Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернулась [PERSON] Зазначає, що подружжя має малолітню дочку [PERSON] , [INFO] і мотивує свою заяву тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося. Зазначила, що вони з відповідачем не змогли побудувати сімейні відносини між собою на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги. Пояснила, що в них з відповідачем різні характери та погляди на життя. У зв`язку з тим, що подальше спільне подружнє життя та збереження сім`ї стали неможливими просить розірвати шлюб. Відповідач позов визнав. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному об`ємі і просить шлюб розірвати. Зазначила, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 2015 року і їх подружжя має малолітню дочку з якою відповідач не бажає спілкуватися. Зазначила, що шлюбне життя з відповідачем не склалося. Пояснила, що вони не змогли побудувати сімейні відносини між собою на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги. Позивач пояснила, що протягом останніх двох років вони спільно не проживають та спільного господарства не ведуть. Строк на примирення надати не просить, вказуючи на те, що в неї було досить часу для прийняття рішення про розірвання шлюбу. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що вважає, що можливості зберегти існування сім`ї немає, а тому просить шлюб розірвати. Строк на примирення надати не просить, вказуючи на те, що в нього було досить часу для прийняття рішення про розірвання шлюбу. Суд, розглянувши справу відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України за правилами загального позовного провадження вважає, що позов підлягає задоволенню. З пояснень позивача, відповідача, свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що сторони по справі перебувають в шлюбі з 20.11.2015 року та мають малолітню дочку. В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально. На даний час фактично шлюб припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Відповідно до ст.. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] втратили почуття любові один до одного. На даний час шлюб фактично припинено і спроби відновити шлюбні відносини до позитивного результату не призвели. Таким чином шлюб існує формально, а тому його необхідно розірвати. При цьому, суд бере до уваги, що сторони по справі більше 2 років спільно не проживають та у зв`язку з цим приходить до висновку про те, що у позивача та відповідача було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно приписів ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 768 грн. 40 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією №0.0.1335249782.1 від 23.04.2019 року, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 768 грн. 40 коп. витрат на сплату судового збору. На підставі ст.. 105, 110 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved