Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини [PERSON], яка перебуває на її утриманні. На даний час сторони спільно не проживають, відповідач не приймає участь у вихованні дитини та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просила суд стягнути з відповідача щомісяця аліменти на дитину в розмірі 1200 гривень. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Представник відповідача позов визнав частково та пояснив, що відповідач спроможний платити аліменти на утримання дитини в розмірі 400 гривень щомісяця. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою Рідківської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області № 591 від 04 липня 2017 року. В даний час сторони проживають окремо. Дитина знаходиться на диспансерному обліку у лікаря з діагнозом ГРВІ, що підтверджується довідкою Рідківської амбулаторії Новоселицького району Чернівецької області від 04 липня 2017 року. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приймаючи до уваги, що відповідач як батько зобов'язаний приймати участь в утриманні своєї дитини на рівні із матір'ю, суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання своєї дитини. При цьому, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище та стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатного віку, має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей та бабку похилого віку, наявність у нього рухомого та нерухомого майна та інші обставини, що мають істотне значення. Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача. Заявляючи вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень, позивачка зазначила, що відповідач зобов'язаний на рівні із нею матеріально забезпечити дитину та спроможний щомісячно сплатити вказану суму аліментів на утримання дитини. Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає недоведеними належними та допустимими доказами посилання позивачки про те, що відповідач має можливість сплати аліменти на дитину саме в розмірі 1200 гривень щомісяця. Враховуючи у сукупності досліджені докази та виходячи з принципу справедливості та розумності, а також обов'язку обох батьків приймати участь в утриманні своєї дитини, суд вважає за необхідне присудити відповідачу аліменти на утримання дитини в розмірі 750 гривень щомісяця. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 05 липня 2017 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial