Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

В липні 2014 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Житлово-будівельного кооперативу № 118 «Ореол» заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги в сумі 13685 грн. 72 коп., витрати на правову допомогу в сумі 177 грн. 80 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що ним надаються житлово-комунальні послуги жильцям будинку № 13-а по вул. Суворова в м. Дніпропетровську, в тому числі й відповідачці. Заборгованість члена ЖБК [PERSON] станом на 01.01.2007 року складає 13685 грн. 72 коп. У тривалості часу це становить 6 років. За період з 01.01.2007 року по 01.07.2014 року відповідачкою було сплачено 9272,21 грн., хоча за весь цей час відповідачці надавалися послуги стосовно утримання будинку та прибудинкової території. На підставі того, що у ЖБК не має у штаті юриста ЖБК було вимушене звернутися за юридичною допомогою для представництва інтересів позивача в суді, у звязку з чим, позивачем були понесені витрати на правову допомогу. Пізніше позивач уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] на користь Житлово-будівельного кооперативу № 118 «Ореол» заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги за період з 01 квітня 2007 року по 01 квітня 2015 року в сумі 15520 грн. 45 коп., витрати на правову допомогу в сумі 13420 грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги позивача та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в позовній заяві та просили не застосовувати строки позовної давності, оскільки протягом вказаного в позові періоду заборгованості - відповідачка сплачувала деякі суми на погашення заборгованості, у зв'язку з чим, наявне переривання строків позовної давності. Відповідачка та її представники [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог позивача та просили відмовити йому в повному обсязі. При цьому, вказали, що відповідачка з 2000 року має право на пільги з оплати житлово-комунальних послуг, але, не дивлячись на це, голова ЖБК № 118 «Ореол» [PERSON] на протязі багатьох років нехтує законодавчими актами та відмовляє їй у застосуванні до неї оплати за надані комунальні послуги на пільговій основі. Не дивлячись на відмову позивача щодо застосування до неї пільг, відповідачка справно сплачує комунальні послуги щомісячно, хоча позивачем не в повному обсязі надаються комунальні послуги. Між відповідачкою та позивачем не було укладено договору про надання послуг із утримання будинку та прибудинкової території, а позивач не довів надання їй послуг із утримання будинку та прибудинкової території. В якості доказу надання послуг надані позивачем довідки про нарахування вартості послуг, проте такі довідки не підтверджують надання послуг та отримання їх відповідачкою. Позивачем не вказані джерело походження та структура боргу, не надана інформація про вартісну базу нарахування боргу, а саме - не надані розміри тарифів на житлово-комунальні послуги, які діяли протягом періоду нарахування боргу та підстави для їх застосування. За відсутності договірних відносин між нею та позивачем, за відсутності узгодженого сторонами тарифу за житлово-комунальні послуги позивач не надав суду первинних документів бухгалтерського обліку, які б підтвердили понесені позивачем витрати на надання житлово-комунальних послуг в сумі стягуваного боргу. За таких умов плата за обслуговування прибудинкової території не повинна справлятись. Також, вказали, що жодного разу в квартирі відповідачки її сусідів не перевірялися вентиляційні канали та не проводилась їх чистка. На кожних зборах їхнього кооперативу про це говорять, але, як свідчать протоколи, ці звернення та зауваження жителів будинку не вносилися. Крім того, позивачем пропущений встановлений законом строк для вимог за період з 01.01.2007 року по 01.06.2011 року. За всі ці три роки відповідачкою було сплачено за комунальні послуги грошові кошти в розмірі 4775,18 грн., а тому, жодної заборгованості перед позивачем вона не має. Щодо судових витрат на правову допомогу вказали, що вони значно завищені та необґрунтовані. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні було встановлено, що між Житлово-будівельним кооперативом № 118 «Ореол» та [PERSON] [PERSON] про надання житлово-комунальних послуг не укладався. Тому, правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та нормами цивільного, житлового кодексів України. Стаття 20 зазначеного Закону, вказує на те, що споживачі житлово-комунальних послуг зобов'язані оплачувати послуги в строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України строки оплати встановлено - щомісячно. Як вбачається із розрахунку заборгованості по оплаті комунальних послуг та витрат на утримання будинку члена ЖБК [PERSON], наданого до суду позивачем, заборгованість станом на 01.04.2015 року складає 15520 грн. 45 коп. У тривалості часу це становить більше 7 років. За період з 01.01.2007 року по 01.04.2015 року відповідачкою були частково оплачені комунальні послуги, що вбачається з розрахунку. Хоча за весь цей час їй надавалися послуги стосовно утримання будинку та прибудинкової території в повному обсязі. Відповідно довідки про склад родини від 15.07.2014 року № 51 за адресою: [ADDRESS], мешкає та зареєстрована 1 (одна) особа - [PERSON] (т.1 а.с.18). На звернення та прохання правління ЖБК відповідачка ігнорує та не сплачує борг за комунальні послуги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Частиною 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2)послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо; 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Судом встановлено, що відповідачка отримувала від позивача житлово-комунальні послуги з утримання прибудинкової території і у зв'язку з несплатою за ці послуги вона має заборгованість за період з 01 квітня 2007 року по 01 квітня 2015 року в сумі 15520 грн. 45 коп. Проте, відповідачка не згодна із сумою заборгованості, не згодна з витратами, які понесені ЖБК на нужди, з якими вона не згодна, а також, вказала, що їй не нараховують пільги та позивачем пропущений строк звернення до суду. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з положеннями ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В порядку ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідачка та її представники просив застосувати строк позовної давнини для звернення до суду та відмовити позивачу у звязку із пропуском строку звернення до суду у відповідності до ст. 257 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, згідно з ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи зміст норми ст. 267 ЦК України, суд вважає, що до поважних підстав пропуску строку слід відносити лише ті обставини, які є обєктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з відповідним позовом. Представники позивача вказували, що відповідачка сплачувала деякі суми на погашення заборгованості, у зв'язку з чим, наявне переривання строків позовної давності. В порядку ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Разом з тим, відповідачка та її представники в судовому засіданні вказали, що суми сплачені нею на користь позивача - це поточні оплати житлово-комунальних послуг в розмірі, який вона визнає, і ці оплати не є оплатою боргу. Інші платежі завищені та стороною не визнаються. З урахуванням вищевказаного, суд вважає, що посилання представниками позивача на дію положень ч. 1 ст. 264 ЦК України є безпідставними, оскільки відповідачкою не вчинялися дії, що свідчили би про визнання нею свого боргу. Тому, позовні вимоги позивача за період з 01 липня 2007 року по 21 липня 2011 року включно задоволенню не підлягають у зв'язку з пропуском строку звернення до суду з цими вимогами. В іншій частині вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на користь Житлово-будівельного кооперативу № 118 «Ореол» заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги за період з 22 липня 2011 року по 01 квітня 2015 року підлягають задоволенню, оскільки позивач звернувся до суду з даною позовною заявою 22 липня 2014 року. Посилання відповідачки та її представників на те, що вона не згодна з витратами ЖБК є необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне. Житлово-будівельний кооператив №118 «Ореол» був утворений 22 вересня 1965 року. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЖК України, житлово-будівельний кооператив діє на основі статуту, прийнятого відповідно до Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу загальними зборами громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, і зареєстрованого в установленому порядку. Згідно Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого [PERSON] Міністрів Української РСР № 163 від 22.08.1991 року, за рішенням загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу можуть утворюватися спеціальні фонди на цілі, що відповідають завданням кооперативу (на благоустрій території, культурно-масову роботу серед членів кооперативу і членів їх сімей, преміювання членів правління, ревізійної комісії, та інших членів кооперативу тощо). Так, всі витрати, з якими не погоджується відповідачка, були узгоджені та прийняті на загальних зборах членів Житлово-будівельного кооперативу № 118 «Ореол», що підтверджується чималою кількістю протоколів, складених за результатами зборів членів кооперативу, які знаходяться в матеріалах даної справи. Тому, заперечення відповідачки та її представників в цій частині не знайшли свого підтвердження. Що стосується тверджень відповідачки та її представників про те, що їй не нараховували пільги, то вони також є безпідставними, оскільки відповідачці нараховувалися пільги та субсидії, що підтверджується листами Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 05.07.2011 року за № 2166 та від 25.07.2014 року за № 1995(т.1 а.с.40,130) та розрахунком заборгованості, в якому зазначено про нараховані відповідачці субсидії. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Житлово-будівельного кооперативу № 118 «Ореол» заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги за період з 22 липня 2011 року по 01 квітня 2015 року в сумі 7774 грн. 63 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи відносяться витрати на правову допомогу. В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів даної справи, 06 квітня 2015 року між позивачем та Адвокатським обєднанням «Дніпропетровська центрально-міська юридична консультація» був укладений [PERSON] про надання правової допомоги № 173 в рамках даної справи (т.1 а.с.106), на виконання якого позивачем було перераховано в рахунок виконання договору 13420 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 117 від 10.04.2015 року (т.2 а.с.114). Разом з тим, згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Проте, ані позивач ані його представники не надали суду належних доказів, у встановленому законом порядку, щодо відпрацьованих годин особами, які надавали правову допомогу. З журналу судового засідання вбачається, що представники Адвокатського обєднання «Дніпропетровська центрально-міська юридична консультація» вступили в розгляд даної справи в квітні 2015 року, як представники позивача. За цей час, знову ж таки, як вбачається з журналу судового засідання, вони приймали участь у судових засіданнях, які були призначені на 20 квітня 2015 року, на 04 червня 2015 року, на 01 липня 2015 року, на 30 липня 2015 року, на 24 вересня 2015 року, на 13 жовтня 2015 року та на 20 листопада 2015 року, тобто у семи судових засіданнях. У судове засідання 18 листопада 2015 року вони не зявилися. Суд вважає значно завищеними та невиправданими заявлені позивачем витрати на правову допомогу в сумі 13420 грн., оскільки вказане об'єднання приймає участь у даній справі тільки з квітня 2015 року. Але, з урахуванням прийняття Адвокатським обєднанням «Дніпропетровська центрально-міська юридична консультація» участі в семи судових засіданнях з розгляду даної справи, з урахуванням розумності та справедливості, суд вважає можливим відшкодувати позивачу частково понесені ним витрати на правову допомогу та стягнути з [PERSON] на користь Житлово-будівельного кооперативу № 118 «Ореол» витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial