Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме держаних актів на право приватної власності на земельні ділянки серія ЯЕ № 906087, ЯЕ № 906088, ЯЕ № 906098, виданих Вознесенською райдержадміністрацією Миколаївської області 04.10.2007 року [PERSON] . В обґрунтування даної заяви зазначено, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої ввійшли земельні ділянки загальною площею 2,30 га., 0,46 га., 0,16 га., що розташовані на території Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.Заповіт на випадок своєї смерті мати не залишила, а він прийняв спадщину в передбаченому законом порядку. Проте, в зв`язку з помилкою в написанні прізвища спадкодавця в правовстановлюючих документах на спадкове майно (замість [PERSON] зазначено [PERSON] ), він позбавлений можливості оформити належним чином спадщину після смерті матері. Разом з тим, вирішити питання щодо виправлення даної помилки в адміністративному порядку є неможливим з об`єктивних причин, тому посилаючись на наведені обставини, а також на те, що встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, [PERSON] просив заяву задовольнити. В судове засіданні заявник [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих доказів. Свої вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти встановлення обумовленого факту. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, відповідно до ст. 293 ЦПК України, п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»(з наступними змінами),окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правилами п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові,місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно з законом такий факт породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] в м. Вознесенську Миколаївської області померла [PERSON] (а.с. 5). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли земельні ділянки загальною площею 2,30 га., 0,46 га., 0,16 га.,що розташована на території Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заявник прийняв спадщину в передбаченому законом порядку та звернувся до нотаріуса з метою її належного оформлення. Проте отримав відмову в вчиненні вказаної нотаріальної дії в зв`язку з розбіжностями в написанні прізвища спадкодавця в свідоцтві про смерть « [PERSON] », а в правовстановлюючих документах на спадкове майно « [PERSON]». В той же час факт належності [PERSON] державних актів на право приватної власності на землю, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів ( а.с. 4,6,7,8,9,10,11), наявністю документів спадкодавця у спадкоємця- заявника по справі і оригіналів правовстановлюючих документів. Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації спадкових прав, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved