Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

В листопаді 2020 р. комунальне підприємство «Водоканал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] та користуються послугами КП «Водоканал», а тому зобов`язані щомісяця проводити оплату за спожиту воду і послуги каналізації. Однак, відповідач всупереч вимогам ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), не в повному обсязі здійснювали оплату за послуги, внаслідок чого за період з 01.05.2014 по 30.09.2020 в них виникла заборгованість у розмірі 8 910,67 грн. Просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також судовий збір. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 відкрито провадження у справі та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час та місце слухання справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись судом належним чином шляхом надіслання ухвал та повісток рекомендованими листами із повідомленнями за адресою, зазначеною у позовній заяві, що відповідає адресі їх зареєстрованого місця проживання. Проте, конверти із поштовими відправленнями ухвал суду та судових повісток повернулись на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній». Відповідно до ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. За вимогами п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Оскільки ухвали суду та судові повістки надсилались відповідачам за їх зареєстрованим місцем проживання, та враховуючи, що відповідачі не повідомили суд про зміну адреси проживання, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що останні були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки у судове засідання відповідачі не повідомили, відзиву, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. З урахуванням викладених обставин, судом в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання). Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 25.07.1977 по теперішній час, що підтверджується листом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 23.11.2020 № 01-71/17547. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 01.02.1977 по теперішній час, що підтверджується листом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 23.11.2020 № 01-71/17548. Позивачем надавались відповідачам послуги з водопостачання і каналізації у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , для чого було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на імя [PERSON] . Відповідно до розрахунку суми заборгованості за період з 01.05.2014 по 30.09.2020 та довідки, заборгованість відповідачів за надані послуги водопостачання та каналізації складає 8 910,67 грн. Правовідносини з приводу водопостачання та водовідведення регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про питну воду та питне водопостачання». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку встановленому законом. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення із оплати житловою-комунальних послуг. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. За ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання, підстави виникнення яких передбачені у ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. За вимогами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умовне допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, та вноситься у встановлені строки. За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал». Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи є намір користуватися) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникають у споживачів з моменту користування цими послугами. Відповідачі мали змогу відмовитися від отримання певних послуг по даній квартирі (відключення водопостачання холодної та гарячої води, водовідведення, теплопостачання, постачання газу, тощо), відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», так як не взмозі за них сплачувати належним чином, але не скористались цією можливістю. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачі свої зобов`язання з оплати послуг за спожиту воду і послуги каналізації виконували неналежним чином, внаслідок чого в них виникла заборгованість перед позивачем, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 8 910,67 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2 102,00 гривень.

Outcome: approved