Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

В листопаді 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачки [PERSON] посилаючись на те, що 06 квітня 2013 року між ним був укладений попередній договір відповідно до умов якого остання зобов'язалася до 01 серпня 2013 року продати позивачці належну частину житлового будинку [ADDRESS] разом із земельною ділянкою. При укладанні попереднього договору позивачка у якості завдатку передала відповідачці 120 000 грн. яка в свою чергу у разі порушення умов попереднього договору зобов'язалася повернути цю суму в подвійному розмірі. Крім того, 07 березня 2013 року позивачка в якості завдатку за будинок передала [PERSON] 4 000 грн. про що остання видала розписку. Оскільки відповідачка не виконала свої зобов'язання з продажу будинку, просила суд стягнути на свою користь завдаток у сумі 4 000 грн. за розпискою від 07 березня 2013 року, подвійну суму завдатку в сумі 240 000 грн. за попередньою угодою від 06 квітня 2013 року та судові витрати у справі. Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 11 лютого 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти, отримані за угодою від 07 березня 2013 року у розмірі 4 000 грн., завдаток отриманий за попереднім договором від 06 квітня 2013 року у розмірі 120 000 грн., судові витрати в розмірі 1 240 грн., а разом - 125 240 грн. В апеляційній скарзі позивачка [PERSON] просить рішення суду змінити та задовольнити її вимоги повністю, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки [PERSON], яка просила скаргу задовольнити, пояснення відповідачки [PERSON] та її представника [PERSON], які просили залишити рішення суду без змін, вивчивши письмові матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду необхідно скасувати та задовольнити позовні вимоги повністю з таких підстав. Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення, а також неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що грошові кошти передані позивачкою за попередньою угодою не можна вважати завдатком, а тому стягненню в подвійному розмірі не підлягають. Проте повністю погодитися з цим висновком суду не можна. Як встановлено судом першої інстанції, 06 квітня 2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали письмовий попередній договір за умовами якого [PERSON] зобов'язалася до 01 серпня 2013 року укласти з [PERSON] договір купівлі-продажу належної їй частини двох житлових будинків [ADDRESS] та земельної ділянки за цією ж адресою. Цей договір посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1440 (а.с. 5). За умовами п. 7 попереднього договору [PERSON] видала [PERSON] завдаток у сумі 120 000 грн. який остання зобов'язалася повернути в подвійному розмірі у випадку неукладення договору купівлі-продажу (п. 8 попереднього договору). 07 березня 2013 року сторони у простий письмовій формі уклали угоду відповідно до якої [PERSON] отримала від [PERSON] завдаток в сумі 4 000 грн. в рахунок оплати за вищезгаданий будинок. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, правила ст. 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку та частин земельних ділянок (постанови Верховного Суду України № 6-82ц13 від 25 вересня 2013 року, № 6-176цс12 від 13 лютого 2013 року). Таким чином суд першої інстанції правильно виходив з того, що передані [PERSON] відповідачці грошові кошти у сумах 4 000 грн. та 120 000 грн. не є завдатком в розумінні закону. Між тим, по за увагою суду залишилася та обставина, що відповідно до п. 8 попереднього договору відповідачка не тільки зобов'язалася повернути позивачці завдаток, а сплатити цю суму в подвійному обсязі в разі порушення своїх договірних обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Таким чином, оскільки відповідачка ухиляється від продажу будинку, з неї за умовами попереднього договору підлягають стягненню в подвійному розмірі отримані від позивачки 120 000 грн., тобто грошові кошти в сумі 240 000 грн. Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому рішення суду необхідно скасувати. Згідно із ч. 5 ст. 88 ЦПК України з відповідачки також необхідно стягнути судові витрати понесені позивачкою в зв'язку із сплатою судового збору за подачу позовної заяви в сумі 2 440 грн. та апеляційної скарги в сумі 600 грн., а разом - 3 040 грн.

Outcome: partial