Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

В лютому 2021 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідно рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 лютого 2017 року шлюб між нею та відповідачем розірвано та рішенням того ж суду від 14 листопада 2016 року відповідачу визначено сплачувати аліменти на її користь на утримання синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В добровільному порядку відповідач не бере участі у додаткових витрат на дитину. Їх син [PERSON] хворіє на міопію очей середнього ступеня, що потребує систематичного лікування та проходить щорічне лікування в офтальмологічному центрі «Окуліст» у вигляді фізкультури ока, апаратного лікування, корекції окулярами. За період лікування нею сплачено станом на 2021 рік 8610 грн, а також 2104 грн. 12 коп. на придбання ліків за призначенням лікаря, тобто в загальному 10714 грн. Тому просить суд на підставі ст.185 СК України винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь 1/2 таких витрат, що становить 5 357 грн. та 1500 грн. витрат на правову допомогу адвоката. В судове засідання позивач не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити, не заперечила щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками по місцю проживання та телефонограмами, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 квітня 2021 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1999 року, який розірвано рішенням суду від 21 лютого 2017 року. В шлюбі у них народилися сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з позивачем, перебувають на її утриманні. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 14 листопада 2016 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку 29 вересня 2016 року і до досягнення ними повноліття. Відповідно до положень ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У пункті 18 Постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що до передбаченої ст.185 СК України частині додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. За змістом норми ст. 185 СК України витрати є додатковими, якщо вони понесені понад витрат, що здійснюються у звичайному житті дитини, та викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей ( як то : схильність дитини до музики, малювання, певного виду спору, вивчення іноземних мов, що вимагає додаткових матеріальних витрат) чи то страждає на хворобу. Наявність таких особливих обставин та розмір додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Відповідно до 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З наданих позивачем суду доказів, а саме копії медичної карти хворого [PERSON] (а.с.10) він хворіє на міопію середнього ступеня обох очей, складний міопічний астегматизм та потребує окуляри постійно, огляд 3 раз на рік та лікування в медичному центрі 2-3 рази на рік. [PERSON] проходив зазначене лікування в медичному центрі «Окуліст» (м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 60) 06.11.2018 року, 17.07.2019 року, 24.09.2019 року, 13.01.2020 року, 20.07.2020 року, 27.01.2021 року, відповідно позивачкою сплачено 8610 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.11-17). Проте, на підтвердження придбання позивачем ліків згідно призначення лікаря медичного центру «Окуліст» надано квитанцій на загальну суму 1055 грн. 60 коп., замість заявлених в позовній заяві 2104 грн.(а.с.19). Оскільки позивачем надано суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт понесення нею додаткових витрат на дитини, що пов`язані із лікуванням сина лише на суму 9665 грн. 60 коп., а тому її вимоги щодо стягнення з відповідача половини цих витрат є обґрунтованими частково. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. Оскільки у відповідності до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, то з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави (ч.6 ст.141 ЦПК України). Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то суд приходить до висновку про необхідність їх стягнення з відповідача на користь позивача. У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, позивачем долучено до матеріалів справи акт виконаних робіт від 16 лютого 2021 року, платіжні квитанції від 16.02.2021 р., де визначена вартість витрат на правничу допомогу в сумі 1000 грн. та 500 грн. (а.с. 20-23). З урахуванням наведеного,

Outcome: partial