Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним та зобовязання органу державної влади до вчинення дій, посилаючись на те, що він та відповідач [PERSON] являються єдиними спадкоємцями першої черги за законом всього майна їх батька [PERSON], якого з 05 січня 2002 року не має в живих. За домовленостю з відповідачем позивач [PERSON] успадковує земельну ділянку батька, а відповідач [PERSON] успадковує житловий будинок. На цій підставі позивач просить визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ХМ № 071757, виданий 11.09.2003 року на підставі розпорядження Деражнянської райдержадміністрації №309 від 10.09.2003 року на ім»я [PERSON], а також зобовязати відділ Держгеокадастру у Деражнянському районі Хмельницької області повернути [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0349470, виданого на імя [PERSON], для оформлення спадщини. Своє звернення до суду із даним позовом позивач обґрунтовує тим, що повідомленням нотаріуса від 30.10.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті батька [PERSON], оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ «071757 виданий 11.09.2003 року на підставі розпорядження Деражнянської райдержадміністрації №309 від 10.09.2003 року, був виданий після смерті [PERSON], тобто на день смерті батька, ця земельна ділянка йому не належала. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються законними спадкоємцями всього майна та прав їх батька [PERSON],який проживав та був зареєстрований у Хмельницькому геріатричному пансіонаті для ветеранів війни і праці згідно довідки Хмельницького геріатричного пансіонату для ветеранів війни і праці від 29.10.2015 року № 487, котрий пішов з життя 05.01.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 189137 від 10.01.2002 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міського управління юстиції, а також те, що на підставі домовленості з відповідачем позивач [PERSON] успадковує земельну ділянку батька площею 2,63 га,цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Яськовецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, на яку померлий мав право у відповідності до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №071757 виданого 11.09.2003 року на підставі розпорядження Деражнянської райдержадміністрації №309 від 10.09.2003 року,а відповідач [PERSON] успадковує житловий будинок. Проте, у Першій Хмельницькій державній нотаріальній конторі позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ «071757 виданий 11.09.2003 року на підставі розпорядження Деражнянської райдержадміністрації №309 від 10.09.2003 року, був виданий після смерті [PERSON], тобто на день смерті батька, ця земельна ділянка йому не належала. Так, ч. 2 ст. 331 ЦК України, передбачено, що в разі необхідності державної реєстрації права власності на нерухоме майно ,право власності виникає з моменту державної реєстрації. Крім того,відповідно до ст. 81 ЗУ України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки з підстав: придбання за договором купівлі-продажу; дарування; міни; іншими-цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше видані їм у користування; прийняття спадщини, виділення в натура на місцевості належної їм частки (паю). Нормами статті 125 ЗК України, також встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Таким чином, суд приходить до висновку, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ №0711757 виданий 11.09.2003 року на підставі розпорядження Деражнянської райдержадміністрації №309 від 10.09.2003 року, був виданий після смерті [PERSON] є недійсним, оскільки такий державний акт був виданий після смерті [PERSON] Визнавши державний акт на право власності на земельну ділянку недійсним та зобовязавши відділ Держгеокадастру у Деражнянському районні видати позивачу [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай), дасть можливість оформити його спадкові права через нотаріальну контору. У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не прийнялися внаслідок його смерті. Разом з тим, згідно положень ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншими правовстановлюючими документами. З огляду на викладене, суд вважає за можливе позов [PERSON] задовольнити, визнавши недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 071757, виданий 11.09.2003 року на підставі розпорядження Деражнянської райдержадміністрації № 309 від 10 вересня 2003 року та зобовязати відділ Держгеокадастру у Деражнянському районі Хмельницької області повернути [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0349470 виданого на імя [PERSON], для оформлення спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved