Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення трьох процентів річних за порушення грошового зобов'язання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що 09.06.2009 року між нею та відповідачами по справі [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким вона позичила останнім 30000 доларів США строком до 09.06.2011 року. 05.04.2013 року між нею та відповідачами було укладено договір про внесення змін і доповнень до вказаного договору позики, відповідно до якого сума позики була збільшена до 54000 доларів США і встановлено новий строк повернення коштів до 31.08.2013 року. Поручителем договору позики від 09.06.2009 року та договору від 05.04.2013 року виступила [PERSON] зробивши відповідний зобов'язальний запис на другій сторінці основного договору, що прирівнюється до договору поруки. Зазначені зобов'язання відповідачами в строки визначені договором виконані не були, а тому вона звернулась до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 11.02.2014 року, її позов було задоволено частково та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики від 09.06.2009 року із внесеними змінами і доповненнями згідно договору від 05.04.2013 року в розмірі 54000 доларів США, що є еквівалентом 431622грн. В решті позовних вимог відмовлено та вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.06.2014 року було задоволено її касаційну скаргу та скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду від 12 грудня 2013 року і ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 11.02.2014 року в частині позовних вимог до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13.08.2014 року її позов було задоволено і стягнуто з [PERSON], як поручителя солідарно з [PERSON] та [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики б/н від 09.06.2009 року в сумі 54000 доларів США (еквівалент в національній валюті - 431622грн.). Після набрання рішенням законної сили, вона отримала виконавчий лист та звернулась до другого міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження та реального стягнення на її користь присудженої заборгованості з боржників. За час виконавчого провадження на її користь було стягнуто грошові кошти, які ледь погасили лише судовий збір. Також 14.12.2014 року щоб уникнути кримінальної відповідальності за ухилення від виконання судового рішення [PERSON] повернула її 200 доларів США і з того часу боржники не вживають жодних дій щоб повернути її заборгованість. Таким чином, оскільки боржники прострочують виконання грошового зобов'язання, позивач посилаючись на\~ст.625 ЦК України просить стягнути солідарно з відповідачів три проценти річних за порушення грошового зобов'язання в сумі 3773 доларів 71 цент США (еквівалент в національній валюті 90342грн.61коп.) та судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили позов задоволити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи, причин неявки суду не повідомили. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що позов задоволенню не підлягає, оскільки стягнення основної суми боргу та 3% річних мають різну правову природу. Стягнення 3% річних застосовується коли зобов'язання не виконується навмисно. В даному випадку не має вини відповідачів, оскільки причиною невиконання ними зобов'язання є збіг тяжких сімейних обставин, а саме чоловік його довірительки хворіє, отримав інвалідність і всі заощадження були витрачені на хірургічні операції. Окрім наведеного, [PERSON] є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком, а [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, і з їх пенсії здійснюються відрахування на погашення боргу перед позивачкою. Також зазначив, що 3% річних мають бути стягнуті у гривні. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.06.2009 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] позичили у [PERSON] грошові кошти в сумі 228357 грн., що еквівалентно 30000 доларів США, із строком повернення до 09.06.2011 року, про що сторони уклали договір позики без номеру. 05.04.2013 року між сторонами був підписаний договір про внесення змін і доповнень до договору позики б/н від 09.06.2009 року, відповідно до якого сума позики була збільшена до 54000 доларів США і встановлено новий строк повернення коштів до 31.08.2013 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 11.02.2014 року, частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу, та солідарно стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики від 09.06.2009 року в сумі 54000 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентом 431622грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено та вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.06.2014 року було задоволено касаційну скаргу [PERSON] та скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду від 12 грудня 2013 року і ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 11.02.2014 року в частині позовних вимог до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13.08.2014 року, яке набрало законної сили 12.09.2014 року, позов [PERSON] було задоволено і стягнуто з [PERSON] солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики б/н від 09.06.2009 року в сумі 54000 доларів США (еквівалент в національній валюті - 431622грн.). Вказаним рішенням суду було встановлено, що відповідно до п.2.2 договору від 05.04.2013 року позичальники зобов'язувалися повернути позикодавцю суму коштів до настання вказаного у п.2.1 договору терміну у разі, якщо вони зможуть раніше реалізувати належне [PERSON] домоволодіння по вул.Садовій,18 у м.Хмельницькому, в цьому разі повна сума позичених коштів буде повернута позикодавцю відразу після продажу вказаного домоволодіння. Цього ж дня на звороті договору від 05.04.2013 року [PERSON] вчинила напис, згідно якого вона поручається за повернення позичених сином і невісткою коштів своїм домоволодінням, який зобов'язалась продати, а кошти передати позивачу. Таким чином, судом було встановлено, що між сторонами в забезпечення вищевказаного договору позики укладено договір поруки і відповідач [PERSON], оскільки сторонами не визначено іншого, зобов'язана сплатити заборгованість за договором позики солідарно із позичальниками. Згідно ч.3\~ст.61 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Постановами державного виконавця Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 25.04.2014 року на підставі виконавчих листів №686/17373/13, виданих 14.04.2014 року Хмельницьким міськрайонним судом, та виконавчого листа №686/17375/13, виданого 16.09.2014 року, відкрито виконавчі провадження № 43114638, № 43114183, №44982281 про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] 54000 доларів США, що еквівалентно 431622грн. Згідно довідки №253/04-32 від 12.01.2016 року, виданої Другим міським відділом державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, на користь [PERSON] проводиться відрахування із пенсій боржників [PERSON] та [PERSON] з січня 2015 року. За період здійснення відрахувань із боржників стягнуто 3863,93грн., які було зараховано на погашення судового збору. Крім цього боржником добровільно сплачено стягувачу 200 доларів США в грудні 2014 року, які було зараховано на погашення основної суми заборгованості. Станом на 12.01.2016 року сума заборгованості становить 53800 доларів США. Згідно із частиною другою\~статті 625 ЦК України\~в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідачі, незважаючи на закінчення строку повернення боргу 31.08.2013 року, не виконали зобов'язання по сплаті боргу за вищевказаним договором позики та рішення суду про стягнення боргу, а тому наявні підстави для стягнення з відповідачів трьох відсотків річних від простроченої суми за період прострочення. Згідно наданого позивачем розрахунку сума 3% річних становить 3773,71 доларів США, а саме: за період з 31 серпня 2013 року по 14 грудня 2014 року сума 3% річних становить -2085,96 доларів США, а за період з 15 грудня 2014 року по 31 грудня 2015 року сума 3% річних становить 1687,75 доларів США. Разом з тим, суд не погоджується із наведеним позивачем розрахунком, оскільки: - за період з 31 серпня 2013 року по 14 грудня 2014 року сума 3% річних становить -54000х3%:100:365х470днів = 2086,03 доларів США; - за період з 15 грудня 2014 року по 31 грудня 2015 року сума 3% річних становить 53800х3%:100:365х382дня = 1689,17 доларів США. А всього, сума 3% річних за період з 31.08.2013 року по 31.12.2015 року становить 3775,2 долари США, проте позивач просить стягнути солідарно з відповідачів за вказаний період 3773,71 доларів США. Згідно ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Також слід зазначити, що згідно ч.1\~ст.192 ЦК України\~гривня є законним платіжним засобом на території України. Частиною третьою\~статті 533 ЦК України\~визначено, що використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга\~статті 192 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 533 ЦК України\~грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим, частина друга\~статті 533 ЦК України\~допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року в справі № 6-79цс14. Відповідно до п.14\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі»\~згідно з частиною першою\~статті 192 ЦК України\~законним платіжним засобом,\~\~обов'язковим\~\~до\~\~приймання\~\~за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на\~\~день\~\~ ухвалення рішення. При цьому суд, не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо того, що відповідачі не погашають заборгованість за договором позики, у зв'язку з важкими сімейними обставини, що склались, оскільки будь-яких доказів на їх підтвердження суду надано не було. Також суд враховує, що при наявності доходу у вигляді пенсії, відповідачі добровільно заборгованість не сплачують, а вирахування з пенсії на погашення заборгованості провадиться в примусовому порядку. На підставі викладеного, суд приходить до висновку що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню і на її користь з відповідачів слід стягнути солідарно три проценти річних за період з 31.08.2013 року по 31.12.2015 року в сумі 97701,35грн. (еквівалент 3773,71 доларів США х 25,89 грн. за 1 долар США - курс долара США станом на 05.02.2016 року), в межах заявлених позивачем вимог.В решті позовних вимог слід відмовити. Судові витрати відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~в сумі 903,43 грн., слід стягнути з відповідачів на користь позивача, в рівних частинах з кожного.

Outcome: partial