Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

В лютому 2017 року Приватне акціонерне товариство „Київський страховий дім звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору (поліс №АК/0845979) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 15.08.2016 року між Приватним акціонерним товариством „Київський страховий дім та [PERSON], як такого, що фактично був укладений після страхового випадку. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 липня 2017 року позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір (поліс №АК/0845979) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений 15.08.2016 року між Приватним акціонерним товариством „Київський страховий дім та [PERSON]. Стягнуто з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства „Київський страховий дім судовий збір у розмірі 1600 грн. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 липня 2017 року, як необґрунтоване, безпідставне та таке, що не відповідає фактичним обставинам справи та чинним нормам матеріального права і порушує його конституційні права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги [PERSON] зводяться до того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір страхування було укладено після настання страхової події. Він зазначає, що покладені судом в основу свого рішення довідки: Територіального сервісного центру МВС України про те, що автомобіль [PERSON], 2005 року випуску, державний номер СВ8891ВЕ, був придбаний відповідачем 17.08.2016 року, в цей же день власник [PERSON] отримав Свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу та два номерні знаки на автомобіль та довідка позивача про те, що страховий платіж у розмірі 560,74 грн. згідно полісу №АК-0845979 з 15.08.2016 року по 23.06.2017 року на рахунок позивача не надходив, жодним чином не доводять факт укладення спірного договору страхування після настання страхової події. Також [PERSON] зазначає, що на місце ДТП виїжджали працівники поліції, яким [PERSON] пред?являв договір обов?язкового страхування. Якби договору у нього не було, відносно нього був би складений адмінпротокол за ст. 126 КУпАП, а такий протокол відносно нього не складався. Хоча в матеріалах справи і мається копія заяви позивача до поліції про начебто вчинене кримінальне правопорушення за ст. 190 КК України, проте докази внесення відомостей по даному факту до ЄРДР відсутні, так само як і процесуальне рішення по цьому кримінальному провадженню. Також відсутні докази того, що позивачем по даному факту проводилося службове розслідування. Крім того, [PERSON] звертає увагу суду на те, що [PERSON] пояснював, що в органах МРЕВ він забирав автомобіль 17.08.2017 року за день до ДТП із наявним і чинним полісом страхування. Він не міг його виписати після ДТП, оскільки на місце пригоди прибули поліцейські, яким він надав поліс. Страховий платіж був внесений в момент підписання договору страхування. Без проведення оплати поліс просто не видали б. Розподілення страхового платежу між агентами і страховою компанією це внутрішня діяльність страховика, яка його не стосується. В поданих запереченнях на апеляційну скаргу Приватне акціонерне товариство „Київський страховий дім в особі Голови правління [PERSON], просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 липня 2017 року залишити без змін. Вважає доводи апеляційної скарги лише формальними міркуваннями Відповідача, які не підтверджені належними та допустимими доказами, та не містять підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції. Зазначає, що матеріали справи безперечно доводять, що страховий поліс №АК/0845979 було укладено після настання страхової події внаслідок змови групи осіб, а саме: [PERSON], [PERSON]М та особи, яка від імені Страховика виписала вказаний поліс. Підтвердженням підробки полісу вважає те, що на дату начебто його укладення 15.08.2016 року поліс не міг бути фізично виписаний, оскільки особи, які його підроблювали, не могли знати номерні знаки транспортного засобу, вказані в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, оскільки його було видано лише 17.08.2016 року. Крім того, в інформаційній базі ProfitSoft поліс було зареєстровано 18.08.2016 року о 15:50, а в централізованій базі МТСБУ 19.08.2016 року о 16:35. Як на дату начебто укладення полісу 15.08.2016 року, так і на дату ДТП 18.08.2017 року відсутня оплата страхового платежу в розмірі 560, 74 грн. За таких обставин Приватне акціонерне товариство „Київський страховий дім вважає, що на підставі належних і допустимих доказів суд першої інстанції прийшов до правильних висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 вересня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП встановлено, що близько 10 години 40 хвилин 18.08.2016 року у місті Чернігові, по вулиці Громадська,10, з вини водія [PERSON], який керував транспортним [PERSON], д.н.з. СВ8891ВЕ, який належить [PERSON], відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого інші транспортні засоби автомобіль [NUMBER] (власник і водій [PERSON]) та автомобіль [NUMBER] (власник [PERSON], водій [PERSON]) отримали механічні пошкодження (а.с.8-9). 23.08.2016 року [PERSON] як представник страхувальника [PERSON], подав до позивача повідомлення про подію, що може бути визнана страховою, а потерпілі особи ([PERSON], [PERSON]С.) подали до страховика заяви про виплату страхового відшкодування 25.08.2016 року та 31.08.2016 року відповідно (а.с.18-19, 20-21), посилаючись на договір (поліс №АК/0845979) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 15.08.2016 року між Приватним акціонерним товариством „Київський страховий дім та [PERSON] (а.с.6-7, 90-91). 18.10.2016 року ПрАТ Страхова група ТАС звернулося до ПрАТ „Київський страховий дім з заявою про відшкодування шкоди (в порядку регресу) (а.с.22). Приватне акціонерне товариство „Київський страховий дім заявило позов до [PERSON] про визнання недійсним договору (поліс №АК/0845979) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, як такого, що фактично був укладений після страхового випадку. Задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на повідомлення Територіального сервісного центру МВС України про те, що автомобіль [PERSON], 2005 року випуску, державний номер СВ8891ВЕ, був придбаний відповідачем 17.08.2016 року, в цей же день ним отримано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та два номерні знаки на автомобіль, та довідку позивача про те, що страховий платіж у розмірі 560,74 грн. згідно полісу №АК-0845979 з 15.08.2016 року по 23.06.2017 року на рахунок позивача не надходив. На підставі цих довідок суд дійшов висновку, що договір страхування необхідно визнати недійсним, оскільки він був укладений після настання страхового випадку -18.08.2016 року. Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитися колегія суддів апеляційного суду, враховуючи наступне. Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог ст.ст. 1,17 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземппних транспортних засобів» страховий поліс є єдиною формою внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору та є документом суворого обліку. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актом цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинками першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 998 ЦК України, договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку. Суд першої інстанції визнав договір страхування недійсним на підставі двох довідок, одна з яких видана Територіальним сервісним центром МВС України про те, що автомобіль [PERSON], 2005 року випуску, державний номер СВ8891ВЕ, був придбаний відповідачем 17.08.2016 року, в цей же день ним отримано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та два номерні знаки на автомобіль, а інша довідка видана позивачем про те, що страховий платіж у розмірі 560,74 грн. згідно полісу №АК-0845979 з 15.08.2016 року по 23.06.2017 року на рахунок позивача не надходив. На підставі цих довідок суд дійшов висновку, що договір страхування необхідно визнати недійсним, оскільки він був укладений після настання страхового випадку -18.08.2016 року. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. Отже, саме на позивача покладений обовязок довести належними та допустимими доказами факт укладення договору страхування після 10 год. 40 хв. 18.08.2016 року, а таких доказів позивачем суду не надано. Згідно з ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Поліс №АК/0845979 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений між Приватним акціонерним товариством „Київський страховий дім та [PERSON], датований 15.08.2016 року (а.с.6-7, 90-91). З матеріалів справи встановлено, що чистий бланк вказаного полісу №АК/0845979 був переданий серед інших бланків [PERSON] (а.с.36), яка на підставі договору доручення надавала ПрАТ „Київський страховий дім послуги в проведенні роботи, повязаної з укладанням договорів страхування від імені довірителя - ПРАТ «Київський страховий дім» (а.са.23-35). Та обставина, що поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів датований 15.08.2016 року, а автомобіль МЕРСЕДЕС-БЕНЦ, 2005 року випуску, державний номер СВ8891ВЕ, був придбаний відповідачем [PERSON] 17.08.2016 року, і що 17.08.2016 року ним отримано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та два номерні знаки на автомобіль, не є достатнім, належним та допустимим доказом того, що договір страхування був укладений після ДТП, яка відбулась 18.08.2016 року близько 10 год. 40 кв. Доводи позивача про те, що страховий поліс був оформлений вже після події ДТП, є лише припущенням позивача, а заперечення представника відповідача про те, що страховий поліс належним чином був оформлений в проміжок часу після отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та отриманням номерних знаків на автомобіль, але до моменту ДТП, не спростовані позивачем. В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач посилається на підробку страхового полісу [PERSON] або [PERSON] 9а.с.216-217), але такі доводи позивача не підтверджені відповідними доказами. Відповідно до ст.18 Закону України «Про страхування» для укладення договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Зі змісту ст.18 Закону вбачається, що законодавець розмежовує поняття «укладення» договору і «набрання ним чинності». Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Тобто момент укладення договору може не збігатися з моментом набрання ним чинності. Юридичне значення має той факт, що коли договір страхування укладено, але першій платіж не внесено (тобто договір не набрав чинності), страховик не зобовязаний здійснювати страхову виплату, навіть якщо випадок відбувся. Той факт, що згідно зі ст.983 ЦК України, ст.18 Закону України «Про страхування» договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, не свідчить про недійсність договору, а лише свідчить про те, що він не набрав чинності, наслідком чого є його не виконання. Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем доведений факт укладення договору страхування після настання страхового випадку, не відповідає наявним у справі доказам та встановленим обставинам справи. Відповідно до приписів ч.5 ст.88 ЦПК України, з Приватного акціонерного товариства „Київський страховий дім на користь [PERSON] належить стягнути 1760 грн. в рахунок відшкодування сплаченого останнім судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Outcome: approved