Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

В квітня 2017 року позивач звернулось до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08.06.2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] укладено договір № 77242Га/05АВ добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого [PERSON] застрахувала у позивача автомобіль [NUMBER]. 15.06.2016 року у м. Києві по вул. Б.Хмельницького мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.07.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 24.06.2016 року та рахунку фактури № С-00089681 від 21.06.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] складає 13310 грн. 31 коп. ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», після звернення [PERSON] із відповідною заявою, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 13310 грн. 31 коп. 09.11.2016 року позивач звернувся до відповідача з претензією в якій просив сплатити в порядку регресу суму коштів в розмірі 13310 грн. 31 коп., однак жодних дій для відшкодування збитків вчинено не було, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 10.05.2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи малозначні справи. Цивільну справу за позовом ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди судом визначено розглянути в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, однак конверт з судовою повісткою про виклик повернувся до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, 08.06.2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] укладено договір № 77242Га/05АВ добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого [PERSON] застрахувала у позивача автомобіль [NUMBER]. 15.06.2016 року у м. Києві по вул. Б.Хмельницького мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.07.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні ДТП є підтвердженою. Відповідно до копій розрахунку страхового відшкодування від 24.06.2016 року та рахунку фактури № С-00089681 від 21.06.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] складає 13310 грн. 31 коп. ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» згідно копій платіжних доручень № 250886 від 29.06.2016 р. та № 258190 від 29.07.2016 року здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 8276,66 грн. та 5033,65 грн. відповідно, що становить 13310 грн. 31 коп. 09.11.2016 року позивач надіслав на адресу відповідача претензією в якій просив сплатити в порядку регресу суму коштів в розмірі 13310 грн. 31 коп., однак [PERSON] не вжила заходів щодо відшкодування збитків. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог Відповідачем суду не надано. Враховуючи те, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування, а відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо відшкодування даних коштів, то позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 13310 грн. 31 коп., є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 1600,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved