Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

В липні 2020 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання його повнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму до закінчення нею навчання до досягнення 23 річного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що відповідач є її батьком: [PERSON] , [INFO] , яка навчається на денній формі навчання у Технологічному коледжі Дніпровського державного аграрно-економічного університету на третьому курсі. Позивачка проживає разом зі своєю матір`ю. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. При цьому, відповідач являється фізично здоровою людиною і повинен допомагати своїй доньці. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги позивачки частково, просив стягнути з нього аліменти у меншому розмірі, ніж ј частини його заробітку щомісячно. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивачки та просила їх задовольнити. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач доводиться батьком повнолітньої: [PERSON] , [INFO] , яка є студенткою і навчається на третьому курсі денного відділення за спеціальністю 181 «Харчові технології», ОП «Зберігання і переробка зерна» в Технологічному коледжі Дніпровського державного аграрно-економічного університету, що підтверджується довідкою навчального закладу від 03.06.2020 року (а.с. 5). Відповідач не надає належної матеріальної допомоги своїй доньці і ухиляється від покладеного на нього, відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, обов`язку з утримання повнолітньої дитини віком до 23 років в разі, якщо дитина продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а належних доказів зворотного, в порядку § 1 Глави 5 Розділу 1 чинного ЦПК України, суду не надано. В свою чергу, згідно з положеннями ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Тобто, утримання відповідачем своєї дитини є не його правом, а його обов`язком, у зв`язку з чим з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також положеннями ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Так, статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Позивач просила суд визначити аліменти на повнолітню дитину, що продовжує навчання, в частині від заробітку відповідача - в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, під час розгляду даної справи, судом було встановлено, що відповідач працює в ТОВ «Фєматек-Україна» на посаді охоронника та за період з 01.03.2020 року по 31.08.2020 року отримав дохід у розмірі 37102 грн. 80 коп. Крім цього, було встановлено, що на його утриманні перебувають малолітні діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , за яких він сплачує щомісяця благодійні внески до фонду класу школи у розмірі 100 грн. 00 коп. Також відповідачем було надано довідки від 15.09.2020 року № 1032 та від 16.09.2020 року № 1040, відповідно до яких відповідачеві та його дружині [PERSON] не призначено ніяких видів допомог та компенсацій. Відповідач також зазначив, що на його утриманні перебуває неповнолітня [PERSON] , яка навчається на бюджетній основі в Державному навчальному закладі «Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій» за професією «Адміністратор, секретар керівника (організації, підприємства, установи)» на першому курсі. Втім, суд критично ставиться до даної обставини, оскільки відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого повторно 03.07.2019 року Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідач не є батьком останньої. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивачка звернулася до суду з даними позовними вимогами 02 липня 2020 року. Отже, саме з цієї дати слід стягнути аліменти з відповідача. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням положень ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання його повнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 02 липня 2020 року і до закінчення дитиною навчання у навчальному закладі, але не більше ніж до 26 червня 2025 року. При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини в межах суми платежу за один місяць. Крім того, в порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача повинно бути стягнено в дохід держави судовий збір по справі в сумі 840 грн. 80 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом), оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial