Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

В квітні 2013 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна, заінтересована особа Орган опіки та піклування Вінницької міської ради. Свою заяву мотивували тим, що [PERSON], [INFO], який є відповідно батьком та колишнім чоловіком заявників, знаходиться на диспансерному обліку в КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. Ющенка» з діагнозом «психічний розлад» та є інвалідом другої групи (довічно) загального психіатричного захворювання. Симптоми його психіатричних розладів спостерігаються з 1983 року. Після скоєння тяжких суспільно-небезпечних дій (умисне вбивство) [PERSON] в 1994 році постановою суду визнаний неосудним та направлений для примусового утримання до психіатричних закладів із суворим наглядом. Так, з 1994 року по 2000 рік [PERSON] перебував на примусовому лікування в Дніпропетровській психіатричній лікарні з суворим режимом нагляду, з 2000 року по 2004 рік перебував на лікуванні у Вінницькій обласній психіатричній лікарні №2 з посиленим режимом, з 2004 року по 2005 рік перебував на лікуванні в Івано-Франківській державній обласній психіатричні лікарні із звичайним режимом, з якої виписаний з діагнозом «параноїдна шизофренія, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, виражений емоційно-вольовий дефект по апато-абулічному типу Рем. «Д»». Крім того, в 1996 році рішенням суду [PERSON] визнаний недієздатним. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи в 2006 році страждає на психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїчної форми і не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В 2007 році рішенням суду [PERSON] поновлено в цивільній дієздатності. Заявники стверджують, що з 2007 року [PERSON] на власний розсуд не проходить періодичних заходів обовязкового характеру та не отримує належного лікування, у звязку з чим стан його здоровя погіршився. [PERSON] агресивно ставиться до оточуючих, не може самостійно вирішувати питання життєво-побутового характеру (залишає увімкненим газ), проявляються маячні розлади, неконтрольовані прояви агресії до сина. Співмешканці вимушені постійно викликати міліцію, а в квітні 2013 року викликалась невідкладна допомога ВОПЛ ім. академіка [PERSON], при цьому [PERSON] заперечує наявність у себе хвороби. За наведеного, заявники просили визнати [PERSON], [INFO], недієздатним (обмежено дієздатним) за результатами проведеної у справі судової-психіатричної експертизи, встановити над [PERSON] опіку та призначити опікуном [PERSON]. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2013 року, задоволено клопотання заявниці [PERSON] та її заява залишена без розгляду (а. с. 77, т. 1). Заявник [PERSON] та його представники, з врахуванням висновку проведеної у справі судово-психіатричної експертизи, в судовому засіданні заяву підтримали, просили визнати [PERSON] недієздатним та вирішити питання опіки над ним. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Вінницької міської ради [PERSON] в судовому засіданні, з врахуванням висновку проведеної у справі судово-псехіатричної експертизи підтримали заяву [PERSON] в частині визнання [PERSON] обмежено дієздатним. Щодо вимоги про встановлення піклування та призначення піклувальника заперечила про її задоволення, адже існує інший порядок. Прокурор Безпалюк А.О., який заявив про свою участь в справі, в судовому засіданні, з врахуванням висновку проведеної у справі судово-психіатричної експертизи, висловив думку про визнання [PERSON] обмежено дієздатним, а в частині вимог про встановлення піклування та призначення піклувальника заперечив, адже існує інший порядок. Заінтересована особа [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечили щодо задоволення заяви. [PERSON] заперечував хворобу, вказав на те, що заява є безпідставною, надуманою та подана у звязку з наявним між колишньою дружиною та сином невирішених питань соціально-побутового характеру, зокрема, сумісного проживання у квартирі, яка перебуває у їх спільній власності. Представник заінтересованої особи [PERSON] зазначив, що відповідно до висновку проведеної у справі судово-психіатричної експертизи наявний у [PERSON] стан істотно впливає на його дії, натомість вказав, що термін «істотно» не визначений у процентному відношенні, а тому неможливо зробити висновок про дієздатність [PERSON] Крім того, зазначив, що наявне у [PERSON] захворювання на даний час перебуває в стадії ремісії, а тому у задоволенні заяви слід відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, проаналізувавши наявні та добуті в ході судового розгляду справи докази, зясувавши фактичні обставини, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON], є сином [PERSON], при цьому останній з 2008 року зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою МКП «ЖЕК №5» від 01 березня 2013 року № 892 (а. с 10, т. 1). За повідомленням Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. [PERSON] від 05.06.2013 року за №2-3310 [PERSON]М з 18.02.2013 року перебуває під диспансерним спостереженням (а.с.91 т.1). [PERSON] є інвалідом другої групи довічно та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою від 02 березня 2009 року сер. МСЕ №0254522 та висновком від 26.05.2011 року (а. с.13, 18 т.1). [PERSON] неодноразово проходив лікування в різних психіатричних закладах, про що свідчать як матеріали справи, так історії хвороб, витребуванні для проведення судово-психіатричної експертизи, здійсненої судовими експертами Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології Міністерства охорони здоровя України та відображені в її результатах. Зокрема, відмічено, що за даними медичної карти стаціонарного хворого №1990/83 [PERSON], останній з 20 серпня 1983 року по 14 жовтня 1983 року перебував у 1 відділенні Івано-Франківської обласної психіатричної лікарні №1, куди був госпіталізований у супроводі міліції у звязку із підозрою у крадіжці, з попереднім діагнозом: шизофренія, циркулярна форма, гіпоманіакальний синдром з параноїдними висловлюваннями. Заключний діагноз: маніакально-депресивний психоз, маніакальна фаза, маніакальний синдром. З 14 листопада 1989 року по 22 грудня 1989 року [PERSON]М перебував на стаціонарному лікуванні у 21 відділенні Вінницької психіатричної лікарні. Заключний діагноз: гостра параноїдна реакція. Під час вказаної госпіталізації була проведена стаціонарна судово-психіатрична експертиза відповідно до висновку якої, питання дієздатності вирішити не є можливим у звязку із короткочасністю перебування у відділенні (медична карта стаціонарного хворого №11888). З 29 липня 1992 року по 18 вересня 1992 року перебував на лікуванні у тому самому відділенні з діагнозом при госпіталізації: шизофренія, параноїдна форма. Заключний діагноз: затяжний реактивний стан, депресивно-параноїдний синдром (медична карта стаціонарного хворого №7318). 28 березня 1994 року [PERSON]М був заарештований за вчинення злочину, передбаченого ст.94 КК України ( в редакції 1960 року) та направлений на лікування до психіатричної лікарні, що підтверджується інформацією, наданою управлінням інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України у Вінницькій області від 17 січня 2014 року №8/76 (а. с.15, т.2). В травні 1994 року [PERSON]М проходив стаціонарну судово-психіатричну експертизу у Вінницькій психоневрологічній лікарні ім. академіка [PERSON]. Висновок експертизи: шизофренія, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує примусового лікування у психіатричній лікарні із суворим наглядом (а. с. 236-238, т.1). Постановою Староміського районного суду міста Вінниці 17 серпня 1994 року до [PERSON]М застосовані примусові заходи медичного характеру поміщення до психіатричної лікарні із суворим наглядом, у звязку із скоєнням суспільно небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачення ст. 94 КК України вбивство (а. с. 19, т.1). З 22 жовтня 1994 року по 15 червня 2000 року [PERSON]М перебував на примусовому лікуванні в Українській психіатричній лікарні із суворим наглядом. Заключний діагноз: шизофренія, параноїдна форма з безперервно - прогредієнтним типом перебігу, з вираженим дефектом за змішаним типом (медична карта стаціонарного хворого №192). Під час перебування у зазначеній лікарні на підставі ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці від 27 листопада 1995 року проведена судово-психіатрична експертиза у цивільній справі про визнання [PERSON]М недієздатним. Діагноз: шизофренія параноїдна, нападоподібний перебіг; за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 15 лютого 1996 року [PERSON]М визнаний недієздатним (а. с.20, т.1). На підставі постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2000 року про заміну примусових заходів медичного характеру, [PERSON]М переведений з Української психіатричної лікарні із суворим наглядом до 1 відділення (з посиленим наглядом) Вінницької обласної психіатричної лікарні №2, де перебував на примусовому лікуванні з 15 червня 2000 року по 11 червня 2004 року. Заключний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервно - прогредієнтний тип перебігу, виражений змішаний тип дефекту (медична карта стаціонарного хворого №1007). На підставі постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 21 травня 2004 року [PERSON]М переведений до 1 відділення Івано-Франківської державної обласної психіатричної лікарні №1, де перебував на примусовому лікуванні з 12 червня 2004 року по 29 квітня 2005 року. На підставі постанови Івано-Франківського міського суду від 08 квітня 2005 року примусові заходи медичного характеру відносно [PERSON]М скасовані (а. с. 21, т.1) та останній виписаний з лікувального закладу із заключним діагнозом: параноїдна шизофренія, безперервно - прогредієнтний тип перебігу, виражений емоційно-вольовий дефект по апато-абулічному типу, ремісія D (медична карта стаціонарного хворого №1249/2004). Як відмічає експерт, виходячи з аналізу медичної карти стаціонарного хворого №12381, [PERSON] з 02 грудня 2005 року по 09 грудня 2005 року перебував на стаціонарному лікуванні у 21 відділенні ВОПЛ ім. академіка О.І [PERSON], куди звернувся самостійно у звязку із погіршення психічного стану. Після комісійного огляду виписаний із заключним діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг. 13 грудня 2005 року [PERSON]М самостійно звернувся до Обласного клінічного психоневрологічного диспансеру М. Івано-Франківськ з приводу переосвідування МСЕК. 20 грудня 2005 року оглянутий ЛКК підтверджено діагноз: параноїдна шизофренія, безперервно - прогредієнтний тип перебігу, виражений емоційно-вольовий дефект по апато-абулічному типу. 08 червня 2006 року [PERSON]М проходив амбулаторну судово-психіатричну експертизу у ВОПЛ ім. академіка О.І [PERSON] у цивільній справі про поновлення його дієздатності відповідно до висновку якої, останній потребує проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи. З 09 червня 2006 року по 06 липня 2006 року [PERSON]М проходив стаціонарну судово-психіатричну експертизу у ВОПЛ ім. академіка О.І [PERSON] по вищевказаній цивільній справі. Висновок експертів: шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 239-240, т.1). 18 жовтня 2007 року [PERSON]М на підставі ухвали Вінницького районного суду Вінницької області проходив амбулаторну судово-психіатричну експертизу у ВОПЛ ім. академіка О.І [PERSON] у цивільній справі за заявою [PERSON] (опікуна), яка діє в інтересах [PERSON], про поновлення його дієздатності. Висновок експертів: шизофренія, параноїдна форма в стані ремісії; може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а. с 241-243, т.1). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 09 листопада 2007 року [PERSON]М поновлений у дієздатності. Рішення набрало законної сили 10 грудня 2007 року (а. с.30, т.1). З 24 грудня 2008 року по 13 січня 2009 року [PERSON] у добровільному порядку перебував на стаціонарному лікуванні в 1 відділенні Івано-Франківської державної обласної психіатричної лікарні №1 на переобстеження на МСЕК. Діагноз: параноїдна шизофренія, безперервно - прогредієнтний тип перебігу, виражений емоційно-вольовий дефект по змішаному типу, ремісія D (медична карта стаціонарного хворого № 2565/08). Відповідно до довідки від 02 березня 2009 року сер. МСЕ №0254522 [PERSON]М, [INFO], є інвалідом другої групи довічно (а. с.13, т.1) та потребує постійного стороннього догляду (а.с. 18 т.1). 13 лютого 2013 року до ЄРДР за № 12013010380000565 внесено відомості про кримінальне правопорушення відносно [PERSON] про погрози розправою колишній дружині [PERSON] та розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 129 КК України, що підтверджується повідомленням 1-ого відділу міліції ВМВ УМВС у Вінницькій області від 28 лютого 2013 року № Ш-6 (а. с. 33). Крім того, за повідомленнями 1-ого відділу міліції ВМВ УМВС у Вінницькій області від 06 березня, 28 травня та 25 жовтня 2013 року неодноразово розглядались звернення [PERSON] з приводу неправомірних дій з боку [PERSON] та [PERSON] (а. с. 146-149, т. 1), а в лютому 2013 року заява [PERSON] з приводу неправомірних дій [PERSON] (а.с.103-110, т.1). За повідомленням, зокрема, міської клінічної лікарні №3 м. Вінниці від 17 червня 2013 року № 420, [PERSON] в період часу з 09 листопада 2007 року по 17 червня 2013 року на стаціонарному лікуванні не перебував (а. с. 94, т. 1), не перебуває на обліку у психіатра та не звертався за допомогою до Вінницької центральної районної клінічної лікарні (довідка від 12 вересня 2014 року № 671 (а. с. 111, т. 2). [PERSON] не знаходиться на обліку в психіатричному кабінеті Городенківської центральної районної лікарні Івано-Франківської області, що підтверджується довідкою від 12 вересня 2014 року №871/01-09 (а. с. 122, т. 2). Не перебуває останній і на диспансерному наркологічному обліку та не звертався за медичною допомогою до Комунального закладу «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» (довідка від 15 січня 2014 року №1/1-17 (а. с. 28, т. 2). Відповідно до характеристики від 14 січня 2014 року № 28, наданої МКП «ЖЕК №5», за час проживання мешканця [PERSON] скарг від сусідів та мешканців будинку не поступало. Зі слів сусідів характеризується позитивно (а. с. 13, т. 2). Крім того, матеріали справи містять характеристику на [PERSON], надану Вінницькою обласною організацією «ВО Батьківщина» від 10 липня 2014 року, відповідно до якої, [PERSON] під час перебування в рядах членів партії з березня 2008 року проявив себе з позитивної сторони, дисциплінований, сумлінний, ініціативний та принциповий, по характеру спокійний, врівноважений, ввічливий та тактовний у спілкуванні із громадянами (а. с. 98, т. 2). У вказаній справі ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 серпня 2013 року призначена судово-психіатрична експертиза, проведення якої доручено судовим експертам Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. академіка [PERSON] (а. с. 119, т. 1). Відповідно до акту № 256 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 02 вересня 2013 року, за відсутності тривалого спостереження за психічним станом [PERSON] в стаціонарі, для обєктивного визначення стану його психічної діяльності потребує проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи (а. с. 128-130, т. 1). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2013 року у справі призначено повторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології Міністерства охорони здоровя України, з витребування цілого ряду медичних документів (а. с. 154, т. 1). Відповідно до акту № 7 судово-психіатричної експертизи від 21 травня 2014 року, для відповіді на питання, які поставлені на вирішення експертизи, а саме: на яке психічне захворювання страждає [PERSON] та чи може внаслідок хвороби розуміти значення своїх дій та керувати ними, останній потребує проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи (а. с. 67-81, т. 2). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 липня 2014 року у справі призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології Міністерства охорони здоровя України (а. с. 102, т. 2). Відповідно до акту № 18 судово-психіатричної експертизи від 10 липня 2015 року, під час обстеження [PERSON] не виявив ознак психотичних розладів та інтелектуального зниження. Разом з тим, у нього зберігається певна дефіцитарна симптоматика: неглибокі порушення мислення, нерізке емоційне сплощення зі збідненістю переважно у сфері вищих емоцій на фоні неповного критичного ставлення до свого стану. Вказані психопатологічні особливості істотно обмежують здатність повно та чітко усвідомлювати значення своїх дій та здійснювати усвідомлений вольовий контроль своєї поведінки. За висновком експертизи [PERSON] у теперішній час виявляє психічний розлад у формі параноїдної шизофренії у стані ремісії, наявний психічний розлад у теперішній час істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а. с. 193-211, т. 2). Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦК України, суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Заявник, звертаючись до суду, просить визнати [PERSON] недієздатним. Суд враховує, що [PERSON] з 2009 року є інвалідом другої групи довічно та потребує постійного стороннього догляду, при цьому інвалідність встановлена у звязку із наявним у нього психічним захворюванням, що підтверджено наявними доказами у справ. Крім того, відповідно до акту проведеної у справі судово-психіатричної експертизи від 10 липня 2015 року підтверджено, що на теперішній час [PERSON] виявляє психічний розлад у формі параноїдної шизофренії у стадії ремісії. Разом з тим, суд бере до уваги, що відповідно до зазначеного висновку експертизи від 10 липня 2015 року наявний у [PERSON] психічний розлад у теперішній час істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що відповідно до положень ст. 36 ЦК України є підставою для обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, а не для визнання особи недієздатною. Суд звертає увагу на те, що дана справа розглядається в порядку окремого провадження відповідно до положень розділу IV ЦПК України. При цьому ч. 3 ст. 235 ЦПК України встановлено, що зазначена категорія справ розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Тобто суд при розгляді таких категорій справ не звязаний межами заявлених вимог заявника. А тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [INFO], слід визнати обмежено дієздатним, зважаючи, що матеріалами справи підтверджено, що [PERSON]М страждає на психічний розлад, який істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Суд не погоджується із твердженням представника заінтересованої особи [PERSON] стосовно невизначеності меж поняття «істотний» в акті судово-психіатричної експертизи щодо психічного стану [PERSON], адже ст. 36 ЦК України встановлено, що умовою для обмеження цивільної дієздатності фізичної особи є наявність психічного розладу, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а саме до такого висновку і дійшли судові експерти, про що зазначено в акті від 10 липня 2015 року. Щодо вимоги заявника про призначення опіки та призначення його опікуном [PERSON], то суд зазначає наступне. Відповідно до положень цивільного законодавства над особами, цивільна дієздатність яких обмежена встановлюється піклування, а не опіка. Відповідно до ст. ст. 59, 60 ЦК України, піклування встановлюється, зокрема над фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 березня 1972 року №3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним», рішення суду в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним повинно відповідати вимогам ст. 203 ЦПК. В резолютивній частині рішення слід зазначати лише висновок суду про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним або про відмову в задоволенні заявлених про це вимог. Вирішення інших питань (наприклад, про призначення опікуна або піклувальника) до компетенції суду не входить. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволені вимоги [PERSON] про призначення опіки та призначення його опікуном [PERSON] слід відмовити. Заявнику слід звернути увагу, що законодавством встановлений інший порядок призначення опіки чи піклування, зокрема за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 3 ст. 79, ч. 2 ст. 86 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз. Кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи.\~ Відповідно до калькуляції вартості комісійних судово-психіатричних експертиз відносно [PERSON] їх розмір становить 8570,00 грн. (а. с. 212, т.2). Враховуючи, що судово-психіатрична експертиза у справі призначалась за клопотанням заявника, останній в судовому засіданні не заперечував щодо проведення її оплати, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології 8570 грн. на відшкодування витрат на проведення судових експертиз. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 30, 36, 59, 60 ЦК України,

Outcome: partial