Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

В липні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів та сум на утримання неповнолітнього сина й утримання доньки в зв'язку з навчанням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона вела сімейне життя в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14.12.1991 р., від якого народилося двоє дітей: [INFO] народилася донька - [PERSON], яка є на даний час повнолітньою та навчається в Американському університеті, філіал, якого знаходиться в м. Абу-Дабі, ОАЕ, на ІІ (другому) курсі платного відділення та [INFO]. народився син - [PERSON], який навчається у Києво-Святошинській класичній гімназії ЗОШ І ступеня на платній основі. Зі слів позивача, на даний час їхня повнолітня донька та неповнолітній син мешкають разом з нею та перебувають на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі у їх утриманні не бере. Позивач просила суд: стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 3000 (три тисячі) грн. щомісячно до повноліття дитини та в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн. на утримання доньки [PERSON], [INFO] щомісячно на період навчання доньки в Американському університеті, але не довше ніж до виповнення їй 23 років. У судове засідання позивач з'явилась. Позов підтримала, просила суд задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явився. Проти задоволення позову частково заперечував, в частині розміру стягнення аліментів. Дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Позивач вела сімейне життя в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14.12.1991 р., від якого народилося двоє дітей: [INFO] народилася донька - [PERSON], яка є на даний час повнолітньою та навчається в Американському університеті, філіал, якого знаходиться в м. Абу-Дабі, ОАЕ, на ІІ (другому) курсі платного відділення та [INFO]. народився син - [PERSON], який навчається у Києво-Святошинській класичній гімназії ЗОШ І ступеня на платній основі. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільний побут та господарство не ведуть. На даний час донька - [PERSON] [INFO] та син - [PERSON] [INFO] перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Доказів про наявність між сторонами домовленості про добровільну сплату аліментів немає. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодний доказ у справі не має для суду наперед встановленого значення. Позивачем у справі не надано суду належних та допустимих доказів щодо стягнення з відповідача твердих грошових сум: 3000 грн. та 8000 грн., визначених позивачем, у зв'язку з чим суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог у такій редакції. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривень 60 (шістдесят) копійок в дохід держави. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.180, 182, 183 СК України, та,

Outcome: partial