Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

В липні 2018р. позивач [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідачки [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Святошинського району, в якому просив суд: 1) зобов`язати відповідачку усунути перешкоди позивачу у спілкуванні з його дітьми; 2) встановити такі способи участі позивача у спілкуванні, вихованні, розвитку його дітей - ( [PERSON] , [PERSON] ): - побачення чотири рази на тиждень: з 18:00 год. до 21:00 год. у робочі дні та з 10:00 год. до 22:00 год. у вихідні та святкові дні; - кожну другу і четверту в місяці п`ятницю, суботу та неділю - з 18:00 год п`ятниці до 20:00 год. неділі за місцем фактичного проживання позивача, за адресою: [ADDRESS] , без обмеження місця прогулянок; - спільний відпочинок з дітьми не менше 3 календарних днів у періоди шкільних канікул (осінніх, зимових, весняних) та не менше 14 календарних днів у період шкільних літніх канікул, без обмеження часу; - необмежене спілкування з дітьми особисто засобами телефонного, поштового електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування; - святкові дні (державні свята та дні народження позивача) з 18:00 до 21:00 год.; - кожен день народження дітей, кожного року до досягнення повноліття з 12:00 год. до 18:00 год.; - беззаперечне надання письмової згоди відповідачки на виїзд дітей за кордон не менш ніж на 14 днів, для відвідування дідуся та бабусі, в тому числі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду. В шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти сторін проживають разом з відповідачкою, яка в свою чергу, перешкоджає позивачу у спілкуванні з дітьми та не дає можливості приймати участі у їх вихованні, тому позивачка вимушена була звернутися до суду, оскільки вирішити питання участі позивача у вихованні дітей в позасудовому порядку не можливо. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2018р. матеріали цивільної справи передані за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 вересня 2018р. визначено головуючого суддю Волошина В.О. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2018р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження і призначено справу в підготовче судове засідання. 30 січня 2019р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідачка визнала позов частково, а саме просила суд встановити позивачу такі способи його участі у спілкуванні, вихованні, розвитку спільних дітей: кожної середи з 19:00 до 20:00 год.; І та ІІ неділя місяця з 11:00 год. до 20:00 год.; державні свята та день народження позивача з 18:00 год. до 21:00 год., в решті позовні вимоги просила суд залишити без задоволення. При цьому відповідачка просила суд, врахувати, що зі сторони позивача мали місце ухилення від сплати аліментів на утримання спільних дітей та додаткових витрат на них. Також відповідачка звертала увагу суду, що спільні діти сторін побоюються позивача, оскільки під час спільного проживання позивач вів себе агресивно. На думку сторони відповідача твердження позивача про те, що йому чиняться перешкоди у спілкуванні з дітьми є безпідставними, оскільки вони не підтверджені належними доказами. Крім того, відповідачка категорично заперечила щодо спілкування спільних дітей сторін з дідусем та бабусею на території РФ, проте не заперечує щоб діти спілкувались з ними на території України. 06 лютого 2019р. в підготовчому засіданні стороною позивача було подано відповідь на відзив, в якій сторона зазначила, що відповідачка навмисно не повідомляла позивача про понесення нею додаткових витрат на дітей, з метою звернення в подальшому до суду з відповідним позовом. Крім того, на думку сторони позивача, відповідачкою створюються ситуації, коли спільні діти сторін не можуть бачитись з позивачем, при цьому відповідачкою ігноруються положення ст. ст. 141, 157 СК України. Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019р., здійснено заміну третьої особи Службу у справах дітей Святошинського району на належну третю особу Службу у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2019р., закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та у відзиві на позов, просив суд позов задовольнити, зазначаючи, що діями відповідачки створюються перешкоди у спілкуванні не тільки батькові спільних дітей сторін, а і самим дітям. Відповідачка, в судове засідання не з`явилась, поважності причин неявки не повідомила, заявлені позовні вимоги визнала частково, про що зазначила у відзиві на позов. Представник третьої особи позов підтримав частково, а саме в обсязі, який було визначено Органом опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації у висновку від 31 липня 2019р. № 109/04/40-7048. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2001р., який було розірвано за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016р. (цивільна справа № 756/16202/15-ц). В шлюбу у сторін, [INFO] народився син [PERSON] , а [INFO] народилася донька [PERSON] . Судом встановлено, що після розірвання шлюбу спільні діти сторін проживають разом з відповідачкою. У відповідності з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, а саме: обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, про що йдеться у ст. 150 СК України. За правилами ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За змістом ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України (ч. 1-3) передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з положеннями ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з їх спільними дітьми, при цьому представник третьої особи наголошував, що між сторонами існує конфлікт, з приводу участі позивача у вихованні спільних дітей сторін. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вік дітей, час протягом якого діти не спілкувались з батьком (з часу розірвання шлюбу між сторонами і по теперішній час), а також беручи до уваги висновок Органу опіки та піклування від 31 липня 2019р. № 109/04/40-7048, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні судом встановлено, що відповідачка чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дітьми. З метою захисту прав позивача, а також в інтересах спільних дітей сторін суд вважає, що слід зобов`язати позивачку не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з дітьми. Визначити наступні способи участі позивача у вихованні і спілкуванні з дітьми: - кожного вівторка, четверга, кожної другої суботи місяця, святкові дні (державні свята та дні народження батька) з 17:00 до 21:00 год. за бажанням дітей; - три календарні дні під час осінніх, зимових, весняних канікул та чотирнадцять календарних днів у період літніх канікул за бажанням дітей. В решті вимог позову слід відмовити, оскільки судом враховано вік та розвиток дітей, тривалість відсутності спілкування дітей та батька, а також суд вважає, що спільні діти сторін потребують час для адаптування до нових умов. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,8 грн., і на користь держави в розмірі - 704,8 грн.

Outcome: partial