Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачів про визнання недійсним та скасування розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації «Про виділення земельних ділянок (в натурі) на місцевості» від 25.06.2013 року № 179/2013-р, вказавши, що відповідно до розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 420/2009 р. від 16.09.2009 року він набув право власності на земельну ділянку площею 1,5583 га, кадастровий номер 6825287400:05:001:0080 та йому видано державний акт на право власності на землю серії ЯИ № 021549, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011076300021 від 06.08.2010 року. В 2017 році він дізнався, що належна йому земельна ділянка зареєстрована за [PERSON] на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 25.06.2013 р. № 179/2013-р. Приймаючи до уваги, що [PERSON] було повторно виділено земельну ділянку, яка належить йому на праві власності, просить визнати недійсним та скасувати розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації «Про виділення земельних ділянок (в натурі) на місцевості» від 25.06.2013 року № 179/2013-р. Крім того, так як про порушення свого права він дізнався лише 10.01.2017 року, просить поновити строк звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Хмельницької області в судовому засіданні проти позову заперечила вказавши, що підстав для визнання недійсним та скасування розпорядження РДА не має. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, вважає його безпідставним та в задоволенні просить відмовити. Представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судовому засіданні проти позову заперечила. Представник [PERSON] селищної ради Хмельницької області в судовому засіданні проти позову заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до п.п. г, ґ ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин ) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: прийняття спадщини, виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1 Закону України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток паїв» передбачено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Стаття 3 вказаного Закону зазначає, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада чи районна державна адміністрація приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування. Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі. Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Матеріали щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) зберігаються у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та в районному відділі земельних ресурсів. Відповідно до Порядку організації робіт та методика розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122 розподіл земельних ділянок може здійснюватися за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв) або їх представників. Результати розподілу оформляються протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв) або їх представниками, які взяли участь у розподілі, головуючим та секретарем зборів. Сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація у дводенний строк розміщує схему розташування земельних ділянок із зазначенням номерів земельних ділянок та номерів їх власників за списком у загальнодоступному місці у населеному пункті для ознайомлення з нею громадськості у 10-денний строк. Сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація протягом п'яти днів після ознайомлення громадськості з результатами розподілу вживає заходів до остаточного його погодження згідно з поданими заявами і затверджує протокол зборів з урахуванням внесених змін, а також доручає територіальному органу Держкомзему разом із землевпорядною організацією забезпечити організацію робіт з установлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та складання державних актів на право власності на земельні ділянки (на підставі відповідних договорів). Нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду. Стаття 13 Закону України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток паїв» також вказує, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. Судом встановлено, що відповідно до розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 10.09.2003 року № 518/2003 надано дозвіл на виготовлення проекту організації території земельних часток (паїв) з послідуючою видачею державних актів на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай), із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства імені Щорса с. Слобідка-Смотрицька, згідно викопіювання та списку, що додається. Розродженням [PERSON] районної державної адміністрації від 07 березня 2007 року № 126/2007 р. погоджено проект землеустрою щодо організації території земельних ділянок власникам 540 земельних часток (паїв) за рахунок земель, які належали на праві колективної власності колишньому КСП ім. Щорса с. Слобідка-Смотрицька на території Слобідко-Смотрицької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області. 23 березня 2007 року в с. Слобідка-Смотрицька Чемеровецького району Хмельницької області було проведено розподіл земель колективної власності в межах Слобідко-Смотрицької сільської ради між власниками сертифікатів на право на земельну частку (пай) відповідно до проекту організації території земельних часток (паїв). Відповідно до протоколу розподілу земельних часток (паїв) від 23 березня 2007 року за [PERSON] закріплена земельна ділянка № 19 площею 1,56 га. [PERSON] у розподілі земель колективної власності участі не приймав. Розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації від 23 жовтня 2007 року № 559/2007р. затверджено протокол загальних зборів власників земельних часток (паїв) колишнього КСП ім. Щорса с. Слобідка-Смотрицька Слобідко-Смотрицької сільської ради Чемеровецького району від 23 березня 2007 року і протокол розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), згідно з проектом землеустрою. Виділено в натурі (на місцевості) земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва власникам земельних часток (паїв) відповідно до протоколу розподілу земельних ділянок між ними, згідно додатку. Власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай), зазначених в додатку, видати державні акти на право власності на земельну ділянку. В додатку до розпорядження голови райдержадміністрації від 23.10.2007 року, зокрема зазначено «[PERSON], сертифікат ХМ№055320, номер земельної ділянки 19, площа земельної ділянки 1,56». 24 серпня 2007 року [PERSON] померла, про що Слобідко-Смотрицькою сільською радою Чемеровецького району Хмельницької області в Книзі реєстрації смертей 25 серпня 2007 року зроблено актовий запис № 16. 11.06.2013 року державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Щорса село Слобідка-Смотрицька Чемеровецького району Хмельницької області, розміром 1,4 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідченого сертифікатом серії ХМ № 055320, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 21.06.1996 року № 320. Розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації від 25.06.2013 року № 179/2013-р виділено земельні ділянки громадянам України жителям с. Залуччя, Почапинці, Гайове, Вівся, Хропотова Чемеровецького району Хмельницької області відповідно до затверджених проектів із землеустрою щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) по колишніх КСП, згідно додатку. Відповідно до додатку до вказаного розпорядження [PERSON] виділено земельну ділянку «сертифікат ХМ№055320, номер земельної ділянки 19, площа земельної ділянки 1,56». 27 серпня 2014 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 1,5583 га кадастровий 6825287400:05:001:0080 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Слобідко-Смотрицької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області. Разом з тим, [PERSON] всупереч положенням Закону України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток паїв», розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації від 16.09.2009 року № 4209/2009-р виділено земельну ділянку «номер земельної ділянки 19, площа земельної ділянки 1,40». На підставі вказаного розпорядження [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 021549 площею 1,5583 га кадастровий 6825287400:05:001:0080 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Слобідко-Смотрицької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 06.08.2010 року за № 011076300021. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вказана норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права повязане з позбавленням його володільця можливості здійснювати (реалізовувати) своє право повністю або частково. При оспорювані або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання субєктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. [PERSON] звертаючись до суду з позовом про захист свого порушеного права власності на земельну ділянку, посилався на те, що розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації від 25.06.2013 року № 179/2013-р [PERSON] була повторно виділена земельна ділянка, яка належить йому на праві власності і це право він набув у встановленому законом порядку. Однак, як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] незаконно набув право власності на земельну ділянку площею 1,5583 га кадастровий 6825287400:05:001:0080 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Слобідко-Смотрицької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області. Враховуючи, що незаконно набуте право не може бути захищено судом, підстави для задоволення позову [PERSON] відсутні.

Outcome: dismissed