Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначає, що проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з листопада 1989 року по 25 березня 2020 року. Зазначає, що [PERSON] як працівнику регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» було надано для житла частину будинку, який в подальшому було переобладнано в квартиру. 05 березня 2002 року було видано свідоцтво про право спільної часткової власності на кв. [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. З огляду на те, що для оформлення спадкових прав заявниці необхідно підтвердити той факт, що вона проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з листопада 1989 року по [INFO] , вона звернулася до суду з заявою про встановлення зазначеного факту. Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та пояснила про обставини, що описані вище. В подальшому просила справу розглядати без її участі. Представник заявниці в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з підстав, наведених в заяві. В подальшому просив справу розглядати без його участі. Були заявлені клопотання про допит свідків, про доручення письмових доказів. Представник заінтересованої особи не з`явився в судове засідання. Відповідно до поданої заяви просять справу розглядати без участі представника Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Заявниця зазначає, що проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з листопада 1989 року по 25 березня 2020 року, та що у зазначений період вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет; мали права та обов`язки, притаманні подружжю. Однак суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ч. 1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положення статті 315 ЦПК України, якою передбачена можливість встановлення даного факту - проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу застосовується до правовідносин, які виникли з 01 січня 2004 року (набрання чинності Сімейним кодексом України від 10 січня 2002 року №2947-III). В матеріалах справи відсутні будь-які відомості з відділів державної реєстрації актів цивільного стану щодо не перебування [PERSON] чи заявниці [PERSON] у зареєстрованому шлюбі за період з листопада 1989 року по 25 березня 2020 року. Представник заявниці пояснив суду, що він не вважає за доцільне надавати такі докази. Заявниця пояснила, що після розірвання шлюбу з [PERSON] вони певний час проживали окремо, а потім він повернувся проживати до заявниці, і у іншому шлюбі він не перебував. Але у даному випадку усні пояснення заявниці не можуть бути належним доказом того, що після розірвання шлюбу з заявницею її колишній чоловік [PERSON] не перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. Адже певний період часу заявниця та [PERSON] проживали окремо. Отже, до правовідносин, що мали місце з листопада 1989 року по 01 січня 2004 року, положення статті 315 ЦПК України та положення ч.2, ч.4 ст. 3 СК України не можуть бути застосовані. А встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період 01 січня 2004 року по 25 березня 2020 рік суперечитиме як законодавчим, так і моральним засадам суспільства, оскільки заявниця не надала суду доказів того, що [PERSON] не перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою в період 01 січня 2004 року по 25 березня 2020 рок . Що стосується періоду з 01.01.2004 року по 25 березня 2020 року, то суд додатково зазначає, що слід надати аналіз обставинам, про які зазначає заявниця навіть якщо припустити, що [PERSON] не перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. Так, заявниця не довела факт спільного проживання з [PERSON] як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. У судовому засіданні були допитані свідки, які на поставленні питання не давали чіткої відповіді, а лише припускали, що сторони спільно проживали та давали пояснення приблизно, без уточнення ознак яке саме господарство спільно велося, який спільний бюджет мали сторони, як саме були пов`язанні спільним побутом, та яке конкретно майно спільно купували. Заявницею не було надано для суду інших документів, згідно яких можна було б встановити факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а саме, не надано доказів ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Покази свідків не є достатніми та не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без шлюбу, як подружжя. Таку позицію висловлює Верховний Суд у постановах: справа №129/2115/15-ц від 14.02.2018 р., справа №367/7714/16-ц від 10.10.2018 р., справа №369/3920/15-ц від 13.03.2019 р., справа №314/6930/16-ц від 18.02.2019 р. Отже, заявлені вимоги є як безпідставними, так і недоведеними. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed