Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 23.03.2011 р. позивач сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини (третини) від всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Покликаючись на незадовільний майновий стан та на ту обставину, що позивач як батько бере участь у багатьох додаткових витратах на утримання дитини, розмір яких значно перевищує розмір визначених судом аліментів, а також на працевлаштованість і наявність доходу у відповідачки, позивач просить суд постановити рішення, яким зменшити розмір аліментів на дитину з 1/3 частини від всіх видів його заробітку, щомісячно, до розміру 1/4 частини. В судовому засіданні позивач підтримав позов та пояснив про обставини, описані вище. Вважає свій позов обґрунтованим. Додав, що він сплачує за відвідування дитиною ковзанки, гри у боулінг. Також зробив ремонт в кімнаті, де живе дитина, придбав меблі, тренажер («шведську стінку»), витративши на це власні кошти. Купує дитині одяг та шкільне приладдя; придбав мобільний телефон вартістю близько 1 000 грн. Зважаючи на це просить суд задовольнити заявлений позов. Відповідачка позов не визнала, вважає його необґрунтованим, просить суд відмовити в його задоволенні. Зазначає, що ремонт в кімнаті дитини був зроблений за кошти, які вона отримала на утримання дитини. Не заперечує, що дитина отримала подарунок від батька на Новий рік - мобільний телефон. В судовому засіданні дитина пояснила суду, що речі до школи купувала мама. Не заперечує, що батько купував одяг, мобільний телефон; сплачував за відвідування ковзанки та гру у боулінг. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 23.03.2011 р. позивач сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини (третини) від всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У відповідності до ч. ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як на підставу своїх вимог і заперечень позивач вказує, що добровільно бере участь у багатьох витратах на дитину, розмір яких значно перевищує розмір визначених судом аліментів, в результаті чого в нього не лишається доходу на забезпечення власного існування та вважає, що при такому матеріальному забезпеченні сина він взагалі не повинен сплачувати аліменти на його утримання. А також мотивує зменшення розміру аліментів тим, що відповідачка є працевлаштованою, отримує дохід. Свідок [PERSON] підтвердив, що позивач проводить вільний час з сином та сплачує за відвідування сином ковзанки, гри у боулінг. Також підтвердив, що позивач придбавав для свого сина меблі та «шведську стінку», а також шпалери для ремонту кімнати; взуття та одяг; шкільне приладдя; мобільний телефон. Суд вважає, що в даному випадку належним доказом підтвердження працевлаштування відповідачки має бути письмовий доказ (трудовий договір, контракт), а не пояснення позивача чи показання свідків. Законодавець визначає умови, за яких розмір аліментів, визначений судовим рішенням, суд може змінити: Однак, в судове засідання не були надані належні і допустимі докази того, що позивач: Отже, суд позбавлений можливості задоволити заявлений позов у зв'язку з його безпідставністю та недоведеністю. За таких умов в його задоволенні слід відмовити. Витрати, пов'язані з організацією дозвілля чи побуту дитини, не є підставою для задоволення позову, оскільки ця обставина не передбачена як одна з умов застосування положень статті 192 СК України. Утримання неповнолітніх дітей батьками є прямим обов'язком останніх, на відміну від добровільної участі у додаткових витратах на дитину, що є особистим волевиявленням платника аліментів, та не може бути підставою для звільнення його від сплати таких. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України, і в даному випадку вони покладаються на позивача.

Outcome: dismissed