Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» про стягнення коштів, сплачених за договором про надання послуг. Свій позов обґрунтовує тим, що 6 червня 2014 року між позивачкою, як фізичною особою та ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» було укладено усний договір про надання останнім сільськогосподарських послуг на користь селянського (фермерського) господарства «Духове» з дискування та посіву гречки на сільськогосподарських землях цього підприємства площею 61,18 га на території Слобідської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Являючись головою та учасником СФГ «Духове» позивачка оплатила послуги ТОВ «Великобагачанського комбікормового заводу», сплативши йому особисті кошти в сумі 38700, 00 гривень. Оскільки технологічний цикл виконання таких робіт вже закінчився, їх потрібно було виконувати негайно, але відповідач не приступив невідкладно до виконання робіт, у зв'язку з чим позивачка відмовилася від даного договору. 6 червня 2014 року СФГ «Духовне» уклало з ТОВ «Хорол-Дон» договір про надання послуг на загальну суму 31150,00 грн. з дискування та посіву вищевказаних сільськогосподарських земель і здійснило їх оплату відповідно до прибуткових касових ордерів. Згідно акту виконаних робіт № 1 від 12.06.2014 року ТОВ «Хорол-Дон» виконало ці роботи. Кошти в сумі 38700 грн. відповідач ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» повернути відмовляється. Крім цього 06.06.2014 року між позивачкою та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого він частково у розмірі 200 гривень відповідає перед позивачкою за порушення ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» солідарно з ним. У зв'язку з чим позивачка була змушена звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві, просила стягнути з солідарно з [PERSON] та ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» гроші в сумі 200 гривень та стягнути з ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» на її користь 38500 грн. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. По суті позову пояснила, що 6 червня 2014 року вона особисто домовилась з директором ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» про надання СФГ «Духове» послуг з дискування та посіву гречки на землях вказаного фермерського господарства, що розташовані на території Слобідської сільської ради, який повідомив, що ці послуги будуть надані після їх оплати. Оскільки саме відповідач [PERSON] порекомендував їй звернутись до відповідача, він виступив поручителем по вказаному договору про надання послуг. В цей же день вона внесла до каси відповідача особисті кошти в сумі 38700 грн. в рахунок оплати зазначених послуг після чого, звернувшись за їх наданням, дізналась, що сільськогосподарська техніка відповідача, необхідна для проведення обумовлених договором робіт, знаходиться у неробочому стані і найближчими днями виконати ці роботи неможливо. В звязку з тим, що ці роботи необхідно було виконати негайно, вона відмовилась від їх проведення відповідачем та звернулась до ТОВ «Хорол-Дон», яке і виконало ці роботи. Відповідач відмовляється повернути їй кошти, сплачені за послуги, які не були надані, тому вона звернулась до суду. Представник позивача адвокат [PERSON] (а.с.29, 30) позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.25, 38), направив до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.28). Представник відповідача ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод», в судове засідання не з'явився повторно, до суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з зайнятістю представника в іншому судовому засіданні (а.с.37), при цьому не було надано жодного документа як на підтвердження цієї обставини так і на підтвердження повноважень зазначеного представника. Крім того, відповідачем не було надано доказів, які б свідчили про неможливість направити для участі у справі іншого представника, зважаючи на те, що відповідач є юридичною особою і має певний штат працівників. В звязку з викладеним суд визнає причину неявки відповідача не поважною і відповідно до правил ст.ст.169, 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних доказів у справі постановивши заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності з ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до приписів ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч.1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Судом встановлено, що позивачка сплатила відповідачу ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» особисті кошти в сумі 38700,00 гривень за надання послуг, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 06.06.2014 року (а.с. 8). Враховуючи викладене вище та зміст договору поруки від 06.06.2014 року, укладеного між позивачкою і відповідачем [PERSON] (а.с.9), суд приходить до висновку що 6 червня 2014 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Великобагачанський комбікормовий завод» було укладено усний договір про надання останнім сільськогосподарських послуг на користь селянського (фермерського) господарства «Духове» з дискування та посіву гречки на сільськогосподарських землях цього підприємства площею 61,18 га на території Слобідської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Згідно довідки СФГ «Духове» станом на 01.07.2014 року підприємство має в користуванні орендовані земельні ділянки на території Слобідської сільської ради Миргородського району загальною площею ріллі 61,18 га (а.с. 16). Відповідно до положень статей 202 - 205 ЦК України угода від 6 червня 2014 року відповідає ознакам двостороннього правочину, укладеного в усній формі, а отже згідно із положеннями статей 11 та 509 ЦК України є підставою виникнення зобов'язань для її сторін. Згідно положень ст.636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України встановлює обовязковість договору для виконання сторонами. Пунктом 1 частини 1 статті 611 ЦК визначається, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ст.907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. У відповідності з ч.3 ст.651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Ч.1 ст.615 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Умови договору від 6 червня 2014 року відповідачем ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» істотно порушені, оскільки він всупереч домовленості не приступив негайно до виконання робіт, обумовлених договором, в звязку з чим ці роботи були виконані іншим підприємством, що підтверджується договором між СФГ «Духове» та ТОВ «Хорол-Дон» від 06.06.2014 року про надання сільськогосподарських послуг, прибутковими касовими ордерами ТОВ «Хорол-Дон» та актом виконаних робіт № 1 від 12.06.2014 року (а.с. 17-19). Отже позивачка мала право відмовитись від договору, що вона і зробила, внаслідок чого він є розірваним. При цьому, відповідно до ч.1 ст.654 ЦК України, розірвання договору було вчинене в усній формі. Згідно ч.5 ст.653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Частиною 1 статті 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або не належним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що неналежне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на вищевикладене сплачені позивачкою кошти в сумі 38700 грн. підлягають поверненню відповідачем ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» в повному обсязі. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань 06.06.2014 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого він частково в розмірі 200 гривень відповідає перед позивачем за порушення ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» солідарно з ним (а.с.9). Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною 1 ст. 559 ЦК встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Оскільки відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються, суд вважає що порука [PERSON] припинилась в зв'язку з розірванням договору про надання послуг від 06.06.2014р., а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] до відповідача [PERSON] слід відмовити. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» підлягають стягненню на користь позивача 38700,00 грн. сплачених за договором про надання послуг від 06.06.2014 року, 387,00 грн. сплаченого судового збору (а.с.1) та 3000 грн. витрат на правову допомогу адвоката (а.с.31).

Outcome: partial