Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

В липні 2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] про захист права власності, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просила забезпечити захист права власності шляхом усунення перешкоди у користуванні та розпорядженні ? частини будинку за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати відповідача [PERSON] вчинити дію, а саме - надати оригінали наступних документів: договір довічного утримання між [PERSON] та [PERSON] від 12 березня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори [PERSON]; свідоцтво про смерть [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог позивач та її представник посилаються на те, що 05 квітня 2012 року рішенням Солом'янського районного суду м. Києва визнано житловий будинок [ADDRESS] майном, що набуте [PERSON] (надалі - відповідач) і [PERSON] (надалі - позивач) за час шлюбу і є їх спільною сумісною власністю. Суд вирішив поділити житловий будинок, виділивши відповідачу та позивачеві по ? частині житлового будинку. Відповідне рішення набрало законної сили 27 серпня 2012 року. Як зазначає представник позивача, 23 січня 2014 року позивач звернулась до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований у [ADDRESS]. 28 січня 2014 року державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] винесла рішення про відмову у державній реєстрації права власності. Підставою відмови стало наявне обтяження за № 1433452 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. У травні та червні 2014 року позивач звернулась із заявами до Першої Київської державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження будинку [ADDRESS]. 03 липня 2014 року позивач отримала відповідь за підписом завідувача Першої Київської державної нотаріальної контори [PERSON], в якій зазначалось, що у випадку позивача для зняття заборони відчуження майна необхідно звернутися до Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві, маючи при собі оригінали наступних документів: рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2012 року; договір довічного утримання; паспорт; документ, що підтверджує факт смерті відчужувача. Позивач звернулась до відповідача з проханням надати оригінали документів, яких не має, а саме договір довічного утримання від 12 березня 2001 року та свідоцтво про смерть [PERSON], з якою відповідач уклав договір довічного утримання. Під час розірвання шлюбу з відповідачем у 2009 році, вищезазначені документи залишились у відповідача, доступу до них позивач не має. Позивач вказує, що у відповідь на її звернення, вона отримала категоричну відмову відповідача надати оригінали документів та відкрите небажання вирішити дане питання у досудовому порядку. Зняти заборону відчуження майна, а саме житлового будинку [ADDRESS], самостійно відповідач також відмовився. У зв'язку з чим, позивач вимушена була звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Під час судового розгляду справи представник позивача змінила позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідач у своїх запереченнях до позову зазначив, що відповідних документів у нього немає оскільки вони були ним втрачені, а тому фізично надати їх позивачу він не може. Представник позивача зазначає, що відповідно до відповідей Відділу реєстрації смерті в м. Києві від 29.07.2014 року № Х-28/01-21 та від 25.11.2014 року та від 25.11.2014 року № Х-49/01-21, свідоцтво про смерть повторно видається, зокрема, особі, яка є спадкодавцем за законом або за заповітом на підставі їх заяви (вимоги ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року та п. 2 розділу ІV Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року), тобто відповідач має право звернутися до Відділу реєстрації смерті в м. Києві із заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO], і йому буде надано повторно свідоцтво про смерть. Крім того, друга копія договору довічного утримання між [PERSON] та відповідачем від 12 березня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори [PERSON], міститься в матеріалах справи Першої Київської державної нотаріальної контори. Відповідно до договору довічного утримання від 12 березня 2001 року «цей договір складено у 2-х примірниках, з яких один залишається в матеріалах справи державної нотаріальної контори, а другий - видається [PERSON].». Тому, як зазначає представник позивача, відповідач не має перешкод для звернення до Першої Київської державної нотаріальної контори з особистою заявою про зняття заборони відчуження об'єкту нерухомого майна, а саме житлового будинку, що розташований у [ADDRESS]. Для цього йому необхідно отримати повторне свідоцтво про смерть [PERSON], [INFO] Окрім цього, представник позивача вказує, що зняти заборону про відчуження нерухомого майна, а саме житлового будинку, що розташований у [ADDRESS] може здійснити Перша Київська державна нотаріальна контора (Відповідач 2), маючи для цього правові підстави. В обґрунтування чого, представник позивача посилається на те, що 07.11.2014 року [PERSON] зверталась до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про зняття заборони на відчуження нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS], ? якого належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності. При цьому, Першій Київській державній нотаріальній конторі було надано копію рішення суду, що засвідчує право власності [PERSON] на ? частину зазначеного житлового будинку та свідоцтво про поховання [PERSON], що засвідчує факт смерті особи. Натомість Перша Київська державна нотаріальна контора відмовила у знятті заборони на відчуження нерухомого майна, при цьому зазначила, що набувачем в договорі довічного утримання є [PERSON], саме він повинен звернутись до нотаріуса з особистою заявою про зняття заборони. Представник позивача вважає, що така відмова є необґрунтованою, оскільки чинне законодавство дозволяє зняти заборону відчуження нерухомого майна як за заявою набувача в договорі довічного утримання так і за заявою іншої особи, права якої порушено через наявність такого реєстраційного запису (в даному випадку це [PERSON], оскільки наявна заборона про відчуження нерухомого майна порушує її право на користування та розпорядження своїм майном, а саме ? житлового будинку). Тобто позивач [PERSON] є заінтересованою особою, в інтересах якої може бути припинено обтяження, оскільки вона володіє ? житлового будинку, на який накладено заборону, нарівні з [PERSON], який є набувачем у договорі довічного утримання, та у Першій Київській державній нотаріальній конторі нотаріус, яка посвідчувала договір довічного утримання між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] або інший нотаріус мали зняти заборону про відчуження нерухомого майна на житловий будинок [ADDRESS] за заявою [PERSON] та наданих нею документів, оскільки у Першій Київській державній нотаріальній конторі були для цього всі підстави, так як [PERSON] є іншою особою, права якої порушено через наявність обтяження. Враховуючи вищевикладене, представник позивача з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 96-99), просила зобов'язати відповідача [PERSON] звернутися особисто до Відділу реєстрації смерті у м. Києві з особистою заявою про отримання повторного свідоцтва про смерть [PERSON], яка померла [INFO] року; зобов'язати відповідача [PERSON] звернутися особисто до Першої Київської державної нотаріальної контори з особистою заявою про зняття заборони відчуження об'єкту нерухомого майна, а саме: житлового будинку, що розташований у [ADDRESS]; зобов'язати Першу Київську державну нотаріальну контору зняти заборону відчуження на нерухоме майно, а саме житловий будинок, що розташований у [ADDRESS] за заявою [PERSON]; зобов'язати Першу Київську державну нотаріальну контору зареєструвати припинення обтяження на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що розташований у [ADDRESS] в порядку, установленому законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та просили задовольнити. В подальшому представник позивача через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, підтримавши позовні вимоги. Відповідач, будучи повідомленим належним чином про місце, день та час судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду від відповідача надійшли письмові заперечення щодо заявлених позовних вимог, які містяться в матеріалах справи (а.с. 44-45, 90), згідно яких відповідач просить справу розглядати без його участі. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки відповідних правовстановлюючих документів на житловий будинок у нього немає та, як відомо позивачу, 20.12.2011 року він звертався до правоохоронних органів з приводу зникненя правовстановлюючих документів на будинок [ADDRESS] та свідоцтва про смерть [PERSON] Після втрати оригіналів вищезазначених документів він не робив спроби повторно їх отримати, тому що в цьому не було нагальної потреби та в нього не було можливості займатися даним питанням, і на даний час у нього їх в наявності немає. Додатково зазначає, що будь-яких перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком позивачу, що стало приводом для звернення до суду з позовною заявою, він не створює, та будь-яких спірних питань з приводу проживання, користування та розпорядження зазначеним житлом не виникало. Відповідач Перша Київська державна нотаріальна контора та третя особа Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві своїх представників в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином в порядку, встановленому цивільно-процесуальним законодавством, причини неявки суду не повідомили, заперечень на позов не надіслали. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, врахувавши пояснення відповідача, які надійшли через канцелярію суду, повно та всебічно дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши та проаналізувавши наявні в справі докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2012 року визнано житловий будинок [ADDRESS] майном, що набуте [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу і є їх спільною сумісною власністю. Поділено житловий будинок [ADDRESS] виділивши [PERSON] і [PERSON] по ? частині житлового будинку [ADDRESS] Відповідне рішення набрало законної сили 27 серпня 2012 року (а.с. 8-11). Даний житловий будинок передано у власність [PERSON] [PERSON] відповідно до договору довічного утримання від 12 березня 2001 року та державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] накладено заборону на його відчуження (а.с. 7). Також судом встановлено, що 23 січня 2014 року позивач [PERSON] з метою державної реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований у [ADDRESS], звернулась до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві. 28 січня 2014 року державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] винесла рішення про відмову у державній реєстрації права власності. Підставою відмови стало наявне обтяження за № 1433452 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 12). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у травні та червні 2014 року позивач зверталася із заявами до Першої Київської державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження будинку [ADDRESS] (а.с. 13, 14), на що 03 липня 2014 року отримала відповідь за підписом завідувача Першої Київської державної нотаріальної контори [PERSON], згідно якої для зняття заборони відчуження майна позивачу необхідно звернутися до Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві, маючи при собі оригінали наступних документів: рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2012 року; договір довічного утримання; паспорт; документ, що підтверджує факт смерті відчужувача (а.с. 15). З відповідей Відділу реєстрації смерті в м. Києві від 29.07.2014 року № Х-28/01-21 та від 25.11.2014 року та від 25.11.2014 року № Х-49/01-21 (а.с. 32-33, 47-48), на заяву позивача (а.с. 31) вбачається, що свідоцтво про смерть повторно видається, зокрема, особі, яка є спадкодавцем за законом або за заповітом на підставі їх заяви (вимоги ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року, згідно яких свідоцтво про смерть повторно видається другому з подружжя та близьким родичам померлого на підставі їх заяви та представникові органу опіки і піклування у разі виконання ним повноважень з опіки та піклування стосовно осіб, які мають право на отримання такого свідоцтва, та п. 2 розділу ІV Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року). Оригінали вищезазначених правовстановлюючих документів на житловий будинок, що розташований у [ADDRESS], за поясненнями позивача та її представника, перебуває у відповідача [PERSON] З листа Першої Київської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у м. Києві від 20 січня 2015 року № 295/02-14 судом встановлено, що на заяву [PERSON] за вх. № 2046/01-16 від 16.05.2014 року та заяву за вх. № 28822/01-16 від 24.06.2014 року було надано відповідь, що 12.03.2003 року Першою Київською державною нотаріальною конторою було посвідчено договір довічного утримання за реєстровим № 10-1307, укладеним між [PERSON] та [PERSON], на підставі якого було накладено заборону відчуження будинку [ADDRESS] за реєстровим № 3-555. Також було надано роз'яснення, що у разі смерті відчужувача, необхідно звернутись до нотаріальної контори з оригіналом договору довічного утримання, паспортом та документом, що підтверджує факт смерті відчужувача. При цьому повідомлено, що на заяву [PERSON] за вх. № 5091/01-16 від 07.11.2014 року було надано відповідь, що згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріус проводить державну реєстрацію прав набутих, виключно, під час вчинення нотаріальної дії. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, який вчиняє нотаріальну дію, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Оскільки зняття заборони не є нотаріальною дією, тому правових підстав витребувати копію актового запису про смерть немає. Також було роз'яснено, що набувачем в договорі довічного утримання є [PERSON], тому саме він повинен звернутись до нотаріуса з особистою заявою про зняття заборони (а.с. 62). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. При чому, відповідно до ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органів Державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено з матеріалів справи та пояснень сторін, між ним існує спір з приводу оформлення відносин сторін, оскільки відповідач не надає позивачу оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок, що розташований у [ADDRESS], які позивач вимагає з метою державної реєстрації права власності. Стаття 16 ЦК України вказує, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п. 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV, державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувала, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Відповідно до п. 73 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», під час проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є особа, якою встановлено обтяження, а також особа, в інтересах якої встановлено обтяження (обтяжувач); у разі проведення державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є також особа, якою припинено обтяження, а також особа, в інтересах якої припинено обтяження. Таким чином, [PERSON] є заінтересованою особою, в інтересах якої може бути припинено обтяження, оскільки вона володіє ? житлового будинку, на який накладено заборону, нарівні з [PERSON], який є набувачем у договорі довічного утримання, оскільки рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2012 року визнано житловий будинок [ADDRESS] майном, що набуте [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу і є їх спільною сумісною власністю. Згідно вимог п. 5.1 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення за рішенням суду. Якщо нотаріус, який наклав заборону, позбавлений можливості зняти її (у разі смерті, заміщення нотаріуса, у разі неможливості виконання ним своїх обов'язків, припинення нотаріусом діяльності, передачі документів до державного нотаріального архіву або з будь-яких інших причин), заборона може бути знята іншим нотаріусом. При цьому, таким нотаріусом направляється за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладення заборони, повідомлення про зняття заборони. Про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Відомості про зняття заборони відчуження нерухомого майна, а також про зняття судовими або слідчими органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на об'єкти нерухомого майна підлягають обов'язковій реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в порядку, установленому законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (п. 6.1, 6.2 вищезаначеного наказу). Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таких чином, враховуючи наведене, суд встановив, що позивачу, згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2012 року належить ? частина жилого будинку, що розташований по [ADDRESS] позивач зобов'язана утримувати майно, здійснити його державну реєстрацію, проте не може цього зробити у зв'язку з відсутністю документів, які засвідчують право власності та відсутністю можливості його отримати, у зв'язку із смертю відчужувача та втратою правовстановлюючих документів на житловий будинок відповідачем. З урахуванням викладеного та вимог діючого законодавства суд приходить до висновку про наявність всіх підстав для задоволення позовних вимог у спосіб, про який просить позивач для усунення перешкод в реалізації її прав щодо володіння та користування ? частиною житлового будинку [ADDRESS] Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved