overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

В листопаді 2015 року в суд звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що сімя у них розпалась по причині систематичних сімейних сварок, що призвело до припинення подружніх стосунків. Тому просила розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримувала свої позовні вимоги і просила задовольнити їх. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, а звернувся до суду із заявою, якою позов визнав та просив справу розглянути у його відсутності. Судом встановлено, що 17.06.2015 року у відділі ДРАЦС по м. Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області сторони зареєстрували свій шлюб (а.с.4). Раніше сторони вже перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23.12.2014 року (а.с.17). Від попереднього шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачкою(а.с.5-6). Подружні стосунки сторони не підтримують і спільно не проживають з жовтня 2015 року по причині втрати подружніх почуттів позивачки до відповідача, позивачка наполягає на припиненні шлюбу, відповідач визнає позовні вимоги, раніше сторони вже перебували в шлюбі, який також було розірвано судом, в повторному шлюбі сторони перебувають не тривалий час. При таких обставинах суд вважає подальше збереження їх шлюбу неможливим і таким що суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення. Тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на те, що позивачка [PERSON] висловила своє побажання залишити прізвище «Мирошник» і після розірвання шлюбу, суд вважає можливим відповідно ст. 113 СК України забезпечити їй таке право. Згідно ст.88 ч 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки 487 грн 20 коп в рахунок відшкодування їй понесених судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

В листопаді 2015 року до суду звернувся [PERSON], який просить встановити факт належності йому Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВН №058296, оскільки в документі його прізвище вказано невірно як «Невзгода», в той час як за паспортом він [PERSON]. Теплицька районна державна адміністрація, яка видала державний акт 11 березня 2003 року, не має можливості внести виправлення в документ, оскільки з січня 2013 року відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр» державні акти на земельні ділянки не видаються. В судовому засіданні представник заявника [PERSON], який діє на підставі довіреності від 30 жовтня 2015 року, підтримав заявлені вимоги. Пояснив, що через розбіжність у написанні прізвища неможливо зареєструвати договір оренди земельної ділянки. Представник заінтересованої особи Теплицької районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника райдержадміністрації, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечують. Свідок [PERSON] у своїх показаннях підтвердив, що [PERSON] має у власності земельну ділянку, яку отримав для ведення особистого господарства. Раніше [PERSON] самостійно обробляв цю земельну ділянку. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснила, що товаришувала з батьками [PERSON], тому добре його знає з дитинства. Підтвердила, що [PERSON] писав заяву про виділення йому земельної ділянки площею 1га. В селі людини з прізвищем «Невзгода» немає. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника заявника та показання свідків, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності заявникові [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВН №058296 для ведення особистого селянського господарства, виданого Теплицькою районною державною адміністрацією на імя [PERSON]. Рішенням 1 сесії 24 скликання Орлівської сільської ради Теплицького району від 18 квітня 2002 року [PERSON] було виділено в приватну власність землю для ведення особистого селянського господарства площею 1,00га на території Орлівської сільської ради Теплицького району. Розпорядженням Теплицької районної державної адміністрації за №73 від 11 березня 2003 року затверджено проект відведення земельних ділянок в приватну власність для ведення особистих селянських господарств на території Орлівської сільської ради, в списку до якого під порядковим №18 вказано [PERSON]. На підставі розпорядження Теплицької РДА №73 від 11 березня 2003 року на імя [PERSON] Теплицькою районною державною адміністрацією було видано державний акт серії ІІ-ВН №058296 на право власності на земельну ділянку площею 1,00га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно інформації, наданої Теплицькою районною державною адміністрацією за №01-1-26-4908 від 28 жовтня 2015 року, внести виправлення у державний акт на право приватної власності на землю, виданий на імя [PERSON], неможливо. Факт належності [PERSON] державного акту на земельну ділянку підтверджується також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

В листопаді 2015 року до суду із вказаним позовом звернулася [PERSON], просила стягнути з відповідача [PERSON], [INFO] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином віку 23 років. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував сплачувати аліменти, але не погодився з часткою, оскільки має на утриманні від другого шлюбу дитину, місце проживання якої визначено з ним. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно було встановлено, що сторони від офіційно зареєстрованого шлюбу мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], який з 02.09.2013 року навчається на денній формі навчання в Кременчуцькому професійному ліцеї сфери послуг. Термін навчання складає до 30.06.2016 року. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. У відповідності зі ст. 199 СК України якщо повнолітня донька, син продовжує навчання в звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України за рішенням суду кошти на утримання повнолітньої дитини визначаються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку платника аліментів з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявності в останнього інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, тощо. Виходячи з положень закону та враховуючи надані докази, суд прийшов до висновку, що відповідач зобовязаний утримувати свого повнолітнього сина. Враховуючи все, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/8\~\~частини від заробітку (доходу) відповідача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України. На підставі положень ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на утримання сина слід стягнути з дати предявлення позову до суду, тобто з 02.11.2015 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

В листопаді 2015 року заявник [PERSON] звернувся в суд з заявою, в якій, посилаючись на те, що з червня місяця по жовтень (включно) 1985 року він працював на посаді інспектора Горностаївського районного комітету народного контролю Херсонської області, просить встановити факт належності - архівної довідки, виданої Комунальною установою «Трудовий архів м. Херсона» 30.10.2015 року № 01-15/01 про записи у відомостях нарахування заробітної плати інспектора Горностаївського районного комітету народного контролю з червня місяця по жовтень (включно) 1985 року виданої на прізвище «[PERSON]». Встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення документів для призначення пенсії, іншого шляху для встановлення цього факту немає. В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не прибули. Заявник [PERSON], надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, вказує, що підтримує заяву у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в Горностаївському районі Херсонської області в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від нього до суду надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Суд вважає, що в справі є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін для її розгляду за відсутності заявника та заінтересованої особи. Згідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З оглянутого в судовому засіданні оригіналу трудової книжки заявника [PERSON] судом встановлено, що з червня по жовтень місяць (включно) 1985 року заявник [PERSON] працював на інспектором Горностаївського районного комітету народного контролю. Як вбачається з архівної довідки, виданою Комунальною установою «Трудовий архів м. Херсона» 30.10.2015 року № 01-15/01 про записи у відомостях нарахування заробітної плати інспектора Горностаївського районного комітету народного контролю з червня місяця по жовтень (включно) 1985 року виданої на прізвище «[PERSON]» (а.с.6). З аналізу вищевказаних документів, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту належності заявнику архівної довідки, виданої Комунальною установою «Трудовий архів м. Херсона» 30.10.2015 року № 01-15/01 про записи у відомостях нарахування заробітної плати інспектора Горностаївського районного комітету народного контролю з червня місяця по жовтень (включно) 1985 року виданої на ім'я [PERSON] оскільки даний факт знайшов підтвердження в ході судового розгляду, його встановлення необхідне заявнику для оформлення документів для призначення пенсії та реалізації права на пенсійне забезпечення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

В листопаді 2015 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30.03.2007 року, яким його визнано безвісно відсутнім. В обґрунтування заяви вказав, що після розірвання шлюбу з дружиною [PERSON] він був змушений залишити своє постійне місце проживання кватриру [ADDRESS] та оселився в орендованому житлі. При цьому він спілкувався з колишньою дружиною, постяйно спілкувався з дітьми, вони знали де він проживає, навідували його. Нещодавно дізнався що рішенням суду його було визнано безвісно відсутнім, просив скасувати рішення суду. Заявник у судовому засіданні заяву підтримав, просив скасувати рішення від 30.03.2007 року, вказав про рішення суду йому відомо не було, до суду його не викликали, він дізнався про рішення нещодавно, коли звернувся до паспортного столу коли йому виповнилося 45 років та потрібно було вклеювати фото в паспорт. Просила про визнання його безвісно відсутнім його колишня дружина, яка йому про це нічого не сказала. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що заявник [PERSON] його батько, вони спілкувалися з ним, чого матір визнала його безвісо відсутнім він незнає. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30.03.2007 року (справа № 2-0-197/07) заявника, [PERSON] [INFO] визнано безвісно відсутнім за заявою його колишньої дружини. Заявник дізнався про вказане рішення в 2015 року, випадково, звернувшись в паспортну службу Жовтневого РВ КМУ МВС України. Відповідно до ст. 45 Цивільного кодексу України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно -відсутньою. Відповідно до ст. 246 Цивільного процесуального кодексу України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно вимог статті 250 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника, заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання особи безвісно відсутньою. Судом встановлено, що заявник дійсно є [PERSON], [INFO], уродженця с. Настасіно, Московської області, Росія, якого рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30.03.2007 року визнано безвісно відсутнім, у зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

В листопаді 2015 року заявник [PERSON] звернулася в суд з заявою про визнання її сина [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна. В заяві вона вказала, що її син з дитинства страждає на психічні розлади і не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в звязку з чим є інвалідом з дитинства І групи «А» довічно. Син не вміє ні читати, ні писати, поривається кудись іти. З приводу захворювання перебуває на обліку у лікаря психіатра, також проходив курс лікування у Тернопільській обласній психоневрологічній лікарні. Вказане свідчить, що [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому над ним необхідно встановити опіку. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримує, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] проти заяви не заперечує, вважає, що заяву слід задовольнити, визнати недієздатним [PERSON] та призначити опікуном останнього [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши докази, приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з таких мотивів. Судом встановлено, що заявниця є матірю [PERSON], [INFO]. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи [PERSON] страждає на глибоку розумову відсталість, енурез, енкопрез, загальний недорозвиток мови І рівня. Внаслідок означеного психічного захворювання [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та /або/ керувати ними. Оскільки [PERSON] внаслідок психічного захворювання не здатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, то заява [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатним є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Виходячи з таких вимог закону суд вважає, що над [PERSON] слід встановити опіку та призначити йому опікуна. З рішення виконавчого комітету Підвисоцької сільської ради Бережанського району № 10 від 17 лютого 2016 року останній просить призначення [PERSON] опікуном над її сином [PERSON], у разі визнання останнього недієздатним. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

В листопаді 2015 року заявник звернувся до суду з зазначеною заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі ЗУ «Про психіатричну допомогу» комісія лікарів психіатрів Дзержинського психоневрологічного диспансеру вивчивши медичну справу і психічний стан гр-на [PERSON] прийшла до висновку, що останній виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, тому в поданні ставиться питання про госпіталізацію останнього в психіатричний заклад для примусового психіатричного огляду. В судовому засіданні представник КЛПЗ «Міський психоневрологічний диспансер м.Дзержинська» [PERSON] повністю підтримав подання, наполягав на ухваленні судом рішення про призначення примусового психіатричного огляду хворого [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти госпіталізації його в психіатричний заклад для примусового психіатричного огляду. Прокурор також підтримав заявлені вимоги, вважає, якщо стан здоровя [PERSON] погіршився, та на теперішній час є необхідність в психіатричному огляді хворого, доцільним є задоволення подання головного лікаря психіатра про проведення такого психіатричного огляду в примусовому порядку. Вислухавши думку прокурора з цього приводу, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява головного лікаря психіатра підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] з 1995 року є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню, не одружений, дітей не має. Схильний до вживання алкогольних напоїв, не заперечує також вживання наркотичних засобів. Раніше останній неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в м. Краматорську, м.Горлівка. Остання госпіталізація була 08.09.2011 року, при цьому пацієнт був дуже збуджений, ображав працівників міліції. 30.07.2015 року на [PERSON] було подано заяву від матері співмешканки, оскільки останній знаходячись в стані алкогольного спяніння ображав її нецензурною лайкою, вчинив бійку, вів себе не адекватно, агресивно. На теперішній час комісія лікарів психіатрів, враховуючи стан здоровя [PERSON], його поведінку, вважає, що проведення психіатричного огляду останнього в примусовому порядку є необхідним примусовим заходом медичного характеру, який необхідно застосувати до хворого з метою виявлення погіршення стану здоровя та призначення відповідного лікування. Даний факт підтверджено актом психіатричного обстеження хворого [PERSON], [INFO], на предмет призначення примусового огляду в амбулаторних умовах міської психоневрологічної лікарні м. Дзержинська Донецької області з метою подальшої госпіталізації в психіатричну лікарню. (а.с.5) Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що заява лікаря - психіатра про проведення примусового психіатричного огляду [PERSON] [INFO] підлягає задоволенню, оскільки стан його психічного здоровя погіршився, є вірогідність того, що хворий не може самостійно усвідомлювати свою поведінку. За таких обставин, суд вважає заявлені вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

В листопаді 2015 року заявник звернулася до суду та вказала, що 24.09.2013 року померла її мати [PERSON] Після смерті матері відкрилася спадщина, яку в належний строк прийняла заявник. На даний час вона бажає оформити право власності на набуте нею спадкове майно, але в свідоцтві про смерть спадкодавця імя матері зазначено «Пелагія Герасимівна», а у свідоцтві про народження заявника «Плажка», без зазначення по батькові. Встановлення факту родинних стосунків необхідне заявникові у зв'язку з оформленням прав на майно, залишене у спадщину померлою матір'ю. Просить встановити той факт, що вона дійсно є дочкою [PERSON], яка померла 24.09.2013 року. В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримала, просить їх задовольнити. Після перерви в судовому засіданні подала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягаючи на задоволенні вимог заяви. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності представника заінтересованої особи в судовому засіданні. Заслухавши представника заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки той факт, що заявник дійсно є донькою [PERSON], підтверджується наданими заявником посвідченнями на імя [PERSON], посвідкою про народження [PERSON], довідками виконкому Стуфчинецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 24.11.2015 року за вих. №№ 514, 515, 516, свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON], а також показаннями свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили те, що заявник дійсно є донькою померлої [PERSON] Встановлення зазначеного факту необхідне заявнику для оформлення спадкових прав на спадкове майно після смерті матері, що підтверджується листом Хмельницької райдержнотконтори від 11.11.2015 року за вих. № 3036/02-14, свідоцтвом про смерть [PERSON] від 26.09.2013 року, державними актами на право приватної власності на землю, виданими на імя [PERSON], копії котрих наявні у справі. Спору з приводу оформлення спадкового майна, інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи, наданої на запит суду, що наявні в матеріалах даної судового справи. На підставі наведеного,

Outcome: approved