Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

в квітні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Зелений Гай» (далі - ПрАТ «Зелений Гай») про виконання умов цивільно-правового договору шляхом стягнення заборгованості з виплати винагороди за надані послуги. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що перебувала з відповідачем у договірних відносинах з 01.03.2017 року по 31.07.2019 року, відповідно до договору про надання послуг від 01.03.2017 року, за умовами якого остання надавала послуги щодо зважування вантажу. В свою чергу на відповідача був покладений обов`язок сплачувати винагороду за надані послуги не пізніше 20 числа кожного місяця в сумі 1 600 грн. 00 коп. щомісячно. Проте, відповідач зобов`язання щодо виплати винагороди за отримані послуги за період дії договору належним чином не виконував, внаслідок чого за період з 01.08.2018 року по 01.08.2019 року виникла заборгованість у розмірі 42 174 грн. 61 коп., що стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 21.04.2021 року було відкрито провадження по вказаній справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 17.05.2021 року відповідачем подано відзив на позов, відповідно до якого останній просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити з огляду на їх необґрунтованість, оскільки у підприємства перед позивачем заборгованість з виплати винагороди за надані послуги відсутня. При цьому, позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження її існування, розміру заборгованості. В судове засідання позивачка [PERSON] , її представник адвокат Вуїв О.В. не з`явилися. Остання надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила стягнути з відповідача заборгованість з виплати винагороди за надані послуги, що становить з урахуванням обставин, встановлених під час розгляду обумовленої справи, 35 084 грн. 63 коп. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити з огляду на їх необґрунтованість. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторін має бути досягнуто згоди. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі, сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідчення та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин, вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У письмові формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше раз розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів , передбачених частиною першою статті 206 ЦК України За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. (ст.901 ЦК України). Згідно ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в розмірі, в строки та в порядку, що встановлені договором. Так, як встановлено судом, 01.03.2017 року між сторонами було укладено договір про надання послуг, відповідно до якого позивачка зобов`язана була надавати послуги щодо зважування вантажу, здійснення його зовнішнього огляду, перевірки відповідності заявленої документації щодо вантажу, а також інші пов`язані з цим послуги. В свою чергу, відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати винагороду за надані послуги в розмірі 1 600 грн. 00 коп., не пізніше 20 числа кожного місяця, наступного за місяцем, у якому вони надавалися (а.с.7). В подальшому розмір винагороди було збільшено. Відповідно до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (індивідуальні відомості про застраховану особу), виписки з особового рахунку винагорода [PERSON] за серпень-жовтень 2018 року складала 3 500 грн. 00 коп., листопад 2018 року - 2 821 грн. 91 коп., грудень 2018 року - 2 968 грн. 07 коп., січень-липень 2019 року - 4 200 грн. 00 коп. (а.с.11-13, 81,82). 31.07.2019 року договір було розірвано за домовленістю сторін. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між тим, відповідачем не надано належних доказів щодо дійсного розміру заборгованості підприємства перед [PERSON] (наданий відповідачем розрахунок заборгованості від 21.10.2021 року таким доказом не є, оскільки не узгоджується з наявними в справі матеріалами). Тому суд приймає до уваги наданий позивачкою розрахунок щодо заборгованості за надані послуги (за винятком визначення розміру заборгованості за листопад, грудень 2018 року, оскільки зазначені позивачкою суми за вказані місяці суперечать відомостям, вказаними в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (індивідуальні відомості про застраховану особу), виписці з особового рахунку), відповідно до якого за період з 01.08.2018 року по 01.08.2019 року відповідна заборгованість, з урахуванням проведених виплат (16 015,37 грн.), становить 29 674 грн. 61 коп. (а.с.80) (3500х3 + 2 821,91 + 2 968, 07 + 4200х7 - 16 015,37). За такого, з відповідача на користь позивачки належить до стягнення заборгованість з виплати винагороди за договором про надання послуг від 01.03.2017 року в розмірі 29 674 грн. 61 коп. Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial