Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

В квітні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником земельної ділянки та житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] є його сусідкою, її земельна ділянка суміжна з його і розташована в [ADDRESS]. Межових знаків між ділянками частково немає. Двір відповідачки [PERSON] безпосередньо знаходиться біля ділянки позивача та існує необмежений доступ до стіни його будинку. Позивач [PERSON] неодноразово звертався до відповідачки з проханням відновити паркан на тому рівні, який буде відповідати плану та документації на право власності, однак його звернення тільки загострювали конфлікт між ними. У зв'язку з вищевикладеним позивач [PERSON] був змушений звернутися до суду і просить зобов'язати відповідачку [PERSON] не перешкоджати в установці межових знаків згідно кадастрового плану земельної ділянки. Позивач [PERSON] під час розгляду справи ґрунтуючись на висновках експертизи уточнив позовні вимоги та просив зобов'язати відповідачку відновити межу між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] у відповідності до Державних актів на право власності вказаних земельних ділянок, яка повинна проходити на відстані 0,20м від існуючої межі по [ADDRESS] змістити фактичну суміжну межу на 0,09м в сторону ділянки [ADDRESS], в подальшому на відстань 2,03м від цієї точки змістити фактичну суміжну межу на 0,07м в сторону ділянки [ADDRESS], потім на відстань 17,69м від цієї точки змістити фактичну суміжну межу на 0,29м в сторону ділянки [ADDRESS], після чого на відстань 0,45м від цієї точки змістити фактичну суміжну межу на 0,25м в сторону ділянки [ADDRESS], в подальшому на відстань 6,69м від цієї точки змістити фактичну суміжну межу на 0,03м в сторону ділянки [ADDRESS], потім на відстань 0,52м від цієї точки змістити фактичну суміжну межу на 0,05м в сторону ділянки [ADDRESS], після чого на відстань 2,56м від цієї точки змістити фактичну суміжну межу на 0,12м в сторону ділянки [ADDRESS], в подальшому на відстань 17,01м від цієї точки змістити фактичну суміжну межу на 0,11м в сторону ділянки [ADDRESS], потім на відстань 1,87м від цієї точки змістити фактичну суміжну межу на 0,11м в сторону ділянки [ADDRESS]; на відстані 0,59м від фасадного кута будинку [ADDRESS], в подальшому на відстань 0,38м до ближнього виступу вказаного будинку та потім на відстань 0,57м від дальнього кута будинку [ADDRESS]; зобов'язати відповідачку не чинити перешкод позивачу встановлювати паркан, як межу між земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS]; витрати по проведенню судової комплексної будівельно-технічної експертизи розділити між позивачем та відповідачем в рівних частках, стягнути з відповідачки витрати в розмірі 1650,00грн., пов'язані з проведенням експертизи. В судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні, уточненні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON], в судовому засіданні, уточнені позовні вимоги визнала частково, заперечувала проти їх задоволення в частині стягнення витрат по проведенню судової комплексної будівельно-технічної експертизи в розмірі 1650,00грн., оскільки позивач в судовому засіданні погодився самостійно сплатити вартість експертизи. Представник третьої особи Маріупольської міської ради- Воєвутко К.В., яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності. Представник третьої особи Управління держземагенства у м.Маріуполі Донецької області до судового засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи ТОВ «Проектно-експертна фірма «Землі Приазов'я» до судового засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Статтею 91 Земельного кодексу України встановлено, що власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно ст.103 ЗКУкраїни власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей(затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберіганнямежових знаків тощо). Зі ст.104 ЗК України вбачається, що власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Відповідно до вимог ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Згідно приписів ст.107 ЗК України основною для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Стаття 152 ЗК України вимагає, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Обов'язок доказування відповідно статті 10 ЦПК України покладений на сторони у справі, а суд сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин справи шляхом роз'яснення прав та обов'язків та сприяє в їхньому здійсненні. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С., зареєстровано в реєстрі за №3-2873, та договором купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С., зареєстровано в реєстрі за №3-2803, а також витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» за №24933087 від 28.12.2009 року, №25695101 від 26.03.2010 року, №28913124 від 07.02.2011 року, витягом з Державного реєстру правочинів за №9441495 від 24.12.2010 року. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №321122 [PERSON] на підставі рішення Маріупольської міської ради від 20.12.2011 року є власником земельної ділянки площею 0,0886га, розташованої в [ADDRESS]. В матеріалах справи мається акт про встановлення та узгодження меж земельної ділянки від 31.03.2009 року, в якому [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що межа земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] по факту пролягають по існуючій огорожі. [PERSON] 26.10.2010 року надав [PERSON] розписку, в якій взяв зобов'язання по усуненню територіальних спорів на межі їхніх земельних ділянок, висунутих [PERSON], що підтверджується розпискою, завіреною КСН «с.Шевченко». Відповідачка [PERSON] зверталась до відділу регулювання земельних відносин Маріупольської ради щодо перевірки дотримання вимог земельного законодавства по [ADDRESS] та [ADDRESS], на що їй 26.07.2012 року та 23.08.2012 року надано роз'яснення, в яких рекомендовано звернутися до Іллічівського районного суду м.Маріуполя з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності №287, виданим МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», зареєстровано в реєстрі за №32282 Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №749218 [PERSON] на підставі рішення Маріупольської міської ради від 27.06.2006 року є власником земельної ділянки площею 0,0362га, розташованої в [ADDRESS]. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що відповідачка доводиться йому дружиною, сумісно проживають [ADDRESS]. Будинок будували разом з 1999 року. Близько останніх 10 років позивач є їхнім сусідом, ніяких конфліктів не виникало. Влітку минулого року знаходився у будинку, почув образи зі сторони позивача у відношенні відповідачки з приводу дерев'яних споруд, які заходять за межу їхньої земельної ділянки. Після смерті матері в [INFO] почався конфлікт, після цього побачили, що сусіди залізли на їхню територію дерев'яними прибудовами. Мається розписка, в якій позивач зобов'язався прибрати ці прибудови. У висновку комплексної будівельно-технічної експертизи від 24.01.2014 року, проведеної ФЛП [PERSON], встановлено, що противожежні або санітарні норм, які регулюють мінімальне розташування від стіни будинку до паркану відсутні. При цьому, розташування паркану відносно вікон жилих будинків та конструкцій цих огорож може впливати на рівень природнього освітлення приміщень, у відповідності до якого норми визначаються органами санітарно епідеміологічної служби. Згідно п.3.25* ДНБ 360-92** «Градостроительчство. Планировка и настройка городских и сельских поселений» противопожежні для догляду за будівництвом та здійсненням їх текучого ремонту, відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни необхідно приймати не менш 1,0м, тобто мінімальну відстань необхідно приймати не менше 1,0м житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], до паркану, необхідне для обслуговування будинку. Фактично розміри меж та конфігурації земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] не відповідає Державним актам на право власності на ці земельні ділянки. Суміжна межа між ділянками [NUMBER] та [ADDRESS] у відповідності з Державними актами на право власності на ці земельні ділянки повинна проходити: на відстані 0,20м від існуючої межі по вул.Рельєфній змістити фактичну суміжну межу на 0,09м в сторону ділянки [ADDRESS], в подальшому на відстань 2,03м від цієї точки змістити фактичну суміжну межу на 0,07м в сторону ділянки [ADDRESS], потім на відстань 17,69м від цієї точки змістити фактичну суміжну межу на 0,29м в сторону ділянки [ADDRESS], після чого на відстань 0,45м від цієї точки змістити фактичну суміжну межу на 0,25м в сторону ділянки [ADDRESS], в подальшому на відстань 6,69м від цієї точки змістити фактичну суміжну межу на 0,03м в сторону ділянки [ADDRESS], потім на відстань 0,52м від цієї точки змістити фактичну суміжну межу на 0,05м в сторону ділянки [ADDRESS], після чого на відстань 2,56м від цієї точки змістити фактичну суміжну межу на 0,12м в сторону ділянки [ADDRESS], в подальшому на відстань 17,01м від цієї точки змістити фактичну суміжну межу на 0,11м в сторону ділянки [ADDRESS], потім на відстань 1,87м від цієї точки змістити фактичну суміжну межу на 0,11м в сторону ділянки [ADDRESS]; на відстані 0,59м від фасадного кута будинку [ADDRESS], в подальшому на відстань 0,38м до ближнього виступу вказаного будинку та потім на відстань 0,57м від дальнього кута будинку [ADDRESS]. Із зазначеним висновком експерта погодились сторони, вважаючи його таким що відповідає дійсності. Отже суд, враховуючи позиції сторін, дослідивши надані докази по справі приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Статтею 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі і витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Зважаючи на ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими в ході судового розгляду належними доказами та нормами законодавства, що є підставою для їх задоволення. Враховуючи що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача заявлені ним витрати по проведенню судової комплексної будівельно-технічної експертизи в розмірі 1650,00грн., що підтверджуються відповідними квитанціями, які містяться в матеріалах справи.

Outcome: approved