Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ПАТ АБ «Порто-Франко», треті особи : Одеське обласне управління у справах захисту прав споживачів, [PERSON], про визнання пунктів 4.2.8. та 4.2.19.4. кредитного договору № 454/1-13 від 20.06.2013 року, укладеного між ним та ПАТ АБ «Порто-Франко», несправедливими, недійсними та такими, що порушують його права як споживача, й під час судового розгляду справи доповнив свої позовні вимоги вимогами про стягнення грошових коштів в сумі 4811,42 грн. та зобов'язання здійснити перерахунок його заборгованості перед ПАТ АБ «Порто-Франко» за кредитним договором № 454/1-13 від 20.06.2013 року без урахування платежів, визначених у пунктах 4.2.8. та 4.2.19.4. Огрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що п. 4.2.8. кредитного договору № 454/1-13 від 20.06.2013 року встановлений порядок нарахування позичальнику до сплати на користь банку додаткової комісійної виплати у разі змін офіційного курсу НБУ національної валюти відносно до долара США на дату видачі кредиту за формулою, що зазначена у цьому пункті кредитного договору, яка нараховується з лютого 2014 року (зі змінними величинами). З огляду на наведене, позивач вважає згаданий пункт кредитного договору та п. 4.2.19.4. цього договору, який встановлює його обов'язок виконання п. 4.2.8., несправедливими й такими, що суперечать положенням ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», та просить суд визнати їх недійсними, оскільки всупереч принципу добросовісності наслідком включення таких умов договору є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В червні 2014 року ПАТ АБ «Порто-Франко» звернулось до суду з зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 454/1-13 від 20.06.2013 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2014 року у прийнятті згаданого зустрічного позову ПАТ АБ «Порто-Франко» до [PERSON] та [PERSON] відмовлено. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2014 року до участі у даній справі залучене ТОВ «Фінансова Компанія «Топ Фінанс» в якості співвідповідача. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до ПАТ АБ «Порто-Франко» про стягнення грошових коштів в сумі 4811,42 грн. та зобов'язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором № 454/1-13 від 20.06.2013 року без урахування платежів, визначених у пунктах 4.2.8. та 4.2.19.4., - залишено без розгляду. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 березня 2015 року, в задоволені позову [PERSON] відмовлено. Однак ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 03 червня 2015 року вказаній рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2014 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 11 березня 2015 року скасовані й справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Позивач [PERSON] веде дану справу в суді через свого представника [PERSON], який просив розглянути справу без його участі та участі позивача і задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідачі ПАТ АБ «»Порто-Франко» та ТОВ «Фінансова компанія «Топ Фінанс», а також третя особа Одеське обласне управління у справах захисту прав споживачів не повідомили суду причини неявки своїх представників, хоча про дату і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про одержання ними судових повісток. Третя особа [PERSON] не повідомила суду причину своєї неявки, хоча про дату і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про одержання нею судової повістки. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно кредитного договору № 454/1-13 від 20.06.2013 року ПАТ АБ «Порто-Франко» надало [PERSON] кредит у розмірі 23452800 грн. на придбання нерухомого майна, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 16 % річних, з кінцевою датою повернення кредиту та усіх нарахувань за ним (в редакції додаткової угоди № 1 від 04 квітня 2014 року) - 18 червня 2020 року. У відповідності до п. 4.2.8. цього договору, разі зміни офіційного курсу НБУ національною валюти України до долара СШВ на дату коригування курсу у бік збільшення більш ніж на 1 % в порівняння з офіційним курсом НБУ національної валюти України до долара США на дату видачі кредиту позичальник (покупець) оплачує банку комісію за кредитне обслуговування. Таким чином, плата за обслуговування кредиту розраховується за певною формулою та залежить від коефіцієнта зміни курсу НБУ долара США до гривні України. Згідно з п. 4.2.19.4. згаданого договору позичальник зобов'язався сплатити комісію за кредитне обслуговування в розмірі та порядку, передбачених п. 4.2.8. цього договору. 22 серпня 2014 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ТОВ «Фінансова компанія «Топ Фінанс» укладено договір факторингу № 2, відповідно до умов якого ПАТ АБ «Порто-Франко» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Топ Фінанс» прийняло право вимоги за кредитним договором № 454/1-13 від 20.06.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цього Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорі із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Таким чином, оскільки в кредитному договорі № 454/1-13 від 20.06.2013 року плата за обслуговування кредиту визначена за формулою зі змінними величинами, то такі умови суперечать як положенням ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», так і затвердженому сторонами графіку платежів, згідно з яким боржник повинен сплачувати щомісячно фіксовану суму. Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року у справі № 6-80цс12 та від 25 вересня 2013 року у справі № 6-80цс13. На підставі викладеного і

Outcome: approved