Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь позичену суму грошей у розмірі 11 549 грн. 89 коп., пеню за порушення строків повернення позики у сумі 19 057 грн. 31 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 306 грн. 08 коп. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що за договором позики від 15 жовтня 2012 року передав позичальнику [PERSON] суму коштів у розмірі 11 549 грн. 89 коп. Відповідно до п. 5 даного договору, сторонами було погоджено, що у випадку прострочення повернення вказаної суми грошей в строк до 30 травня 2013 року, нараховується пеня з розрахунку 1% від суми позики за кожний день прострочення платежу. Таким чином, станом на 11 листопада 2013 року, сума пені за період з 30 травня 2013 року по 11 листопада 2013 року - 165 днів, складає: 11 549 грн. 89 коп. х 1% х 165 днів = 19 057 грн. 3 коп. При фактичному одержані вказаної суми позичальником особисто була написана розписка. Згідно, якої відповідач зобов'язувалася повернути кошти до 30 травня 2013 року. Але, до теперішнього часу відповідач борг не повернув, чим взяті на себе зобов'язання не виконав. Позивач неодноразово намагався повернути свої кошти, але відповідач ухиляється від виконання зобов'язання, через що виникла необхідність звернення до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з'явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати без його участі, у разі неявки відповідача не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. На підставі ст. 1049 ЦК України, боржник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як встановлено в судовому засіданні, 15 жовтня 2012 року між [PERSON] до [PERSON] був укладений договір позики грошей у розмірі 11 549 грн. 89 коп. Даний факт також підтверджується розпискою від 15 жовтня 2012 року, відповідно до якої відповідач отримав в борг від позивача суму у розмірі 11 549 грн. 89 коп., які зобов'язався повернути до 30 травня 2013 року (а.с. 6). Як вбачається з матеріалів справи відповідач порушив умову договору та до теперішнього часу не сплатив суму боргу. Згідно ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобо`язання за кожний день простроченого виконання. Відповідно до п. 5 даного договору, сторонами було погоджено, що у випадку прострочення повернення вказаної суми грошей в строк до 30 травня 2013 року, нараховується пеня з розрахунку 1% від суми позики за кожний день прострочення платежу (а.с.5). Таким чином, станом на 11 листопада 2013 року, сума пені за період з 30 травня 2013 року по 11 листопада 2013 року - 165 днів, складає: 11 549 грн. 89 коп. х 1% х 165 днів = 19 057 грн. 31 коп. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму боргу за договором позики у розмірі 11 549 грн. 89 коп., пеню у розмірі 19 057 грн. 31 коп., а всього 30 607 грн. 20 коп. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 306 грн. 08 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved