Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

в листопаді 2018 року позивач ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило стягнути останнього суму страхового відшкодування у розмірі 6 348 грн. 14 коп., а також понесені судові витрати у розмірі 1762 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено про те, що 27.08.2017 року в м. Кагарлик Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки «Сеат», державний номер [NUMBER] , під керування водія [PERSON] , та марки «ВАЗ», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Станом на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Сеат», державний номер [NUMBER] , був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» відповідно до договору добровільного страхування від 29.06.2017 року. 13.09.2017 року позивачем складено страховий акт та розрахунок до нього, та здійснено виплату страхового відшкодування: перший платіж у розмірі 6 637 грн. 50 коп. - зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу; другий платіж у розмірі 6 774 грн. 96 коп. перераховано на рахунок станції технічного обслуговування. Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 27.08.2017 року, [PERSON] визнав ту обставину, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ним вимог Правил дорожнього руху. Цивільна відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Страхова група «ТАС» відповідно, якою 21.12.2017 року виплачено на користь позивача 7 034 грн. 32 коп. в порядку регресу. Відтак, різницю у розмірі 6 348 грн. 14 коп. позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст.ст. 1191, 1192 ЦК України. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.05.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, про причини неявки або їх поважність суду не повідомляв. Заперечень проти позову не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.06.2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажиром на транспорті № 28-0107-17-00506, за умовами якого забезпечено транспортний засіб марки «Сеат», державний номер [NUMBER] . 27.08.2017 року приблизно об 11 год. 10 хв. на вул. Незалежності в м. Кагарлик Київської області з вини водія [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки «Сеат», державний номер [NUMBER] , під керування водія [PERSON] , та марки «ВАЗ», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження, про що обома водіями складено та підписано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 27.08.2017 року. Вказану вище подію визнано страховим випадком, про що позивачем складено страховий акт № ДККА-57989 від 13.09.2017 року, згідно якого розмір страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 27.08.2017 року із забезпеченим транспортним засобом марки «Сеат», державний номер [NUMBER] , становить 13 382 грн. 46 коп. Згідно платіжного доручення № 27915 від 14.09.2017 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] частково у розмірі 6 744 грн. 96 коп. Іншу частину страхового відшкодування у розмірі 6 637 грн. 50 коп. ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу страхувальнику [PERSON] , що стверджується довідкою № ДККА-57989 від 25.10.2018 року. Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування, сплаченого ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь [PERSON] за страховим випадком, що стався 27.08.2017 року становить 13 382 грн. 46 коп. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «ВАЗ», державний номер [NUMBER] [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу серії АК 6893925. 21.12.2017 року ПрАТ «ПрАТ «Страхова група «ТАС» сплачено ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» суму страхового відшкодування у розмірі 7 034 грн. 32 коп. в порядку регресу, що стверджується платіжним дорученням № 51613 від 21.12.2017 року. Таким чином, різниця між виплаченою сумою страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь страхувальника [PERSON] , та страховою виплатою, здійсненою ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» становить 6 348 грн. 14 коп. (13 382 грн. 46 коп. - 7 034 грн. 32 коп.). За змістом ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна норма міститься у положеннях ст. 27 закону України «Про страхування». Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, до позивача на підставі ст.ст. 993, 1191 ЦК України перейшло право вимоги до винної особи - відповідача [PERSON] , а у останнього на підставі ст. 1194 ЦК України настав обов`язок виплати різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. На підтвердження розміру завданої шкоди, позивачем надано копію рахунку-фактури № АКС-002218 від 29.08.2017 року, складеного ДП «АВТО-КИЇВ», згідно якого вартість робіт, пов`язаних з ремонтом та відновленням транспортного засобу марки «Сеат», державний номер [NUMBER] , становить 13 382 грн. 46 коп. Таким чином, враховуючи, що позивачем здійснена виплата страхового відшкодування на користь потерпілого [PERSON] у зв`язку із пошкодженням належного останньому транспортного засобу у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 27.08.2017 року з вини відповідача [PERSON] , у позивача виникло право зворотної вимоги до останнього у розмірі 6 348 грн. 14 коп., що становить різницю між виплаченою сумою страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь страхувальника [PERSON] , та страховою виплатою, здійсненою ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved