Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

В лютому 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно та визначення частки в майні колишнього колгоспного двору, посилаючись на те, що 19 квітня 2005 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) в обєднанні селянських господарств «Ленінський шлях», яка розташована на території с. Вачиківці Новоселицького району. Спадщину після її смерті, як спадкоємець за законом першої черги прийняла [PERSON]. 26 березня 2016 року [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. Сидора Воробкевича, № 28 в с. Ванчиківці Новоселицького району та на земельну частку (пай), яку вона успадкувала після смерті [PERSON]. Вона як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняла своєчасно. Однак, оскільки спадкодавець не отримала при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно та не встигла зареєструвати своє право власності на успадковані земельні ділянки, вона не може оформити на себе право власності на спадщину. Просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частку домоволодіння та на земельні ділянки в цілому в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та визначити їй 1/2 частку в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося на теперішній час. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району в судове засідання не зявився, звернувшись до суду із заявою, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 1556 від 21 грудня 2016 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Сидора Воробкевича, № 28 в с. Ванчиківці Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали двоє осіб [PERSON] та [PERSON] в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожна з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/2 частці домоволодіння. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння побудовані до 1960 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в [PERSON] сільській раді Новоселицького району в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роки особам на праві спільної сумісної власності. 26 березня 2016 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння, а також на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території [PERSON] сільської ради Новоселицького району, кадастровий номер земельної ділянки № 1 - 7323081200:02:004:0087 площею 1,3785 га (рілля) та кадастровий номер земельної ділянки № 2 - 7323081200:02:006:0166 площею 0,4893 га (рілля), яких вона успадкувала після смерті своєї матері [PERSON]. Так, рішенням Новоселицького районного суду від 11 листопада 2015 року за [PERSON] визнано право на спадщину на земельну частку (пай) в обєднанні селянських господарств «Ленінський шлях» с. Ванчиківці Новоселицького району, яка належала померлій 19 квітня 2005 року [PERSON]. На підставі даного судового рішення 22 січня 2016 року Новоселицькою районною державною адміністрацією [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 944254. Розпорядженням голови Новоселицької районної державної адміністрації № 107-р від 25 червня 2016 року про передачу у власність в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв) за межами населених пунктів затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 944254 від 22 січня 2016 року виділено [PERSON] з земель бувшого користування обєднання селянських господарств «Ленінський шлях» села Ванчиківці Новоселицького району земельну ділянку кадастровий номер № 1 - 7323081200:02:004:0087 площею 1,3785 га (рілля) та земельну ділянку кадастровий номер № 2 - 7323081200:02:006:0166 площею 0,4893 га (рілля) та доведено до відома інформацію щодо необхідності реєстрації права власності на земельні ділянки в Новоселицькому районному управлінні юстиції в Чернівецькій області. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до заповіту, який був складений 03 лютого 2016 року та посвідчений секретарем Ванчиковецької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповіла позивачці все своє майно. Спадщину після смерті [PERSON] позивачка прийняла своєчасно як спадкоємець за заповітом, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у звязку із смертю спадкодавці та відсутністю за нею правовстановлюючих документів на домоволодіння, а також враховуючи той факт, що під час життя спадкодавець [PERSON] не встигла зареєструвати своє право власності на вказані земельні ділянки, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] та своєчасно прийняла спадщину, інших спадкоємців не має, відповідач позов визнав, то право власності на 1/2 частку домоволодіння та земельні ділянки слід визнати за нею в порядку спадкування. Крім цього, за позивачкою не визначена частка в майні колишнього колгоспного двору, що збереглися на теперішній час, що унеможливує отримання нею свідоцтва про право власності на дане нерухоме майно та має значення для визначення частки спадкодавця у спільному сумісному майні. При вирішенні даної позовної вимоги суд виходить з того, що відповідно до вимог ч.2 ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року розмір долі члена колгоспного двору встановлюється з рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про визначення за позивачкою 1/2 частки у вказаному домоволодінні, як її частку в майні колишнього колгоспного двору, що збереглися на теперішній час. На підставі ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 16, 328, 1218, 1223, 1225, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved