Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

В листопаді 2021 року позивач звернувся до\~суду з\~позовом,\~підписаним та\~поданим її\~представником \~адвокатом Дмитренко\~І.М., до Новоодеської міської ради Миколаївського району Миколаївської області в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної частки (паю) від 14 серпня 2021 року укладений між [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 10,0926га кадастровий номер 4824882300:04:000:0145 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності в межах території Новоодеської міської ради (колишня Дільнична сільська рада) Миколаївського району Миколаївської області. На обґрунтування позову вказав, що 14 серпня 2021 року [PERSON] придбав у громадянина [PERSON] земельну частку (пай) площею 7,9 умовних кадастрових гектарів про що склали відповідну розписку. Право [PERSON] на земельну частку (пай) підтверджено рішенням Новоодеського районного суду від 16.11.2016 року №482/1391/16-ц. Ним проведено з [PERSON] розрахунок в сумі 85000грн. і обумовлено оформити договір купівлі-продажу нотаріально. В подальшому на підставі рішення Новоодеської міської ради від 27.05.2021 року №29 за замовленням [PERSON] виготовлено проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки та рішенням Новоодеської міської ради йому передано у власність земельну ділянку площею 10,0926га кадастровий номер 4824882300:04:000:0145 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Новоодеської міської ради (колишня Дільнична сільська рада) Миколаївського району Миколаївської області. Але [INFO] [PERSON] помер і він не має можливості оформити нотаріально договір купівлі-продажу. Посилаючись на те, що між ним та [PERSON] було фактично укладено договір купівлі продажу земельної частки (паю), ними виконано його умови, згідно\~ч.2 ст.220, ст. 657 ЦК України\~просив суд визнати договір купівлі-продажу земельної частки (паю) від 14 серпня 2021 року дійсним та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 10,0926га\~кадастровий номер\~4824882300:04:000:0145\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності в межах території Новоодеської міської ради (колишня Дільнична сільська рада) Миколаївського району Миколаївської області. У підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги позивача підтримує, просить суд про їх задоволення. Представник відповідача Новоодеської міської ради Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач надав суду відзив в якому зазначає, що позовні вимоги визнає просить суд розглянути справу за відсутністю Відповідача та його представника. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. На підставі рішення Новоодеського районного суду від 16 листопада 2016 року №482/1391/16-ц за [PERSON] визнано право на земельну частку (пай) площею 7,9 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України ,,Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Відповідно до статті 2 вищезазначеного закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Стаття 41 Конституції України передбачає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень Цивільного кодексу України, фізична особа має право мати у своїй власності будь-яке майно, яке вона придбала внаслідок правочинів не заборонених законом. Право власності на землю гарантується Конституцією України, яке набувається та здійснюється відповідно до чинного законодавства. 14 серпня 2021 року [PERSON] придбав у громадянина [PERSON] земельну частку (пай) площею 7,9 умовних кадастрових гектарів про що склали розписку. Між ними проведено розрахунок в сумі 85000 гривень та домовлено оформити договір купівлі-продажу нотаріально. 14 вересня 2021 року за замовленням [PERSON] на підставі рішення Новоодеської міської ради від 27.05.2021р. №29 та рішення Новоодеського районного суду від 16.11.2016 року №482/1391/16-ц виготовлено проект землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки площею 10,0926га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності в межах території Новоодеської міської ради Миколаївського району Миколаївської області. Зазначений проект затверджено Новоодеською міською радою та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 10,0926га кадастровий номер 4824882300:04:000:0145 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності в межах території Новоодеської міської ради (колишня Дільнична сільська рада) Миколаївського району Миколаївської області. [INFO] [PERSON] помер внаслідок чого позивач по справі втратив можливість посвідчити нотаріально укладений між ними договір купівлі продажу. З 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів», яким частину 3 ст.640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації». З цього часу не передбачено державної реєстрації правочину. Згідно\~ст. 657 ЦК України\~договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК України). Однією з умов застосування ч.2 ст.220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. \~ \~ \~ \~Позивач по\~справі \~ [PERSON] \~домовився з\~ [PERSON] щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, що підтверджується розпискою складеною у простій письмовій формі, виконали його умови, але нотаріально не посвідчили. У зв`язку з чим суд може визнати укладений між нами договір дійсним. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що хоча сторони, у відповідності до вимог законодавства, не посвідчили нотаріально договір купівлі-продажу спірного майна, але домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки відбулася втрата можливості нотаріально посвідчити такий договір через смерть [PERSON] .

Outcome: approved