Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

В поданій 11.06.2018року заяві представник заявника зазначає, що мати заявника громадянка України [PERSON], [INFO], була зареєстрована за адресою: [INFO], 08 березня 2018 року вона померла в м.Кадіївка (колишнє місто Стаханов), Луганської області. Причина смерті набряк головного мозку, про що ДУ «Стахановською центральною міською багатопрофільною лікарнею» було видане лікарське свідоцтво про смерть за № 16 від 10.03.2018 року. 05.06.2018 року представник заявника, згідно українського законодавства, звернувся до Попаснянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області із заявою про державну реєстрацію смерті матері заявника громадянки України [PERSON], але у здійсненні такої державної реєстрації йому було відмовлено, оскільки заявником на підтвердження факту смерті своєї матері був наданий документ, який був виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження і тому документ про смерть особи виданий заявнику органом, що розташований на окупованій території України не може бути підставою для реєстрації смерті особи, відповідно до законодавства України, що підтверджується відповідними доказами. Посилаючись на вищенаведені обставини,заявник поданій заяві просить суд встановити факт смерті своєї матері [PERSON], яка померла 08.03.2018 року в м.Кадіївка, Луганської області, оскільки, встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть згідно українського законодавства. Заявник та представник заявника [PERSON] просили справу розглянути без їх участі та підтримали заявлені вимоги . Представник зацікавленої особи Попаснянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області згідно наданої письмової заяви справу просив розглянути без його участі, позовні вимоги просив задовольнити. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним заяву задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.12 п.3 та ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Із наданих заявником письмових доказів судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, із наданих заявником письмових доказів судом встановлено, що заявник є громадянином України, зареєстрований за адресою : [INFO] та дійсно є сином померлої [PERSON], що підтверджується відповідними копіями правовстановлюючих документів копією паспорта громадянина України заявника [PERSON]., (а.с.3), копією паспорта громадянки України померлої [PERSON], копією свідоцтва про народження де матір*ю заявника зазначена [PERSON], (а.с.8). Також судом із наданих заявником письмових доказів було встановлено, що [PERSON], померла в м.Кадіївка, Луганської області, про що ДУ «Стахановською центральною міською багатопрофільною лікарнею» було видане лікарське свідоцтво про смерть за № 16 від 10.03.2018 року (а.с.7), після чого [PERSON], була похована на кладовищі м.Ірміно, Луганської області. Крім того, судом встановлено, що 05.06.2018 року представник заявника звернувся до Попаснянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області із заявою про державну реєстрацію смерті громадянки України [PERSON] матері заявника, але у здійсненні такої державної реєстрації йому було відмовлено, тому що медична установа, яка видала довідку про смерть знаходиться в м. Стаханов, Луганської області, який згідно Розпорядження КМУ від 07.11.2014р. № 1085-р віднесений до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому медичний документ не може бути принятий для реєстраціїї смерті особи. При цьому, відповідно до постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктах та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» від 12.05.2016 року № 1351-УІІІ м.Стаханов Луганської області слід зазначати м.Кадіївка Луганської області. Враховуючи вищенаведені встановлені судом фактичні обставини по справі, суд зазначає наступні вимоги діючого законодавства України та норми міжнародного законодавства. Так, відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території і такі справи розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню, у звязку з чим копія такого рішення негайно після його проголошення видається особам, які брали участь у справі, або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи. Крім того, питання реєстрації смерті певної особи регулюється Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р., а також деякими міжнародними правовими актами. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Отже, вказаний закон не містить спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на тимчасово не підконтрольній Україні території, що при таких обставинах унеможливлює державну реєстрацію смерті певної особи в позасудовому порядку. Також, суд зазначає, що відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів кожен чинний договір є обовязковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі обєкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками. При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобовязані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». За цих обставин надані заявникоммедичні документи, а саме: лікарське свідоцтво про смерть за №16 від 10.03.2018 року, суд вважає як відповідний та належний доказ, який дійсно підтверджує факт смерті громадянки України [PERSON], не дивлячись на те, що медична установа, яка видала ці документи, знаходиться на території Луганської області, яка тимчасово не контролюється органами державної влади України. А тому, враховуючи вищенаведені обставини у сукупності, суд вважає заявлені заявником вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р.,

Outcome: approved