overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], 12.05.2012 року в розмірі ? частини заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обґрунтовані посиланням на відмову відповідача надавати допомогу на утримання дитини. Відповідач позов визнав в повному обсязі. До суду сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Проводячи розгляд справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд, приймаючи до уваги позицію відповідача, який визнав позов в повному обсязі,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею за набувальною давністю право власності на 4/12 частки квартири [ADDRESS], які належали її бабусі [PERSON], яка померла [INFO] Позивач, згідно наданої заяви, просила справу слухати без її участі, вимоги позову підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив у задоволенні позову відмовити. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з обставин справи, з 18 червня 1996 року [PERSON] є власником 1/4 частки квартири [ADDRESS] на підставі договору міни від 18 червня 1996 року. Співвласниками цієї квартири були її мати [PERSON], бабуся [PERSON] та батько [PERSON]. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. З матеріалів спадкової справи № 10/2013 вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] у вигляді 1/3 частки від 1/4 частки в праві спільної сумісної власності на спірну квартиру. Разом з цим, [PERSON] та [PERSON] свої частки, а саме по 1/3 частці кожний, прийняли на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, але не оформили своїх спадкових прав. Крім того, після смерті [PERSON] спадкові права на 4/12 часток спірної квартири, що їй належали, ніким оформлені не були. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. З обставин справи вбачається, що [PERSON] була рідною бабусею позивача. Позивач користується спірним житлом останні 10 років та сплачує усі комунальні послуги. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню на підставі ст. 344 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позові вона вказує, що 15.01.2011 року сторони зареєстрували шлюб у Громівській сільській раді Уманського району Черкаської області, актовий запис №1. Від спільного проживання мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В позові позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, хоча на даний час проживають разом, але подальше ведення спільного господарства, спільне проживання і збереження сім'ї вважає не можливим. Намагання сторін обговорити сімейні проблеми ніяких результатів не дали, в сімейних стосунках нічого не змінилося за останні декілька років, сторони все більше віддалилися одне від одного і врешті стали зовсім чужими. За вказаних обставин, позивач дійшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Позивач також вказує, що на її думку, той факт, що відповідач тривалий час не намагається підтримувати сімейні стосунки означає, що він особисто вирішив розірвати з позивачем будь-які відносини. Збереження сім'ї та подальше спільне проживання з відповідачем вважає не можливим. Також позивач в позові вказує, що їх з відповідачем спільні діти проживають з нею. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей, тому вона змушена сама утримувати та виховувати двох малолітніх дітей, через часті хвороби молодшого сина вона не може вийти на роботу, допомоги яку отримують, як малозабезпечена сім'я, недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання дітей. Як відомо позивачу, відповідач отримує пенсію від МВС України, не має іншої сім'ї, інших неповнолітніх чи малолітніх дітей та інших осіб, які потребують обов'язкового утримання. Ухвалою суду від 14.12.2015 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей було залишено без розгляду. Позивач, будучи належним чином повідомлена, відповідно до вимог ЦПК України, про місце, час і дату проведення судового засідання, в судове засідання не з'явилася. Попередньо через канцелярію суду за вх. № 25733 від 14.12.2015 року надіслала заяву, в якій просить суд справу слухати в її відсутність. Також в заяві вказано, що вона позов підтримує та просить його задоволити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений, про дату, місце і час проведення судового засідання, - в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що сторони не проживають однією сім'єю, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб існує формально. Малолітні діти: син [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], залишаються проживати з матір'ю [PERSON]. Відповідно до ст. ст. 104, 105, 109, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей. В позові вона вказує, що з 06.05.1995 року по 12.09.2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з позивачем. В позові позивач вказує, що відповідач ухиляється від обовязку утримувати своїх дітей, зокрема, не регулярно допомагає матеріально. Також позивач, в обгрунтування позовних вимог вказала, що дочка [PERSON] є студенткою, навчається в двох навчальних закладах, потребує постійного лікування, у зв»язку з хворобою нирок, син [PERSON] є учнем Пугачівського НВК. Позивач отримує невелику заробітну плату і їй потрібно утримувати двох дітей, а також сплачувати комунальні платежі. Вона також зазначає, що матеріальне становище відповідача дозволяє допомагати дітям. Інших дітей та непрацездатних батьків він не має, стягнення по виконавчим документам з відповідача не проводяться. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити і стягнути із відповідача [PERSON] на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вона також, вказала, що відповідач працює в м. Києві водієм автобуса, отримуючи 1400,00 грн. заробітної плати, систематично матеріальної допомоги на утримання дітей він не надає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Вказував, що систематично коштів на утримання дітей не надає. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [PERSON] серія 1-СР № 006028 а.с.3) та сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [PERSON] серія І-СР № 024725 а.с.2). Діти проживають з позивачем і знаходиться на утриманні матері (довідка № 02-36/290 від 07.11.2015 року, видана Пугачівською сільською радою Уманського району Черкаської області - а.с. 6). Відповідач регулярно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON]. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України\~\~суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей. Згідно з ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

В листопаді 2015 року Позивач звернулась до суду з позовом до Відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) Відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що розпорядженням голови Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 22.05.2015 року № 308 «Про призначення опіки» її було призначено опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO]. Також [PERSON] зазначає, що [PERSON], [INFO] фактично проживає з нею за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні, вважає що Відповідач зобов'язана утримувати [PERSON], оскільки вона являється останньому матір'ю. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги, проти постановлення заочного рішення не заперечила. Відповідач у судове засідання не з'явилась. Суд за письмовою згодою Позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно з положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], про що свідчить надана суду копія свідоцтва про народження видана Відділом актів громадянського стану Ленінського РУЮ м. Севастополя. Розпорядженням голови Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 11.02.2015 року № 88 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» малолітньому [PERSON], [INFO] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 5). Встановлено, що відповідно до розпорядження голови Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 22.05.2015 року № 308 «Про призначення опіки» опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO] було призначено Позивача (а.с. 6). Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.182, 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, та не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на вищезазначене, суд вважає за можливе призначити аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів Відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави також підлягає судовий збір в сумі 487,20 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився попередньо подавши заяву про розгляд справи у його відсутність та згоду з вимогами. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 січня 2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач, батьківство відповідач своє не оскаржував. Як встановлено у судовому засіданні станом на теперішній час сторони проживають окремо, малолітня дитина [PERSON], [INFO], знаходиться на повному забезпеченні позивача, що є обтяжуючим фактором для повного виховання дитини та її забезпечення, відповідач ухиляється від обовязку утримувати неповнолітню дитину. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини, просила суд стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення малолітнім [PERSON], [INFO], трирічного віку. Посилаючись на те, що проживають з відповідачем однією сімєю, однак відповідач матеріально сім'ю не утримує. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 23 серпня 2013 року Відділом ДРАЦС реєстраційної службиКриворізького районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбних відносин сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], батьком яких у свідоцтві про народження записаний відповідач. Шлюбні відносини сторін фактично припинені, відповідач матеріально не утримаує сім'ю. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. У відповідності до ст. 84 Сімейного кодексу України на відповідача покладено обовязок утримувати дружину, яка беребуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення неповнолітнім трирічного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони з 14 березня 2014 року перебувають у шлюбі, від якого дітей не мають. Позивач зазначає, що спільне життя у них з відповідачем не склалося, подружні стосунки вони не підтримують та не ведуть спільне господарство, а за таких обставин позивач наполягає на розірванні шлюбу. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. В свою чергу, позивач подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи за його відсутності. Відповідач також подав заяву, в якій визнав позов в повному обсязі (а.с.15,16). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) З матеріалів справи вбачається, що з 14.03.2014 р. сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 409, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім'ю. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] завдану злочином майнову шкоду в розмірі 2 415 грн. Заявлені вимоги мотивує тим, що вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 23.02.2015 року відповідач [PERSON] засуджений за ч.2 ст.185, ст..15 ч.2 ст.185, ч.ч.1,4 70 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі. Своїми протиправними діями відповідач заподіяв підприємству майнової шкоди, яка виразилася у пошкодженні майна на суму 2 415 грн. Відповідач на даний час відбуває покарання в Полтавській ВК № 64, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку ( а.с. 40 ), питання єтапування до суду для участі у розгляді справи засуджений не ініціює.. Визнавши подані позивачем докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди позивача, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи. Дослідивши представлені позивачем на обґрунтування позову докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Вироком Комсомольського міського суду від 23.02.2015 року [PERSON] засуджений за ч.2 ст.185, ст..15 ч.2 ст.185, ч.ч.1,4 70 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі. Як вбачається з мотивувальної частини вироку, 12 листопада 2014 року, [PERSON], знаходячись в підвальному приміщенні житлового будинку № 46 по вул.. Конституції в м. Комсомольську, таємно, повторно, з корисливих спонукань з використанням ножа, намагався заволодіти кабелем електрозвязку, проте злочинний намір не довів до кінця по причині, що не залежала від його волі на місці вчинення злочину був затриманий працівниками міліції. Внаслідок пошкодження кабелю електрозвязку підприємству «Укртелеком» було завдано матеріальної шкоди на суму 2\~415 грн. Вина відповідача у заподіянні ПАТ «Укртелеком» матеріальних збитків встановлена вироком суду, і відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доведенню при розгляді цивільної справи, в якій беруть участь ті самі особи. Беручи до уваги доведеність вини відповідача та визначену вироком суду вартість пошкодженого майна, суд вважає, що позов про відшкодування завданої матеріальної шкоди підлягає до задоволення в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат вирішене судом за правилами ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сім'я розпалася і поновлена бути не може. Для розгляду справи позивач не прибула, подавши письмову заяву, за змістом якої заявлений позов підтримала, просила задовольнити його, а справу розглянути у її відсутність / а.с. 18 /. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнав, не заперечував проти його задоволення, пояснивши, що їхня сім*я дійсно розпалася в липні 2015 року через наявність у дружини прозашлюбних стосунків. З вказаного часу сімейних відносин вони не підтримують і на примирення він не погоджується. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 16 травня 2008 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 77, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб / а.с. 3 /. Для обох із сторін це перший шлюб, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] / а.с. 4 /. Спільно, однією сім'єю, вони не проживають з літа 2015 року. В даний час сімейних відносин не підтримують, проживають окремо. На примирення відповідач не погоджується. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між сторонами по справі склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сім'я поновлена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що 20 вересня 2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Позивач посилаючись на те, що у неї та відповідача різні погляди на подружнє життя та сімейні цінності, на нерозуміння одне одного, що привело до того що не підтримують подружні стосунки на протязі трьох років, просила шлюб розірвати, доньку залишити проживати разом з нею. В заяві, направленій до суду позивач свою вимогу підтримала та просила суд слухати справу у її відсутність (а.с.20). Відповідач, в заяві направленій до суду позов визнав у повному обсязі та також просив суд слухати справу у його відсутність (а.с.19). Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони практично сумісне життя припинили, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та дитини. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася повністю і зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулася до суду з вище вказаним позовом, в якому просить, з урахуванням уточнених в ході судового розгляду справи позовних вимог, знести самочинно побудовану відповідачем [PERSON] прибудову до квартири № 3 будинку 2/2 в с. Марянівка Хмельницького району. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали і пояснили, що наявність незаконної добудови відповідача унеможливлює для позивача проїзд до її квартири в цьому ж будинку. Згоди на добудову відповідач в позивача не запитував, дозвільних документів не має, земельна ділянка йому не належить. Усунути порушення її прав в інший, аніж знесення добудови, спосіб неможливо. Відповідач [PERSON] та його представник проти позову заперечили, пояснивши, що дійсно відповідачем було здійснено добудову, вказану в позовній заяві, однак він розпочав будівництво цієї прибудови площею 5 х 8,40 кв.м,

Outcome: approved