Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання недієздатною свою доньку [PERSON], 1982 року народження. [PERSON] посилається на те, що її донька [PERSON] з 01 квітня 1999 року є інвалідом ІІ групу інвалідності безстроково. Заявник стверджує, що [PERSON] через психічне захворювання не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, обслуговувати себе у побуті, потребує постійного нагляду та турботи за нею. Заявник в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, надавши при цьому подання органу опіки та піклування повнолітніх осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про доцільність призначення опікуном [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. [PERSON], [INFO], з 1997-1998 роки проходила лікування у психоневрологічній лікарні, де їй було встановлено діагноз «розумова відсталість ступеню вираженої дебільності внаслідок перинатальної патології, ускладненої психоорганічним синдромом; психопатоподібна поведінка; недорозвиток мови ІІІ рівня, акустична дисграфія, дислексія, дискалькуляція». [PERSON] спостерігається дільничним психіатром за місцем проживання. З 01 квітня 1999 року [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства, безстроково, що підтверджується наданою суду ксерокопією витягу з акту огляду МСЕК, серія КИЕ-1, №510361 (а.с. 7). Відповідно до подання органу опіки та піклування від 30.09.2016р. №108-15239 [PERSON], 1962 р.н., доглядає та піклується про свою доньку, купує необхідні продукти харчування, ліки, веде домашнє господарство, медичних протипоказань для призначення її опікуном не має, матеріально та житлом забезпечена, за місцем проживання характеризується позитивно. Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №297 від 19.04.2016р. на теперішній час [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді легкої розумової відсталості з емоційно-вольовими порушеннями (МКХ-10: F70.8), за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над нею опіки. Згідно з ст.39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст.58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Стаття 60 Цивільного кодексу України передбачає, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ст.62 Цивільного кодексу опіка встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Положення статті 63 Цивільного кодексу України вказують на те, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. З огляду на викладене, заява [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатною та про призначення над нею опікуном є обґрунтованою, та такою, яка підлягає задоволенню.

Outcome: approved