Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача заборгованість по виплаті вихідної допомоги при звільненні у сумі 11808 грн. 00 коп. та середній заробіток за час затримки проведення розрахунку при звільненні в сумі 9964 грн. 53 коп. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] вказує на те, що наказом №123-к від 02 листопада 2009 року він був прийнятий з 02 листопада 2009 року на роботу інженером з охорони праці в Комунальний заклад охорони здоров'я Харківський обласний центр паліативної медицини «Хоспіс». З 28 березня 2017 року звільнений з займаної посади на підставі наказу № 47-к від 27 березня 2017 року за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням роботодавцем колективного договору, ст. 38 КЗпП. Повний розрахунок на день звільнення відповідач по справі не зробив, не виплатив вихідну допомогу. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги та доводи наведені в їх обґрунтування підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що [PERSON] з 02 листопада 2009 року працював інженером з охорони праці в Комунальному закладі охорони здоров'я Харківський обласний центр паліативної медицини «Хоспіс» відповідно до наказу за №123-к від 02 листопада 2009 року. З 28 березня 2017 року [PERSON] звільнений з займаної посади на підставі наказу № 47-к від 27 березня 2017 року за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням роботодавцем колективного договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП. Однак, в порушення ст. 116 КЗпП України, відповідач не здійснив в день звільнення позивача, виплату всіх сум, що належать позивачу від закладу, а саме не виплатив вихідну допомогу передбачену ст. 44 КЗпП. Відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39 КЗпП України) - виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. При визначенні розміру вихідної допомоги суд керується нормами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата для виплати вихідної допомоги обчислюється виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують звільненню працівника. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Згідно довідки відповідача про доходи і податки від 28 березня 2017 року та розрахункових листів, заробітна плата [PERSON] за останні три місяці роботи у 2017 році склала: січень 3936 грн.00 коп., лютий 3936 грн. 00 коп., березень 3396 грн. 21 коп. Сума вихідної допомоги, наразі, складає: 3936, 00 грн. X 3 місяці = 11808 грн. Таким чином позовна вимога про стягнення вихідної допомоги при звільнення у зазначеному у позові розмірі підлягає задоволенню. Також суд вважає підлягаючою задоволенню, у розмірі зазначеному у позові, і позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку при звільненні в сумі 9964 грн. 53 коп. Середня заробітна плата згідно наданого позивачем розрахунку склала: 188,01 грн. за один робочий день. За час затримки розрахунку при звільненні на час ухвалення рішення слід стягнути середній заробіток виходячи з розрахунку: З 28.03.2017 року по 19 червня 2017 року - 53 робочих дні по 188,01 грн. на день = 9964 грн. 53 коп. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved