Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

в листопаді 2018 року позивач ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просило стягнути з відповідача [PERSON] збитки, пов`язані із виплатою страхового відшкодування у розмірі 93 667,81 грн. Мотивуючи позовні вимоги, позивачем зазначено про те, що 02.06.2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у виді полісу № АІ9566723, за умовами якого позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами під час використання транспортного засобу марки «Кіа» державний номер [NUMBER] . 26.01.2017 року приблизно о 00 год. 50 хв. по проспект Науки, 9 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Кіа» державний номер [NUMBER] , під керування відповідача [PERSON] , та транспортного засобу марки «Мазда» державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , під керуванням останнього, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 09.06.2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Потерпілий [PERSON] своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Мазда» державний номер [NUMBER] становила 93 667,81 грн. Вказану подію визнано страховим випадком, позивачем здійснено перерахування страхової виплати у розмірі 93 667, 81 грн. на користь потерпілого [PERSON] . Позивач зазначає, що відповідачем [PERSON] всупереч вимогам ст. 33.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», не було повідомлено позивача невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів, про настання страхового випадку, внаслідок чого у позивача, на підставі ст. 38 вказаного Закону виникло право звернення до страхувальника в порядку регресу на суму здійсненої страхової виплати. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу грошову суму у розмірі 93 667,81 грн. на підставі ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.01.2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче судове засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.09.2019 року закрито підготовче провадження. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених впозовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, про причини неявки або їх поважність суду не повідомляв. На момент розгляду справі відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву у справі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України за згодою представника позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до положень ст..ст.3, 22, 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальника. При настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Судом встановлено, що 02.06.2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у виді полісу № АІ9566723, за умовами якого позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами під час використання транспортного засобу марки «Кіа» державний номер [NUMBER] , з лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну у розмірі 100 000 грн., франшиза дорівнює нулю. 26.01.2017 року приблизно о 00 год. 50 хв. по проспект Науки, 9 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Кіа» державний номер [NUMBER] , під керування відповідача [PERSON] , та транспортного засобу марки «Мазда» державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , під керуванням останнього, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказана обставина стверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № [NUMBER] . Постановою Апеляційного суду м. Києва від 09.06.2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 27.01.2017 року потерпілим [PERSON] подано до ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а 27.08.2017 року - заяву про виплату страхового відшкодування. Згідно звіту про оцінку № 08-07/07 від 07.06.2017 року, складеного експертом Куліш О.В. , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Мазда» державний номер [NUMBER] , складає 313 733,10 грн., ринкова вартість вказаного транспортного засобу на момент оцінки складає 201 437,81 грн., вартість матеріального збитку становить 201 437,81 грн. Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життя, здоров`ю та/або майну потерпілого. Вказану вище подію ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» визнано страховим випадком, у зв`язку із чим 02.08.2017 року складено страховий акт № 00214916, згідно якого розмір страхової виплати на користь потерпілого [PERSON] становить 93 667,81 грн. 07.08.2017 року ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» перераховано потерпілому [PERSON] страхову виплату у розмірі 93 667,81 грн., що стверджується платіжним дорученням № 032801 від 07.08.2017 року. За положеннями ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані: вжити заходів для невідкладеного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди (п.33.1.2). Статтею 38 цього ж Закону встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умови визначених у підпунктах 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Факт дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано працівниками поліції, про що останніми складено довідку про дорожньо-транспортну пригоду № [NUMBER] . Суд зазначає, що приймаючи рішення про виплату відшкодування (страховий акт № 00214916 від 02.08.2017 року) позивачем було встановлено дані про подію, суму збитку, учасників дорожньо-транспортної пригоди, та зроблено висновок комісії про виплату страхового відшкодування. Слід зазначити, що позивачем в розпорядження суду не надано доказів того, що в нього були труднощі у з`ясуванні обставин дорожньо-транспортної пригоди чи розміру завданої дорожньо-транспортною пригодоюшкоди у строки встановлені ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 988 ЦК України. У даному випадку та з урахуванням обставин справи, суд вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Аналогічні висновки міститься у Постанові Верховного суду від 04.07.2018 (справа № 755/18006/18, н/п № 14-176 цс 18), які в силу ч. 4 ст.263 ЦПК України суди враховують при виборі і застосуванні відповідної норми права до спірних правовідносин. Згідно правової позиції Постанови Верховного суду від 04.07.2018 № 208/7291/13-ц, факт неповідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоди є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування шкоди у недоговірних зобов`язаннях. Згідно ч.1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» та відмову у задоволенні позову. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed