Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

В липні 2016р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Страховий капітал», в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь 50000,0 грн. - суму заборгованості по виплаті страхової виплати; 5849,31 грн. - суму пені за кожен день прострочення; 2319,77 грн. - сума інфляційних втрат за прострочення виплати; 444,0 грн. - три відсотки річних від простроченої суми, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13 грудня 2015р. о 17:35 год. в м. Києві по вул. Шовковичній, 36/7 мала місце ДТП за участю автомобіля [NUMBER], яким керував водій [PERSON], цивільна відповідальність якого була застрахована у відповідача, згідно Полісу №АІ/8509554 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та автомобіля [NUMBER], який належить на праві власності позивачу. Вказана ДТП сталася з вини водія [PERSON], що встановлено постановою Печерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016р. Після настання страхового випадку позивач звернувся до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Страховий капітал» з вимогою виплатити страхове відшкодування, надавши повний пакет документів, необхідний для прийняття рішення та виплати страхового відшкодування, проте відповідач визнавши даний випадок страховим, відмовився виплатити суму страхового відшкодування, не зазначаючи при цьому причини відмови, а тому позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просила суд позов задовольнити, наголошуючи, що відповідач не зазначаючи причин, відмовляється сплатити суму страхового відшкодування. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, подав на адресу суду письмові заперечення, зазначаючи, що позивачем не були виконанні в повному обсязі вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме не подано всіх документів визначених п. 35.1 ст. 35 цього Закону, а тому у відповідача відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування, свого представника до суду відповідач не направив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, оголосивши письмові заперечення на позов подані стороною відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 13 грудня 2015р. о 17:35 год. в м. Києві по вул. Шовковичній, 36/7, з вини водія [PERSON], що встановлено постановою Печерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016р., мала місце ДТП, за участю автомобіля [NUMBER], яким керував водій [PERSON], цивільна відповідальність якого була застрахована у відповідача, згідно Полісу №АІ/8509554 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та автомобіля [NUMBER], який належить на праві власності позивачу. У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок ДТП, автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що відповідач не зазначаючи причин відмови, не здійснює виплату суми страхового відшкодування, при цьому стороною позивача були виконанні всі вимоги передбачені ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У відповідності з п. 35.1 ст. 35 цього Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Пунктом 35.3 ст. 35 цього Закону визначено, що особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов'язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов'язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди. Як вбачається з матеріалів страхової справи, які були витребувані у відповідача на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2017р. позивачем не було виконано положення п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме не було подано відповідачу заяву про страхове відшкодування, при цьому страховик, виконав положення п. 35.3 ст. 35 цього Закону, про що свідчить особистий підпис позивача на бланку повідомлення про ДТП від 14 грудня 2015р. № 1554. В порушення вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України, п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, сторона позивача не надала суду належних і допустимих доказів на обґрунтування того, що позивачем було подано відповідачу весь пакет документів. визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правоі підстави для задоволення вимог позивача про стягнення на його користь з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 50000,0 грн. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову в частині вимог про стягнення суми страхового відшкодування, оскільки не мало місце прострочення зобов'язань з боку сторони відповідача. Суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог сторони позивача про стягнення на свою користь з відповідача суму пені на підставі ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі 5849,31 грн., а також 2319,77 грн. - суму інфляційних втрат за прострочення виплати; 444,0 грн. - три відсотки річних від простроченої суми, в порядку ст. 625 ЦК України.

Outcome: dismissed