Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

В лютому 2020 року [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2006 року. Але спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння з питань сімейного життя та різних життєвих поглядів. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. З огляду на те, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися, позивач вважає , що примирення між ними неможливе , тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 27.02.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлялася про дату час та місце судового розгляду. В призначені судові засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, жодних клопотань та відзиву на позовну заяву не подала. Позивач подав до суду заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.(а.с. 32). Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 08.04.2006 між сторонами зареєстровано шлюбВідділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №216, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 15). З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу сторони спільних дітей не мають. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім`ю. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім`ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved