Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що являється спадкоємцем за заповітом після смерті діда [PERSON], який помер 16 вересня 2015 року в с. Воронківці Стакостянтинівського району. Після смерті [PERSON] залишилась земельна ділянка за кадастровим номером 6824282300:03:031:0126, площею 3,53 га, в межах згідно з планом (опис меж: від А до Б землі [PERSON]; від Б до В землі [PERSON]; від В до Г землі загального користування; від Г до Д землі [PERSON]; від Д до Е землі [PERSON]; від Е до Є землі [PERSON]; від Є до Ж землі [PERSON]В.) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (поле № 4 с. Воронківці Старокостянтинівського району Хмельницької області), що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 049456, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 31 березня 2004 року, на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 09 лютого 2004 року за № 42/2004-р. Своє спадкове право на вищевказану земельну ділянку позивачка не може оформити в державній нотаріальній конторі через помилку, допущену при реєстрації права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку, так, згідно вищезазначеного Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] належала земельна ділянка, площею 3,53 га за кадастровим номером 6824282300:03:031:0126, а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно кадастровий номер земельної ділянки помилково записаний - 6824282300:03:021:0126. Представник позивачки - адвокат в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій підтримав обставини, викладені в позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог, які просив задовольнити, розглянувши справу без його участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району направив до суду заяву, якою просив справу розглянути без участі представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України\~ спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1233 \~ ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своє смерті. Судом встановлено, що [PERSON] помер 16 вересня 2015 року в с. Воронківці Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис № 38, згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 266143, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області 22 вересня 2015 року. [PERSON] земельну ділянку відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ХМ № 049456, заповів позивачці [PERSON], про що склав заповіт, посвідчений секретарем Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району 16 квітня 2008 року за р. № 420, який відповідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 41725032, виданої Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 07 жовтня 2015 року є чинним. За даними довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району від 30 вересня 2015 року за № 1980 [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав один [INFO]. Факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] і померлим 16 вересня 2015 року [PERSON], як між внучкою та дідом підтверджується: даними свідоцтва про народження позивачки, серії ІІ-БВ № 339991, виданого [PERSON] сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 20 червня 1983 року; даними свідоцтва про народження її матері [PERSON], серії V-УР № 1112816, виданого [PERSON] сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 06 жовтня 1962 року; свідоцтвом про укладення шлюбу між її батьками, серії 1-БВ № 385639, виданого [PERSON] сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 08 травня 1982 року; свідоцтвом про одруження позивачки, серії 1-БК № 155650, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міського управління юстиції 07 березня 2002 року. Позивач в межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, юридично прийняла спадщину, шляхом подання 07 жовтня 2015 року відповідної заяви до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. На підставі її заяви була заведена спадкова справа № 745/2015 року до майна померлого (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 43955011, наданий Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 27 травня 2016 року). Зі змісту копій матеріалів даної спадкової справи, направлених суду Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 27 травня 2016 року за № 1936/01-16, вбачається, що позивачка являється єдиною спадкоємницею по заповіту до заявленого майна померлого. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшла, зокрема, земельна ділянка за кадастровим номером 6824282300:03:031:0126, площею 3,53 га, в межах згідно з планом (опис меж: від А до Б землі [PERSON]; від Б до В землі [PERSON]; від В до Г землі загального користування; від Г до Д землі [PERSON]; від Д до Е землі [PERSON]; від Е до Є землі [PERSON]; від Є до Ж землі [PERSON]В.) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (поле № 4 с. Воронківці Старокостянтинівського району Хмельницької області), що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 049456, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 31 березня 2004 року, на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 09 лютого 2004 року за № 42/2004-р. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1882. У відповідності до ст. 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення земельних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчувалось державним актом. Зі змісту п. п. 4.1, 4.2, 4.4 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів за № 325 від 22 червня 2009 року слідує, що виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. У разі виявлення орфографічних або технічних помилок на стадії заповнення, підписання та реєстрації бланка такий комплект бланків вважається зіпсованим і землевласнику (землекористувачу) за його заявою (клопотанням) видається новий державний акт. У звязку із набуттям чинності з 01 січня 2013 року Закону України Про державний земельний кадастр та Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень позивач не може поновити чи отримати дублікат правовстановлюючого документу на земельну ділянки у порядку, який був визначений Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) та договорів оренди\~ землі, затвердженої наказом Державного комітету по земельних ресурсах України № 43 від 04 травня 1999 року. Постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 06 квітня 2016 року за № 1288/02-31 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дану земельну ділянку після смерті [PERSON], в звязку з тим, що не було надано витягу з державного земельного кадастру на земельну ділянку, а взамін нього було надене повідомлення, видане управлінням Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі Хмельницької області від 28 березня 2016 року за № 99-2203-99.31-777/2-16, згідно якого - було допущену помилку при реєстрації права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку, так, відповідно до вищезазначеного Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] належала земельна ділянка, площею 3,53 га за кадастровим номером 6824282300:03:031:0126, а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно кадастровий номер земельної ділянки помилково записаний - 6824282300:03:021:0126. Відповідно до розясень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання\~ \~ права на спадщину\~ \~ судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України\~ кожна\~ особа\~ має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України\~ способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За даними Реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 10414780 від 07 жовтня 2013 року щодо заявленої позивачкою земельної ділянки відсутні відомості про обмеження в її використанні. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України\~ кожна\~ \~ особа\~ \~ має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України\~ способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України\~ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та в їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на\~ вищевказану земельну ділянку відповідно до закону і зареєстрував своє право власності у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності чи право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Приймаючи до уваги те, що позивачка є його спадкоємницею за заповітом та прийняла спадщину,\~ однак не може оформити право власності на вказане спадкове майно у звязку з невірним зазначенням кадастрового номеру земельної ділянки при заповненні правовстановлюючого документу, а також не може в адміністративному порядку звернутися для усунення даних помилок, так як не являється ні власником, ні законним користувачем земельної ділянки в розумінні ст. 125 ЗК України, тому права позивачки [PERSON] підлягають захисту, а наявність помилок не може бути підставою відмови у захисті права позивачки.

Outcome: approved