Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

В квітні 2016 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 18418 грн. 82 коп. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір № DO0DRX51950084 від 04.10.2006 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1705 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору [PERSON] повинна була щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 18.10.2011 року з [PERSON] було стягнено заборгованість за кредитним договором у сумі 8786 грн. 18 коп. Оскільки заборгованість за даним рішенням суду відповідачем не сплачена, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 5902 грн. 84 коп., пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитом у сумі 19948 грн. 76 коп., а також штрафи відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг, де 500 грн. штраф (фіксована частина), 853 грн. 28 коп. штраф (процентна складова). З урахування вказаного рішення суду загальна сума заборгованості складає 25851 грн. 72 коп. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Так, відповідно до договору № DO0DRX51950084 від 04.10.2006 року, оформленого шляхом підписання [PERSON] заяви позичальника (а.с. 7-11), вона отримала споживчий кредит у сумі 1705 грн., із зобовязанням сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік. Однак, в порушення умов договору [PERSON] не сплачувала суми кредиту, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 18.10.2011 (а.с. 4) з [PERSON] стягнена заборгованість за кредитом у сумі 8786 грн. 18 коп. (де 918 грн. 57 коп. заборгованість за кредитом, 3923 грн. 14 коп. заборгованість по процентам, 3049 грн. 89 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф, 394 грн. 58 коп. штраф (процент), яке набрало чинності, але на час розгляду справи в суді не виконане боржником. З огляду на це суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до умови надання споживчого кредиту фізичним особам при порушенні позичальником будь якого із зобовязань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних умов, має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% (п. 5.1.) від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки платежу (а.с. 11). Відповідно до п. 5.3. при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с. 11). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, видав позичальнику грошові кошти, проте у порушення умов договору відповідачем порушено умови погашення кредиту та процентів за користування кредитом внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом у сумі 8786 грн. 18 коп., яка стягнута на користь банку рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 18.10.2011 року. Відповідно до роз'яснень викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Таким чином, оскільки після постановлення рішення суду грошові кошти не повернуті, то банком продовжувалось нарахування відсотків, а також комісії, пені та передбачених договором штрафів. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № DO0DRX51950084 від 04.10.2006 року, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанком та [PERSON] станом на 16.02.2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 25851 грн. 72 коп., з них з урахуванням вказаного рішення суду (8786 грн. 18 коп.) 5902 грн. 84 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 19948 грн. 88 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитом, штрафи відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг, де 500 грн. штраф (фіксована частина), 853 грн. 28 коп. штраф (процентна складова) (а.с. 2; 4; 5-6). Враховуючи рішення Дзержинського міського суду Донецької області 18.10.2011 року та представлений розрахунок заборгованості за кредитним договором, яка виникла станом на 03.03.2011 року, тобто на час винесення судом цього рішення суду заборгованість станом на 16.02.2016 року складає : - заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 1979 грн. 70 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у сумі 16898 грн. 99 коп. - штрафи відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг, де 500 грн. штраф (фіксована частина), 853 грн. 28 коп. штраф (процентна складова). В той же час відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить Дзержинськ. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Дзержинськ. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу [PERSON], який проживає у м. Дзержинську, пеня та штрафи нараховані після 14.04.2014 року і таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проведене позивачем нарахування пені, комісії та штрафів у загальному порядку є неправомірним. Виходячи з цього, нарахована заборгованість за пенею в розмірі 16898 грн. 99 коп. підлягає зменшенню до 3430 грн. 40 коп, тобто з вирахуванням тієї суми пені, яка нарахована до 14.04.2014 року (13468 грн. 58 коп. (а.с. 5). Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Таким чином, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial