Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, вказавши, що згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19.12.2011 року на її користь з відповідача стягуються аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини заробітку (доходу) але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.09.2011 року, і до досягнення дитиною повноліття. Проте, стверджує позивачка, у зв'язку зі зміною вікових потреб дитини розмір стягуваних із відповідача аліментів на даний час є дуже незначним, а тому вона, навівши доводи щодо спроможності відповідача виплачувати аліменти на утримання дитини, просила змінити їх розмір на 2000 грн. але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ В судове засідання позивачка та її представник не з»явилися. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином та викликався в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Разом із цим, від відповідача надійшла письмова нотаріально посвідчена заява, в якій він позов визнав та не заперечує щодо розірвання шлюбу. З огляду на викладене та при відсутності заперечень позивачки, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає частковому задоволенню. \~ Судом обєктивно встановлено, що від зареєстрованого шлюбу в сторін є син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії 1-БВ № 151253, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції в Хмельницькій області. Шлюб між сторонами розірвано 25.01.2013 року, що підтверджується рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області. Згідно з\~виконавчим листом,\~який виданий\~на підставі\~рішення Деражнянського\~районного суду Хмельницької області від 19.12.2011 року з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття щомісячно, починаючи з 12.09.2011 року, і до досягнення дитиною повноліття. Як встановлено судом, позивачка змінила свої прізвище «Солтис» на прізвище «Демчишина», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, на даний час не відповідає потребам дитини, а вона самостійно неспроможна забезпечити її усім необхідним. Крім того, вона вказує на можливість стягнення з відповідача аліментів в розмірі 2000\~грн.,\~але не\~менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зясовуючи обґрунтованість таких доводів позивачки, судом враховується, що відповідно до ч.3 ст.181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу вказаної статті вбачається, що аліменти можуть бути присуджені судом у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. З огляду на наведене, суд вважає невірно сформульованими вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 2000 грн. на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такі її вимоги фактично є взаємовиключними та не ґрунтуються на нормах Закону. Разом із цим, судом приймаються до уваги доводи позивачки про наявність підстав для зміни розміру стягуваних з відповідача аліментів на дитину, виходячи з наступного. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.192\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, з матеріалів справи не вбачаються дані про поганий стан здоровя відповідача або наявність інших обставин, які б перешкоджали йому у виконанні батьківських обовязків щодо його неповнолітнього сина [PERSON]. Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази, на думку суду, свідчать про можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу своїй дитині, тому суд приходить до висновку про можливість зміни розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до ст. 182 СК України, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, при розгляді даної справи суд також виходить із положень статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27лютого 1991 року, де передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи вищезазначене,\~оцінивши належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~вищевказаного доказу\~окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв'язок\~доказів у\~їх сукупності,\~виходячи із\~засад справедливості\~та захисту\~прав неповнолітньої\~дитини,\~суд вважає\~необхідним збільшити\~розмір аліментів,\~які стягуються\~з відповідача\~на користь\~позивачки,\~та в\~подальшому стягувати\~їх з\~нього в\~розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial