Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

В липні 2018 року позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 03.11.2010 року у розмірі 15345,99 грн., а також стягнути з нього судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що відповідно до укладеного Кредитного договору б/н від 03.11.2010 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, станом на 21.06.2018 року, відповідач має заборгованість у розмірі 15345,99 грн. Оскільки позичальник не виконав взяті на себе зобовязання, Банк був вимушений звернутися до суду з даним позовом для стягнення заборгованості в примусовому порядку. Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2018 року справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - була передана на розгляд Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська за підсудністю. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує і просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просила розглянути без участі представника позивача і зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У судовому засіданні було встановлено, що 03 листопада 2010 року між позивачем і відповідачем був укладений Кредитний договір б/н, на підставі особистої заяви останнього (а.с.15), згідно з умовами якого, він отримав від позивача кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, випустивши і надавши відповідачеві кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів в сумі 6900 грн. (зазначено самим позивачем), яку (картку) останній отримав і використав кредитні кошти у власних цілях. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Проте, у порушення умов договору і чинного законодавства, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав і не повернув використані ним кредитні кошти у передбачений договором термін. При цьому, позивачем вказано, що вищевказаний Кредитний договір б/н від 03.11.2010 року складається з Анкети-заяви про приєднання к Умовам і правилам надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг. На підставі вказаних Анкети-заяви про приєднання к Умовам і правилам надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг, позивач нарахував відповідачеві заборгованість, яка станом на 21.06.2018 року становить 15345,99 грн. та складається з наступного: заборгованість по процентам за користування кредитом - 9244,76 грн.; заборгованість за пенею - 7178,74 грн.; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 706,95 грн. Разом з тим, згідно із ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У даній же справі, Умови і правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. При цьому, позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи Договір, а також те, що Умови містили такі умови, про які заявлено позивачем, в момент підписання Договору Позичальником, або в подальшому такі Умови не змінювались. У звязку із цим, такі Умови і правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами Договору б/н від 03.11.2010 року. Зокрема до таких висновків прийшов й Верховний суд України у своїй постанові від 11 березня 2015 року по справі № 6-16цс15. Крім того, як випливає з позовної заяви, позивач надав відповідачеві кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів в сумі 6900 грн., але в розрахунку заборгованості позивачем не зазначено заборгованості відповідача по тілу кредиту, тоді не зрозумілим є те, з чого були нараховані проценти, пеня і штрафи. Вказана невідповідність позивачем ніяким чином необґрунтована, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, суд вважає необхідним відмовити позивачеві в задоволенні його позовних вимог до [PERSON] в повному обсязі, оскільки позивачем недоведені суду, в порядку § 1 Глави 5 Розділу 1 чинного ЦПК України, належними доказами обставини, зазначені ним в позовній заяві. Крім того, оскільки позивачеві відмовлено в задоволенні його позовних вимог в частині заборгованості за кредитним договором, то судові витрати також не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed