Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] звернулась до суду із позовом до ПАТ «КБ «Надра», [PERSON], третя особа орган опіки та піклування виконкому Хмельницької міської ради про визнання недійсним договору іпотеки, в обґрунтування якого вказала, що з 1997 по вересень 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають доньку [PERSON] [INFO]. Під час перебування у шлюбі подружжям придбано нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою м. Хмельницький, вул. Стельмаха, 65 загальною площею 119,4 кв.м. та земельну ділянку площею 0,1000кв.м., за вказаною адресою кадастровий номер 6810100000:21:002:0046, цільове призначення для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва. В подальшому відповідно до договору іпотеки від 18.05.2007р. за реєстр. № 1850, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], вказане нерухоме майно передано в іпотеку ПАТ «КБ «Надра». Вказаний договір іпотеки підлягає визнанню недійсним, оскільки на момент його укладення малолітня донька [PERSON] мала право на житло та проживала у вказаному будинку, який був переданий в іпотеку, при посвідченні договору іпотеки орган опіки та піклування виконкому Хмельницької міської ради згоди на укладення оспорюваного договору не давав, у звязку з чим позивач просить визнати недійсним договір іпотеки від 18.05.2007р. реєстр. № 1850. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та додаткових поясненнях. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду пояснення в яких вказав, що на момент посвідчення оспорюваного договору позивач та її чоловік не повідомили банк та нотаріуса про права дитини на вказаний будинок, крім цього відповідач [PERSON] вказав в договорі, що йому не відомі права третіх осіб на предмет іпотеки, а позивач надала нотаріально посвідчену згоду на укладення договору іпотеки, подав заяву про застосування строку позовної давності, в задоволенні позову просить відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, в подальшому подав заяву про слухання справи за відсутності представника. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 18.05.2007р. між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ»Надра») та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого [PERSON] в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 124/Мк/2007-840 від 18.05.2007р. передав в іпотеку банку житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою м. Хмельницький, вул. Стельмаха, 65 загальною площею 119,4 кв.м. та земельну ділянку площею 0,1000кв.м., за вказаною адресою кадастровий номер 6810100000:21:002:0046. Договір іоптеки посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] 18.05.2007р., зареєстровано в реєстрі за № 1850. Відповідно до ст. 2 вказаного договору іпотекадевець засвідчив, що йому не відомі права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в т.ч. ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. На час укладення спірного договору іпотеки [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія І-БВ № 019990. Від даного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку Вікторію12.08.1999р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження І-БВ № 306776. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.09.2014р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Частиною 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини. Батьки мають право дати згоду на вчинення неповнолітньою дитиною правочинів, передбачених частиною другою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування. Таким чином, для вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] посилалась на те, що станом на момент укладення спірного іпотечного договору право користування будинком, який передано в іпотеку, мала її малолітня донька [PERSON], а тому відсутність дозволу органу опіки і піклування на укладення правочинів щодо вказаного нерухомого майна дає підстави для визнання недійсним договору іпотеки на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України. Разом з тим судом встановлено, що згідно із записами домової книги по вул. Стельмаха, 65 в м. Хмельницькому станом на 18.05.2007р. у будинку зареєстрований лише [PERSON] Його дружина [PERSON] та донька [PERSON] зареєстровані у будинку з 28.11.2009р. Пунктом 44 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що згідно зі статтею 32 ЦК, ст. 177 СК та ст. 17 Закону України від 26 квітня 2001 року N 2402-III «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. За змістом зазначеної норми матеріального права за умови встановлення місця проживання батьків (усиновлювачів) або одного з них місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, презюмується за місцем їх проживання. Отже, вирішуючи категорію справ за позовами в інтересах дітей про визнання недійсними договорів іпотеки, обґрунтованими порушенням статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» (або цього ж Закону в редакції Закону України від 21 грудня 2010 року № 2823-VI «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» залежно від моменту виникнення спірних правідносин), судам необхідно в кожному конкретному випадку: 1) перевіряти на момент укладення оспорюваного договору наявність у дитини права користування житловим приміщенням, яке може ґрунтуватися на документальній підставі (наприклад, довідка про наявність зареєстрованих осіб на житловій площі, серед яких зазначено й дитину) або на законі (стаття 29 ЦК України); за відсутності реєстрації дитини в спірному приміщенні на момент укладення оспорюваного договору - з'ясовувати наявність у дитини іншого місця проживання; 2) ураховувати добросовісність поведінки іпотекодавців щодо надання документів про права дітей на житло - предмет іпотеки при укладенні оспорюваних договорів (Правова позиція Верховного Суду України від 01.07.2015р. № 6-396цс15, від 27.01.2016р. № 6-1055цс15). На момент укладення спірного договору іпотеки позивач [PERSON] мала зареєстроване місце проживання [INFO], а згідно записів в класному журналі за 2007-2008р.р. місце проживання [PERSON] зазначено [ADDRESS]. Крім цього, позивачу [PERSON] належить право власності на ? частку квартири [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав № 53222989 від 15.02.2016р. При нотаріальному посвідченні договору іпотеки іпотекодавець [PERSON] надав приватному нотаріусу заяву, про те що будучи власником будинику по вул. Стельмаха, 65 в м. Хмельницькому, він заявляє, що у вказаному житловому будінику малолітні чи неповнолітні діти не проживають і ним не користуються. Позивач [PERSON] в день укладення договору іпотеки 18.05.2007р. надала нотаріально посвідчену заяву про згоду на передачу в заставу чоловіком [PERSON] житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою м. Хмельницький, вул. Стельмаха, 65 загальною площею 119,4 кв.м. та земельну ділянку площею 0,1000кв.м., за вказаною адресою, які є спільної сумісною власністю подружжя. Суд відхиляє наданий позивачем [PERSON] акт від 27.10.2015р. комітету саморганізації населення мікрорайону Лезнево, про проживання її та доньки у спірному будинку станом на день укладення договору іпотеки, оскільки вказаний акт містить суперечливі відомості щодо часу проживання позивача та її доньки, крім того вказаний акт складено через сім років після укладення договору іпотеки. Клопотання щодо виклику осіб, які підписали вказаний акт, в якості свідків, позивачем знято, оскільки вказані особи на неодноразові виклики до суду не зявились. Також суд критично оцінює покази свідків [PERSON] (сестри позивача), [PERSON] (матері позивача), [PERSON] щодо проживання позивача та її доньки у спірному будинку, оскільки вони суперечать іншим письмовим доказам зібраним по справі. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги [PERSON] в інтересах [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed