Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків з часу народження дитини. Вказав, що батько дитини помер 25 грудня 2015 року. З 04 квітня 2016 року малолітній [PERSON] знаходиться на утриманні та вихованні в його сімї, а відповідач не має бажання забрати сина до себе, не цікавиться його розвитком та життям. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги. Пояснив, що відповідач народила сина 31 березня 2016 року. А 25 грудня 2015 року загинув його рідний брат [PERSON], який є батьком дитини. Після смерті чоловіка відповідач намагалась позбутись ще ненародженої дитини, говорила, що вона їй не потрібна. Вони з дружиною різними умовляннями та обіцянками переконали народити дитину, але після народження сина відповідач не змінила своєї думки і хотіла залишити дитину в пологовому будинку. Такого він не міг навіть і припустити, щоб дитину його рідного брата виховували чужі люди, тому вони з дружиною вирішили забрати дитину до себе. З 04 квітня 2016 року хлопчик проживає в його сімї, де оточений любовю та турботою. З того часу відповідач жодного разу не поцікавилась життям сина, не приїхала його навідати. Тому вважає, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню малолітнього сина, і просить позбавити її батьківських прав, стягнувши аліменти на [PERSON] в розмірі 400 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, направила на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позов визнає. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 20 жовтня 2016 року, позов визнав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснив суду, що працює сімейним лікарем в Соболівській дільничній лікарні. Як лікар щомісяця оглядає малолітнього [PERSON]. Дитина завжди доглянута, має все необхідне. Батьків хлопчика він не знає. Дитиною опікуються позивач [PERSON] з дружиною. Свідок [PERSON] пояснив суду, що проживає по сусідству з [PERSON], вони товаришують, бувають один у одного вдома. Йому відомо, що в дорожньо-транспортній пригоді загинув брат позивача, а дружина його на той час була вагітною. Після народження дитини [PERSON] забрав хлопчика до себе в село. З того часу жодного разу матері дитини він не бачив. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснила суду, що вона часто буває в будинку [PERSON], грається з хлопчиком. Зі слів позивача їй відомо, що мати хлопчика відмовилась від нього. Жодного разу вона не бачила відповідача [PERSON]. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснила суду, що після виписки з пологового будинку 04 квітня 2016 року вони з чоловіком забрали хлопчика до себе в село і з тих пір він проживає разом з ними. Після трагедії, яка сталась з батьком дитини, [PERSON] не захотіла народжувати дитину, якою була вагітна. Після народження дитини вона категорично відмовилась залишити хлопчика, сказала, щоб вони забирали його і виховували. З тих пір вона не цікавиться дитиною, не телефонує і не приїжджає. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, висновок представника Служби в справах дітей та органу опіки та піклування, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до свідоцтва про народження [PERSON], який народився [INFO], батьками записано [PERSON] та відповідача [PERSON](а.с.8). [PERSON] помер 25 грудня 2015 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть(а.с.10). Відповідно висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Побірської сільської ради Теплицького району від 17 січня 2017 року за №3, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON], оскільки [PERSON] не проживає з малолітнім сином з 04 квітня 2016 року, не цікавиться його життям, не спілкується з ним, не турбується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться його здоровям, не надає матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені - 2 - судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] з 04 квітня 2016 року ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню малолітнього сина [PERSON], хоча має таку можливість, не цікавиться життям дитини, не приймає участі у його вихованні та матеріальному утриманні. Ці обставини підтверджуються поясненнями позивача, показаннями свідків, висновком виконавчого комітету Побірської сільської ради Теплицького району, актом обстеження матеріально-побутових умов за місцем проживання [PERSON]. Такі дії відповідача [PERSON] суд розцінює як умисне ухилення від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Оскільки, судом вирішуються вимоги щодо позбавлення матері малолітнього [PERSON] батьківських прав, а батько дитини [PERSON] помер, то дитина буде позбавлені батьківського піклування, їй необхідно призначити опікуна, у висновку Служби у справах дітей Теплицької районної державної адміністрації від 29 грудня 2016 року та у висновку виконавчого комітету Побірської сільської ради Теплицького району від 17 січня 2017 року рекомендовано призначити опікуном дитини її рідного дядька [PERSON], в сімї якого з 04 квітня 2016 року виховується малолітній [PERSON]. Також, у відповідності до п.2 ч.2 ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і(або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не подала заперечень проти позову, не надала доказів про свій матеріальний та сімейний стан, стан свого здоровя, розмір її доходів судом не встановлено, суд визначає грошову суму, яка буде стягуватись як аліменти на малолітню дитину [PERSON], в розмірі 400 грн. щомісячно, що відповідає мінімальному розміру аліментів, встановленому законодавством України, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved