Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

В липні 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивачі, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просили суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення [PERSON] та [PERSON] у квартиру [ADDRESS]. Позив обґрунтований наявністю перешкод з боку позивача у користуванні житлом, що належить їм на праві спільної власності. В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позов та просили його задовольнити. Після наданих в судовому засіданні пояснень та закінчення стадії дослідження доказів по справі позивачі та їх представник уточнили позовні вимоги та в судових дебатах просили вселити їх в меншу кімнату спірної квартири. В судовому засіданні відповідач заперечував відносно задоволення позову, зазначивши, що [PERSON] являється його дружиною, вона оформила на себе побудований ними будинок в селі Бакумівка, а спірна квартира належала його батькові, тому він не бажає щоб дружина вселялась в квартиру, оскільки не довіряє їй. Крім того, відповідач підтвердив, що 22.09.2017 року він не надав позивачам ключі від спірної квартири. Третя особа в судовому засіданні просила задовольнити позов, пояснивши, що вона не претендує на свою частку у квартирі та хотіла б щоб нею користувалась її матір, однак батько не допускає позивачів до спірної квартири. Заслухавши пояснення позивачів, їх представника, відповідача та третьої особи, а також дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивачам, відповідачу та третій особі на праві спільної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № 18789 від 14.05.1997 року. У спірній квартирі зареєстровані сторони по справі (позивачі та відповідач), що вбачається з копії довідки № 4293 від 20.12.2016 року Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради. З наданих на запит суду Білоцерківським відділом поліції матеріалів перевірки № 32531 за зверненням [PERSON] вбачається про наявність звернень позивачів до відділу поліції 22.09.2017 року з проханням притягнути [PERSON] до відповідальності, оскільки він не дає ключі та вільного доступу до квартири. За результатами вказаних звернень інспектором Білоцерківського ВП ГУНС в Київській області винесено письмове попередження [PERSON] про недопущення в подальшому порушень громадського порядку та вчинення будь-яких протиправних дій по відношенню до [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] надала покази в якості свідка, в яких зазначила, що відповідач являється її чоловіком та з травня 2016 року він не допускає її до спільної квартири та змінив замки, з цього приводу в 2017 році вона викликала працівників поліції. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала покази про те, що третя особа [PERSON] являється її сусідкою. Вікна її (свідка) квартири виходять на вхідні двері підїзд будинку, тому їй відомо, що позивач [PERSON] на даний час проживає у [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав покази про те, що він з [PERSON] намагався в 2017 році потрапити до її квартири, при цьому відповідач їм повідомив, що допустить їх до квартири, але після того як вона піде, він замінить замки до квартири. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України). Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством (ст. 155 ЖК). Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини зазначені в позовній заяві, а доказів на їх спростування суду не надано. Крім того, відповідач в судовому засіданні підтвердив, що відмовився 22.09.2017 року надати позивачам ключі від квартири, а також заперечує щодо проживання в ній [PERSON], оскільки не довіряє їй. Таким чином, право позивачів як співвласників житлового приміщення на проживання в ньому підлягає захисту. Згідно правил ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за пять днів до початку першого судового засідання у справі. Враховуючи ту обставину, що позивачі та їх представник після дослідження судом доказів по справі позовні вимоги визначили, як вселення у конкретну кімнату спірної квартири, тому суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог в частині усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення позивачів у спірну квартиру, оскільки така зміна (уточнення) позовних вимог на вказаній стадії розгляду справи суперечить положенням ч. 3 ст. 49 ЦПК України. Слід зазначити, що спір про встановлення порядку користування квартирою між її співвласниками може бути вирішений судом у встановленому законом порядку шляхом предявлення окремого позову. Доводи відповідача зводяться до незгоди із спільним проживанням з позивачами та не спростовують встановлених судом обставин по даній справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню 640 грн. сплаченого нею судового збору.

Outcome: partial