Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

В листопаді 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, посилаючись на те, що 26.04.2014 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем останні два роки не складається, шлюбні стосунки не підтримуються. Ухвалою від 15.11.2019 року відкрито провадження у вказаній вище справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання, викликано сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. За приписами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі в підготовчому засіданні, у зв`язку з існуванням визначених ч. 3 ст. 200 ЦПК України умов, та задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Встановлено, що 26.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрваний шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6 ). Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповіднодо ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проти примирення заперечують, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved