Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

В листопаді 2020 року представник позивача - адвокат П`ятецький Сергій Володимирович звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, мотивуючи тим, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.09.2020 року у справі № 357/3048/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності задоволені, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0948 га, яка знаходиться за адрсою: [ADDRESS] . Проте, здійснити державну реєстрацію права власності за [PERSON] на підставі вказаного рішення не надається можливим, у зв`язку з відсутністю у резолютивній частині рішення кадастрового номеру земельної ділянки. У позовній заяві про визнання права власності за [PERSON] було зазначено кадастровий номер земельної ділянки, а саме: 3210300000:04:020:0003 та з приводу присвоєного кадастрового номеру надавались докази. Частина 1 статті 270 ЦПК України передбачає, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Тому, просив суд ухвалити додаткове рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності та викласти абзац 2 резолютивної частини рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.09.2020 року у справі № 357/3048/20 у наступній редакції: «Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0948 га, кадастровий номер 3210300000:04:020:0003, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ». Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.11.2020 року, автоматизованим розподілом визначено суддю Орєхова О.І. та 10.11.2020 року зазначені матеріали були отримані. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники судового засідання в судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення разом із доданими до неї документами, матеріали цивільної справи № 357/3048/2020, дійшов до наступного. Встановлено, що в березні 2020 року [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності, обґрунтовуючи тим, що 25.11.1994 року між [PERSON] та відповідачем, [PERSON] , було зареєстровано шлюб у Центральному міжрайонному управлінні реєстрації шлюбів в м. Києві (актовий запис № 2631), та розірвано 13.09.2013 року на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2013 року по праві № 357/10236/13-ц, яке набрало законної сили 24.09.2013 р.. В 2001 році [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.01.2001 р., посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Панкратьєвою Є.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1010, набув право власності на нежитлову споруду в [ADDRESS] , площею 212,4 м. кв. Дана нежитлова споруда була непридатною для її використання за цільовим призначенням, а тому після її придбання, у встановленому законом порядку, після отримання необхідних адміністративних дозволів, було проведено її реконструкцію - на місці придбаної нежитлової будівлі побудовано нову - площею 489,6 кв. м. Придбання та реконструкція нежитлової споруди в [ADDRESS] , здійснювалося за рахунок спільних сімейних коштів. Після державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] . У 2007 році [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом розділ спільного подружнього майна, за результатами розгляду якого 13.07.2007 р. у справі 2-5221 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було ухвалене рішення, яким зокрема: визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового приміщення (літ. А-2 за даними Білоцерківського МБТІ) по [ADDRESS] ; визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення (літ. А-2 за даними Білоцерківського МБТІ) по [ADDRESS] . Наприкінці 2019 року [PERSON] стало відомо, що [PERSON] не повідомив їй про факт набуття ним права власності на земельну ділянку площею 0,0948 га, на якій розташована належна [PERSON] та [PERSON] нежитлова споруда по [ADDRESS] , з кадастровим номером 3210300000:04:020:0003. Право власності [PERSON] на дану земельну ділянку було набуте на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 29.10.2004 р, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Панкратьєвою Є.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 11107 (далі - Договір купівлі-продажу), тому звертаючись до суду з позовом просила суд у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0948 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , придбану на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29 жовтня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Панкратьєвою Є.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 11107, цільове призначення земельної ділянки - іншої комерційної діяльності, кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:04:020:0003, вартість земельної ділянки - 33 365,81 грн. Судові витрати покласти на відповідача ( а. с. 1-5 ). Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності були задоволені. Визнано за [PERSON] , [INFO] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0948 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати у розмірі 840,40 гривень. Зазначене судове рішення набрало законної сили. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, до якого, згідно з практикою Суду, відносяться й грошовій кошти. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. Згідно з ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Отже, складаючи судом резолютивну частину при ухваленні судового рішення, вирішуючи питання про право, не зазначено кадастровий номер земельної ділянки, а саме 3210300000:04:020:0003. При цьому, в мотивувальній частині вищевказаного судового рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2020 року судом ці питання досліджувалися. До того ж, сам позивач при звернені до суду із вказаним позовом в прохальній її частині зазначав кадастровий номер спірної земельної ділянки, яку у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя просив визнати за [PERSON] право власності на 1/2 її частину, площею 0,0948 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , придбану на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29 жовтня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Панкратьєвою Є.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 11107, цільове призначення земельної ділянки - іншої комерційної діяльності, кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:04:020:0003, вартість земельної ділянки - 33 365,81 грн. Оскільки при ухваленні судом заочного рішення від 29 вересня 2020 року в резолютивній частині рішення не зазначено кадастровий номер земельної ділянки, а саме 3210300000:04:020:0003, про яку зазначав в позові позивач, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача - адвоката П`ятецького Сергія Володимировича про ухвалення додаткового рішення з цього питання, доповнивши резолютивну частину судового рішення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved