Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 04 квітня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 12 квітня 2019 року. [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну аліментів, який мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 листопада 2009 року з відповідача на утримання сина стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Однак на даний момент відповідач сплачує аліменти нерегулярно, окрім визначеної судовим рішенням грошової суми жодної допомоги на утримання дитини не надає. Крім того зазначає, що син навчається у Природно-гуманітарному коледжі ДВНЗ «Ужгородський національний університет» на денній формі навчання та плата за надання освітньої послуги становить 34 400 грн., розмір оплати за навчальний рік 8 600 грн. У той же час їй відомо, що матеріальне становище відповідача покращилося, він їздить на заробітки, не має інших членів сім'ї, яких йому потрібно матеріально забезпечувати, а відтак має можливість сплачувати більший розмір аліментів на утримання свого сина. Оскільки визначений судовим рішенням розмір аліментів є недостатнім для утримання, виховання та навчання неповнолітнього сина, а також не дає можливості забезпечити йому належний рівень життя, тому просить позов задовольнити та збільшити розмір аліментів, визначений рішенням суду до 1 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач подав суду відзив на позов, у якому зазначає, що навпаки, за останні декілька років його матеріальне становище погіршилося, він не працює, має дохід лише від випадкових, періодичних заробітків, який на місяць не перевищує 2 500 грн. Крім того, у нього також змінилося сімейне становище його батьки [PERSON] та [PERSON] стали пенсіонерами та відповідно отримують лише пенсію у незначному розмірі (батько 2 505,72 грн., мати 1 625,06 грн.), а відтак потребують від нього матеріальної допомоги. Також звертає увагу на те, що батько важко хворіє, фактично є особою з інвалідністю, оскільки переніс складне хірургічне втручання на серце та йому ампутовано ногу, у звязку з чим потребує постійного лікування, періодичних обстежень та реабілітації, а необхідні ліки, засоби реабілітації дорогі і пенсії батьків на них не вистачає, а тому практично всі зароблені час від часу кошти він витрачає на лікування батька. Натомість позивач близько двох років працює у Чеській Республіці, має хороший заробіток та, з урахуванням сплачуваних ним аліментів, має достатньо коштів на утримання сина. Крім того витрати на навчання сина вона також не несе, оскільки згідно договору про платне навчання замовником освітньої послуги є [PERSON]. Оскільки його матеріальне становище погіршилося, він зобовязаний допомагати батькам, які є пенсіонерами, а батько також важко хворіє, тому не має можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду, а позивач безпідставно вказує обставини щодо покращення його матеріального становища та відсутності інших членів сім'ї, яких мені необхідно утримувати, тому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні разом зі своїм захисником позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини позову. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав у повному обсязі, навівши наведені у відзиві обставини. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 цього Кодексу суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 листопада 2009 року шлюб між сторонами було розірвано, сина [PERSON], [INFO], залишено проживати при матері [PERSON], а з [PERSON] стягнуто аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 06 травня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття\~ (а. с. 11). Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як розяснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, позивач зазначила, що розмір аліментів, який визначений рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 листопада 2009 року, що має сплачувати відповідач є недостатнім для утримання та виховання дитини, забезпечення нормального розвитку сина, оскільки збільшуються потреби в навчанні, розвитку, відвідуванні гуртків та факультативних занять, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів. Згідно Договору 2330102 МБД про платне навчання від 05 вересня 2017 року [PERSON], навчається на денній формі навчання у Природничо-гуманітарному коледжі державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення»; загальна вартість освітньої послуги складає 34 400 грн., розмір оплати за навчальний рік 8 600 грн. (а. с. 13, зворот). Судом встановлено,\~ що після ухвалення рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 листопада 2009 року матеріальний стан позивача змінився, через значне підвищення вартості життя та навчання сина у вищому навчальному закладі, що на відміну від загальної середньої освіти є платним. Таким чином, враховуючи\~ матеріальне\~ та сімейне становище позивача, оскільки розмір аліментів, який відповідач має сплачувати згідно рішення Перечинського районного суду від 04 листопада 2009 року, менший від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, так як відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року 2 027 гривень, з 1 липня 2 118 гривні, з 1 грудня 2 218 гривень, що не може забезпечити гармонійний розвиток дитини, а також те, що відповідно до вимог ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, за можливе збільшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 листопада 2009 року з 600 грн. до 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Тому,

Outcome: approved