Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказав, що 24 грудня 2010 року між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н про надання кредиту на суму 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Станом на 17.09.2017 р. виникла заборгованість за кредитним договором 11969 грн. 29 коп., яка складається з наступного: заборгованості по кредиту - 2969 грн. 56 грн., заборгованості по процентах - 3716 грн. 83 коп., заборгованість за пенею - 4236 грн. 74 грн., а також - 500,00 грн. - штрафу фіксована частина, 546 грн. 16 коп. - штрафу (процентна складова). Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив розглядати справу без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи судом. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] не проводив своєчасну оплату згідно кредитного договору №б/н від 24.12.2010 р., який був укладений з ПАТ КБ «Приватбанк», внаслідок чого утворилася заборгованість по кредиту, яка становить 11969 грн. 29 коп. і складається з наступного: заборгованості по кредиту - 2969 грн. 56 грн., заборгованості по процентах - 3716 грн. 83 коп., заборгованість за пенею - 4236 грн. 74 грн., а також - 500,00 грн. - штрафу фіксована частина, 546 грн. 16 коп. - штрафу (процентна складова). Дані факти підтверджуються: копією заяви позичальника від 24.12.2010 року, розрахунком заборгованості. Згідно із ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 ЦК України - За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. В силу вимог статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.116 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Разом з тим суд враховує таке. Згідно з п. 1.1.5.21 Умов та правил надання банківських послуг-при порушені строків платежів по кредитному договору,на прострочену суму кредиту нараховується пеня. Відповідно до п. 2.1.1.7.5 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання(ч.2ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України) Отже, відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року (справа № 6-2003цс15), яка, згідно зі ст.214 ЦПК України, є обов'язковою для судів. Відтак позовна вимога в частині стягнення шрафів задоволенню не підлягає. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, відсотків за користування кредитом, пені і комісії, то, аналізуючи вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що ці вимоги ґрунтуються на зібраних у справі доказах, а тому підлягають задоволенню. Разом з тим, згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково,судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог,у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial