Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку уточнив 19.06.2014 року, та у якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду спричинену злочином у розмірі 212 853 грн. 62 коп. В обґрунтуванні своїх вимог позивач вказав на те, що відповідачка, перебуваючи у якості фізичної особи-підприємця, уклала трудові угоди із працівниками, у зв'язку з чим, будучи наділеною організаційно-розпорядчими функціями, будучи посадовою особою, скоїла злочин у сфері службової діяльності при наступних обставинах. [PERSON], протягом 2007 року, здійснювала підприємницьку діяльність з роздрібної торгівлі авто-шинами в орендованому приміщенні, розташованому в м. Дніпропетровську по вул. Г.Сталінграду, 29-а. В процесі ведення даної діяльності у відповідачки виникла необхідність в поповненні оборотних коштів за рахунок отримання кредиту. Достовірно знаючи про те, що для отримання кредиту необхідно надання майна в заставу, відповідачка, діючи умисно, підписала завідомо неправдиві договори № 65-07 від 06.04.2007 року та № 125-07 від 26.07.2007 року з ТОВ «Мілан», у особи директора [PERSON] на придбання у останнього авто-шин в асортименті на загальну суму 270 409 грн. 32 коп. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2014 року, діяльність ТОВ «Мілан» була припинена, а її директор [PERSON] помер [INFO]. 23.08.2007 року [PERSON], продовжуючи свою злочинну діяльність, маючи умисел на незаконне отримання кредиту, надала в Дніпропетровську філію ТОВ «Банк Фамільний» завідомо неправдиву інформацію - договори № 65-07 від 16.04.2007 року та № 125-07 від 26.07.2007 року зі специфікаціями до них, про нібито наявність у неї авто-шин в асортименті, на загальну суму 270 409 грн. 32 коп. На підставі наданих нею завідомо неправдивих документів 06.09.2007 року між ТОВ «Банк Фамільний», в особі заступника керуючого Ожегової Г.М. та ПП [PERSON] був укладений кредитний договір № 1466 на надання останньої кредиту у розмірі 104 000 грн., строком на 18 місяців, а також договорів застави товарів в обороті - авто-шин в асортименті, заставною вартістю 271 450 грн., після чого зазначені грошові кошти були сплачені відповідачці на погашення раніше отриманих кредитів фізичними особами, які нібито працювали у ПП [PERSON] Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська розглянута кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON], яка визнана винною в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 222, ч.2 ст. 364 КК України, та свою вину в скоєнні вищевказаних злочинів визнала повністю. В результаті протиправних дій [PERSON] - ПАТ «Банк Фамільний» було завдано матеріальні збитки станом на 15.11.2013 року на загальну суму 266 113 грн. 87 коп., яка складається з 102 067 грн. 66 коп. - загальна сума отриманих та непогашених на цей час кредитів, 164 046 грн. 21 коп. - загальна сума плати за користування кредитами, індекс інфляції - 1 750 грн. 03 коп., сума пені - 35 989 грн. 72 коп., які банк мав отримати від позичальника за надані йому в користування коштами, які позивач просить стягнути як спричинену шкоду на підставі ст. 1166 ЦК України. З урахуванням вироку суду по кримінальній справі про стягнення з відповідача в рахунок відшкодування матеріальних збитків на користь банку 91 000 грн., сума кредитної заборгованості станом на 15.11.2013 року, яка залишилися невідшкодованою за вироком суду склала 212 853 грн. 62 коп., а саме 11 067 грн. 66 коп. - загальна сума отриманих та непогашених на цей час кредитних коштів, 164 046 грн. 21 коп. - загальна сума плати за користування кредитними коштами, індекс інфляції складає - 1750 грн. 03 коп., сума пені складає - 35 989 грн. 72 коп., які банк мав отримати від позичальника за надані йому в користування коштами. У зв'язку з чим, позивач був вимушений звернутися до суду із відповідними позовними вимогами. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав до суду заяву у якій уточнені прозовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без його участі. У разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні встановлено, що 06.09.2007 року між ТОВ «Банк Фамільний», в особі заступника керуючого Ожегової Г.М. та ПП [PERSON] було укладено кредитний договір № 1466 на надання останньої кредиту в розмірі 104 грн. 000 коп.,строком на 18 місяців (а.с.16-17). 06.09.2007 року між ТОВ «Банк Фамільний», в особі заступника керуючого Ожегової Г.М. та ПП [PERSON] було укладено договір залога товарів в оборот № 1466, а саме авто-шин в асортименті, заставною вартістю 271 450 грн., після чого зазначені грошові кошти були сплачені [PERSON] Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2011 року, було визнано винною [PERSON] в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 222, ч. 2ст. 264 КК України. Суд стягнув з відповідачки в рахунок відшкодування матеріальних збитків на користь Публічного АТ «Банк Фамільний» 91 000 грн. (а.с.26-29). Як зазначає у своєму позові позивач, з урахуванням вироку суду по кримінальній справі про стягнення з відповідача в рахунок відшкодування матеріальних збитків на користь банку 91 000 грн., сума кредитної заборгованості станом на 15.11.2013 року, яка залишилися невідшкодованою за вироком суду склала 212 853 грн. 62 коп. в т.ч. 11 067 грн. 66 коп. - загальна сума отриманих та непогашених на цей час кредитних коштів, та 164 046 грн. 21 коп. - загальна сума плати за користування кредитними коштами, індекс інфляції складає - 1750 грн. 03 коп., сума пені складає - 35 989 грн. 72 коп., які банк мав отримати від позичальника за надані йому в користування коштами (а.с.59-61). Як вбачається із матеріалів справи відповідачка не виконала умови кредитного договору, погашення кредиту не здійснювала належним чином, чим порушила зобов'язання, щодо щомісячної сплати кредитних коштів та процентів за користування наданими кредитними коштами, що прямо передбачалось умовами кредитного договору. У відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач у своєму позові просить відшкодувати шкоду спричинену злочином відповідачкою посилаючись як на правову підставу ст. 1166 ЦК України, обгрунтовуючи суму шкоди несплаченою сумою тіла кредита, відсотків за користування кредитними коштами, індексу інфляції та сумою пені. Як вбачається з матеріалів справи дані суми розраховані відповідно до укладеного між позивачем та відповідачкою змісту кредитного договору, домовленості між сторонами та не є шкодою спричиненою відповідачкою в розумінні статті 1166 ЦК України, оскільки заборгованість відповідачки перед позивачем пов'язана саме з виконанням умов цього договору на які розповсюджуються дія Книги п'ятої, глави 47 Зобов'язальне право та Глави 47, 48 Цивільного Кодексу України. Оскільки суд розглядає справи лише за позовами сторін, в межах вимог та на підставах заявлених сторонами, а підстава позову заявлена позивачем не розповсюджується на правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем, то суд вважає що не має підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення на користь позивача з відповідачки процентів за користування кредитними коштами, індексу інфляції та пені. Що стосується позовних вимог в частині стягнення шкоди у розмірі непогашеної суми кредиту, а саме 102 067 грн. 66 коп., то дані вимоги також задоволенню не підлягають по наступним підставам. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 26-29) вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 12.10.2011 року [PERSON] було притягнуто до кримінальної відповідальності передбачених ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 222, ч. 2ст. 264 КК України. Даним вироком встановлено, що 06.09.2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, на надання останньої кредиту в розмірі 104 грн. 000 коп.,строком на 18 місяців. На момент винесення вироку відповідачкою було відшкодовано матеріальну шкоду ТОВ «Банк Фамільний» в сумі 13 000 грн. По кримінальній справі позивачем був заявлений цивільний позов, за яким банк був визнаний цивільним позивачем за кримінальною справою, суд присудив стягнути з відповідачки - [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальних збитків на користь ПАТ «Банк Фамільний» 91 000 грн. Даний вирок набрав чинності 27.08.2007 року. Станом на час розгляду даної справи не скасований. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо відшкодування шкоди в частині стягнення заборгованості по тілу кредита у розмірі 102 067 грн. 66 коп. за кредитним договором № 1466 від 06.09.2007 року задоволенню не підлягають, оскільки з цих правовідносин між сторонами є вже рішення суду. Таким чином позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено, суд вважає що не має підстав в повернені позивачу судових витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed