Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з вищеназваним позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В своїй позовній заяві вказував, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30.08.2014 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між нею та чоловіком були припинені в жовтні 2015 року, в зв'язку з тим, що сторони мають різні погляди на життя та на вирішення сімейних проблем, внаслідок чого в сімї часто виникали сварки, які в свою чергу призвели до втрати почуття любові та взаємної поваги, що призвело до розпаду сімї, примирення вважає не можливим. А тому позивач просила суд шлюб розірвати. Крім того, вказувала, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, добровільно сплачувати аліменти наміру не має, в звязку з чим, позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач [PERSON] просила суд шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти, аліменти на її утримання, визначити місце проживання дитини з нею, стягнути понесені нею судові витрати. Позивач [PERSON]в судове засідання не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити, справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав. Суд, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ч. 1 - ч. 4 ст. 75 Сімейного Кодексу України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Ч. 1 ст. 76 цього ж Кодексу визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: -стан здоровя та матеріальне становище дитини; -стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За ч.1 ст.183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох-річного віку. Судом достовірно встановлено, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 30.08.2014 року, який був зареєстрований в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області. Від сумісного проживання сторони мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами були припинені в жовтні 2015 року по причині різних поглядів на життя та на вирішення сімейних проблем, внаслідок чого між сторонами виникли непримиримі протиріччя щодо укладу життя, ведення спільного господарства та виховання дитини, що в свою чергу призвело до розпаду сімї. З жовтня 2015 року сторони ніяких сімейних стосунків не підтримують. Небажання підтримувати сімейні стосунки, викликане не випадковими причинами і підтверджено в судовому засіданні серйозними доводами. Суд з урахуванням матеріалів справи в їх сукупності та фактичних обставин даної справи, а також віку дитини, вважає необхідним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON]. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі. Суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами за згодою позивача встановити [PERSON] прізвище - [PERSON].

Outcome: approved