Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

В листопаді 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 11 січня 2016 року помер її дідусь [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташоване по вул. Молодіжна, № 24 в с. Форосна Новоселицького району та на земельні ділянки для ведення індивідуального жилого будівництва та особистого селянського господарства за вказаною адресою. Вона як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняла спадщину. Однак, оскільки при житті спадкодавець загубив оригінал свідоцтва на право власності на нерухоме майно та державних актів на земельні ділянки, вона не може оформити на себе право власності на вказане спадкове майно. Просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння та земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачі будучи належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи в судове засідання не зявилися та не повідомили суд про причини своєї неявки. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був власником домоволодіння, яке розташоване по вул. Молодіжна, № 24 в с. Форосна Новоселицького району та земельних ділянок за вказаною адресою для ведення індивідуального жилого будівництва площею 0,25 га та особистого селянського господарства площею 0,2327 га, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31 серпня 2011 року, виданого та завіреного Новоселицьким КБТІ, а також наявними у справі витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Після смерті [PERSON] 11 січня 2016 року відкрилася спадщина на все вказане нерухоме майно. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до заповіту, який був складений 08 квітня 2010 року та посвідчений секретарем Фороснянської сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповів позивачці [PERSON] все своє майно. Позивачка як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті [PERSON] прийняла своєчасно, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у звязку із смертю спадкодавця та втратою правовстановлюючих документів на нерухоме майно, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за заповітом та своєчасно прийняла спадщину, інші спадкоємці спадщину не прийняли, то право власності на домоволодіння та земельні ділянки слід визнати за нею в порядку спадкування після смерті [PERSON]. На підставі ст.ст. 328, 1218, 1223, 1225, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved