Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування позову вказала, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями №4 по вул.Марянівській, в с.Велика Калинівка, Хмельницького району, Хмельницької області. По вказаній адресі зареєстровані її чоловік [PERSON], колишній чоловік її дочки [PERSON] та онука [PERSON]. Вже більше двадцяти років відповідач [PERSON] у вказаному будинку не проживає та не повертається, з часу відїзду він у будинку не зявлявся, бажання повернутись не виявляв. Вона зверталась в [PERSON] сільську раду з метою зняття з реєстрації відповідача, проте отримала відмову. Відповідач не повідомляв її про причини своєї відсутності у вказаному житловому приміщенні, вона не перешкоджала у доступу його до вказаного житла, між ними не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж порядок встановлений законом. Тому позивач просить позов задоволити та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком №4 по вул.Марянівська, с.Велика Калинівка, Хмельницького району, Хмельницької області. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених в позові, суду пояснила, що після смерті її доньки колишній зять [PERSON] одружився і проживає в дружини, відносно дітей він позбавлений батьківських прав, в даному будинку не проживає. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями №4 по вул.Марянівській в с.Велика Калинівка, Хмельницького району, Хмельницької області, що підтверджується: договором купівлі-продажу частини житлового будинку від 16.11.2015 року; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №47672194 від 16.11.2015 року; свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 28.04.1995 року. Згідно акту від 13.11.2017 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON], який прописаний по вул.Марянівській,4 в с.В.Калинівка фактично в зазначеному будинку не проживає і не зявлявся більше одного року. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Хмельницького району №1212 від 19.10.2017 року, в житловому будинку за адресою: с.Велика Калинівка, вул.Марянівська, 4, Хмельницького району зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про смерть серія І-БВ №040148, [PERSON], дружина [PERSON], померла 26.06.2006 року. [PERSON] сільської ради Хмельницького району №603 від 29.09.2017 року, [PERSON] відмовлено в знятті [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO]. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України - зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст.155 цього Кодексу жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом не здобуто доказів того, що відповідачу\~\~\~\~створювались перешкоди у проживанні у\~\~вказаному житловому будинку, а також, що між позивачем та відповідачем були будь-які договірні відносини з приводу користування будинком.\~\~ З огляду на викладене, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що відповідач втратив\~\~право\~\~на\~\~користування \~житловим будинком №4 в с.Велика Калинівка, по вул.Марянівська, Хмельницького району, Хмельницької області,\~\~оскільки не проживає у вказаному будинку більше одного року, позивач є власником вказаного будинку та іншого не встановлено домовленістю між\~\~нею\~\~і відповідачем або законом, а тому позов слід задоволити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн., враховуючи, що позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved