Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

В поданій 19 травня 2017 року заяві заявниця зазначає, що вона є донькою [PERSON], який був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO]. При цьому після початку проведення в квітні 2014 року антитерористичної операції на території Луганської області [PERSON] був взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа і проживав в [INFO]. В грудні 2016 року [PERSON] поїхав до м.Брянка Луганської області, щоб перевірити цілісність свого будинку та майна, та у звязку з поганим станом свого здоровя залишився проживати за місцем своєї реєстрації в м. Брянка Луганської області, яке в дійсний час знаходиться на тимчасово не підконтрольній території України. 28 грудня 2016 року [PERSON] помер внаслідок перенесеного мозкового інсульту, про що Брянківською центральною міською багатопрофільною лікарнею 29 грудня 2016 року було видано лікарське свідоцтво про смерть № 168, після чого [PERSON] був похований на одному з кладовищ м.Брянка Луганської області. 18 травня 2017 року заявниця, яка є громадянкою України та бажала зареєструвати смерть свого батька згідно українського законодавства, звернулася до Попаснянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області із заявою про державну реєстрацію смерті [PERSON], але у здійсненні такої державної реєстрації їй було відмовлено, оскільки заявницею на підтвердження факту смерті свого батька був наданий документ, який був виданий медичним закладом на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Посилаючись на вищенаведені обставини, заявниця в поданій заяві просить суд встановити факт смерті [PERSON], який помер 28 грудня 2016 року в м. Брянка Луганської області, так як встановлення факту смерті необхідно заявниці для отримання допомоги на поховання та оформлення права на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] Справу просила розглянути без її участі. Представник зацікавленої особи Попаснянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Луганській області згідно наданої письмової заяви справу просив розглянути без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним заяву задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Із наданих заявником письмових доказів судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, із наданих заявником письмових доказів судом встановлено, що заявниця є громадянкою України, зареєстрована та проживає за адресою [INFO], що підтверджується довідкою від 18.11.2016 р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи заявника (а.с.3). При цьому заявниця дійсно є дочкою [PERSON], що підтверджується відповідними копіями правовстановлюючих документів копією свідоцтва про народження заявниці (а.с.4), копією паспорта померлого [PERSON] ( а.с.5), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.6), згідно якої заявниці після реєстрації шлюбу з [PERSON] 12 вересня 1981 року присвоєно прізвище «Чулкова» . Також судом із наданих заявником письмових доказів було встановлено, що [PERSON]за життя був зареєстрований та постійно проживав за адресою [INFO]. При цьому після початку проведення в квітні 2014 року антитерористичної операції на території Луганської області [PERSON] проживав в [INFO]. В грудні 2016 року [PERSON] поїхав до м.Брянка Луганської області та залишився проживати за місцем своєї реєстрації в смт. Южна Ломуватка Луганської області, яке в дійсний час знаходиться на тимчасово не підконтрольній території України. При цьому, 28 грудня 2016 року [PERSON] помер внаслідок перенесеного мозкового інсульту, про що Брянківською центральною міською багатопрофільною лікарнею 29 грудня 2016 року було видано лікарське свідоцтво про смерть №168 (а.с.6). Крім того, судом встановлено, що 18 травня 2017 року заявниця звернулася до Попаснянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області із заявою про державну реєстрацію смерті [PERSON], але у здійсненні такої державної реєстрації їй було відмовлено, що підтверджується відповідними доказами на а.с.9. Враховуючи вищенаведені встановлені судом фактичні обставини по справі, суд зазначає наступні вимоги діючого законодавства України та норми міжнародного законодавства. Так, відповідно до ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території і такі справи розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню, у звязку з чим копія такого рішення негайно після його проголошення видається особам, які брали участь у справі, або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи. Крім того, питання реєстрації смерті певної особи регулюється Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р., а також деякими міжнародними правовими актами. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Отже, вказаний закон не містить спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на тимчасово не підконтрольній Україні території, що при таких обставинах унеможливлює державну реєстрацію смерті певної особи в позасудовому порядку. Також, суд зазначає, що відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів кожен чинний договір є обовязковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі обєкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками. При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобовязані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». За цих обставин надані заявником медичні документи, а саме лікарське свідоцтво про смерть [PERSON], суд вважає як відповідний та належний доказ, який дійсно підтверджує факт смерті [PERSON], не дивлячись на те, що медична установа, яка видала ці документи, знаходиться на території м. Брянка Луганської області, яке тимчасово не контролюється органами державної влади України. А тому, враховуючи вищенаведені обставини у сукупності, суд вважає заявлені заявником вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р.,

Outcome: approved