Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

В лютому 2018 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, посилаючись на те, що 23.11.2009р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, [PERSON]. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредит встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку у будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до п. 5.5 Правил банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік. В порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, внаслідок чого станом на 28.12.2017 року має заборгованість в загальній сумі 90 987,56 грн., яка складається з наступного: 6 642,24 грн. - заборгованість за кредитом; 76 336,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 200 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи 500,00 грн. (фіксована частина); 4 308,93 грн. (процентна складова). Посилаючись на ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, Банк просив стягнути з відповідача вказану вище заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON] (за довіреністю) у судове засідання не зявилася, у справі міститься клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якій у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 6). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать конверти, направлені за адресою реєстрації відповідача та за адресою, вказаною у позові та повернуті до суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 43, 44, 49-51, 56-58). Викликався також шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади (а.с. 54). Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не подав. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 23.11.2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг, за яким останній отримав кредит у розмірі 7 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. З Анкети-заяви позичальника (а.с. 13) вбачається, що позичальник надав свою згоду на те, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дав свою згоду на те, що кредит встановлюється за рішенням банку і клієнт дав право банку у будь-який момент змінити кредитний ліміт. За ч. 3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 УК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Банк має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором станом на 28.12.2017 року (а.с.9-12) з якого вбачається, що відповідач має заборгованість за договором в загальній сумі 90 987,56 грн., яка складається з наступного: 6 642,24 грн. - заборгованість за кредитом; 76 336,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 200 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи 500,00 грн. (фіксована частина); 4 308,93 грн. (процентна складова). Суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови кредитного договору, в зв'язку з чим виникла заборгованість. Заборгованість за кредитом в розмірі 6 642,24 грн. та по процентам за користування кредитом в розмірі 76 336,39 грн., всього 82 978,63 грн., підлягає стягненню з відповідача в розмірі, зазначеному позивачем, який підтверджується наданим розрахунком. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 8.6. Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Такий вид відповідальності за порушення грошового зобовязання, як «пеня та комісія» умовами договору не передбачений. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. А тому суд приходить до висновку, що зазначена сума пені та комісії в розмірі 4 308,93 грн. стягненню не підлягає. Сума штрафу (процентна складова) підлягає стягненню в розмірі 4 148,93 грн. (6 642,24 + 76 336,39 = 82 978,63 х 5 : 100 = 4 148,93). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом та штраф за порушення строків платежів, всього 87 627,56 (6 642,24 + 76 336,39 + 500 + 4 148,93 = 87 627,56). Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1 694,23 (90 987,56 : 87 627,56 = 1,04; 1 762 : 1,04 = 1 694,23).

Outcome: partial