Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

В листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить шлюб з відповідачкою розірвати, посилаючись на те, що 16.11.1991 року вони з відповідачкою уклали шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачкою не склалось у зв`язку з різними світоглядами, цінностями, внаслідок чого вони стали чужими людьми. Ухвалою від 23.12.2019 року відкрито провадження у вказаній вище справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання, викликано сторін. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Під час підготовчого засідання позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позові, просив шлюб розірвати. Відповідачка у свою чергу під час підготовчого засідання позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала, проте зазначила, що причиною розпаду сім`ї є поведінка позивача, який під час сварки в листопаді 2019р. спричинив їй тілесні ушкодження, внаслідок чого вона з дитиною змінила місце проживання і з тих пір з позивачем не проживає, шлюбних стосунків не підтримує, спільного господарства не веде. Крім того, відповідачка була ознайомлена з ч. 2 ст. 28 ЦПК України та погодилась на розгляд справи за місцем реєстрації позивача. Вислухавши пояснення позивача та відповідачки, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі в підготовчому засіданні, у зв`язку з існуванням визначених ч. 3 ст. 200 ЦПК України умов, та задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. З наданих пояснень позивача та відповідачки вбачається, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, у зв`язку з відсутністю порозуміння та наявністю претензій один до одного подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивач на розірванні шлюбу наполягає, що в сукупності свідчить про втрату сторонами почуттів любові та взаємоповаги як основних складових шлюбу. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 16.11.1991 року у Жовтневій с/Раді Попільнянського району Житомирської області (а.с. 6). Від вказаного шлюбу сторони по справі мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіює свідоцтва про народження дитини (а.с. 7). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповіднодо ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, почуття любові та взаємоповаги між ними втрачені, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved