Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

В лютому 2020 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту неправильності запису в актовому записі, посилаючись на те, що вона народилась [INFO] і її прізвище було « [PERSON] ». У 1983 році вона уклала шлюб із [PERSON] і після укладення шлюбу їй було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Однак, 15 липня 1993 року шлюб між нею та [PERSON] був розірваний і за її бажанням щодо зміни прізвища, у свідоцтві про розірвання шлюбу було зазначено, що після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». Одержавши зазначене свідоцтво про розірвання шлюбу [INFO] вона через три тижні, а саме, 12 березня 1994 року уклала шлюб із [PERSON] .. Оскільки на момент укладання нового шлюбу вона не встигла одержати новий паспорт із прізвищем « [PERSON] », у свідоцтві про укладення шлюбу було зазначено прізвище « [PERSON] », що відповідало прізвищу у паспорті, якого вона не встигла замінити через його недійсність. Після укладання другого шлюбу їй присвоєно нове прізвище « [PERSON] », вона у подальшому не надавала особливої уваги невідповідності у документах про розірвання та укладення шлюбу, проте, у даний час вона має намір подати документи для оформлення пенсії, а також оформити спадщину, для чого потрібно усунути зазначені помилки у документах. З цього приводу вона зверталась до Гусятинського районного відділу ДРАЦС із заявою про внесення змін до актового запису про шлюб №15 від 12 березня 1994 року, а саме, про зміну прізвища нареченої до реєстрації шлюбу з « [PERSON] » на « [PERSON] », проте, їй відмовлено у задоволенні її заяви. Після чого, вона звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправною бездіяльність Гусятинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану та зобов`язання його внести зміни в актовий запис про шлюб №15, складений 12 березня 1994 року Копичинецькою міською радою. Однак, ухвалою суду позовну заяву їй повернуто у зв`язку із тим, що у позовній заяві порушено правила об`єднання позовних вимог та роз`яснено право звернення до суду загальної юрисдикції. Тому просить суд встановити факт неправильності запису в актовому записі про укладення шлюбу №15, складеного 12 березня 1994 року Копичинецькою міською радою Гусятинського району, в частині зазначення її прізвища до реєстрації шлюбу, що потребує виправлення помилково записаного прізвища із « [PERSON] » на « [PERSON] ». Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте, надала до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, посилаючись на обставини викладені в заяві та просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, однак, надала до суду заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, не заперечує щодо задоволення заявлених вимог. На підставі вимог ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до положень ст.ст.293, 315 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом пункту 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі Правил) підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду, в тому числі про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Таким чином, неправильність в актовому записі цивільного стану може бути встановлено рішенням суду. Із урахуванням того, що заявнив вправі обрати сам спосіб захисту своїх прав та інтересів, дана заява підлягає розгляду за правилами окремого провадження в порядку цивільного судочинства, що відповідає положенням вищевказаних правових норм. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народилася [INFO] і її прізвище зазначено як « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 серпня 1962 року. Як вбачається із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 23.02.1994 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 15 липня 1993 року, після розірвання шлюбу заявниці присвоєно прізвище « [PERSON] ». Проте, як видно із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 12 березня 1994 року, [PERSON] та [PERSON] 12 березня 1994 року уклали шлюб, після укладення шлюбу присвоєні прізвища « [PERSON] ». Тобто, на момент укладання нового шлюбу заявник не змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно висновку про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану №01/14-05.6-04, складеного Гусятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 14 січня 2020 року, [PERSON] відмовлено у задоволенні заяви про внесення змін до актового запису про шлюб із тих мотивів, що із вини заявниці при повторній реєстрації шлюбу подано недійсний паспортний документ. Вказаний висновок заявником [PERSON] оскаржувався до Тернопільського окружного адміністративного суду, проте, ухвалою суду від 03.02.2020 року у справі №500/364/20 року позовну заяву повернуто [PERSON] у зв`язку із тим, що у позовній заяві порушено правила об`єднання позовних вимог та роз`яснено право звернення до суду загальної юрисдикції із заявою про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. Відповідно до абз.4 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду - п.2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5. Отже, єдиним шляхом встановлення факту, про який просить заявник є встановлення факту неправильності актового запису про шлюб у судовому порядку, та саме на підставі рішення суду відділом реєстрації актів цивільного стану в актовий запис про шлюб вносяться зміни. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Згідно зі ст. 22 цього Закону заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Відповідно до п. 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чи ним законодавством. Пунктом 1.7 передбачено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Враховуючи, що задоволення заяви має юридичне значення для заявника, то даний юридичний факт має бути встановлений в судовому порядку. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених дослідженими судом доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved