Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

В листопаді 2016р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), третя особа: [PERSON], в якому просив суд: визнати відповідачів 1, 2 такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що йому, відповідачам 1, 2, та третій особі на праві спільної часткової власності належить вищезазначена квартира, оскільки відповідачі 1, 2 не проживають у зазначеній квартирі з лютого 2000р., добровільно забрали свої особисті речі, перешкод у користуванні їм ніхто не чинив, і вони не мають бажання там проживати, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом і просив суд позов задовольнити на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України. До судового засідання позивачем було подано на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі 1, 2, третя особа, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, поважності причин неявки суду не повідомили, заперечення на позов не подавались. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Положеннями ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснення наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторонам та третій особі, на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на житло від 17 жовтня 1997р. У вказаній квартирі, зареєстровані сторони та третя особа. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просив суд визнати відповідачів 1. 2 такими, що втратили право користування зазначеною вище квартирою на підставі ст. 71 ЖК України. За змістом ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності з ч. 1, 2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Положення ст. 71 ЖК України може бути застосовано тільки до приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідачів 1, 2, як співвласників квартири [ADDRESS] не може бути позбавлено права користування їх власністю, зазначеною вище квартирою на підставі положень ст. 71 ЖК України.

Outcome: dismissed