Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому [PERSON], [PERSON] та [PERSON] просили визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року за кожним по 1/6 частині житлового будинку, що розташований по [ADDRESS]; [PERSON] просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований по [ADDRESS]. Представник позивачів за довіреністю [PERSON] надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу без представника міської ради (а.с.59). Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується актовим записом № 11 від [INFO] року Руновщинської сільської ради Зачепилівського району Харківської області в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] виданому [INFO] року (а.с.25). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS]. Заповіту спадкодавець не складав. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] єдиними спадкоємцями є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які у встановлений законом строк, звернулися до державного нотаріуса Зачепилівської державної нотаріальної контори Терещенко Л.О. з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. Але, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок, державним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на будинок та рекомендовано звернутися до суду, що підтверджується постановами про відмову вчинені нотаріальної дії від 17 жовтня 2014 року (а.с.22,23,24). Судом встановлено, що з 20 листопада 1970 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується актовим записом № 176 в свідоцтві про одруження серії [NUMBER] (а.с.21). від шлюбу народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 21 липня 1992 року шлюб між подружжям [PERSON] був розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 44 від 21 липня 1992 року (а.с.21). Згідно рішення виконкому Дніпропетровської районної ради № 58 від 10 лютого 1971 року [PERSON] було відведено під індивідуальне будівництво земельну ділянку та надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці під [ADDRESS] площею 800 кв.м. (а.с.41). На підставі вищевказаного рішення 15 лютого 1971 року був укладений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, посвідчений 24 лютого 1971 року Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-2634 (а.с.42). У 1984 році, на підставі договору про безстрокове користування земельною ділянкою від 24 лютого 1971 року, [PERSON] та [PERSON], побудували житловий будинок [ADDRESS] Дніпропетровської області. 15 жовтня 1992 році за № 117, був складений акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію житлового будинку по [ADDRESS] але даний акт в БТІ Дніпропетровського району не був зареєстрований. За життя наш [PERSON] не отримав на своє ім'я свідоцтво про право власності на належне йому нерухоме майно, що підтверджується довідкою виданою КП «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» ДОР» від 22 серпня 2014 року № 1343/14, в якій зазначено, що право власності на даний житловий будинок не зареєстроване (а.с.40). З роз'яснень наданих державною архітектурно-будівельною інспекцією України в Листі № 40-12-2409 від 01.09.2011 року «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992 року» вбачається, що 05.08.1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва Постановою КМУ від 05.08.1992 року № 449, тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. Крім того, з листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-19-5376 від 30.07.2012 року «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» видно, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На теперішній час є чинним Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91, в редакції від 13.06.2012 року. Згідно з п.1.1, п.3.1 Порядку передбачається прийняття в експлуатацію усіх закінчених будівництвом об'єктів, збудованих до 31.12.2009 року без дозволу на виконання будівельних робіт, заяви про прийняття в експлуатацію яких подано до 31.12.2012 року, за винятком закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них. За приписами абзацу 2 п.3.1 Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Таким чином, на час будівництва та завершення будівництва будинку (згідно Технічного паспорту - 1984 року), що є предметом спору, реєстрація права власності на нього не вимагалась. В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: «Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення». Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпоряджання цим майном. Відповідно до ст. 63 СК України, чоловік та дружина мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, їх частки визнаються рівними. Оскільки житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами подружжя [PERSON] будували разом за сумісні кошти, у шлюбі, то кожному з подружжя належить по 1/2 частині даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Отже, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами були спільною сумісною власністю подружжя - [PERSON] та [PERSON], тобто їх частки у цьому майні були рівними - по 1/2 частці у кожному з подружжя. Тому спадщина після смерті [PERSON] відкрилася на 1/2 частину житлового будинку, що розташований по [ADDRESS]. За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на спірний будинок, зв'язку з чим його діти не мають можливості скористатися належним їм правом на отримання спадщини. Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює спадкове право [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вони не мають можливості оформити свої спадкові права, оскільки спадкодавцем [PERSON] за життя не оформлено правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року за кожним по 1/6 частині житлового будинку, що розташований по [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved