overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовними вимогами до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог вказала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем від якого у сторін народився син [PERSON], [INFO] Згідно рішення Деражнянського районного суду від 24.12.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. На підставі рішення цього ж суду від 15.11.2013 року на користь позивача із відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 450грн. Оскільки вказаний розмір аліментів є невеликим, а відповідач працює і має високий стабільний дохід, інших утриманців немає, з цих підстав просила суд збільшити розмір стягуваних аліментів із відповідача з 450грн. на 650грн. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала в повному обсязі з підстав викладених у заяві. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про слухання даної справи, до суду не з'явився, причини неявки не повідомляв. Заслухавши думку позивача, суд вважає за доцільне проводити розгляд даної справи у відсутність відповідача в порядку заочного розгляду справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Так, відповідно до ч.1 ст.. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони в період з лютого 2009 року по грудень 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 24.12.2012 року про розірвання шлюбу (а.с.4) [INFO] року у сторін народився син [PERSON] (а.с.3) Згідно рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 15.11.2013 року із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 450 грн., починаючи з 09.09.2013 року (а.с.5-6). В силу ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог ч.3 ч.4 ст. 60 цього кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вищевказаним нормам процесуального законодавства позивачкою [PERSON] не надано суду належних доказів щодо зміни матеріального стану відповідача [PERSON], який свідчив би про його високий стабільний дохід. В той час, як сама позивач з часу ухвалення рішення судом про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини, розпочала трудову діяльність, хоча без оформлення трудових відносин та отримує дохід. З цих підстав, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів на утримання дитини в розумінні ст.. 192 СК України.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 10 червня 2011 року Гірницькою сільською радою Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 1. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 червня 2011 року Гірницькою сільською радою Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] від 25 червня 2011 року. Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 03 серпня 2011 року, актовий запис № 7. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON]звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Від шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 08 грудня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Глосіївського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1166. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 грудня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1166, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] видане 08 грудня 2006 року. Від спільного проживання сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 13.05.2011року, актовий запис № 761. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 23 липня 2006 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №313. Позивач в судове засідання не з»явилася, звернулась до суду із клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 23 липня 2006 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №313, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 23 липня 2006 р., серія 1-ОК №024004. Від спільного шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія 1-ОК №302589, актовий запис № 39. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 29 квітня 2012 року виконавчим комітетом Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 6. Від спільного шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з»явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі 29 квітня 2012 року виконавчим комітетом Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 29 квітня 2012 р., серія [NUMBER] Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачкою не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 29 травня 2010 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Упраління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві , актовий запис № 976. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 травня 2010 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві , актовий запис № 976, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 29 травня 2010 року. Від спільного проживання сторони дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку №42, що по вул. Центральній в с. Волиця - Керекешина Старокостянтинівського району. В обґрунтування заявлених позовних\~\~вимог позивач вказує, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок №42, що по вул. Центральній в с. Волиця - Керекешина Старокостянтинівського району. Крім того, з 2012 року у вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який у ньому не проживає. Позивач [PERSON] запропонувала відповідачу знятися з реєстрації в будинку, але останній не погоджується добровільно це зробити, тому вона була вимушена звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, \~дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок №42, що по вул. Центральній в с. Волиця - Керекешина Старокостянтинівського району. Встановлено, що в даному будинку зареєстрований, але більше одного року не проживає відповідач [PERSON] В добровільному порядку відповідач не бажає знятися із реєстрації. Ці обставини підтверджуються: свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 12.11.2004 року, технічним паспортом на житловий будинок №42 по вул. Центральній в с. Волиця - Керекешина Старокостянтинівського району, паспортними даними позивача, заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду від 01 жовтня 2013 року, довідкою виконкому Волице-Керекешинської сільської ради № 156 від 15.07.2015 року. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] відсутній в житловому будинку №42, що по вул. Центральній в с. Волиця - Керекешина Старокостянтинівського району понад один рік без поважних причин, а тому втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті діда [PERSON]. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 02 листопада 2013 року помер його дід [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, проте, він як спадкоємець за заповітом, з поважних причин не звернувся до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, оскільки не був обізнаний про порядок і строки прийняття спадщини. За клопотанням позивача [PERSON] протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 24 вересня 2015 року замінено відповідача [PERSON] сільську раду на належного відповідача [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги\~\~підтримав. Відповідач - [PERSON] подала до суду заяву, де позов визнала та просила розглядати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 02 листопада 2013 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме земельну ділянку площею 2, 11 га., яка розташована в с. Деркачі на території Немиринецької сільської ради у межах згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №757214 від 19 червня 2003 року. Проте, він як спадкоємець за заповітом, з поважних причин не звернувся до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, оскільки не був обізнаний про порядок і строки прийняття спадщини. Згідно повідомлення Старокостянтинівської державної нотаріальної контори №2639/01-16 спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сім'я розпалася і поновлена бути не може. В судове засідання позивач не з'явився, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просила їх задовольнити, розглянути справу у його відсутність (а.с. 2). Відповідачка подала до канцелярії суду заяву, в якій позов визнала, не заперечувала проти його задоволення (а. с. 26). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 16 грудня 2014 року, місце реєстрації: Виконавчий комітет Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис № 15, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.25). На день розгляду справи позивач відбуває покарання у виді позбавлення волі відповідно до вироку Великобагачанського районного суду Полтавської області від 07 травня 2010 року (а.с. 4-9). Заяв, клопотань щодо примирення до суду не подали. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сім'я поновлена бути не може. Відповідачка бажає відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]», право на що передбачене ст. 113 СК України. Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved