Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 07 серпня 2016 року в с. Ракова Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 5,1074 га, розташована на території колишньої Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області належна [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 184647, виданого 28 січня 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією. Ще за життя [PERSON] склала заповіт, яким вказану земельну ділянку заповіла позивачу. Однак, коли вона звернулася з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], нотаріусом було відмовлено в цьому, в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак надіслала на адресу суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник Томашпільської селишної ради в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 07 серпня 2016 року в с. Ракова Томашпільського району Вінницької обалсті померла [PERSON] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 5,1074 га, розташована на території Раківської сільської ради, посвідчена державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН № 184647 призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку від 01 березня 2003 року (а.с. 9). Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 березня 2017 року задоволено заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН № 184647, виданий 01 березня 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією дійсно належить [PERSON] (а.с. 28-29). Як вбачається з копії заповіту складеного 04 жовтня 2013 року, засвідченого секретарем Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області [PERSON], позивач дійсно є спадкоємцем за заповітом (а.с. 7). Відповідно до повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори № 95/01-16 від 16 лютого 2017 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], [PERSON] відмовлено, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.30). Як вбачається з повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори № 219/0116 від 06 квітня 2017 року спадкова справа після померлої 07 серпня 2016 року [PERSON] заведена за № 319/2016 за заявою [PERSON], однак свідоцтво про право наспадщину не видавалось (а.с. 34-37). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~ \~ \~ \~ Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця танародженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин суд приходить до висновку, про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved