Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 1/6 частки домоволодіння № 115 по вул. Залізничній в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області та господарські будівлі. Позивач надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Дніпропетровського району надав лист про розгляд справи за їх відсутністю (а.с.25). Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 25 березня 2015 року померла сестра позивача [PERSON], про що свідчить актовий запис № 88 від 09 квітня 2015 року в свідоцтві про смерть серії І-КИ № 624037 виданому виконавчим комітетом [PERSON] міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.8). Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з 1/6 частки домоволодіння, яке знаходиться в м. Підгородне по вул. Залізничній, 115 Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Спадкодавець заповіту не складав. Позивач, як спадкоємець другої черги, відповідно до чинного законодавства звернувся до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, внаслідок чого була відкрита спадкова справа № 103/2015. Однак в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частки будинку позивачу було відмовлено, оскільки не підтверджено факт належності спадкодавцю спадкового майна, а саме: 1/6 частки житлового будинку, яке знаходиться в м. Підгородне вул. Залізнична № 115 Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що підтверджується листом приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] від 10 листопада 2015 року (а.с.11). Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За життя спадкодавиці належала 1/6 частка житлового будинку № 115 по вул. Залізничній в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що підтверджується листом Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» від 30.10.2015 року за вих. № 1459, де зазначено, що власником 1/6 частки вищевказаного житлового будинку є [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.01.1984 року, посвідченого державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 96, в Новомосковському БТІ 25.01.1984 року за № 3309-23 (а.с.10). Викладені обставини та письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи, свідчать про те, що [PERSON] є власником зазначеного нерухомого майна, а після її смерті, [PERSON] як спадкоємець за законом, має право на отримання спадщини за законом. Власником 5/6 частки зазначеного спадкового житлового будинку є позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 вересня 1988 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 грудня 1988 року (а.с.16-18). У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. Зібрані по справі докази вказують, що фактично померлій 25 березня 2015 року [PERSON] належало 1/6 частка житлового будинку № 115 по вул. Залізничній в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області з господарськими будівлями та спорудами. За життя спадкодавець не зареєструвала належне їй право власності на майно, у звязку з чим позивач не має можливості скористатися належним йому правом на отримання спадщини. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивач вступив в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємцем за законом, право власності спадкодавця [PERSON] не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст. 1296 ЦК України, а згідно із ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, встановлено неможливість оформлення позивачем спадкових прав на 1/6 частки житлового будинку у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частки житлового будинку № 115 по вул. Залізничній в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved