Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

В листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] відкрилася спадщина після смерті [PERSON], який при житті склав на його ім'я та на ім'я [PERSON] заповіт, яким заповів їм житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємці за законом відсутні. 4 червня 2003 року державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого він та відповідач стали власниками вищезазначеного будинку в рівних долях. Земельна ділянка яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку заповітом охоплена не була. Після складання спадкодавцем заповіту на житловий будинок, рішенням виконкому Красноармійської міської ради від 17 травня 2000 року № 235 спадкодавцю була передана у власність земельна ділянка площею 0,0881 га, яка розташована в [ADDRESS], призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд. 29 травня 2000 року [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. 29 травня 2017 року земельна ділянка була сформована, їй присвоєний кадастровий номер [NUMBER] та проведена державна реєстрація в Державному земельному кадастрі. 29 травня 2017 року він та відповідач звернулися до нотаріусу, в проваджені якого перебуває спадкова справа з метою отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яка призначена для обслуговування спадкового житлового будинку та господарських споруд. Однак, нотаріус відмовив в видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки вона не охоплена заповітом та роз'яснено право на звернення до суду. Зважаючи на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку він та відповідач звернулися до суду з позовом про визнання права власності. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16.08.2017 року, яке набрало законної сили 26.09.2017 року були задоволені позовні вимоги [PERSON] та визнано за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0881 га призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Рішенням Васильківського міькрайонного суду Київської області від 06.08.2018 року та ухвалою цього ж суду від 16.08.2017 року встановлено факт, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВАС № 907155 від 04.06.2003 року, що видане державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори В.І. Кудіновою, зареєстровано в реєстрі за № 419 на ім'я [PERSON] [INFO], щодо житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить саме йому. Після усунення розбіжностей у прізвищі він змушений звернутися до суду з даним позовом. На підставі вищезазначеного просив визнати за ним право власності на 1/2 частини земельної ділянки, яка розташована в [ADDRESS], призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд, площею 0,0881 га, кадастровий номер [NUMBER] в порядку спадкування після смерті [PERSON] Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали клопотання, в яких підтримали позовні вимоги, просили справу розглянути за їх відсутності. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилась, надала клопотання, в якому позовні вимоги визнала, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач Покровська міська рада Донецької області надала клопотання про розгляд справи за відсутності її представника, просила справу вирішити на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого 6 квітня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Красноармійського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] помер [INFO] (а.с.5). 4 червня 2003 року державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори Кудінової В.І. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого позивач є спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO], а саме 1/2 частини жилого будинку, що знаходиться у [ADDRESS], з господарськими та побутовими спорудами (а.с.6). 28 липня 2003 року в Красноармійському БТІ за позивачем було зареєстровано право власності на 1/2 частку будинку [ADDRESS] (а.с.7). 29 травня 2000 року Красноармійською радою народних депутатів на ім'я [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER], площею 0,0881 га в межах згідно з планом, розташованої на території [ADDRESS], переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 02920 (а.с.7а). 29 травня 2017 року в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку відділом у Покровському районі Міськрайонного управління у Покровському районі та м. Мирнограді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про земельну ділянку була зареєстрована земельна ділянка площею 0,0881 га, розташована за адресою: [ADDRESS], для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, власником якого є [PERSON] на підставі Державного акту від 29.05.2000р. №-[NUMBER], виданого згідно рішення органу виконавчої влади 17.05.2000р. № 235 (а.с.8-10). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16.08.2017 року, яке набрало законної сили 26.09.2017 року визнано за [PERSON], право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO], на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0881 га, розташованої на території [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 12-13). Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16.08.2017 року, яка набрала законної сили 26.09.2017 року позовну заяву [PERSON] до Покровської міської ради Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування залишено без розгляду (а.с. 14). Рішенням Васильківського міькрайонного суду Київської області від 06 серпня 2018 року, яке набрало законної сили 06.09.2018 року, та ухвалою Васильківського міькрайонного суду Київської області від 16.08.2017 року, яка набрала законної сили 05.11.2018 року, встановлено факт, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВАС № 907155 від 04.06.2003 року, що видане державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори В.І. Кудіновою, зареєстровано в реєстрі за № 419 на ім'я [PERSON] [INFO], щодо житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] (а.с. 15-18). Ст.1216 ЦК України визначає спадкування як є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок йог смерті (ч.1 ст.1218 УК України). Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст.373 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного) будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни їх цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для її обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Як передбачено ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розміщені ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі, споруди. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Такими підставами є спадкування майна за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. На підставі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2015р. № 6-2цс15 «Щодо набуття права власності на земельну ділянку у зв'язку з набуттям права власності на житловий будинок» при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право власності на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Позивач набув право власності на 1/2 частину житлового [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом, отже до нього переходить право власності на земельну ділянку, на якій розташований цей житловий будинок, без зміни її цільового призначення, пропорційно до частки у праві власності на житловий будинок. Відповідно до ст.120 ЗК України, ст.ст.328, 373, 392, 1216, 1217, 1225, 1233, 1235, 1236 ЦК України,

Outcome: approved