Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Військова частина [NUMBER] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна, посилаючись на наступні обставини. Згідно з наказом командира ВЧ [NUMBER] (по стройовій частині) № 79 від 21.04.2017 року солдат військової служби за контрактом [PERSON] , який прибув із ВЧ [NUMBER] [ADDRESS] , був призначений на посаду розвідника - оператора 1 розвідувального десантного взводу розвідувальної десантної роти та з 21.04.2017 року зарахований до списків особового складу ВЧ [NUMBER] , а також взятий на всі види забезпечення, в тому числі речове. У зв`язку з цим в подальшому під час проходження військової служби відповідач був забезпечений зокрема форменим одягом за рахунок державних коштів. Згідно з наказом командира ВЧ [NUMBER] (по стройовій частині) № 131 від 03.07.2018 року [PERSON] був звільнений з військової служби наказом командира ВЧ [NUMBER] (по особовому складу) № 67-РС від 03.07.2018 року через службову невідповідність та з 03.07.2018 року виключений зі списків особового складу ВЧ [NUMBER] , а також знятий з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Синельниківського ОМВК Дніпропетровської області. Згідно довідки розрахунку № 614 при звільненні з солдата [PERSON] , за речове майно строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу підлягала утриманню сума коштів в розмірі 4131,72 грн. Під час виключення із списків особового складу військової частини [NUMBER] та зняття усіх видів забезпечення, на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 03.07.2018 року № 131, з солдата [PERSON] згідно розрахункової платіжної відомості № 198 та книги грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] (форма 35) було утримано частково кошти в сумі 1187,16 грн., в якості відшкодування майнової шкоди за речове майно строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу. При цьому, [PERSON] вартість виданих йому предметів речового майна строк носіння яких не закінчився з урахуванням зносу в сумі 2944,11 грн., не відшкодував, що підтверджується довідкою № 1345. За таких обставин, оскільки відповідач після звільнення з військової служби у запас у зв`язку зі службовою невідповідністю не відшкодував у повному обсязі кошти за видані йому предмети речового майна, строк носіння яких не закінчився (з урахуванням зносу), у розмірі 2944,11 грн, позивач просив стягнути з відповідача вказані кошти, а також сплачений при зверненні з позовом до суду судовий збір у розмірі 1921 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги військова частина підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки ним не повідомлялися, відзиву на позову він не подав, а представник позивача не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, про що судом була постановлена відповідна ухвала. Також, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно з наказом командира ВЧ [NUMBER] (по стройовій частині) № 79 від 21.04.2017 року солдат військової служби за контрактом [PERSON] , який прибув із ВЧ [NUMBER] [ADDRESS] , був призначений на посаду розвідника - оператора 1 розвідувального десантного взводу розвідувальної десантної роти та з 21.04.2017 року зарахований до списків особового складу ВЧ [NUMBER] , а також взятий на всі види забезпечення, в тому числі речове (а.с. 8). Відповідно до абз. 2 п. 1ст. 91\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування. Згідно з наказом командира ВЧ [NUMBER] (по стройовій частині) № 131 від 03.07.2018 року [PERSON] був звільнений з військової служби наказом командира ВЧ [NUMBER] (по особовому складу) № 67-РС від 03.07.2018 року через службову невідповідність та з 03.07.2018 року виключений зі списків особового складу ВЧ [NUMBER] , а також знятий з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Синельниківського ОМВК Дніпропетровської області (а.с. 22). Згідно з пп.«е» п.1ч.8ст.26Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 04.04.2006 під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини, через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків. Відповідно до п. 4 Розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 232 від 29.04.2016, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби. Під час виключення зі списків особового складу військової частини [NUMBER] з [PERSON] було наказано утримати грошові кошти за речове майно у розмірі 4131,72 грн, що підтверджується наказом командира військової частини [NUMBER] від 03.07.2018 року № 131, але відповідно до книги грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] (форма 35) було утримано частково кошти в сумі 1187,16 грн., в якості відшкодування майнової шкоди за речове майно строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу, тому згідно довідки № 1345, вбачається, що у військовій частині [NUMBER] за солдатом [PERSON] рахується дебіторська заборгованість за недонос речового майна на суму в розмірі 2944,11 грн. Таким чином, з нарахованої [PERSON] під час звільнення з військової служби заборгованості за недонос речового майна у загальному розмірі 4131,27 грн з відповідача було утримано 1187,16 грн, а отже заборгованість у розмірі 2944,11 грн залишилася не відшкодованою. Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим\~постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995\~(що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ним службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами (п. 1). Так, за шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України. Згідно з п. 2 цього Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршення або зниження його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкової виплати. Військове майно\~це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти. Відповідно до ч. 1ст.1166ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1212\~ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Зважаючи на ті обставини, що відповідач був звільнений з військової служби у запас за пп. «е» п. 1 ч. 8\~ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме через службову невідповідність, позивач має право на утримання з відповідача вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позаяк судом було встановлено, що відповідачем [PERSON] після його виключення зі списків особового складу військової частини [NUMBER] не було відшкодовано вартість виданих йому предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився (з урахуванням зносу), на суму 1826,64 грн, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача зазначені кошти на відшкодування завданої майнової шкоди у вказаному розмірі. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, а позивачем були понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1921 грн, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат у розмірі 1921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved