Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

В листопаді 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому зазначила, що від цивільного шлюбу з відповідачем мають дитину [PERSON]. [INFO], що дитина перебуває на її утримання при цьому відповідач не надає на утримання дитини матеріальної допомоги, тому зважаючи на вказані обставини була змушена звернутися до суду з вказаним позовом про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не мнше 50 % прожзиктового мінумуму для дитини відпоавідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та уточнила їх прохаючи суд стягнути аліменти в твердій грошові сумі в розмірі 2 000 грн. і наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, оскільки не має постійного місця роботи, тому розмір аліментів, заявлений позивачкою, є неспівмірним з отриманим останнім доходом. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення за наступних обставин. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК Україхни, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що в період з 01.01.2006 року по 02.03.2010 року сторони перебували у цивільному шлюбі. Від цивільного шлюбу народився у сторін син - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 жовтня 2008 року, виданого виконавчим комітетом Шахворостівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, сторони від спільного шлюбу мають дитину- сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, зважаючи на вище вказані обставини та факти, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON], являється батьком неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], він зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України визначаючи розмір аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, приймаючи до уваги той факт, що відповідачем по справі фактично не заперечувався обов'язок утримання дитини шляхом сплати аліментів та приймаючи до уваги його майновий стан, а також майновий стан позтивачки, котра не має великого доходу і самостійно утримує дитину, а також ту обставину, що будь-якої матераільної допомоги іншого характеру відповідач на утримання сина взагалі не надає, суд вважає за можливе стягнення з відпоаідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., починаючи з моменту звернення позивачем з даним позовом і до досягнення повноліття дитиною. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial