березня 2012 р. у Виконавчому комітеті Голубненської сільської ради Березнівського району Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 1. Від шлюбу мають двох дітей: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] Із письмових заяв, як позивача, так і відповідача, вбачається, що вони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть, більше 7 місяців разом не проживають. Позивач не має наміру поновлювати подружні відносини та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач також вказала на неможливість збереження шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне житія подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

В обгрунтування пред'явлених вимог позивач вказує, що 02 лютого 1995 р. зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають одну дитину (на даний час повнолітню) [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає те, що близько одного року разом з відповідачем не проживають, спільне господарство не ведуть, відносини не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. Просив розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. В позовній заяві просив розглянути справ у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином. Звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов визнала, шлюб просила розірвати. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 лютого 1995 р. у Соснівській селищній раді Березнівського району Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 12. Сторони близько одного року разом не проживають, спільне господарство не ведуть, відносини не підтримують. Можливість подальшого спільного життя поружжя та збереження шлюбу сторони заперечили. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

В обґрунтування пред'явлених вимог позивач вказує, що 03 березня 2003 р. зареєструвала з відповідачем шлюб, від шлюбу мають шестеро дітей: дочок [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу зазначає те, що між ними виникають сварки та конфлікти, подружні відносини та ведення спільного господарства припинено, близько двох з половиною років разом не проживають. Вказує на неможливість збереження шлюбу та примирення між ними. Просила розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала, що протягом наданого судом строку для примирення відносини між ними не покращились, повідомила, що із січня 2014 року разом не проживають, можливість збереження шлюбу заперечила, позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, повідомив суд про визнання позову, вказуючи на неможливість збереження шлюбу, справу просив розглянути у його відсутності. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 березня 2003 р. Миротинській сільській раді Здолбунівського району Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 1. Сторони із січня 2014 р. разом не проживають, спільне господарство не ведуть,. Ухвалою суду від 15 липня 2014 р. сторонам було надано термін для примирення - 2 місяці. Позивач не має наміру поновлювати подружні відносини та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач також вказав на неможливість збереження шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 CK України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 112 CK України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, також категоричність сторін щодо неможливості примирення між ними та збереження шлюбу, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

В обгрунтування пред'явлених вимог позивач вказує, що 03 листопада 2007 р. зареєстрував з відповідачкою шлюб, від шлюбу мають одну дитину: сина [PERSON] [INFO] Причиною розірвання шлюбу зазначає постійні сімейні сварки та конфлікти, припинення подружніх відносин та ведення спільного господарств, не проживають разом близько 3 років. Вказує на неможливість збереження шлюбу та примирення між ними. Просив розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, пред'явлені вимоги підтримав повністю, просив шлюб розірвати. Повідомив також, що, з лютого 2012 р. разом не проживають. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов визнала, вказавши, що із лютого 2012 р. разом не проживають, відносини не підтримують. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 листопада 2007 р. у виконавчому комітеті Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 29. Від шлюбу мають одну дитину: сина [PERSON] [INFO] Із письмових заяв, як позивача, так і відповідача, вбачається, що вони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть, з лютого 2012 р. разом не проживають. Ухвалою суду від 30 липня 2015 р. сторонам було надано термін для примирення - 2 місяці. В зазначений строк примирення між сторонами не настало. Позивач не має наміру поновлювати подружні відносини та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач також вказала на неможливість збереження шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне житія подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

В обгрунтування пред'явлених вимог позивач вказує, що 03 листопада 2007 р. зареєстрував з відповідачкою шлюб, від якого мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Причиною подання позову позивач зазначає тривалі непорозуміння та конфлікти з відповідачкою, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вказуючи на неможливість примирення між ними, зазначає, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, та просив розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, пред'явлені вимоги підтримав повністю, просив шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала, просила шлюб розірвати. З'ясувавши обставини, дослідивши докази, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 листопада 2007р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 2225. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] 09.01.2015 р.н.Із пояснень, як позивача, так і відповідача, вбачається, що вони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть. Позивач не має наміру поновлювати подружні відносини та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач також вказала на неможливість збереження шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 CK України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи категоричність позиції позивача щодо неможливості збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що його перебування в шлюбі із відповідачкою суперечить його (позивача) інтересам. Згідно ч. 2 ст. 112 CK України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

\~В обгрунтування пред'явлених вимог позивач вказує, що 03 листопада 2013 р. зареєстрував з відповідачкою шлюб, від якого мають дитину: сина [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає тривалі непорозуміння та конфлікти з відповідачем, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вказуючи на неможливість примирення між ними, зазначає, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, та просив розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Пред'явлені вимоги підтримав повністю, вказуючи на неможливість примирення між ними просив позов задовольнити та розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов визнала, вказавши, що протягом тривалого часу відносини не підтримують. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 листопада 2013 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 1690. Від шлюбу мають дитину: [PERSON] [INFO] Із заяв позивача вбачається, що він не має наміру поновлювати подружні відносини та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач у своїй заяві вказала на неможливість примирення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 CK України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи категоричність позиції позивача щодо неможливості збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що його перебування в шлюбі із відповідачем суперечить його (позивача) інтересам. Згідно ч. 2 ст. 112 CK України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

В обгрунтування пред'явлених вимог позивач вказує, що 04 вересня 2012 р. зареєструвала з відповідачем шлюб, від якого мають одну дитину: сина [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу зазначає постійні сімейні сварки та конфлікти, припинення подружніх відносин та ведення спільного господарств, не проживають разом близько 5 місяців. Вказує на неможливість збереження шлюбу та примирення між ними. Просила розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, пред'явлені вимоги підтримала повністю, просила шлюб розірвати. Повідомила також, що, з січня 2015 р. разом не проживають. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов визнав, вказавши, що із січня 2015 р. разом не проживають, відносини не підтримують. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 вересня 2012 р. у виконавчому комітеті Моквинської сільської ради Березнівського району Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 7. Від шлюбу мають одну дитину: сина [PERSON], [INFO] Із письмових заяв, як позивача, так і відповідача, вбачається, що вони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть, з січня 2015 р. разом не проживають. Позивач не має наміру поновлювати подружні відносини та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач також вказав на неможливість збереження шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне житія подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

В обгрунтування пред'явлених вимог позивач вказує, що 04 листопада 2013 року по вул. Андріївська в м. Березне сталася ДТП за участю автомобіля ГАЗ- 2401 д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] (відповідач) та автомобіля ВАЗ-2107 д.н. [NUMBER], яким він (позивач) керував. Внаслідок вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Березнівського районного суду Рівненської області від 20 листопада 2013 року за вчинення ДТП до Гурина застосовано адміністративне стягнення. 6 грудня 2013 р. [PERSON] написав розпискупро визнання своєї вини у зазначеній ДТП та зобов'язання відшкодувати [PERSON] 4000 грн. до 15 січня 2014 р. Вказуючи, що відповідач вказану суму відшкодування не повернув, позивач просив стягнути з нього на свою користь 4000 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. відшкоджування моральної шкоди, також судові витрати по справі. В судовому засідання позивач позов підтримав, в наступні засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вказуючи, що відповідач повернув частину коштів, позивач зменшив розмір пред'явлених вимог та просив стягнути з відповідача 1800 грн. матеріальної шкоди. Відповідач в судовому засіданні проти позову, щодо відшкодування матеріальної шкоди не заперечував. В наступні судові засідання позивач не з'явився подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що 04 листопада 2013 р. близько 10 год. 30 хв. по вул. Андріївська в м. Березне сталася ДТП за участю автомобіля ГАЗ- 2401 д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ-2107 д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановами Березнівського районного суду Рівненської області від 20 листопада 2013 р. та від 26 листопада 2013 р. [PERSON] за вказаними обставинами ДТП визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 КУпАП (відповідно) та накладено на нього адміністративне стягнення. Із розписки від 6 грудня 2013 р. вбачається, що [PERSON] визнав себе винним у вчиненні в зазначеної ДТП та зобов'язався відшкодувати [PERSON] завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду в розмірі 4000 грн. до 15 січня 2014 р. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

\~В обгрунтування пред'явлених вимог позивач вказує, що 04 лютого 2000 р. зареєструвала з відповідачем шлюб, від якого мають трьох дітей: дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає тривалі непорозуміння та конфлікти з відповідачем, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, разом не проживають із 2011 року. Вказуючи на неможливість примирення між ними, зазначає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, та просила розірвати шлюб. В судовому засідання позивач пред'явлені вимоги підтримала повністю, вказуючи на неможливість примирення між ними просила позов задовольнити та розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що дійсно із 2011 року разом не проживають, примирення вважає неможливим. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 лютого 2000 р. у Бронниківській сільської ради Рівненського району Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 1. Від шлюбу мають трьох дітей: дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], 08,03.2002 р.н. та [PERSON], [INFO] Із пояснень, як позивача, так і відповідача, вбачається, що вони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть, з 2011 року разом не проживають. Позивач не має наміру поновлювати подружні відносини та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач також вказав на неможливість збереження шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне житія подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

В обґрунтування пред'явлених вимог позивач вказує, що 05.06.2015 року між нею (позивачем) та відповідачем розірвано шлюб. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 26.05.2015 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] На даний час [PERSON] досяг повноліття, стягнененя аліментів на його утримання припинено. З липня 2016 року [PERSON] навчається в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана [PERSON] та забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі та грошовим забезпеченням. Потребує матеріальної допомоги на доїзд, цивільний одяг, навчальне приладдя. Відповідач такої допомоги йому не надає. Позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення [PERSON] навчання - у 2020 року. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила стягнути з відповідача аліменти в сумі 800 - 1000 грн., у зв'язку з тим, що відповідач має мінливий дохід. [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, просив стягнути з відповідача аліменти на його утримання в сумі 1000 грн Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду письмові заперечення, просив відмовити в позові. В подальшому подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав в частині стягнення з нього аліментів в сумі 400 грн. З'ясувавши обставини, дослідивши докази, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення частково. Матеріалами справи встановлено, що з липня 2016 року [PERSON] навчає в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана [PERSON], є курсантом І курсу денної фрорми навчання. Забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі та грошовим забезпеченням. Закінчує навчання в 2020 року. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що позивач, маючи змогу, не надає позивачу матеріальну допомогу на утриманяя повнолітнього сина, який продовжує навчання. Виходячи із меж заявлених вимог, враховуючи інтереси дитини, матеріальне становище позивачки, часткове визнання позову відповідачем, забезпечення [PERSON], як курсанта, за рахунок держави, суд вважає, що стягненню підлягають аліменти в розмірі 700 грн., щомісячно на період навчання, до досягнення [PERSON] 23 років. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: approved