Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2017 року за клопотанням представника позивача до участі в справі в якості співвідповідачів було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Телевізійна компанія «Орбіта» (далі ТОВ «ТК «Орбіта») та Товариство з обмеженою відповідальністю «Телебачення «Капрі» (діла ТОВ «Телебачення «Капрі»). В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач послався на те, що 25 січня 2017 року на сайті ТОВ «ТК «Орбіта» розміщене відео під назвою «Митинг в піддержку городского головы: эмоционально и с резолюцией», а також відео під назвою «В Покровске прошел митинг в поддержку мэра [PERSON]». Крім того, це відео було розміщене й іншими інтернет-виданнями, в тому числі й ТОВ «Телебачення «Капрі». Під час мітингу відповідач [PERSON] висловлював негативну інформацію на адресу позивача, а саме (мовою оригіналу): «[PERSON] могут в нас стрелять, они могут бить окна, они могут нам угрожать, она могут дискутировать на своих заказных сайтах как DDK, и городское руководство, они могут писать все, что угодно, могут угрожать и избивать, но они никогда не смогут сломить наше требование, нет коррупции, нет беспределу. Народному меру народную Власть!.. Очень много, при содействии прошлой власти, было захвачено в городе Андрейченской фирмой «[PERSON] ЛТД», автобазы, кинотеатры, парки и кафе, эта фирма украла у громады городской парк «Юбилейный», почти 27 га, кинотеатр «Мир», по сути, с помощью мошенничества, о чем подробнее можно узнать из открытого реэстра ЕДР. «[PERSON] ЛТД», чьим единственным учредителем является [PERSON], использовал имущество территориальной общины для обогащения… Забрал, а потом вернул с миллионными долгами на баланс города. Из кинотеатра горе-арендатор украл и даже сдал на металлолом металоприемку, даже отопительные трубы. Похожая печальная судьба постигла и «АТП 11411», «отжатая» на рубеже 2000-х. С помощью рейдерского захвата был смещен директор пенсионного возраста [PERSON]. Отдельного расследования требует способ, который позволили [PERSON] встать «у руля» Красноармейского машиностроительного завода. Жители города Родинского во время публичных акций обвиняли активистов «Молодежной Партии» в наркомании, а самого [PERSON] в крышивании «копанок». В 2015 году СБУ даже возобновило расследование по нелегальной шахте, которые принадлежат [PERSON], но вроде это дело живо сегодня. Они сейчас занимаются [PERSON], им некогда ловить наркоторговцев и бандитов. А самое шокирующее в карьере этого «бизнесмена», пожалуй то, что весной 2015 года, то есть уже при «майдановской власти» вдруг лихо превратился без опыта и образования в зам. генерального директора шахты «Селидовуголь». Андийченко подозревали в организации покушения на председателя Красноармейской организации профсоюзов [PERSON]. Машина, которая подозревала, охотилась за [PERSON], имела номера заместителя директора шахты «Селидовуголь». [PERSON], которого здесь считают «смотрящим», - вот, кто сегодня пытается вернуть себе власть над нашим городом, дискредитировать тех, кто сегодня пытается вернуть власть над нашим городом. Дискредитировать тех, кто мешает красть и обирать тысячи простых людей. Вы только представьте себе масштабы воровства и цинизма прошлой власти. Дошло до того, что дача 10% откатов прокурорам, от каждого вида проводимых работ в городе работ стояло негласным долгом местной власти прокурорам…». Вся ця інформація була висловлена відповідачем [PERSON] на цьому заході в підтримку міського голови [PERSON], за думкою позивача, є неправдивою та такою, що порочить його честь та гідність. Крім того, подібними діями відповідач охарактеризував позивача як злочинця, як особу, яка з легкістю порушує закон, як особу, яка не має високих моральних цінностей. Така необґрунтована характеристика пригнічує честь та гідність позивача. Пригнічення немайнових прав, відносно яких Конституцією України передбачено обовязок ставитися з повагою, обґрунтовується тим, що жодній нормальній цивілізованій людині неприємно чути (дізнаватися) про себе безпідставні звинувачення у вчиненні злочинних діянь та інших ганебних вчинків з точки зору моралі. У звязку з неправомірним поширенням відповідачем [PERSON] широкому колу осіб недостовірної інформації відносно позивача, останній знаходиться в стані постійного нервового напруження та стресу, в результаті чого у позивача різко знизилась працездатність, що, в свою чергу, негативно впливає на виконання його трудових (посадових) обовязків та на повагу робочого колективу до нього, а також стало причиною порушення функції сну. Крім того, ця неправдива інформація нанесла дуже непоправну шкоду діловій репутації позивача. Крім того, як вбачається з відеоматеріалу, відповідач [PERSON] поширив цю інформацію в письмовому вигляді у виді «Резолюції», яка була направлена в безліч державних органів , тобто поширив цю неправдиву інформацію невизначеному колу осіб. Позивач стверджує, що розповсюджена інформація є недостовірною, її поширення ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію. На підставі цього позивач вимагає, щоб вище зазначена інформація була спростована у такий саме спосіб, що й була поширена та офіційного вибачення відповідача [PERSON] за вчинення ним неправомірних дій. Позивач зазначив, що вищезазначена інформація розповсюджена під час публічного виступу, недостовірна, при цьому висловлена з використанням лайливих, образливих слів, які принижують честь та гідність позивача, цілком підриває його авторитет, паплюжує ділову репутацію позивача в очах громадян. З урахуванням викладеного позивач вважає, спростування недостовірної інформації може бути шляхом проведення публічного виступу відповідачем [PERSON], а також письмове звернення цього відповідача до державних органів з письмовим повідомленням про неправдивість викладеної інформації у «Резолюції». Негативні наслідки, спричинені позивачеві вищевказаними діями відповідача [PERSON], усвідомлені і сплановані ним, збільшуються через наступні фактори. Особливістю ділової репутації позивача є те, що позивач з жовтня 2015 року по теперішній час є депутатом Покровської міської ради Донецької області від Молодіжної партії України та її членом, який відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» є представником інтересів територіальної громади. Крім того, позивач неодноразово нагороджувався грамотами та подяками за свій внесок в життя міста, за благодійні вчинки, за підтримку спорту, за активну участь у навчально-виробничих, виховних заходах навчальних закладів міста Родинське, сприяння участі молоді у веденні здорового способу життя. В 2011 році позивач був визнаний керівником року, що підтверджено державними органами статистики та аудитом рейтингу. Очевидно, що відомості, наведені та поширені відповідачем [PERSON] щодо нього, є негативними, образливими, принизливими та такими, що не відповідають дійсності, що в цілому завдає непоправної шкоди його діловій репутації. Наведена та поширена відповідачем [PERSON] недостовірна інформація несправедливо та безпідставно звинувачує позивача у вдаванні до саме деструктивних, злочинних, інших негативних дій. В результаті цілеспрямованих дій відповідача [PERSON] щодо поширення вищезазначеної недостовірної інформації про позивача шляхом і усвідомлення при цьому ним наслідків своїх дій, що опорочили честь, гідність і ділову репутацію позивача, було спричинено значну моральну шкоду втрати немайнового характеру внаслідок приниження його честі, гідності і ділової репутації як депутата міської ради, ускладнення подальшого активного громадсько-політичного життя, ускладнення стосунків з громадою міст Покровська та Родинське, ускладнення його стосунків із виборцями, що негативно сприймають нібито вчинені дії позивачем і поширену інформацію, про яку йдеться у зазначених відео. Позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача [PERSON] йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 100000 грн., яку він має намір направити як благодійну допомогу до дитячих будинків міста Покровська. Позивачем також предявлені позовні вимоги до ТОВ «ТК «Орбіта» та ТОВ «Телебачення «Капрі» на підставі того, що відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. На підставі наведеного позивач просив зобовязати відповідачів спростувати недостовірні відомості, а саме такі, що не відповідають дійсності, порушують його права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію, що містяться у відео під назвою: «Митинг в піддержку городского головы: эмоционально и с резолюцией», а також відео під назвою «В Покровске прошел митинг в поддержку мэра [PERSON]» та поширені відносно нього 25 січня 2017 року на сайті ТОВ «Телебачення «Капрі» та ТОВ «ТК «Орбіта» у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, - шляхом розміщення відеозапису офіційного вибачення перед ним відповідачем [PERSON] про те, що поширені ним недостовірні відомості, такі, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію позивача, а також письмове звернення відповідача [PERSON] до державних органів з письмовим повідомленням про неправдивість викладеної інформації в «Резолюції», не пізніше пятнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили; стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 100000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої поширенням такої, що не відповідає дійсності, порушують його права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію, що міститься в відео під назвою «Митинг в піддержку городского головы: эмоционально и с резолюцией», а також в відео під назвою «В Покровске прошел митинг в поддержку мэра [PERSON]» та поширені відносно нього 25 січня 2017 року на сайті ТОВ «Телебачення «Капрі» та ТОВ «ТК «Орбіта». Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності, за участю його представника [PERSON] (а.с.223 т.1). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пославшись на те, що негативна інформація, приведена у позовній заяві на адресу позивача, виходила не від нього і не є частиною його авторського виступу на мітингу, а є політичною позицією, оцінкою мешканців міста і незалежних журналістів діяльності [PERSON] як публічної особи, так і депутата міської ради. Інформація, яку він озвучив на мітингу 25 січня 2017 року, вже була опублікована в Інтернеті на інформаційних сайтах іншими особами, поширеною у суспільстві у вигляді документів (колективних заявах громадян) і загальнодоступною для необмеженого кола осіб задовго до його виступу 25 січня 2017 року. Про це було відомо позивачу, який свідомо не предявив аналогічного позову до авторів даної інформації, які дослівно публікували її до його виступу. Крім того, оспорювана інформація про позивача, яку він озвучив на мітингу 25 січня 2017 року, була передана йому у вигляді офіційного документа колективної заяви громадян ще 25 грудня 2016 року. В даній заяві, яка була адресована на його імя, прийнято на загальних зборах мешканців м. Покровська і підкріплено підписами громадян, були дослівно викладені всі оспорювані висновки і думки відносно політичної діяльності [PERSON], а також містилась інформація про можливі правопорушення позивача. Мешканці письмово просили його як голову Донецької обласної громадської правозахисної організації «Союз спасення Донбасса» і помічника-консультанта народного депутата Верховної [PERSON] України довести до відома правоохоронних органів і громадськості в їх колективній заяві доводи та аргументи, що він повинен був зробити як керівник правозахисного руху і помічник-консультант народного депутата. У своєму виступі перед тим, як зачитати колективне звернення, він пояснив присутнім, що зачитує саме документ колективну заяву, яка прийнята на зборах громадян, пояснивши, що дана заява не містить фактичної інформації, а є оціночною політичною позицією, думкою мешканців міста, які його склали, підписали і йому передали. Тим самим він пояснив всім учасникам мітингу, що дише озвучує політичну позицію, оцінку діяльності [PERSON] мешканцями м. Покровська. Позивач є публічною особою, так як займає ряд громадських посад, приймає участь в політичній діяльності регіону, є депутатом Покровської міської ради, керівником Покровської міської організації «Молодіжна партія України», часто виступає в засобах масової інформації. В законодавчих та підзаконних актах України, а також в мировій та європейській судових практиках існують особливості захисту честі, гідності, ділової репутації громадських і політичних діячів, публічних громадян. Згідно розяснень п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. № 1 при поширенні недостовірної інформації про приватне життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі або ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати Декларації про свободу політичних дебатів в засобах масової інформації, затвердженої 12.02.2004р. на 872-му засіданні Комітету [PERSON] Європи, а також рекомендації, що містяться в резолюції 1165 (1998) Парламентської [PERSON] Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, в названій Резолюції відмічається, що публічними фігурами є особи, які займають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також всі ті, хто грає певну роль в громадському житті (в області політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті або в будь-якій іншій області). В статтях 3, 4, 6 Декларації зазначається, що оскільки політичні діячі і посадові особи, які займають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному або міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості і погодились «виставити» себе на публічне політичне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і можуть піддаватися гострій і сильній громадській критиці і засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні користуватись більшим захистом своєї репутації і прав, аніж інші громадяни. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого освітлення їх слів і вчинків, і повинні це усвідомлювати. Проблеми, повязані з особливостями реалізації права громадян на свободу слова і критику відносно дій (бездіяльності) посадових і службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини (наприклад, справи «Нікула проти Фінляндії», «Яновський проти Польщі»). Як зазначив позивач, своєю неоднозначною одіозною підприємницькою, комерційною, громадською і політичною публічною діяльністю депутат-міліонер [PERSON] сформував до себе достатньо суперечливе ставлення в суспільстві серед мешканців м. Покровська. Це полягає в тому, що більша кількість мешканців м. Покровська крайнє критично, негативно відноситься до діяльності позивача, поширює про нього негативну інформацію. В той же час він лише озвучив на мітингу думку і пропозицію мешканців міста, і у звязку з чим позивач обвинувачує його в тому, що він нібито формує негативне ставлення до нього серед людей, що не відповідає дійсності, тому що насправді мешканці надали йому свої доводи і думки про діяльність позивача, журналісти опублікували негативну інформацію про [PERSON] на інтернет-сайтах, і потім тільки він озвучив текст їх суджень з документа. За думкою відповідача [PERSON] заяви позивача про нібито заподіяній шкоді здоровю і репутації позивача, про порушення його сну, зниженні працездатності, знаходженні у стані нервового напруження і стресу є голослівними, нічим не підтвердженими заявами заінтересованої особи. Позивач звернувся до суду з позовом після спливу трьох місяців з моменту проведення мітингу і виходу публікацій 26.04.2017р. Причинно-слідчий звязок між його виступом на мітингу 25.01.2017р. та динамікою росту або падіння політичного рейтингу, формування відношення виборців до депутата [PERSON] не була доведена. Вважає, що негативне ставлення виборців до депутата [PERSON] викликано мотивами його власної політичної діяльності, якою він займався в тому числі з 25 січня 2017 року по момент подачі позовної заяви. Зокрема, позивач весь цей час робив публічні політичні заяви по телебаченню, в інтернет-ЗМІ, що й призвело до відповідної оцінки його діяльності з боку виборців. Це ж не могло впливати на зміну стану здоровя позивача, що також не доведено. Факт завдання ним моральної шкоди позивачу, а також її розмір 100000 грн. не доведений. Відповідач вважає, що суду при розгляді цієї справи необхідно керуватися Методикою встановлення заподіяної моральної шкоди і методу оцінки розміру компенсації викликаних страждань. Позивачем не було надано жодного медичного документа, висновку експертизи, які доводили б причинно-наслідковий звязок між його виступом на мітингу і нібито моральними стражданнями позивача, якщо такі мали місце бути. На підставі наведеного відповідач [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача повністю. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав і суду пояснив, що у своєму виступі на мітингу 25 січня 2017 року його довіритель перш за все просто узагальнив звернення мешканців міста до нього як правозахисника з приводу наявної інформації у різноманітних інтернет-ресурсах щодо позивача. Відповідач [PERSON] не є автором викладених ним у виступі подій, оскільки все сказане ним з приводу діяльності позивача практично слово в слово вже значно раніше було відображено в безліч статей різноманітних інтернет-виданнях, і які позивач у встановленому порядку не спростував і авторів не притягнув до цивільно-правової відповідальності за викладену в цих публікаціях інформацію. Відповідач не хотів у своєму виступі принизити честь, гідність і ділову репутацію позивача, а лише бажав, щоб підсумком його виступу було схвалення мітингом мотивовано складеного письмового звернення до правоохоронних, контролюючих та інших державних органів для проведення необхідної перевірки інформації, що містилась в інтернет-ресурсах, тобто виконати те, що його просили зробити у грудні 2016 року у своєму зверненні мешканці міста. По суті звернення громадян за результатами проведеного мітингу було направлено до компетентних інстанцій, і носило скоріш декларативний, аніж обвинувачу вальний характер. Зазначив, що можливо виступ відповідача на мітингу і носив декілька імпульсивний характер, але будь-яких образ на адресу позивача відповідачем не було висловлено, він жодним чином не принизив честь та гідність, а також ділову репутацію позивача, а навпаки позивачу надана неоціниму послугу з приводу можливості витребувати результати перевірки, оприлюднити їх ті заявити про те, що він позитивний громадянин та політик, і від цього рейтинги тільки підвищаться. Просив в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити повністю. Представник відповідача ТОВ «ТК «Орбіта» [PERSON] не визнала вимоги позивача, пояснивши, що 25 січня 2017 року відповідно до ст.34 Конституції України ст.56 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», ст.ст.2, 6 Закону України «Про інформацію», ст.2 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» на сайті ТОВ «ТК «Орбіта» дійсно були розміщені відео під назвою «Митинг в піддержку городского головы: эмоционально и с резолюцией», та «В Покровске прошел митинг в поддержку мэра [PERSON]». В даних відео транслювався фактаж на той час суспільно значимих подій мітинг на центральній площі м. Покровська біля виконавчого комітету міської ради. На кадрах видно, як організатор акції голова громадської організації «Союз спасення Донбасса» зачитував резолюцію (колективну заяву) від територіальної громади до Президента України, Премєр-міністра України, голови Верховної [PERSON] України, Генерального прокурора України. Отже, вся та інформація на адресу позивача є дослівним відтворенням тексту резолюції. Просила в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідач ТОВ «Телебачення «Капрі» про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника (а.с.216 т.1). Суду надані письмові заперечення проти позову представника відповідача ТОВ «Телебачення «Капрі» [PERSON], в яких вона послалась на те, що відео з подіями, що відбувалися 25 січня 2017 року на мітингу, не розміщувались на сайті ТОВ «Телебачення «Капрі». Інші посилання на відео, їх назви, а також будь-яка інформація щодо відео, яке належить на праві власності ТОВ «Телебачення «Капрі» позивачем не вказані, не спростовуються. ТОВ «Телебачення «Капрі» також висвітлювало події, які відбувались 25 січня 2017 року, і розміщувало їх на сайті 26 січня 2017 року відео цих подій, в якому відповідач не висловлював негативну інформацію на адресу позивача, зазначену в позові. Згідно ст.67 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» телерадіоорганізація та її працівники не несуть відповідальність за поширення інформації, що не відповідає дійсності, у разі якщо ця інформація містилась у виступах осіб, які не є працівниками телерадіоорганізації. В Україні діє свобода слова, телерадіокомпаніям законодавчо дозволяється проводити журналістські розслідування. Крім того, позивач публічна особа, тому кожен виборець має право давати оціночні судження дій чи бездіяльності будь-якого депутата чи державного посадовця. З метою обєктивності інформації та недопущення перекручення фактів на телеканалі «Капрі» існує формат «без коментарів», в якій 26 січня 2017 року висвітлювалися події мітингу 25 січня 2017 року. Ніяких коментарів чи навязування думки від працівників ТОВ «Телебачення «Капрі» не було. На підставі наведеного просила відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.217 т.1). Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, які суд оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. 25 січня 2017 року на сайті ТОВ «ТК «Орбіта» було розміщено відео під назвою «Митинг в піддержку городского головы: эмоционально и с резолюцией», а також відео під назвою «В Покровске прошел митинг в поддержку мэра [PERSON]». При демонстрації відеозапису в судовому засіданні було встановлено, що мітинг відбувався 25 січня 2017 року на площі Шибанкова біля будівлі виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області. В ході мітингу його учасники висловлювали слова підтримки на адресу Покровського міського голови [PERSON], брав слово для виступу сам Покровський міський голова, а також голова громадської організації «Союз спасення Донбасса» [PERSON] оголосив колективне звернення (так звану резолюцію) до Президента України, Премєр-міністра України, Голови Верховної [PERSON] України, Генерального прокурора України від територіальної громади м. Покровська Донецької області, яке, в тому числі, містить інформацію про наявність в діях позивача [PERSON] ознак протиправних діянь та висловлення недовіри серед інших депутату «Молодіжної партії» [PERSON] Далі в сесійній залі Покровської міської ради у порядок денний було внесене питання розгляду вищезазначеної резолюції, де більшістю голосів така резолюція була підтримана, і, крім того, було вирішено направити її також главі Донецької облдержадміністрації. Після проведення мітингу його учасники передали текст резолюції в.о. керівника Красноармійської місцевої прокуратури. Згідно ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки в слова, не вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конференційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Положеннями ст.275 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, зокрема, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (ст.277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (ст.278 ЦК України) тощо. Поняття «гідності», «честі» та «ділової репутації» міститься в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. № 1. Так, зокрема, під гідністю слід розуміти визначення цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятими уявленнями про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських та інших обовязків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Згідно ст.277 ЦПК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обовязків, вважається юридична особа, в якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Якщо недостовірна інформація міститься в документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у звязку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися д суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 299 ЦК України передбачено, що фізична особа має право не недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Зі змісту ст.302 ЦК України вбачається, що збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобовязана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобовязана робити посилання на таке джерело. З системного аналізу зазначених нормативно-правових актів вбачається, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у біль-який спосіб; б) поширення інформації стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного звязку4 викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до ст.30 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992р. № 2657-ХП з наступними змінами та доповненнями ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема, з огляду на характер використання мовно-стилистичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо субєктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такій спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обовязок відшкодувати завдану моральну шкоду. Таким чином, відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на перемет їх відповідності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень 10 Конвенції. Згідно заяви від 25.12.2016р. на імя голови Донецької обласної громадської правозахисної організації «Союз спасення Добасса» [PERSON] територіальна громада м. Покровська Донецької області звернулась з вимогами до останнього довести до відома державних чиновників держави викладену у зверненні інформацію, а також довести її до відома широкої громадськості м. Покровська через засоби масової інформації щодо діяльності позивача (а.с.73-82 т.1). Як показала в судовому засіданні свідок [PERSON] 25 грудня 2016 року як громадський активіст вона була запрошена на громадські збори мешканців м. Покровська, які проходили в бібліотеці в районі Динасового заводу, де брало участь близько 100 чоловік. Люди звернулись до голови громадської організації «Союз спасення Донбасса» [PERSON] із заявою про факти розкрадання в Україні, де серед іншого скаржились на поведінку [PERSON], який, за думкою людей, присутніх на зборах, причетний до рейдерських захватів у місті, заважає міському голові виконувати свої обовязки. За результатами зборів було вирішено оголосити текст звернення на мітингу [PERSON] 25 січня 2017 року текст заяви, що містився в так званій резолюції, був проголошений [PERSON] на мітингу, що проводився в підтримку Покровського міського голови [PERSON], який перед її озвученням зазначив, що оголошує заяву, надану йому членами громади. Після проголошення заяви присутні на мітингу люди одобрили та проголосувати за резолюцію. Свідок [PERSON] 25 січня 2017 року був присутній на мітингу в підтримку Покровського міського голови, на якому [PERSON] оголошував колективне звернення мешканців міста до компетентних органів. За місяць до дати проведення мітингу у бібліотеці Динасового заводу відбулися збори, на яких обговорювались питання проведення обшуків у виконкомі Покровської міської ради, проведення яких люди повязували з намаганням [PERSON] узурпувати владу в місті. На зборах хтось з людей писав письмове звернення до компетентних органів, а [PERSON] повідомив присутніх, що проголосить його на мітингу. Перед оголошенням документа [PERSON] доніс до відома присутніх на мітингу, що він оголошує та має намір довести до відома правоохоронних органів текст звернення, з яким до нього звернулись люди напередодні. Свідок [PERSON] показала, що 25 грудня 2016 року була присутньою на зборах мешканців міста, що проводились в бібліотеці в районі Динаса, де обговорювалась ситуація, що склалась в місті, а саме перешкоджання [PERSON] нормальній роботі Покровського міського голови [PERSON], обговорювався матеріальний стан та протиправна діяльність [PERSON] Люди звернулись до [PERSON] з тим, щоб він передав до правоохоронних органів їх звернення. Текст звернення диктували присутні на зборах, а набирала дівчина на ноутбуці. Також вона була присутня і на мітингу 25 січня 2017 року, який проводився в підтримку міського голови. На цьому мітингу [PERSON] зазначив, що хоче зачитати заяву, яку йому передали мешканці м. Покровська, і оголосив її перед присутніми на мітингу. Після проведення мітингу прийнята резолюція була передана керівнику Красноармійської місцевої прокуратури. Показання допитаних в судовому засіданні свідків узгоджуються і відеозаписом мітингу, розміщеним 25 січня 2017 року на сайті ТОВ «ТК «Орбіта», на якому [PERSON] дійсно оголошує текст колективного звернення до компетентних органів мешканців міста. Таким чином, на мітингу відповідачем [PERSON] були висловлені оціночні судження членів територіальної громади міста, які оформлені у формі колективного звернення до правоохоронних органів, які відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту, а позивач в такому випадку був вправі скористатися наданим йому ч.1 ст.277 ЦК України правом на відповідь та власне тлумачення справи. Відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений строк. Згідно абз.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. № 1 суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина на може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки в такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] про офіційне тлумачення положення частини першої статті 7 Цивільного кодексу Української РСР (справа про поширення відомостей) від 10.04.2003р. № 8-рп/2003 (справа № 1-9/2003) положення частини першої статті 7 ЦК УРСР «поширив такі відомості» в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обовязків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену законодавством України. Аналіз наданих сторонами доказів дає суду підстави вважати, що негативна інформація про позивача була викладена в колективному зверненні громадян до компетентних органів (Президенту України, Премєр-міністру України, Голові Верховної [PERSON] України, Генеральному прокурору України і т.і.), яку під час мітингу оголосив відповідач [PERSON], для перевірки зазначених у ній відомостей, отже така інформація, навіть якщо вона і негативна, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність і ділову репутацію позивача. Доказів того, що зазначене звернення містило завідомо неправдиві відомості, суду не надано. Згідно рекомендацій, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської [PERSON] Європи про право на недоторканість приватного житла, публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальної сфери, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3 , 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародних рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У звязку з чим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересіченої особи. Публічні люди неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Згідно посвідчення № 10, виданого Красноармійським міським головою 10.12.2013р., позивач є депутатом Красноармійської міської ради 7 скликання (а.с.11, 12 т.1), який багато разів був відмічений та нагороджений за професійне управління підприємством, надання підтримки та матеріальної допомоги дітям, військовим, в області спорту (а.с.13-29 т.1), отже є публічною особою, захист честі, гідності чи ділової репутації має свої особливості, які він повинен усвідомлювати. Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, частина перша ст.34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного особистого немайнового права підлягає окремому обговоренню. Суд зазначає, що навіть при умові встановлення факту поширення недостовірної інформації відносно позивача і необхідності захисту його особистих немайнових прав, суд не вправі зобовязувати відповідача вибачитися перед ним у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України. Відповідно до розяснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4 з наступними змінами та доповненнями під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі і гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, степеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. У звязку з невстановленням фактів порушення особистого немайнового права позивача на захист честі, гідності та ділової репутації, суд приходить до висновку про те, що його позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Статтею 56 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» від 21.12.1993р. № 3789-ХП з наступними змінами та доповненнями телерадіоорганізації, передбачено, що їх працівники мають право одержання від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності необхідної інформації для здійснення своєї статутної діяльності у порядку, передбаченому законодавством України. Ст.67 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» від 21.12.1993р. № 3789-ХП містить в собі випадки звільнення від відповідальності за поширення інформації, що не відповідає дійсності. Так, згідно п. «в» ч.1 ст.56 Закону телерадіоорганізація та її працівники не несуть відповідальності за поширення інформації, що не відповідає дійсності, у разі якщо ця інформація розповсюджувалася без попереднього запису та містилася у виступах осіб, які не є працівниками телерадіоорганізацій. Згідно ст.2 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» від 23.09.1997р. № 539/97-ВР засоби масової інформації України відповідно до законодавства України мають право висвітлювати всі аспекти діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобовязані надавати засобам масової інформації повну інформацію про свою діяльність через відповідні інформаційні служби органів державної влади та органів місцевого самоврядування, забезпечувати журналістам вільний доступ до неї, крім випадків, передбачених Законом України «Про державну таємницю», не чинити на них будь-якого тиску і не втручатися в їх виробничий процес. Засоби масової інформації можуть проводити власне дослідження і аналіз діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, давати їм оцінку, коментувати. Розрив чи змішування змісту офіційної інформації, що оприлюднюється, коментарями засобу масової інформації або журналістом не допускається. Право висвітлення і коментування діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування, подій державного життя в Україні гарантується Конституцією, цим Законом, іншими законами України. 25 січня 2017 року на сайті ТОВ «ТК «Орбіта» дійсно було розміщені відео під назвою «Митинг в піддержку городского головы: эмоционально и с резолюцией», а також відео під назвою «В Покровске прошел митинг в поддержку мэра [PERSON]», яких транслювався фактаж проведеного 25 січня 2017 року мітингу в м. Покровську Донецької області на центральній площі біля виконавчого комітету міської ради, на кадрах якого видно, як голова громадської організації «Союз спасення Донбасса» [PERSON] зачитував резолюцію (колективне звернення) від територіальної громади до Президента України, Премєр-міністра України, голови Верховної [PERSON] України, Генерального прокурора України. Отже, вся інформація на відео, в тому числі негативна інформація на адресу позивача, є дослівним відтворенням тексту резолюції. Таким чином, суд не вбачає в діях відповідача ТОВ «ТК «Орбіта» будь-яких дій, якими б могли бути порушені особисті немайнові права на захист честі, гідності та ділової репутації, а тому в задоволенні позову до ТОВ «ТК «Орбіта» необхідно відмовити. В ході демонстрації відеозапису ТОВ «Телебачення «Капрі» було встановлено, що останнє не розміщувало його на сайті 25 січня 2017 року, як зазначено в позовній заяві. Таке відео під назвою «Покровчане масово підтримали мера [PERSON]» про події мітингу 25 січня 2017 року було розміщене на сайті ТОВ «Телебачення «Капрі» 26 січня 2017 року в форматі «Без коментарів», в якому відповідач не поширював негативної інформації відносно позивача. З відео вбачається, що така негативна інформація не була поширена також й ініціатором мітингу головою громадської організації «Союз спасення Донбасса» [PERSON], у звязку з чим позовні вимоги до відповідача ТОВ «Телебачення «Капрі» предявлені позивачем безпідставно і задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України у звязку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. Відповідно до ст.ст.19, 32, 34, 40, 68 Конституції України, ст.ст.23, 275, 277, 280, 297, 299, 302 ЦК України, ст.30 Закону України «Про інформацію», ст.ст.56, 67 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», ст.2 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації»,

Outcome: dismissed