Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

в листопаді 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] ; третя особа: відділ реєстрації місця проживання виконкому Покровської районної у місті ради Кривого Рогу про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстраційного обліку, який був уточнений в процесі розгляду справи. В обґрунтування свого позову, позивачі зазначили, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] .. Відповідач [PERSON] з січня 2018 року всіляко чинить перешкоди позивачу [PERSON] у користуванні квартирою, як власнику, які полягають у неможливості користуватись квартирою та проживати в ній. Позивачі змушені звернутися до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні житлом, шляхом визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 21.06.2019 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішення суду у справі №212/1950/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту проживання чоловіка та жінки, що не перебувають у шлюбі, однією сім`єю, визнання договору дарування недійсним та про визнання права власності на 1/2 частину квартири. Ухвалою суду від 16.12.2019 року відновлено провадження по справі. Ухвалою суду від 14.04.2020 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги в уточненій редакції від 03.02.2020 року підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти зняття його з реєстраційного обліку. Третя особа представник виконавчого комітету Покровської районної у місті ради в судове засідання не з`явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позовних вимог не заперечувала. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.10.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування квартири, а саме: квартири [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Забуранною А.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1336. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] .. Відповідно до довідки № 83 від 06.11.2018 року виданою Криворізьким ОМДІС, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] .. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] в березні 2019 року звертався до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання чоловіка та жінки, що не перебувають у шлюбі однією сім`єю, визнання договору дарування квартири недійсним, визнання права власності на 1/2 частину квартири. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.10.2019 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Встановлено факт проживання [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з жовтня 2011 року по жовтень 2018 року, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 03.12.2019 року. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами у судовому засіданні, що відповідач [PERSON] з грудня 2018 року в квартирі [ADDRESS] не проживає. Відповідно до ст.379 Цивільного кодексу України, житлом фізичної особи є квартира або інше жиле приміщення, призначенні та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. При цьому власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї або інших осіб за своїм бажанням, у тому числі використовувати свою власність для проживання інших осіб на платній, тимчасовій основі, шляхом укладання з вказаними особами цивільно-правова угод піднайму або оренди квартири. Вказані права власника квартири не можуть бути обмежені. Згідно ст.386 ЦК України держава забезпечує захист прав суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. В силу ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування - розпорядження своїм майно. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідач ніяких передбачених законом або договором, прав на користування майном позивача не має. Реєстрація відповідача в квартирі, що належить позивачу, порушує її законні права та інтереси та тягне для неї майнові збитки у вигляді сплати комунальних платежів за зареєстровану особу, яка фактично в квартирі не мешкає. Так, в силу ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються з її для особистого проживання і проживання членів їх сімей та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. В силу ст. 155 ЖК України, власник квартири не може бути позбавлений права користування квартирою, а також не можуть бути обмежені його права. При цьому право на користування жилим приміщенням на рівні з власником квартири мають члені сім`ї власника. Перелік членів сім`ї власника жилого приміщення, які мають право на користування та проживання в квартирі на рівні з власником встановлений ч.2 ст.64 Житлового кодексу України. До членів сім`ї наймача належать дружина (чоловік), їхні діти і батьки. В окремих випадках членами сім`ї наймача можуть бути визнані і інші особи, якщо вони постійно проживають з наймачем, ведуть з ним спільне господарство та мають спільний побут і взаємно піклуються один за одним. Слід також зазначити, що аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач (цивільний чоловік матері власника) набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом встановив, що позивач [PERSON] є власником квартири, з відповідачем спільним побутом не пов`язана та відповідач не є членом її сім`ї, а відтак право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 210/3435/17 (провадження № 61-7612св19). Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивачів є обґрунтованими, та відповідно такими, що мають бути задоволені. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved