Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 5 жовтня 2008 року між сторонами було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. В період шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що протягом останніх років шлюбні відносини між ними почали поступово погіршуватись, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Наразі між ними відсутнє порозуміння та повага. Кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відповідач протягом останніх чотирьох років проживає окремо. За спільною домовленістю між сторонами, дитина залишиться проживати з позивачем. Спору щодо майна між сторонами наразі немає. Оскільки шлюб існує лише формально, тому [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати її шлюб з відповідачем. Після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем «Бабій». В судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додала, що з відповідачем вже шість років проживає окремо. Протягом перших років проживання окремо вони намагалися примиритися, проте це не дало позитивного результату. Також не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Просила позов задовольнити та залишити за нею судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення у його відсутність на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення спору. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-АМ № 062761, виданого 05.10.2008 року, судом встановлено, що 5 жовтня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 2616. Після одруження [PERSON] прийняла прізвище чоловіка «Бабій» (а.с. 4). Також судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 161359, виданого 02.03.2010 року відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 7). Встановлено судом і те, що сімя позивача та відповідача фактично розпалася: сторони протягом шести років проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сімї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач не виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, суд залишає їй шлюбне прізвище «Бабій». Судові витрати суд залишає за позивачем на її прохання. На підставі викладеного,

Outcome: approved