Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

В листопаді 2020 року позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого зазначила наступне. [INFO] померла баба позивача - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя спадкодавцем [PERSON] було складено заповіт, яким [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла своїй онуці - [PERSON] , усі свої права, які їй належать на момент складання заповіту, а також ті права, які можуть належати їй у майбутньому, та усе своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось. На момент смерті [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] , була зареєстрована її донька - [PERSON] . Позивач [PERSON] зазначає, що в передбачений законом строк вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Крім того, рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 21.07.2016 по справі 420/542/16-ц за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №015193 від 19.08.2004. Разом з тим, частину спадкового майна у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 8,00 умовних кадастрових гектари із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Танюшівське» с. Танюшівка Новопсковського району Луганської області, що належало померлому [INFO] [PERSON] , позивач не має можливості оформити належним чином, оскільки [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] у відповідності до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, проте, за життя не оформила спадкових прав. Позивач зазначає, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061905, виданий на ім`я [PERSON] у неї відсутній, у зв`язку з чим державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори Ченакал О.Є. позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на вказану вище земельну ділянку. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 8,00 умовних кадастрових гектари із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Танюшівське» с. Танюшівка Новопсковського району Луганської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061905, виданого на ім`я [PERSON] . Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 23.11.2020 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 22.12.2020. 07.12.2020 від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просила суд провести розгляд справи без її участі. 22.12.2020 до суду надійшло пояснення від Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, в якому представник третьої особи зазначив, що [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061905, про що у Книзі реєстрації видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Танюшівське» було зроблено запис за №317 від 20.05.1997 та особистий підпис власника. Державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі вищевказаного сертифікату [PERSON] не отримував. На підставі викладеного, представник третьої особи просив суд прийняти законне, обґрунтоване рішення за даним позовом, розгляд справи здійснювати без участі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 22.12.2020 оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 22.01.2021, у зв`язку з частковим задоволенням клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 22.01.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду на 16.02.2021. 16.02.2021 розгляд справи не відбувся, у зв`язку з зайнятістю головуючого по справі в іншому провадженні ЄУ №942/1190/20. Розгляд справи відкладено до 18.03.2021. 18.03.2021 розгляд справи було відкладено до 22.04.2021, у зв`язку з клопотанням представника позивача. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином, надали суду заяви, в яких просили суд розглянути справу без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце засідання повідомлений належним чином, в поясненні на позов просив суд розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00029213493 від 15.01.2021. Згідно інформаційної довідки №1219/109-20 від 19.10.2020, виданою Відділом у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, 20.05.1997 [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061905, про що у Книзі реєстрації видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Танюшівське» було зроблено запис за №317 від 20.05.1997. На підставі розпорядження Новопсковської районної державної адміністрації №283 від 24.05.2004 по КСП «Танюшівське» Танюшівської сільської ради Новопсковського району був затверджений розмір земельної частки (паю), який складає 8,00 умовних кадастрових гектарів, загальною вартістю 17830,29 грн. у цінах станом на 01.07.1995 з них сільськогосподарських угідь: ріллі - 4,13 га, пасовищ - 3,68 га, сіножатей - 0,19 га. На день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним фактично проживала та була зареєстрована його дружина - [PERSON] , що підтверджується довідками №440 від 16.07.2020, №68 від 24.03.2021 виданими виконкомом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. З довідки №472 від 09.04.2004, виданою виконкомом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, вбачається, що [PERSON] здійснила поховання свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №63257847 від 22.01.2021, інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в Спадковому реєстрі відсутня. Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила Книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Згідно зі статтею 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живі на момент смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, подружжя та батьки померлого. За змістом ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, позивач [PERSON] належить до кола спадкоємців за законом після смерті [PERSON] відповідно до положень ЦК УРСР та є такою, що прийняла спадщину після його смерті, фактично вступивши в управління або володіння спадковим майном. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19.09.2014 виконавчим комітетом Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області, [INFO] у с. Марківське Марківського району Луганської області померла [PERSON] . 04.09.2014 [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, відповідно до якого усі свої права, які належать їй на момент складання цього заповіту, а також ті права, які можуть належати їй у майбутньому, та усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, вона заповіла своїй онуці - [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №42/2015 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 18.03.2015 [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] та 12.11.2015 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. Згідно постанови державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори Ченакал О.Є. від 22.10.2020 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) КСП «Танюшівське», що належало [PERSON] - чоловікові померлої [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, оскільки спадкоємцем [PERSON] не надано сертифікат на право на земельну частку (пай), що підтверджує право власності [PERSON] . Отже, матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] належним чином прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори та оформивши частину спадкового майна, що належало [PERSON] . Інші спадкоємці за законом або заповітом до нотаріальної контори для оформлення спадщини не звертались. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Пункт 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відсутність у [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) є перешкодою для реалізації права на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим позивач звернулася до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв`язку з відсутністю сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061905, виданого на ім`я [PERSON] , [PERSON] позбавлена можливості реалізувати право на спадщину та набути право на земельну частку (пай) розміром 8,00 умовних кадастрових гектари із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Танюшівське» с. Танюшівка Новопсковського району Луганської області, тому суд дійшов висновків про задоволення позовних вимог з підстав викладених вище.

Outcome: approved