Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

В листопаді\~2019\~року ТОВ\~«Грін Фактор»\~звернулося до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 05 грудня 2018 року між ТОВ «Лайм Кеш» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №ВХ-00017593, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,0% від сум наданого кредиту за кожен день користування ним та зобов`язався повернути зазначену суму кредиту та сплатити проценти за користування ним в розмірі та порядку, визначених договором. 28 грудня 2018 року між ТОВ «Лайм Кеш» та ТОВ «Грін Фактор» був укладений договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Лайм Кеш» відступило ТОВ «Грін Фактор» право вимоги, зокрема, за вказаним кредитним договором, укладеним із [PERSON] . Однак відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 14 листопада 2019 року у нього виникла заборгованість у розмірі 67064,90 грн., із яких: 7000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 2240,00 грн. - заборгованість по прострочених відсотках; 57575,00 грн. пеня; 249,90 грн. сума 3% річних від простроченої суми, які були нараховані позивачем відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Оскільки у добровільному порядку відповідач вказаний розмір заборгованості не повернув, позивач просив стягнути її з відповідача на його користь у судовому порядку, а також стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. Згідно з ухвалою судді від 17 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги та не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином та викликався в судове засідання через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки він суд не повідомив. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 грудня 2018 року між ТОВ «Лайм Кеш» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №ВХ-00017593 про надання споживчого кредиту у розмірі 7000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,0% від сум наданого кредиту за кожен день користування ним. 28 грудня 2018 року між ТОВ «Лайм Кеш» та ТОВ «Грін Фактор» укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «Лайм Кеш» відступило ТОВ «Грін Фактор» право вимоги за договором №ВХ-00017593 від 05 грудня 2018 року, укладеним з позичальником [PERSON] . Відповідно до ст.\~526,\~530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 1046\~ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно положень ст.ст.1049,1050,1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За правилами ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.\~612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~611\~ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як з`ясовано судом, кредитодавець повністю виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, що підтверджується видатковим касовим ордером від 05 грудня 2018 року про надання грошових коштів в сумі 7000 грн. відповідачу [PERSON] , тоді як останній порушив умови договору та свої зобов`язання за договором не виконав. Так, відповідно до детального розпису сукупної вартості кредиту, який є додатком №1 до кредитного договору №ВХ-00017593 від 05 грудня 2018 року, відповідач повинен був сплатити до 20 грудня 2018 року 9240,00 грн., з яких 7000,00 грн. - платіж по кредиту та 2240,00 грн. - платіж по відсотках. Однак з моменту отримання кредиту відповідачем [PERSON] не було сплачено жодної суми, а тому відповідачем відповідно до п.1.3 кредитного договору йому було нараховано відсотки за період з 05 по 20 грудня 2018 року в сумі 2240 грн. Крім того, позивачем у відповідності до п. 5.1 кредитного договору було нараховано відповідачу пеню за період з 21 грудня 2018 року по 14 листопада 2019 року у розмірі 57575,00 грн., а також у відповідності до ст.\~625\~Цивільного кодексу\~України обраховано 3% річних від простроченої суми у розмірі 249,90 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 19 листопада 2019 року склав 67064,90 грн., із яких: 7000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 2240,00 грн. - заборгованість по прострочених відсотках; 57575,00 грн. пеня; 249,90 грн. сума 3% річних. Жодних сумнівів щодо правильності наведеного розрахунку заборгованості у суду немає, будь-яких належних та допустимих доказів на спростування чи заперечення вказаних обставин стороною відповідача не подано. При цьому, судом також враховується, що в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні дані про те, що відповідач вживав заходів для належного виконання зобов`язання по даному правочину, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з його вини. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені позивачем докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, а тому позовні вимоги ТОВ «ГРІН ФАКТОР» про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved