Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» заборгованість за Мировою угодою про порядок погашення заборгованості за Кредитним договором № 010/02-40/535 від 26.06.2007 року у розмірі 51472 грн. 00 коп., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, 26 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обовязками є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пятихатський маслозавод» укладено Генеральну кредитну угоду № 010/02-40/535, в рамках якої укладено Кредитний договір № 010/02-40/535/1, відповідно до якого останньому відкрита відновлювальна кредитна лінія у сумі 700000,00 грн. строком до 21.06.2008 року зі сплатою 16,5 % річних. Додатковими угодами було збільшено ліміт відновлювальної кредитної лінії до 1650000,00 грн. В забезпечення виконання умов Кредитного договору № 010/02-40/535/1 від 26.06.2007 року між АТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено Договір поруки № 010/02-40/535/2 від 26.06.2007 року та додаткові угоди № 1 від 20.08.2007 року та №2 від 30.11.2007 року, відповідно до яких поручитель зобовязується відповідати по зобовязанням Позичальника, які виникають з умов кредитного договору, а саме: повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитними коштами, неустойку (пені та штрафи) в розмірі, строки та у випадках передбачених договором, а також виконати інші умови договору в повному обсязі. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року по справі № 0147/2-1060/2011 з [PERSON] на користь АТ «[PERSON] Аваль» стягнуто заборгованість за Кредитним договором № 010/0240/535/1 від 26.06.2007 року у сумі 1497103,31 грн. 29 грудня 2011 року між АТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] на виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року по справі № 0147/2-1060/2011, укладено Мирову угоду про порядок погашення заборгованості за Кредитним договором № 010/02-40/535/1 від 26.06.2007 року. Відповідно до даної Мирової угоди, зобовязання [PERSON] з вищезазначеним кредитним договором на дату укладання Мирової угоди складали 635969,25 грн. З моменту укладання Мирової угоди і до 26.08.2016 року [PERSON] щомісячно виконувалися зобовязання по погашенню заборгованості відповідно до укладеної Мирової угоди .Всього на виконання зазначеної Мирової угоди відповідачем з 27.12.2011 року і по 26.08.2016 року погашено 584497,25 грн. Але, з 26.08.2016 року погашення кредитної заборгованості припинилися. Таким чином, загальна сума непогашеної заборгованості за Кредитним договором № 010/02-40/535/1 від 26.06.2007 року відповідно до укладеної Мирової угоди, станом на 11.11.2016 року складає 51472,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та просив відмовити в їх задоволенні. При цьому, вказав, що на виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року, між відповідачем та позивачем в травні 2011 року була досягнута усна принципова домовленість про необхідність укладення мирової угоди на заздалегідь обумовлену суму в розмірі 635969,25 грн. В зв'язку з досягнутими домовленостями про умови укладення мирової угоди, відповідач щомісяця, починаючи з травня 2011 року, відраховував на рахунки позивача грошову суму в розмірі 10000 грн. в рахунок погашення зобов'язань за мировою угодою, що підтверджується платіжними документами за травень, червень, липень , серпень вересень, жовтень, листопад, грудень (разом 8 місяців) 2011 року на загальну суму 80000 грн. За станом на 26 серпня 2016 року відповідач погасив заборгованість за зобов'язаннями, що випливають з мирової угоди, на загальну суму 584497, 25 грн, але в дану суму позивач з незрозумілих причин не включив вищевказану суму в розмірі 80000 гривень, яка раніше перераховувалася позивачу саме з метою погашення грошових зобов'язань за мировою угодою і, таким чином, при арифметичному додаванні даних сум має місце факт переплати за грошовими зобов'язаннями на суму 28528,25 грн. Таким чином, заявлені позовні вимоги суперечать ряду норм цивільного законодавства України, оскільки позивач навмисно не включив в обсяг загальних платежів з погашення заборгованості за мировою угодою вищевказану суму в розмірі 80000 гривень, оскільки даний факт свідчить про остаточне погашення відповідачем заборгованості з урахуванням попередніх платежів на загальну суму 584497, 25 грн., тобто відповідач станом на серпень 2016 року повністю виконав свої грошові зобов'язання перед позивачем. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У судовому засіданні було встановлено, що 26 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль», правонаступником всіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пятихатський маслозавод» на підставі Генеральної кредитно угоди № 010/02-40/535 було укладено кредитний договір № 010/02-40/535/1, згідно якого останньому була відкрита відновлювана кредитна лінія у сумі 700000 грн. строком до 21.06.2008 року із сплатою 16,5% річних. 20 серпня 2007 року додатковою угодою № 1 до кредитного договору була збільшена відновлювана кредитна лінія до 1150000 грн. та 30.11.2007 року додатковою угодою № 2 до кредитного договору збільшена до 1650000 грн. Відповідно до п. 3.2. кредитного договору для видачі кредитних коштів кредитор відкриває позичковий рахунок № 20622215722190 з якого на підставі письмової заяви грошові кошти перераховуються з позичкового на поточний рахунок № 26003215722100 позичальника. На виконання умов договору кошти у сумі 1649999 грн. 01 коп. були перераховані з позичкового на поточний рахунок третьої особи. ТОВ «Пятихатський маслозавод» суму кредиту використав, однак, у призначений строк повернення кредитних коштів не зробив, у звязку з чим заборгованість по кредиту за станом на 01.02.2011 року становить 1497303 грн. 31 коп., з яких: 1251252 грн. 26 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 246051 грн. 05 коп. - заборгованість за відсотками. В забезпечення виконання умов договору між позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки № 010/02-40/535/2 від 26.06.2007 року та додаткові угоди № 1 від 20.08.2007 року та № 2 від 30.11.2007 року, відповідно до яких останній зобовязується відповідати по зобовязанням ТОВ «Пятихатський маслозавод», які виникають з умов Кредитного договору № 010/02-40/535/1, а саме: повернути кредитні кошти. сплатити проценти за користування кредитними коштами, неустойку (пеню та штрафи) в розмірі, строки та у випадках передбачених договором, а також виконати інші умови договору у повному обсязі. Вищевказані обставини були встановлені рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року по цивільній справі № 0147/2-1060/2011, яке скасоване не було та набрало законної сили 24 листопада 2011 року (а.с.17-18). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вищевказані обставини доказуванню не підлягають, оскільки вони встановлені рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року по цивільній справі № 0147/2-1060/2011, яке скасоване не було та набрало законної сили 24 листопада 2011 року. Цим же рішенням суду, серед іншого, було стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» заборгованість за Кредитним договором № 010/02-40/535/1 від 26.06.2007 року у сумі 1497103 грн. 31 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 1700 грн., всього - 1498803 грн. 31 коп. 29 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON], на виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року по цивільній справі № 0147/2-1060/2011, за заявою відповідача (а.с.19), було укладено Мирову угоду «про порядок погашення заборгованості [PERSON] перед АТ «[PERSON] Аваль» за Кредитним договором № 010/02-40/535 від 26.06.2007 року» (а.с.20). Відповідно до даної Мирової угоди, сторони погодили, що зобовязання [PERSON] з вищезазначеним кредитним договором на дату укладання Мирової угоди складали 635969,25 грн. (п.2.1. Мирової угоди). Згідно з п. 2.2. Мирової угоди від 29.12.2011 року «про порядок погашення заборгованості [PERSON] перед АТ «[PERSON] Аваль» за Кредитним договором № 010/02-40/535 від 26.06.2007 року», грошові кошти на погашення кредитної заборгованості у сумі, визначеній у п.2.1 Мирової угоди мають надходити до Банку частинами у розмірі не менш ніж 10000,00 грн. щомісячно не пізніше 30 числа до повного виконання зобовязань по Кредитному договору № 010/02-40/535/1 від 26.06.2007 року. Вказані обставини не заперечуються та визнаються сторонами у справі. А тому, дані обставини не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На виконання цієї мирової угоди, відповідачем у період з 27.12.2011 року і по 26.08.2016 року було погашено 584497,25 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Але, з 26.08.2016 року погашення кредитної заборгованості припинилося, у звязку з чим, станом на 11.11.2016 року, відповідач має заборгованість у розмірі 51472,00 грн. В свою чергу, представник відповідача в судовому засіданні вказав, що в зв'язку з досягнутими домовленостями про умови укладення мирової угоди, відповідач щомісяця, починаючи з травня 2011 року, ще до укладання мирової угоди, відраховував на рахунки позивача грошову суму в розмірі 10000 грн. в рахунок погашення зобов'язань за мировою угодою, що підтверджується платіжними документами за травень, червень, липень , серпень вересень, жовтень, листопад, грудень (разом 8 місяців) 2011 року на загальну суму 80000 грн., що підтверджується наданими квитанціями за вказаний період, які (кошти) чомусь позивачем не враховані до погашення заборгованості за Мировою угодою від 29.12.2011 року «про порядок погашення заборгованості [PERSON] перед АТ «[PERSON] Аваль» за Кредитним договором № 010/02-40/535 від 26.06.2007 року». Представник же позивача вказував, що ці суми були погашенням основної заборгованості за Кредитним договором № 010/02-40/535 від 26.06.2007 року по рішенню Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року по цивільній справі № 0147/2-1060/2011. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно же до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає необґрунтованими та безпідставними твердження представника відповідача і не бере їх до уваги з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Тобто, положення даної статті надають учасникам цивільного обороту право вільно, виходячи з власних інтересів, вирішувати, вступати їм у договірні відносини чи не вступати, а також вільно вибрати майбутнього контрагента у договірних відносинах. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Таким чином, оскільки Мирова угода, укладена між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON], підписана сторонами - 29 грудня 2011 року, то саме з цієї дати у сторін виникли права та обовязки по цій угоді. Тому, твердження представника відповідача про виконання відповідачем вказаної мирової угоди за вісім місяців до її укладання є надуманими та такими, що не ґрунтуються на Законі. В силу положень ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, оскільки відповідачем непогашена у повному обсязі заборгованість за мировою угодою від 29.12.2011 року, суд вважає позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «[PERSON] Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції обґрунтованими та такими, які повністю знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» заборгованість за Мировою угодою про порядок погашення заборгованості за Кредитним договором № 010/02-40/535 від 26.06.2007 року у розмірі 51472 грн. 00 коп. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved