Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

В липні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до відповідачів з позовом, посилаючись на те, що 24.12.2008 р. між ПАТ «Марфін Банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2053. Зазначений іпотечний договір [PERSON] було укладено в забезпечення виконання зобов»язань ТОВ «Є-ІНЖИНІРІНГ» за кредитним договором №257/К від 28.03.2008 р. Згідно умов іпотечного договору [PERSON] відповідає перед ПАТ «Марфін Банк» за виконання зобов'язань ТОВ «Є-ІНЖИНІРІНГ» (позичальник) за кредитним договором. Предметом іпотечного договору є: - домоволодіння, загальною площею 828,9 кв. м., житловою площею 230,1 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] - земельна ділянка, на якій розташоване вищевказане домоволодіння, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 3 230 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; [ADDRESS]. Згідно іпотечного договору вартість предмета іпотеки складає 20 112 000,00 грн. Позивач вважаю, вказаний іпотечний договір підлягає визнанню недійсним, оскільки був укладений без її відома та без її згоди як особи, яка проживає з [PERSON] однією сім»єю, а відповідно - все набуте майно та кошти, є позивача з [PERSON] спільною сумісною власністю, а отже [PERSON] не мав права самостійно укладати відповідний правочин та передавати в забезпечення виконання умов кредитного договору спільне сімейне нерухоме майно. Протягом розгляду справи, позивач уточнювала позовні вимоги та остаточно просила суд: визнати право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на майно: домоволодіння, загальною площею 828,9 кв. м., житловою площею 230,1 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (Серія [NUMBER]), виданого 16.03.2005 р. виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на підставі рішення виконкому Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25.02.2005 р за №82, зареєстровано Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 18.03.2005 р. в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №10181112 в книзі 5 за номером 1442. Визнати недійсним іпотечний договір від 24.12.2008 р., укладений між ПАТ «Марфін Банк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2053. Встановити факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] з 1997 року по теперішній час. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, свідків, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Позивач [PERSON] та її представник у судове засідання з'явилися, свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання з»явились, проти задоволення позову не заперечували. Залишили вирішення спору на розсуд суду. Представник відповідача публічного акціонерного товариства «МАРФІН-БАНК» в судове засідання з»явилася. Проти задоволення позову заперечувала. Просила суд відмовити. Представник третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю «Є-ІНЖИНІРІНГ» в судове засідання не з»явився. Повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка Кара Віталій Васильович суду пояснив, що ніяких порушень з його боку не було. Він діяв виключно в рамках законів України. Сімейний стан [PERSON] ним було перевірено, відмоток в паспорті про реєстрацію шлюбу не було. Допитаний в судовому засідання в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що запросив в судове засідання його [PERSON] З 1997 року по теперішній час відповідач разом із позивачем мешкають однією сім»єю. Свідок бачить їх постійно, товаришують сім»ями. Допитаний в судовому засідання в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що знає відповідача [PERSON] з 1983 року, вони працювали разом. [PERSON] та позивач [PERSON] проживають разом із 1997 року. Свідок є сусідом [PERSON] та [PERSON], проживають в одному будинку та часто їздять на роботу разом. Допитана в судовому засідання в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та позивач [PERSON] проживають разом із 1997 року без реєстрації шлюбу. Ведуть спільне господарство та їздять разом відпочивати. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, вислухавши пояснення сторін, свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 24.12.2008 р. між ПАТ «Марфін Банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2053. Зазначений іпотечний договір [PERSON] було укладено в забезпечення виконання зобов»язань ТОВ «Є-ІНЖИНІРІНГ» за кредитним договором №257/К від 28.03.2008 р. Згідно умов іпотечного договору [PERSON] відповідає перед ПАТ «Марфін Банк» за виконання зобов'язань ТОВ «Є-ІНЖИНІРІНГ» (позичальник) за кредитним договором. Предметом іпотечного договору є: - домоволодіння, загальною площею 828,9 кв. м., житловою площею 230,1 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] - земельна ділянка, на якій розташоване вищевказане домоволодіння, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 3 230 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; [ADDRESS]. Згідно іпотечного договору вартість предмета іпотеки складає 20 112 000,00 грн. Відповідно до ст.256 ЦПК України: суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям., по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті: 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено судом, [PERSON] з 1997 р. перебуває у фактичних шлюбних відносинах та проживає однією сім'єю з [PERSON] за адресою: 02098, [ADDRESS]. Ст. 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є дією особи, спрямованої на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Ст. 203 ЦК України передбачено: Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, а також моральним засадам суспільства. 1) Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 2) Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Ст.204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. Домоволодіння, загальною площею 828,9 кв. м., житловою площею 230,1 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (Серія [NUMBER]), виданого 16.03.2005 р. виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на підставі рішення виконкому Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25.02.2005 р за №82, зареєстровано Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 18.03.2005 р. в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №10181112 в книзі 5 за номером 1442. Земельна ділянка, на якій розташоване вищевказане домоволодіння, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 3 230 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; [ADDRESS] належить [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку (серії [NUMBER]), виданого 04.10.2002 р. Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області (на підставі Договору купівлі-продажу від 04.07.2002 р. №3575, Договору купівлі-продажу від 07.07.2002 р. №2869, Договору купівлі-продажу від 07.07.2002 р. №2872, Договору купівлі-продажу від 09.08.2002 р. №4-3308), зареєстрованого в Книзі державних актів на право власності на землю №1957. З огляду на вище наведене на момент укладення вказаного вище договору, [PERSON] був єдиним власником майна, а отже майно на той момент не перебувало у спільній сумісній власності подружжя. Зважаючи на позицію Верховного Суду України, викладену у Постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про не обґрунтованість та не доведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Крім того, посилання позивача на обставини, викладені нею у позовній заяві, були спростовані, наявними у справі доказами. Крім того, в даній цивільній справі наявна копія заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.09.2014 року у цивільній справі за позовом ПАТ «МАРФІН БАНК» до [PERSON], третя особа: ТОВ «Є-ІНЖИНІРИНГ» про звернення стягнення на предмет іпотеки., згідно якого позов банку задоволено в повному обсязі. В рахунок погашення заборгованості ТОВ «Є-ІНЖИНІРИНГ» в розмірі 34 688 190,47 грн. звернуто стягнення на майно, яке є предметом спору в даній цивільній справі та яке позивач просить визнати спільною сумісною власністю. Про існування даного рішення позивач зазначає, що їй стало відомо після отримання інформації про відкриття Києво-Святошинським районним судом Київської області провадження у справі за позовом ПАТ «МАРФІН БАНК» до [PERSON], третя особа: ТОВ «Є-ІНЖИНІРИНГ» про звернення стягнення на предмет іпотеки (номер справи 369/6356/14-ц, суддя - Дубас Т.В.). Вищевказане рішення суду на сьогоднішній день чинне. Про його існування [PERSON] знала. Взяти участь у розгляді справи в якості сторони - не намагалась. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 15, 16, 202-204, 215 ЦК України,

Outcome: partial