Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

В липні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS], в яку без згоди власника вселився відповідач по справі [PERSON] та утримує квартиру в своєму володінні, ключі від вхідних дверей не надає, не дозволяє власнику користуватись квартирою. 4 липня 2016 року вона (позивачка) письмово звернулася до відповідача з вимогою про добровільне звільнення самоправно зайнятої квартири, однак, відповідач на вимогу не відповів та приміщення не звільнив. Тому просила усунути перешкоди в користуванні вказаною квартирою, які вчиняє [PERSON] для неї (позивачки) шляхом його виселення з даної квартири. [PERSON] подав до суду зустрічний позов до [PERSON] і ОК ЖБК «Бригантина-2» та просив зобовязати ОК ЖБК «Бригантина-2» виконати взяті на себе п.3.5 укладеного 23 серпня 2013 року між ним (кооперативом) та [PERSON] договору про спільну пайову участь в будівництві житлового кооперативного будинку зобовязання щодо видачі [PERSON] довідки про повну оплату квартири [ADDRESS] та скасувати право власності [PERSON] на дану квартиру. В судовому засіданні представники позивачки [PERSON] і [PERSON], він же представник ОК ЖБК «Бригантина-2», позов [PERSON] підтримали та викладене підтвердили, зустрічний позов не визнали, посилаючись на безпідставність вимог відповідача та фіктивність договору про спільну пайову участь, нібито укладеного кооперативом з [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, зустрічний позов підтримав, вважав, що відповідач має право на проживання в спірній квартирі, так як ця квартира була передана йому на підставі укладеного з ОК ЖБК «Бригантина-2» договору про спільну пайову участь та договору про переуступку паю зі [PERSON] і хоча цей договір на даний час визнаний недійсним, однак, відповідачем в рахунок оплати за вказану квартиру сплачена значна сума коштів. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 12 квітня 2014 року, договору про спільну пайову участь у будівництві житлового будинку від 18 жовтня 2012 року, технічного паспорту від 22 січня 2016 року, за позивачкою 31 березня 2016 року було зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копіями вказаних акту, договору та технічного паспорту (а.с.5-6,27-28,121-127). 23 серпня 2013 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], [PERSON] з другої сторони був укладений договір переуступки паю на квартиру в ОК ЖБК «Бригантина-2» з поетапною оплатою, за яким сторона 2 передає стороні 1 свій пай у ОК ЖБК «Бригантина-2», який відповідає праву на вступ в ОК ЖБК «Бригантина-2» та отримання свідоцтва про право власності однокімнатної квартири № 14, що знаходиться за адресою: Київська область, Бородянський район, вул.Шкільна, 8 і часткової спільної власності на земельну ділянку, на якій розташовано будинок та встановлює порядок сплати залишку суми за пай. За отримання паю на вищезгадану квартиру, сторона 1 передає стороні 2 аванс на суму 5000 доларів, залишок вартості у розмірі 24900 доларів виплачується щомісячними внесками, розрахованими по системі «ануїтет» на 84 місяці під 12,5 % річних у розмірі 446,24 доларів США. Щомісячний внесок сплачується до 15 числа поточного місяця. Перший внесок у вересні 2013 року. Отримання кожної суми грошей підтверджується розпискою, яка є невідємною частиною цього договору. Відповідно до п.5.1 вказаного договору [PERSON] набував право користування квартирою після підписання договору, а право власності на квартиру - з моменту отримання свідоцтва на право власності на квартиру шляхом вступу у кооператив ОК ЖБК «Бригантина-2» після сплати вартості квартири. П.7.3 договору було встановлено, що якщо сторона 1 заборгує поточні оплати стороні 2 більше, ніж за 6 місяців без погодження сторони 2, дія зобовязань сторони 2 припиняється в односторонньому порядку. В цьому випадку сторона 2 набуває право в односторонньому порядку розірвати договір, виставивши квартиру на продаж, а після продажу та погашення заборгованості і штрафу у розмірі 1000 доларів США, решту коштів в 3-денний строк повернути стороні 1. Сторона 1 зобовязувалась в цьому випадку звільнити квартиру та повернути її стороні 2 у стані не гіршому, ніж отримала, що встановлено рішенням апеляційного суду Київської області від 9 серпня 2016 року (а.с.158-162) та визнається сторонами. На підставі даного договору [PERSON] набув право користування зазначеною квартирою та проживає в ній з 2013 року і до цього часу, що визнається сторонами. Також відповідач, починаючи з 23 серпня 2013 року і по 22 січня 2015 року проводив сплату платежів за вказаним договором, після цього припинив оплачувати кошти і його заборгованість станом на 1 серпня 2015 року складала 107086 грн., що встановлено рішенням апеляційного суду Київської області від 9 серпня 2016 року, підтверджується копіями розписок про отримання коштів (а.с.53-68,158-162) та визнається сторонами. Рішенням апеляційного суду Київської області від 9 серпня 2016 року вищезазначений договір переуступки паю на квартиру в ОК ЖБК «Бригантина-2» з поетапною оплатою, укладений 23 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] визнано недійсним (а.с.158-162). Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином, суд вважає, що з визнанням вказаного договору недійсним, [PERSON] втратив право на користування спірною квартирою та зобовязаний повернути її власнику. При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що ним 23 серпня 2013 року було укладено ще один договір про спільну пайову участь з ОК ЖБК «Бригантина-2», за яким і сплачувались [PERSON] кошти за наданими суду розписками та повністю сплачено вартість паю, що відповідає вартості квартири, а тому ОК ЖБК «Бригантина-2» має видати відповідну довідку про оплату квартири, оскільки дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та суперечать зібраним по справі доказам. Як вбачається з копій вказаних розписок (а.с.53-68), кошти в оплату квартири сплачувались відповідачем саме [PERSON] і засвідчувались її печаткою як фізичної особи-підприємця, а не ОК ЖБК «Бригантина-2» як він стверджує, та в сумах, передбачених договором переуступки паю від 23 серпня 2013 року, в розмірі по 446,24 доларів США щомісячно, з розбивкою на 84 місяці. Сплату коштів за даними розписками саме по договору переуступку паю встановлено також і рішенням апеляційного суду Київської області від 9 серпня 2016 року і при розгляді даної справи дана обставина відповідачем не заперечувалась. Будь-яких доказів, які б підтверджували сплату коштів ОК ЖБК «Бригантина-2» за договором про спільну пайову участь, на який посилається відповідач, суду не надано, як не надано доказів прийняття відповідача в члени даного кооперативу на підставі поданої ним 23 серпня 2013 року заяви (а.с.52), що представником кооперативу заперечується. Згідно копій статутів ОК ЖБК «Бригантина-2» засновниками та членами даного кооперативу з 2008 року і до цього часу є лише [PERSON], [PERSON] та, в певний час, ще дві особи, відповідач членом вказаного кооперативу не значиться (а.с.128-141). Крім того, паї по будинку № 8 по вул.Шкільній в смт.Немішаєве були розділені лише між [PERSON] і [PERSON], що визнається сторонами та узгоджується з іншими доказами по справі. Згідно копії Декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією ДАБК у Київській області 26 грудня 2012 року, будинок № 8 по вул.Шкільній в смт.Немішаєве Бородянського району Київської області був закінчений будівництвом в грудні 2012 року (а.с.142-145), а тому відповідач ніяким чином не міг приймати участь у будівництві даного будинку, уклавши договір про спільну пайову участь лише в серпні 2013 року. Таким чином, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів прийняття відповідача до членів ОК ЖБК «Бригантина-2» та сплату даному кооперативу коштів для отримання паю у вигляді спірної квартири, то вимоги [PERSON] по зустрічному позову щодо зобовязання ОК ЖБК «Бригантина-2» видати довідку про повну оплату квартири є безпідставними і в цій частині в зустрічному позові необхідно відмовити. Зважаючи на викладене, так як реєстрація права власності [PERSON] на спірну квартиру здійснена у відповідності до вимог діючого законодавства і жодні права позивача при цьому не порушені, то підстав для скасування права власності [PERSON] на дану квартиру не вбачається, а тому і в цій частині зустрічного позову необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено в п.33 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, оскільки [PERSON] є єдиним та повноправним власником спірної квартири, то вона має право не тільки володіти даною квартирою, а й користуватись та розпоряджатись нею. Так як позивачка жодних угод з відповідачем щодо користування належною їй квартирою не укладала, а договір переуступки паю на цю квартиру в ОК ЖБК «Бригантина-2», укладений між сторонами 23 серпня 2013 року, скасований за рішенням апеляційного суду Київської області від 9 серпня 2016 року, то будь-яких правових підстав користування відповідачем вказаною квартирою немає. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що оскільки відповідач, займаючи спірну квартиру та проживаючи в ній, чинить позивачці перешкоди в користуванні та розпорядженні цією квартирою, то позов необхідно задовольнити та виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути на відшкодування витрат по сплаті судового збору 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Outcome: approved