Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

В липні 2014 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив зобов'язати [PERSON] усунути йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], шляхом зобов'язання [PERSON] відновити межі між земельними ділянками на яких розташовані будинки по [ADDRESS] та [ADDRESS], згідно технічної документації із землеустрою (збірний план [ADDRESS]), зобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому встановленню забору між будинками [NUMBER] та [ADDRESS] згідно з технічною документацією із землеустрою, а також стягнути з відповідачки судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що йому належить домоволодіння [ADDRESS] та земельна ділянках по [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,0669 га. Відповідно до вимірів Земграду прохід між будинком [NUMBER] і будинком [NUMBER], що належить відповідачці, має загальну ширину 2,5 метри. Ширина проходу позивача дорівнює 1,29 метра. У відсутність позивача, 29 грудня 2003 року відповідачка без його згоди встановила металеву огорожу і повністю захопила прохід (1,29 метри), тим самим захопивши земельну ділянку позивача, чим позбавила позивача можливості вільно пересуватися по ньому для обслуговування власного будинку, та позбавивши можливості позивача ремонтувати будинок та гараж з боку відповідачки. Таким чином, відповідачка впродовж більше ніж десяти років користується частиною земельної ділянки, що належить позивачу, порушуючи його права. У відсутність позивача та без його згоди в торець кута будинку позивача відповідачка забила металевий стовп, до якого зваркою приварила металеву огорожу, порушивши при цьому фундамент будинку та мостіння. Через рік відповідачка знову ж таки у відсутність позивача прибрала цей стовп. Після цього вона забетонувала отвір у фундаменті, але кут будинку позивача вже став осідати, у зв'язку з чим все мостіння підлягає ремонту. Після вимірів ділянки Земградом були встановлені межові знаки № № 11, 12 і 13 (металеві дюбелі), помічаючи межу між домоволодінням [NUMBER] і [ADDRESS], але відповідачка того ж дня знищила їх. Коли ж позивач хотів відновити їх на місце, то відповідачка із загрозами спустити на нього собак і з лайкою вигнала позивача з проходу і заборонила заходити навіть на територію власного проходу [PERSON] Таким чином, внаслідок незаконних дій відповідачки, грубо порушено право позивача на користування земельною ділянкою. Враховуючи вказане, позивачем була подана скарга до Красногвардійського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області на дії відповідачки, на що йому було запропоновано звернутися до суду. Неодноразові звернення позивача в міліцію та Виконавчий комітет Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради закінчилися тим, що йому також було запропоновано звернутися до суду. Враховуючи те, що позивач є власником земельної ділянки, яку незаконним способом захватала відповідачка, але через незалежні від нього причини не може належним чином здійснювати своє право власності на нього, він був вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила відкласти розгляд справи у зв'язку з станом її здоров'я (гіпертонічний криз). Проте, доказів відповідачка на підтвердження своєї заяви не надала, крім того, вона неодноразово подавала заяви про відкладення розгляду справи, у зв'язку з чим, суд прийшов до висновку, що відповідачка намагається затягнути розгляд справи. При цьому, справа перебуває в провадженні суду вже тривалий час, а саме з 10 липня 2014 року. Вислухавши позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 158 ЗК України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності: домоволодіння [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 19.11.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2116 (а.с.9); та земельна ділянка загальною площею 0,0669 га на якій розташоване вказане домоволодіння за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.03.2014 за індексним № 18482687, якій (земельній ділянці) присвоєний кадастровий номер: [NUMBER] (а.с.13). Право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстроване за позивачем в Реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, номер запису про право власності 4846841, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.03.2014 року за № 18483454 (а.с.14). Суміжним землевласником (землекористувачем) та власником домоволодіння [ADDRESS] є [PERSON]. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 96 ЖК України, землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] виник спір щодо користування частиною земельної ділянки на межі їхніх земельних ділянок на яких розташовані належні їм будинки. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, рішенням Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 22.12.2011 року за № 103/11 було вирішено встановити межу між домоволодіннями, які належать [PERSON] по [ADDRESS] та [PERSON] по [ADDRESS] згідно з варіантом № 3 технічної документації із землеустрою щодо встановлення зовнішніх меж земельної ділянки по [ADDRESS], виконаної ТОВ «Основа» у травні 2011 року (а.с.29). За бажанням [PERSON] клопотання щодо розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку по [ADDRESS] було направлено до Товариства з обмеженою відповідальністю «Квартал», що підтверджується листом Першого заступника міського голови Крупського А.Ф. від 15.05.2015 року за № 5/11-136. Товариством з обмеженою відповідальністю «Квартал» була виготовлена технічна документація щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яким встановлені межі суміжних земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с.15-21). При цьому, 16 квітня 2014 року робочою групою з питань самоврядування контролю за додержанням вимог законодавства України щодо раціонального використання та охорони земель Красногвардійського району м. Дніпропетровська був складений Акт 31-14, згідно якого при візуальному огляді місця проходження межової огорожі між домоволодіннями [NUMBER] та [ADDRESS], іі конфігурації, а також при порівнянні з матеріалами землевпорядної справи було виявлено невідповідність її проходження, а саме спостерігається переміщення огорожі у бік домоволодіння [ADDRESS]. У наслідок такого переміщення у користування власниці домоволодіння [PERSON] частково потрапляє земельна ділянка кадастровий номер: [NUMBER], що надана у власність [PERSON], а саме: частина земельної ділянки з боку городу - площею близько 16 кв. м.; з боку Східної стіни житлового будинку по [ADDRESS] - площею близько 13 кв.м. Таким чином, виявлено самовільне зайняття та використання у господарчій діяльності власниками домоволодіння по [ADDRESS] (громадянкою [PERSON].) частини приватизованої земельної ділянки кадастровий номер: [NUMBER] площею близько 29 кв.м. (а.с.31). Тобто, з вищевказаного вбачається, що відповідачка дійсно зайняла без законних на те підстав частину земельної ділянки, яка належить позивачу. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналогічні положення має ч. 2 ст. 152 ЖК України, згідно якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. З огляду на вищевказані положення чинного законодавства позивач, як власник спірної земельної ділянки, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з огляду на все вищевказане, суд вважає необхідним зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], шляхом зобов'язання [PERSON] відновити межі між земельними ділянками на яких розташовані будинки по [ADDRESS] та [ADDRESS], згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), складеної Товариством з обмеженою відповідальністю «Квартал». Що стосується вимог позивача в частині зобов'язання [PERSON] не перешкоджати йому встановленню забору між будинками [NUMBER] та [ADDRESS] згідно з технічною документацією із землеустрою, то вони задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено суду того факту, що відповідачка дійсно чинить йому перешкоди у встановленні забору, а спосіб захисту цивільного права на майбутнє чи захист права, яке ще не було порушене, чинним законодавством не передбачений. За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в частині зобов'язання [PERSON] не перешкоджати йому встановленню забору між будинками [NUMBER] та [ADDRESS] згідно з технічною документацією із землеустрою. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial