Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 03 вересня 2015 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві вказує, що подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між нею та відповідачем, внаслідок чого між ними виникли неприязні стосунки. Більше року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина проживає разом з нею. Просить суд розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] 03 вересня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арбузинського районного управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 54 та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просила не надавати їм термін на примирення, оскільки разом вони не проживають. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява, відповідно якої просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить суд не надавати термін для примирення. Дослідивши надані докази та зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як видно із свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03 вересня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арбузинського районного управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 54 (а.с. 7). Згідно до свідоцтва про народження сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 8). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На переконання суду сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст. 105, ст. 112 СК України підлягає розірванню. Прізвище відповідача на її прохання належить залишити шлюбне -«[PERSON]».

Outcome: approved