Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності. Ухвалою суду від 4 грудня 2015 року до участі у справі було залучено в якості співвідповідача [PERSON]. Позивач вказує на те, що 26 червня 2001 року він придбав у відповідачів квартиру [ADDRESS], уклавши договір купівлі - продажу, який був зареєстрований на УБ «Південь» за № 2389. При укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов, але від нотаріального посвідчення договору сторони відмовились. Посилаючись на викладене, позивач просив про визнання договору купівлі-продажу вказаної квартири дійсним та визнання за ним право власності на спірну квартиру. В судому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися судом належним чином. У відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. 26 червня 2001 року укладений письмовий договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені, а також від імені свого сина [PERSON], продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Сторони повністю виконали всі суттєві умови договору, за яким відповідачі передали зазначену квартиру у власність позивача, а останній прийняв нерухоме майно і сплатив за нього певну грошову суму. Даний договір було зареєстровано на Універсальній біржі «Південь» за № 2389 в журналі реєстрації біржових угод з нерухомим майном 26 червня 2001 року. Згідно архівного витягу з рішення Ленінського районного виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 74 від 8 червня 2001 року [PERSON] надано дозвіл продати спірну квартиру від імені [PERSON], [INFO] з урахуванням інтересів його інтересів. Придбану за договором квартиру [ADDRESS] позивач зареєстрував на праві власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації (реєстровий № 18142) 31 серпня 2001 року, а також зареєстрував своє місце проживання в квартирі. Як слідує з паспорту позивача, він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 28 листопада 2001 року. . У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, та п.4 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 р. «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (з внесеними змінами), якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] про визнання спірного договору дійсним є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки згідно зі ст.ст. 328 та 655 ЦК України у позивача [PERSON] виникло право власності квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, тому у визнанні права власності позивача на зазначену квартиру в судовому порядку немає необхідності.

Outcome: partial