Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

В квітні 2015 року до суду з позовом звернувся В.о. прокурора Чернігівської області в інтересах: [PERSON] до Городнянської загальноосвітньої школи - інтернат І-ІІІ ступенів Чернігівської обласної ради про стягнення недовиплаченої одноразової грошової допомоги. Свій позов, позивач обгрунтовує тим, що позовна заява, як захід прокурорського реагування, пред'явлена на захист прав та інтересів дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON], [INFO], яка є неповнолітньою особою, не має спеціальної юридичної освіти, відноситься до соціально незахищеної категорії населення, не має рідних, які б піклувалися про її добробут, а тому прокуратурою прийнято рішення про звернення до суду із позовною заявою про захист її порушених прав. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] (серії [NUMBER]), виданого 05.10.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського райуправління юстиції Чернігівської області, [PERSON] народилася [INFO] року в с. Бреч Корюківського району Чернігівської області, її батьками є: батько [PERSON], мати [PERSON] Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 10.09.2010 року [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дочки. Розпорядженням голови Корюківської райдержадміністрації Чернігівської від 22.09.2010 року № 370 [PERSON] надано статус «дитини, позбавленої батьківського піклування». [PERSON], будучи дитиною, позбавленою батьківського піклування, навчалася у Городнянській загальноосвітній школі-інтернат І-ІП ступенів Чернігівської обласної ради та знаходилася на повному державному забезпеченні. У 2014 році вона закінчила навчання у вказаній школі-інтернаті та здобула повну загальну середню освіту, що підтверджується атестатом серія [NUMBER], виданого 31.05.2014 року. З 01.09.2014 року [PERSON] навчається на денній формі навчання в ДПТНЗ «Чернігівське вище професійне училище побутового обслуговування» у групі № 405 за професією «Кравець» (наказ № З «3-УДЗ» від 29.08.2014 року). Статус дитини-сироти або позбавленої батьківського піклування, це визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування. Відповідно до ст.ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 року, в редакції від 04.07.2013 року, яка набула чинності 02.03.2014 року (далі - Закон), заходи соціальної допомоги дітей-сиріт та дітей, що залишилися без батьківського піклування, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою. Одними із основних принципів державної політики в частині соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є захист прав і інтересів таких дітей, а також забезпечення соціально-правових гарантій. Як встановлено в ч.ч. 1-3 ст.8 Закону держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Допомога та утримання таких дітей не можуть бути нижчими за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на рівні, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів. Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону, випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Отже, Законом обов'язок по виплаті дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування одноразової грошової допомоги в розмірі шести прожиткових мінімумів покладено на навчальний заклад, який закінчила дитина-сирота. При цьому, ч. 7 ст. 8 Закону встановлює обов'язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років (на момент закінчення школи-інтернату не виповнилося 18 років) становив 1286 грн. У зв'язку із чим одноразова грошова допомога [PERSON] відповідно до ст. 8 Закону України мала складати 7716 грн. (6x1286 грн.). Відповідно до інформації Городнянської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів Чернігівської обласної ради при випуску [PERSON] відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 226 від 05.04.1994 «Про поліпшення, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» було виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 1300 грн. Отже, [PERSON], як випускниці навчального закладу з числа дітей-сиріт, була виплачена грошова допомога у розмірі, що є значно меншою, ніж розмір такої допомоги, встановлений Законом, чим було порушено її майнові права. В судовому засіданні прокурор позов підтримала. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, мотивуючи тим, що всі виплати проводились відповідно до чинного закондавства. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З 01.09.2014 року [PERSON] навчається на денній формі навчання в ДПТНЗ «Чернігівське вище професійне училище побутового обслуговування» у групі №405 за професією «Кравець» (наказ № З «3-УДЗ» від 29.08.2014 року),(а.с.13). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (далі - Закон України), заходи соціальної допомоги дітей-сиріт та дітей, що залишилися без батьківського піклування, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України, держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України, випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Відповідно до наданої інформації Городнянської загальноосвітньої школи-інтернат І-Ш ступенів Чернігівської обласної ради [PERSON] у відповідності до вимог Закону та Постанови Кабінету Міністрів України № 226 від 05.04.1994 «Про поліпшення, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (далі -Постанова) було виплачено одноразову допомогу в сумі 1300 грн. Отже, [PERSON], як випускниці навчального закладу з числа дітей-сиріт, була виплачена грошова допомога у розмірі, що є значно меншою, ніж розмір такої допомоги, встановлений Законом, чим було порушено її майнові права. Однак, у відповідності до п. 2 прикінцевих положень Закону передбачено, що інші нормативно правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, під час розгляду та вирішення справ зазначеної категорії застосуванню підлягає вищезазначений Закон. Тому, Городнянська загальноосвітня школа-інтернат І-Ш ступенів Чернігівської обласної ради повинна була керуватись вимогами ст. 8 Закону, а не нормами Постанови, оскільки положення вказаної Постанови суперечать вимогам даного Закону. Враховуючи наведене, Городнянською загальноосвітньою школою-інтернат І-Ш ступенів Чернігівської обласної ради не виплачено у повному розмірі одноразову грошову допомогу згідно вимог ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», випускнику із числа дітей-сиріт, [PERSON], чим було порушено її майнові права, та така бездіяльність відповідача повинна бути визнана судом протиправною. З огляду наведеного, з відповідача Городнянської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Чернігівської обласної ради необхідно стягнути на користь [PERSON] недовиплачену одноразову грошову допомогу відповідно до ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», з урахуванням вже виплачених коштів, тобто в сумі 6416 гривень. Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Оскільки судом встановлено, що відповідач незаконно невиплачував позивачу грошової дпомоги, суд визнає такі дії протиправними та зобов'язує відповідача виплатити вказані платежі на користь позивача. На підставі викладеного

Outcome: approved