Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

В листопаді 2013 року позивачка [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ПАТ «ВТБ Банк» про визнання договору поруки припиненим. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2013 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про визнання договору поруки припиненим - передано на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 08.05.2008 року в якості забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № К/23-51-19-08, між нею та ПАТ «ВТБ Банк» було укладено договір поруки. На підставі п. 6.3 кредитного договору, крім настання строку основного зобов'язання 05.05.2028 року, строк основного зобов'язання настає ще й з моменту отримання позичальником вимоги про дострокове повернення кредитних ресурсів та сплату процентів. 28.03.2011 року позичальник [PERSON] отримав від банку вимогу про дострокове повернення кредиту, тому вважає, що з цього часу настав строк виконання основного зобов'язання. Банк звернувся з відповідною вимогою до неї як поручителя 06.04.2011 року, проте з позовною заявою звернувся лише 06.06.2012 року. Зазначає, що порука припинилась 28.09.2011 року, а саме через шість місяців з дня отримання позичальником вищевказаної вимоги. Вважає, що відповідач пропустив шестимісячний строк для звернення з позовними вимогами до неї як до поручителя, тому просить визнати договір поруки припиненим. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, з підстав наведених у ньому. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмові заперечення, у яких проти позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити. Зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2012 року з [PERSON], як з поручителя, було стягнуто на користь ПАТ «ВТБ Банк» борг у сумі 1 506 098,79 грн. При ухваленні судового рішення суд перевіряв доводи зазначені позивачем в своїй заяві, зокрема і в частині заперечень [PERSON] щодо визнання договору поруки припиненим. Проте, суд не знайшов підстав для визнання договору поруки припиненим. Вважає, що доводи позивача в позовній заяві не підлягають доведенню, оскільки вони вже були встановленні рішенням суду. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 08 травня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № К/23-51-19/08. Відповідно до умов якого ПАТ «ВТБ Банк» надав [PERSON] грошові кошти в сумі 179 500,00 грн., строком до 05 травня 2028 року, зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом (а.с.8-12) Для забезпечення виконання кредитних зобов'язань за вказаним договором, 08 травня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 1969 (а.с.13-14). Відповідно до п. 1 договору поруки, [PERSON] поручилась перед ПАТ «ВТБ Банк» за виконання [PERSON] зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлено кредитним договором № К/23-51-19/08 від 08 травня 2008 року. Звертаючись до суду з вимогою про визнання договору поруки припиненим, позивачка зазначала, що строк виконання зобов'язання настав у момент отримання позичальником вимоги про дострокове повернення кредиту - 28.03.2011 року, а порука припинилась 28.09.2011 року. Між тим суд не може погодитись з таким обґрунтуванням вимог позивача, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону, який регулює відносини, які виникли між позивачем та ПАТ «ВТБ Банк». Пунктом 12 договору поруки визначено, що договір вступає в дію з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Згідно п. 8 договору поруки, поручитель підтверджує, що він ознайомлений з умовами кредитного договору (у т.ч. про строки виконання зобов'язань за кредитним договором). Пунктом 1.1 Кредитного договору № К/23-51-19/08 від 08 травня 2008 року зазначено, що Банк надає позичальнику кредит строком до 05.05.2028 року та п. 4.1 цього ж договору зазначено, що позичальник зобов'язується повернути Банку отриманий кредит та сплатити Банку проценти, за користування кредитом у валюті кредиту до 05.05.2028 року (а.с.8). Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2011 року, було звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К/23-51-19/08 від 08 травня 2008 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2012 року, з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 506 098,79 грн. В даному рішенні встановлено, що оскільки закінчення терміну на пред'явлення вимог до поручителя є закінченням строку виконання кредитного договору, що діє до 05.05.2018 року, то ч.4 ст.559 ЦК України до вказаних правовідносин застосовано бути не може. Дане рішення Ухвалою Запорізького обласного апеляційного суду було залишено без змін та набрало законної сили. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, доводи викладені позивачкою [PERSON] в позовній заяві не підлягають доведенню, оскільки вони вже були встановлені рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2012 року у справі за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за договором поруки. Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки не грунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed