Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

В липні 2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2007 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З вересня 2014 року шлюбні відносини припинені. Просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Частиною першою\~статті 224 ЦПК України\~передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112\~Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 09.06.2007 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис - № 370. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з вересня 2014 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Суд з урахуванням матеріалів справи в їх сукупності та фактичних обставин даної справи, а також віку дитини, вважає необхідним визначити місце проживання малолітньої доньки сторін [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON]. Згідно\~ст. 113 СК України\~прізвище [PERSON] необхідно залишити - [PERSON]. Судові витрати розподілити відповідно до статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved