Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 01.12.2021 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 06.12.2021 року. Представник позивача [PERSON] , адвокат Дудурич Ігор Володимирович, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою що втратила право користування житлом. Позов мотивовано тим, що [PERSON] являється власником квартири за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Договору купівлі-продажу квартири №619 від 16.10.2019 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 185003729 від 16.10.2019 року. У вказаній квартирі зареєстрований попередній власник, [PERSON] (надалі - Відповідач, [PERSON] ), [INFO] , що підтверджується Довідкою № 326/18-21 від 20.01.2020 року. Позивач вказує на те, що незважаючи на те, що Відповідач у вищевказаній квартирі зареєстрований, проте після укладення із [PERSON] Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 16.10.2019 року фактично не проживає у ній, що підтверджується Актом про відсутність (непроживання) особи за місцем реєстрації від 08.06.2020 року. Згідно позовної заяви, після укладення Договору купівлі-продажу квартири від 16.10.2019 року, будучи власником квартири Позивач фактично заселилася ,у вказану квартиру та постійно у ній проживає. У позовній заяві вказано, що відповідач втратив право користування квартирою за адресою [ADDRESS] виходячи з наступного: у 16.10.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі- продажу квартири [ADDRESS] від 16.10.2019 року. Позивач зазначає, що відповідно до умов вказаного договору, Відповідач взяв на себе зобов`язання знятись з реєстрації у квартирі за адресою [ADDRESS] протягом двох місяців з дня підписання договору, але не пізніше 16.12.2019 року, що підтверджується Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 16.10.2019 року Проте Відповідач свого зобов`язання за вказаним договором не виконав. Після укладення із [PERSON] вищевказаного договору Відповідач жодного дня не проживав у квартирі за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Актом про відсутність (непроживання) особи за місцем її реєстрації від 08.06.2020 року. На даний момент фактичне місце проживання [PERSON] . Позивачу не відоме, його особисті речі у квартирі відсутні, витрати по утриманню майна не несе. Таким чином, Відповідач втратив право користування квартирою за адресою [ADDRESS] . При обґрунтуванні позовної заяви позивач посилається на ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 316, ст. 317,319,321, 405 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Окрім того, позивач вказує на те, що саме вона являється власником житла за адресою [ADDRESS] , Відповідач не являється членом сім`ї власника житла, а тому на дані правовідносини не поширюється дія норми ст.405 ЦК України. При цьому позивач зазначає, що Виходячи з викладеного, [PERSON] втратив право користування житлом за адресою [ADDRESS] з 16.12.2020 року. Як вказано у позовній заяві, наявність у Відповідача статусу користувача квартири за адресою [ADDRESS] та реєстрація Відповідача за вказаною адресою, порушує право власності Позивача на вказане майно, Позивач несе зайві витрати по утриманню житла, які обраховуються від кількості зареєстрованих осіб. Позивач просить суд: усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати у справі. В судове засідання позивач та його представник не звилися. Разом із тим до суду від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не подавав. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд констатує, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання,однак на розгляд справи повторно не з`явився без поважних причин та не подав відзив,а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, на підставі наведеного суд

Outcome: approved