Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

В липні 2016 року позивачі та їх представник звернулися до суду із позовом до Маячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та визнання правочину дійсним. Свої вимоги звернення до суду мотивували тим, що позивач [PERSON] купила у позивача [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані на неприватизованій земельній ділянці площею 1,02 га за адресою: [ADDRESS] За вказаний житловий будинок з господарськими будівлями позивач [PERSON] повністю сплатила кошти позивачу [PERSON], яка віддала ключі від вищезгаданого житлового будинку. В даний час позивачу [PERSON] потрібний правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями, але оскільки договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі вони не оформили, тому вона змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Позивачі в судове засідання не з'явилися, в матеріалах справи є заяви, в яких вони просять позов задовольнити повністю, справу розглянути без їх участі. Представник відповідача - Маячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської областів судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 02-08/292 від 22.07.2016 року про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу нерухомого майна підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, але враховуючи, що даний договір вже повністю виконаний, є підстави вважати його таким, що відбувся. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що згідно довідки виконкому Маячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-08/258 від 23.06.2016 року домоволодіння по [ADDRESS] згідно погосподарської книги № 2 Маячківської сільської ради за 2011-2015 роки, особовий рахунок № [NUMBER] значиться за [PERSON], який помер [INFO] року. Житловий будинок з погосподарськими побудовами знаходиться на неприватизованій земельній ділянці державного фонду в розмірі 1,02 га, з них для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд - 0,20 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,82 га (а.с. 14). За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як вбачається з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», по [ADDRESS] знаходяться житловий будинок літ. «А-1» житловою площею 48,3 кв.м, загальною площею 86,1 кв.м, та господарські будівлі, а саме: літня кухня літ. «Б,б», сараї літ. «В», «Д», гараж літ. «Г», погріб вхідний літ. «Ж,ж» (а.с. 11-13). Відповідно до договору дарування від 06.10.1993 року, посвідченого секретарем виконкому Маячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської областіпід № 76, [PERSON] подарував житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] своїй дочці [PERSON] (а.с. 8). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Маячківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області [INFO] року, [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.02.1964 року (а.с. 6) та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16.07.1983 року (а.с. 7) [PERSON] є батьком [PERSON]. [PERSON] купила у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані на неприватизованій земельній ділянці площею 1,02 га за адресою: [ADDRESS] Даний факт підтверджується відповідною розпискою від 07.05.2015 року, наявною в матеріалах справи, згідно якої [PERSON] отримала від [PERSON] обговорену суму за зазначене майно (а.с. 17). В повідомленні в.о. завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області № 1206/01-16 від 19.07.2016 року вказано, що після померлого [INFO] року [PERSON] заведена спадкова справа № 93/2013 від 05.03.2013 року. Спадкоємицею згідно поданої заяви про прийняття спадщини є [PERSON](а.с. 60, 61). Згідно ст. 220 ЦК України, договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч. 2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що між сторонами договір купівлі-продажу було укладено 07 травня 2015 року, позивач вказує на відсутність правовстановлюючого документа, у зв'язку з чим у неї виникають складнощі щодо реєстрації її права власності нотаріально,суд приходить до висновку про необхідність захисту її прав та задоволення позову.

Outcome: approved