Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18 січня 2016 року між ним та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки та передано авансовий платіж у розмірі 256 500 грн., що еквівалентно 9 500 доларів США. Відповідачка зобов`язувалась до 01.03.2016 року передати позивачу у власність обумовлену договором земельну ділянку. Однак, відповідачка свої зобов`язання не виконала: земельну ділянку відповідачка не передала, а також не повернула авансовий внесок. В подальшому сторони погодили, що позивач продає земельну ділянку по максимально можливій ринковій ціні, і якщо сума продажу не компенсує понесених витрат (256 000 грн.), то залишок коштів позивачу поверне відповідачка. Додатково позивач зазначає, що від продажу земельної ділянки, він отримав 30 000 грн., тобто недоотримав кошти у розмірі 226 000 грн. Відповідачка повертати кошти відмовилась. З огляду на зазначене, позивач вимушений звертатись до суду з позовом до відповідачки, в якому просить стягнути на його користь, враховуючи її складне матеріальне становище, 80 000 грн., а також понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати за його відсутності. Відповідачка втретє підряд не з`явилась в судове засідання. Згідно до положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачка є належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду даної цивільної справи на офіційному сайті Судова влада. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачка мала можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі, відзив на позов до суду відповідачка не подавала, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Судом приймається до уваги, що за положеннями ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 18 січня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено попередній договір з передачею авансових платежів. (а.с.4) Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно п. 1 даного договору, [PERSON] зобов`язується передати, а [PERSON] зобов`язується купити земельну ділянку (після її приватизації покупцем), орієнтовною площею 0,215 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: с. Корнин Рівненського району Рівненської області. Відповідно до п.3 даного договору на підтвердження дійсних намірів [PERSON] передав відповідачці передоплату у вигляді авансу готівкою у розмірі 9 500 доларів США, що є еквівалентом 256 500 грн. Умовами попереднього договору було передбачено конкретний термін укладення основного договору - до 01 березня 2016 року. В порушення умов договору відповідачка зобов`язання належним чином не виконала: вона не передала земельну ділянку позивачу, не повернула суму авансу. Водночас, в пункті 11, 14 попереднього договору визначено, що сторонами відомо про природу цього правочину, про свої права та обов`язки за договором, а також правові наслідки невиконання правочину. Крім того, сторонами було домовлено, що у випадку необґрунтованої відмови (ухилення) продавця від продажу земельної ділянки без поважної прочини у строк, передбачений попереднім договором, продавець повинен повернути покупцеві одержану суму авансу, еквівалентну 9 500 доларів США. А також додатково сплатити йому таку ж саме суму. А всього загальна сума відшкодування складатиме 19 000 доларів США. (пункт 6 Договору) Системний аналіз статті 635 Цивільного кодексу України свідчить про те, що єдиним зобов`язанням сторін за попереднім договором є зобов`язання укласти основний договір у певний строк (термін), обумовлений таким попереднім договором. Ухилення від такого укладення є порушенням цього зобов`язання. Отже, не укладення сторонами основного договору у строк до 01 березня 2016 року має наслідком припинення дії попереднього договору та зобов`язань між сторонами, незалежно від причин не укладення основного договору. Стягнення з відповідачки суми гарантійного платежу (авансу) за договором не є наслідком порушення нею грошового зобов`язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов`язань, а з інших підстав - повернення сплаченого авансу. За своєю суттю обов`язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як аванс, не можна розцінювати як грошове зобов`язання в розумінні статті 625 Цивільного кодексу України. Повернення суми гарантійного платежу є поверненням суми авансу (а не грошовим зобов`язанням). Зазначений правовий висновок відображений в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2016 року у справі № 921/266/13-г/7. Отже, оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було з вини відповідачки, тому передані позивачем відповідачці гроші (аванс), підлягають поверненню позивачу. В подальшому сторонами було погоджено, що позивач продає земельну ділянку по максимально можливій ринковій ціні, і якщо сума продажу не компенсує понесених витрат (256 000 грн.), то залишок коштів позивачу поверне відповідачка. На виконання домовленостей, позивачем 24.11.2016 року було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з [PERSON] , відповідно до якого позивач продав, а [PERSON] купила, земельну ділянку, що розташована на території с. Корнин Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер: 5624685900:04:0259:0386, площею 0,2115 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до п. 6 Договору продаж вчинений за 30 000 грн. (а.с.5). З наведеного вбачається, що позивач недоотримав від понесеного авансового платежу кошти у розмірі 226 000 грн. Відповідачка повертати кошти відмовилась. Згідно статей 623 - 625, 635 Цивільного кодексу України, сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Позивач заявив про те, що він, враховуючи складне матеріальне становище відповідачки, просить стягнути на його користь сплачений ним аванс в розмірі 80 000 грн., а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved