Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

В листопаді 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що 09.08.2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 431. Від шлюбу сторони мають двох доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами припинені у 2014 році, з цього часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, між ними було втрачено почуття любові та взаємоповаги, збереження сімї неможливе, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з*явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі, просить розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. Відповідач в судове засідання не з*явився, поштою подав заяву в якій просив розглядати справу без його участі,позовні вимоги визнав у повному обсязі. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.105,110 СК України за позовом одного із подружжя шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Як передбачено ст.112 ч.2 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересах їхніх дітей,що мають істотне значення. Судом встановлено та перевірено доказами, що 09.08.2008 року позивач та відповідач уклали шлюб, який зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 431, про що надана копія свідоцтва про укладення шлюбу. З копій свідоцтв про народження дітей видно, що сторони мають двох доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини в осені 2014 р.,взаємини подружжя не підтримують,спільного господарства не ведуть,взаємних прав та обов*язків не виконують. На думку суду,шлюб між сторонами не може бути збережений,їх взаємини свідчать про відсутність ознак сім*ї,примирення між ними за такий тривалий час не відбулося. Факти,встановлені судом,приводять до висновку,до шлюб між сторонами розпався остаточно,спільне життя сторін як подружжя і збереження сім*ї неможливе,оскільки збереження шлюбу можливо на паритетних засадах,почуттях взаємної любові та поваги,взаємодопомоги та підтримки,тобто на тому,що є морально-правовою основою шлюбу. Конкретні обставини даної справи вказують на те,що сторони не мають наміру відновлювати шлюбні стосунки. За таких обставин подальше формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивача та відповідача,порушує особисті інтереси, що мають істотне значення, протирічить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Оскільки позивачем не було заявлено вимогу щодо зміни прізвища, суд відповідно до ст.. 53 СК України, залишає позивачці прізвище набуте при реєстрації шлюбу. На підставі ст.53,105,110,112 СК України,ст.4,12,13,81,206, 223,263-265,268ЦПК України,суд-

Outcome: approved