Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

В квітні 2016 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просив визнати попередній договір № 2466 від 25.12.2015 року дійсним та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Вказуючи на те, що 25 грудня 2015 року між ним та [PERSON] був укладений попередній договір купівлі - продажу земельної ділянки, площею 0,2500 га., кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS]. За даним договором Відповідач повинен був у строк до 25 січня 2016 року укласти зі мною договір купівлі-продажу (основний договір) земельної ділянки на умовах встановлених у вищезазначеному попередньому договорі. Відповідно за попереднім договором купівлі - продажу земельної ділянки, відповідач зобов'язувався одержати документи необхідні для укладання договору купівлі-продажу та 25 січня 2016 року до 17 години 00 хвилин зустрітися з позивачем в приміщенні, що є робочим місцем приватного нотаріуса Васильківського районного округу Київської області Тернюк Є.В. для укладання основного договору купівлі-продажу земельної ділянки, а позивачем в свою чергу у забезпечення своїх обов'язків було сплачено [PERSON] забезпечувальний платіж в розмірі 750 000 (сімсот п'ятдесят тисяч) гривень, що відповідає 100% вартості даної земельної ділянки. Позивач, посилаючись на те, що відповідач свої зобов'язання так і не виконав, на підписання основного договору купівлі - продажу земельної ділянки не з'явився, жодних пояснень з цього приводу не надав та не повернув забезпечувальний платіж і уникає зустрічей, просив суд визнати попередній договір № 2466 від 25.12.2015 року дійсним та визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку за рішенням суду. [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіславши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі (а.с.21). Відповідач також в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо їх задоволення ( а.с.22). Приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Тернюк Є.В. в судове засідання не з'явилась, надавши повідомлення про розгляд справи без її участі (а.с.20). Оскільки сторони подали вищезазначені заяви, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Судом встановлено, що 25 грудня 2015 року між [PERSON] (далі - продавець) та [PERSON] (далі - покупець) було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки (надалі - Попередній договір), за умовами якого сторони зобов'язуються у строк до 25 січня 2016 року укласти на умовах, встановлених цим договором, договір купівлі-продажу земельної ділянки: площею 0,2500 га (кадастровий номер [NUMBER]), що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Пунктом 2 Попереднього договору сторони домовились щодо істотних умов договору, в тому числі визначили вартість продажу земельної ділянки в сумі 750 000 гривень, яку у відповідності до вимог п. 5 Попереднього договору покупець, у забезпечення виконання свої обов'язків, сплатив продавцеві. Факт надходження суми забезпечувального платежу до продавця сторони підтвердили своїми підписами під цим договором. Спірна земельна ділянка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.9). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частина 2 статті 328 ЦК України визначає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до положень ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно положень ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. В свою чергу частиною другою статті 220 ЦК України визначено, що якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В силу вимог ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача з договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором. В свою чергу згідно положень ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Після доповіді про обставини справи, судом було з'ясовано, що [PERSON] позов визнав (а.с.22). Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права третіх осіб не порушує, позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved