Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки, вказавши, що 04.09.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н про надання кредиту в сумі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, відповідачка зобов'язалася здійснювати погашення кредиту та процентів та дала свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та іншими банківськими нормативними актами, складає між нею та банком відповідний Договір, що підтверджується підписом у заяві. Проте, в порушення вимог чинного цивільного законодавства України та зазначених умов договору, відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 06.11.2016 року виникла заборгованість в загальному розмірі 24294,10 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки разом із відповідними судовими витрати по справі. Представник позивача до суду не з'явився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність, в якій вимоги позову підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково, пояснивши, що тривалий час здійснювала часткові проплати по спірному кредиту виходячи із існуючої фінансової можливості, надавши суду докази свого скрутного матеріального становища, як підставу зменшення штрафних санкцій банка. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 04.09.2009 року між банком та [PERSON], було укладено «Договір про надання банківських послуг» № б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит в сумі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Водночас, згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідачки станом на 06.11.2016 року становить 24294,10 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 884,28 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 18378,92 грн., заборгованість за пенею та комісією 3397,85 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна ставка) 1133,05 грн. Судом береться до уваги, що неустойкою (штрафом, пенею), згідно ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Водночас, відповідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Разом з тим, в ході судового розгляду відповідачкою були надані суду докази її скрутного матеріального становища, зокрема, довідка видана Деражнянським районним центом зайнятості в тому, що [PERSON] перебуває на обліку в Деражнянському районному центрі зайнятості, як безробітна. Також судом встановлено, що на даний час, згідно довідки Деражнянської центральної районної лікарні від 08.12.2016 року за №653 [PERSON] перебуває в стані вагітності; на її утриманні перебуває та разом з нею проживає неповнолітня дочка [PERSON], 2003 року народження; земельної ділянки [PERSON] у власності не має, що підтверджується довідками виданими виконавчим комітетом Деражнянської міської ради Деражнянського району Хмельницької області від 08.12.2016 року, а тому вона самотужки несе витрати по своєму матеріальному забезпеченню та матеріально забезпечує свою неповнолітню дочку, натомість нарахований банком загальний розмір неустойки перевищує розмір взятого відповідачкою кредиту, тому суд враховує зазначені вище документи, як належні та допустимі докази зменшення боргу відповідачки по спірному кредиту за рахунок штрафів та пені. Враховуючи викладене, а також положення ст. 599 ЦК України, згідно якої зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, суд приходить до висновку, що не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним Договором надання банківських послуг, відповідачка все ж порушила зазначені вище норми чинного цивільного законодавства України та умови кредитного договору, тому з огляду на доведеність цих обставин позивачем перед судом, даний позов ПАТ КБ «Приват-Банк» підлягає частковому задоволенню в загальному розмірі 19 563,20 грн. Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню також 1109 грн. 70 коп. витрат по оплаті судового збору при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial