Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вказаним позовом, в якому просить виключити із актового запису №167 від 25.05.2004 року, який зроблено Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про народження [PERSON], який народився 16 травня 2004 року у місті Жовті Води Дніпропетровська область Україна відомості про те, що [PERSON], [INFO], громадянин України, уродженець [INFO] є батьком зазначеної дитини. Свої вимоги обґрунтував тим, що перебував в шлюбі з відповідачкою [PERSON] (в шлюбі [PERSON]) [PERSON], зареєстрованому 20 грудня 2008 року. Актовий запис №339 зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського МУЮ Дніпропетровської області. До укладення шлюбу 16 травня 2004 року відповідачка народила сина [PERSON], в свідоцтві про народження якого позивач записаний батьком (актовий запис №167 від 25.05.2004р.). Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2012 року, шлюб між ними розірваний, в судовому порядку встановлено, що шлюбні відносини між нами припинені з грудня 2011 року, разом ми не проживаємо. Крім того, рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 березня 2012 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до його повноліття. Відповідачка знаючи про те, що він не є біологічним батьком дитини, після отримання рішення суду про стягнення з нього аліментів не ставила питання примусового виконання даного рішення. Він (позивач [PERSON]О.) в свою чергу, знаючи що не являється біологічним батьком дитини, також не звертався до суду з позовною заявою про виключення його з актового запису відомостей про батьківство, щоб не травмувати дитину. Однак, з травня 2016 року з позивача почади стягуватися аліменти та йому стало відомо, що відповідачка звернулася до Жовтоводського відділу ДВС з заявою про примусове виконання виконавчого листа виданого Жовтоводським міським судом про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Оскільки позивач не являється біологічним батьком дитини, зазначені обставини змушують його звернутися до суду з позовом про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про народження [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що його колишня дружина (відповідач по справі) [PERSON] була ініціатором спільного походу до РАЦС для реєстрації народження дитини, він погодився усиновити дитину, хоча знав, що не є біологічним батьком [PERSON], [INFO]. Вважає, що оскільки він не є батьком зазначеної дитини, що підтверджується висновком експертизи, то його позов підлягає задоволенню. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов визнали, відповідач пояснила, що під час народження дитини вона у шлюбі не перебувала. З 2008 року вони з позивачем стали проживати разом, з грудня 2008 року одружені. Після одного року спільного проживання, позивач запропонував піти до РАЦС та зареєструвати дитину на нього, що вони і зробили. До цього дитина була зареєстрована згідно ст.135 СК України зі слів матері. Після розлучення [PERSON] не допомагав дитині. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав. Як встановлено у судовому засіданні, та підтверджується матеріалами справи, сторони з 20.12.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 19 листопада 2012 року відповідно до рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO], актовий запис про його народження №167, складений 13 травня 2016 року Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, батьками дитини в ньому вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно з рішенням Жовтоводського міського суду від 16 березня 2012 року з [PERSON]. на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с.7) Дане рішення оскаржене не було. Таким чином, [PERSON] був народжений 16.05.2004 року, тобто до реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON], яка відбулась 20.12.2008 року. Ухвалою Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 16.08.2017 року по даній справі, що розглядається, судом була призначена судово-генетична експертиза для вирішення питання наявності кровного споріднення між позивачем та малолітнім [PERSON] [INFO] (а.с.26). 05 жовтня 2017 року з КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради на адресу суду надійшов висновок експерта № 421 молекулярно-генетичної експертизи по встановленню батьківства. Згідно зазначеного висновку експерта батьківство громадянина [PERSON] у відношенні дитини [PERSON], [INFO], виключається. (а.с.34,35) Тобто позивач [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] [INFO] Відповідно до вимог ч.1 ст. 136 Сімейного Кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ч. 3 ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 5 ст. 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 12З цього Кодексу. Згідно п. 10 постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам розясняється, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено яку випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126, 127 СК). У п. 11 вказаної постанови № 3 Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року зазначається, що судам слід ураховувати, що відповідно дост. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК) шляхом предявлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей: актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї оружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її; благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави - учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VI від 01 липня 2010 року державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Відповідно до ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до положень ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Суд враховує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що в момент реєстрації себе батьком дитини він не знав, що не є її біологічним батьком. В судовому засіданні на підставі пояснень сторін та матеріалів справи було встановлено, що [PERSON] в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком цієї дитини та погодився на державну реєстрацію себе батьком дитини при відсутності у нього з нею кровного споріднення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у відповідності до положень ч. 5 ст. 136 СК України [PERSON] не має права на оспорювання батьківства, в звязку з тим, що на момент реєстрації себе батьком дитини він достовірно знав, що не є її батьком, чого сам не спростовує у своєму позові та в судових засіданнях, і що підтверджується тим, що на момент укладення шлюбу з відповідачем 20.12.2008 року - дитині було 4 роки. Таким чином суд не має підстав для задоволення позовних вимог, навіть за наявності визнання позову відповідачем. Посилання на досліджений вище висновок молекулярно-генетичної експертизи також не може бути взято судом до уваги, оскільки на момент реєстрації батьківства позивач знав, що не є батьком дитини [PERSON] і добровільно погодився на реєстрацію себе батьком зазначеної дитини.

Outcome: dismissed