Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач, хоча і зареєстрований за вказаною адресою, проте в квартирі не проживає вже тривалий час, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги. Також, позивач зазначав, що реєстрація відповідача у квартирі не дає йому можливості реалізовувати своє право власності належним чином. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення , дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.11.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського МНО [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1294. Згідно Висновку ДОП Інгульського ВП ГУНП України в Миколаївській області від 23.03.2017 р. вбачається, що в ході перевірки за адресою: [ADDRESS], було встановлено, що відповідач раніше мешкав за вказаною адресою, проте де він мешкає наразі невідомо. Останній раз сусіди його бачили близько 1,5-2 роки тому. Відповідно до Довідки виданої ЖБК «Іскра» за № 14 від 27.03.2017 р. [PERSON] з 2014 р по теперішній час за адресою: [ADDRESS] - не проживає. З пояснень представника позивача вбачається, що відповідач в квартирі не проживає вже тривалий час, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги, його особистих речей у квартирі немає. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст.ст. 379, 380 ЦК ). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved