Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

В листопаді 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 27.04.2007 року, укладеного між позивачем та [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 11000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку із порушенням умов кредитного договору [PERSON] має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в загальному розмірі 6801,28 грн., яка складається із тіла кредиту в розмірі 3696,09 грн., відсотків за користування кредитом в розмірі 3105,19 грн. Позичальник [PERSON] помер 05 серпня 2016 року та із заявою про прийняття спадщини після її смерті звернулась [PERSON]. У зв'язку з наведеним вище позивач просить стягнути з [PERSON], як спадкоємця [PERSON], заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 6801,28 грн., яка складається із тіла кредиту в розмірі 3696,09 грн., відсотків за користування кредитом в розмірі 3105,19 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 23 листопада 2018 року відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням учасників справи. Представник позивача до суду не прибув, у позовній заяві просить розглянути справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про дату та місце розгляду справи сповіщений належним чином, відзив на позовну заяву до суду не подав, до суду не зявився, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 27 квітня 2007 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника [PERSON] та Умов та Правил надання банківських послуг, з якими його під час укладання договору було ознайомлено, що [PERSON] засвідчив особистим підписом 27 квітня 2007 року. Як вбачається із матеріалів справи, АТ «КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 19) Договір є зобов'язанням і, відповідно, підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зі змісту зобов'язань, вбачається, що між сторонами у справі виникли відносини з приводу надання банківських послуг, а саме відкриття платіжної картки «Універсальна». Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054 ЦК є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно умов договору та вимог закону. Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). 05 серпня 2016 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. (а.с. 56) У зв'язку із неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань за наданим позивачем розрахунком, станом на дату смерті [PERSON] утворилася заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 6801,28 грн., яка складається із тіла кредиту в розмірі 3696,09 грн., відсотків за користування кредитом в розмірі 3105,19 грн. та судові витрати по справі. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Із матеріалів справи вбачається, що 25 вересня 2017 року АТ КБ «ПриватБанк» була направлена претензія кредитора до Другої криворізької нотаріальної контори на загальну суму 9231,21 грн. (а.с. 57-59) Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються і підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України, за змістом яких спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Як убачається із повідомлення Другої Криворізької нотаріальної контори (а.с.60), наданого за запитом позивача, 21 лютого 2017 року спадкоємцю померлого [PERSON], а саме дружині [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, а також повідомлено про необхідність сплати боргу у сумі 9231,21 грн. на користь АТ КБ «ПриватБанк». 08\~грудня 2017\~року АТ\~КБ «ПриватБанк»\~направлено на\~адресу спадкоємця [PERSON] лист-претензію про погашення заборгованості спадкодавця [PERSON] (а.с. 61-64) У відповідності до ч. 3 ст. 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право предявити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається із матеріалів справи позивач дізнався 02.11.2017 про прийняття спадщини [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON] та 08 грудня звернувся із листом-претензією до спадкоємця, що вказує на пред'явлення банком вимоги до спадкоємця боржника у строки, передбачені ч.3 ст. 1281 ЦК України. Визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд, враховуючи розрахунок заборгованості, який перевірено та приймається судом, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 27 квітня 2007 року, станом на 05 серпня 2016 року - день смерті боржника [PERSON] у загальному розмірі 6801,28 грн., яка складається із тіла кредиту в розмірі 3696,09 грн., відсотків за користування кредитом в розмірі 3105,19 грн. Суд зауважує на тому, що згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. За таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 27 квітня 2007 року, станом на 05 серпня 2016 року - день смерті боржника [PERSON] у загальному розмірі 6801,28 грн., яка складається із тіла кредиту в розмірі 3696,09 грн., відсотків за користування кредитом в розмірі 3105,19 грн. в межах вартості майна, одержаного у спадщину, відповідно до ч.1 ст. ст. 1282 ЦК України. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплату судового збору, пропорційно від задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 1762,00 грн. (а.с. 1) На підставі викладеного,

Outcome: approved