Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

В липні 2018 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми за прострочення користування позикою, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.04.2013 р. між ним та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 3800 доларів США з зобов'язанням повернути позичені кошти у строк до 05.06.2013 року. На підтвердження виконання зобов'язання відповідач надав розписку. В зазначену дату відповідач суму боргу не повернув. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.02.2014 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 30670 грн. 55 коп. заборгованості за договором позики від 05.04.2013 року, 306 грн. 71 коп. судового збору, а всього 30977 грн. 26 коп. На виконання даного рішення видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Оскільки вказане вище рішення відповідач не виконував, кошти не повертав, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.12.2015 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3% річних за договором позики за період з 25.03.2014 р. по 23.04.2015 р. в сумі 2824,31 грн., а також 28,24 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору, а всього 2852,55 грн. В іншій частині позову - відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.03.2016 р. рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.12.2015 р. скасовано та ухвалено нове, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 995,74 грн. 3% річних за період з 25.03.2014 р. по 23.04.2015 р. та 15028,56 грн. інфляційної складової за період з 10.03.2014 р. по 31.03.2015 р., а всього 16024,30 грн. В іншій частині позовних вимог [PERSON] відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 160,24 грн. судового збору. На виконання даного рішення видано виконавчі листи та відкриті виконавчі провадження. Проте, станом на день звернення до суду з даними позовом відповідач вказані вище рішення не виконує, кошти не повертає, а тому просить стягнути з відповідача на його користь інфляційну складову заборгованості за період з 01.01.2015 р. по 31.05.2018 р. в розмірі 23332,18 грн., 3 % річних в розмірі 2994,79 грн. та проценти за користування коштами за період з 17.08.2013 р. по 25.06.2018 р., а всього 49950,39 грн. та 704,80 грн. судових витрат. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився зі стягненням інфляційної складової, а в решті просив відмовити. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 05.04.2013 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 3800 доларів США з зобов'язанням повернути позичені кошти у строк до 05.06.2013 року. На підтвердження виконання зобов'язання відповідач надав розписку. В зазначену дату відповідач суму боргу не повернув. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.02.2014 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 30670 грн. 55 коп. заборгованості за договором позики від 05.04.2013 року, 306 грн. 71 коп. судового збору, а всього 30977 грн. 26 коп. На виконання даного рішення видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Оскільки вказане вище рішення відповідач не виконував, кошти не повертав, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.12.2015 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3% річних за договором позики за період з 25.03.2014 р. по 23.04.2015 р. в сумі 2824,31 грн., а також 28,24 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору, а всього 2852,55 грн. В іншій частині позову - відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.03.2016 р. рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.12.2015 р. скасовано та ухвалено нове, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 995,74 грн. 3% річних за період з 25.03.2014 р. по 23.04.2015 р. та 15028,56 грн. інфляційної складової за період з 10.03.2014 р. по 31.03.2015 р., а всього 16024,30 грн. В іншій частині позовних вимог [PERSON] відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 160,24 грн. судового збору. На виконання даного рішення видано виконавчі листи та відкриті виконавчі провадження. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.ст. 526,527 ЦК України, ззобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, у позивача виникло право вимоги сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції з березня 2015 р. по червень 2018 р. Проте, суд не може погодитись з даним висновком, оскільки рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.06.2016 р. з [PERSON] стягнута інфляційна складова боргу за період з 10.03.2014 р. по 31.03.2015 р. включно. Отже, початок наступного періоду за який позивач має право вимагати стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції починається з 01.04.2015 р., а відтак, враховуючи вказане, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в рахунок стягнення інфляційної складової з 1.04.2015 року по 31.05.2018 року: 30670,55 (сума боргу) х 1,108 (індекс інфляції за березень 2015 р.) = 33982,97 - 30670,55 = 3312,42 грн. (сума інфляції за березень 2015 р.); 23332,18 - 3312,42 = 20019,76 грн.; 2994 грн. 79 коп. - 3%-річних, 23 623 грн. 42 коп. грошової суми за користування позикою за період з 17.08.2013 року по 25.06.2018 року. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України оскільки позов підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 704,80 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: partial