Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

В листопаді 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] із позовом про стягнення заборгованості за кредтним договором, в обгрунтування якого вказав, що 30.08.2006 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір № DNH4KP76770140, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 2792,40грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,8% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк 12 місяців. Відповідач в свою чергу зобов'язався щомісячно погашати заборгованість за кредитом шляхом сплати платежів в розмірі 265,98грн. Відповідач зобов'язання за договором не виконував, внаслідок чого станом на 22.10.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 54538,00грн. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.01.2014 року з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 30941,92грн. Проте відповідач рішення суду не винонав, заборгованість не погасив, а тому позивач просить стягнути з відповідача 25275,99грн. заборгованості за кредитним договором, а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, через оголошення в пресі, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. 30.08.2006 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір № DNH4KP76770140, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 2792,40грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,8% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк 12 місяців. У підписаній відповідачем заяві позичальника зазначено, що він ознайомлений та згоден з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), які були надані йому у письмовій формі, і своїм підписом підтверджує надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), надану йому повну інформацію про умови кредитування в Приватбанку. Він згоден, що заява позичальника разом із запропонованими Приватбанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), тарифами складає між ним і Приватбанком кредитний договір. Свою згоду з Умовами [PERSON] висловив у своїй заяві, яку власноручно підписав. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку : щомісячно в період з 21 по 28 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти в сумі 265,98грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Пунктом 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн за день прострочки платежу. Пунктом 5.4 Умов передбачено, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язання, передбаченої п.п. 5.1, 5.2, 5.3 цих Умов, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником. Згідно п. 5.3 Умов при порішенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн. та 5% від суми заборгованості. Відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.01.2014р. № 686/21544/13-ц з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP76770140 від 30.08.2006р. станом на 05.02.2013р. в розмірі 30941,92грн., з яких заборгованість по кредиту - 2792,40грн., відсотки за користування кредитом 10739,81грн., пеня - 15460,09грн., штраф - 1949,62грн. Проте, умови кредитного договору відповідачем не виконуються, рішення суду про стягнення заборгованості, яка утворилася станом на 05.02.2013 року, не виконано. Відповідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Як роз'яснено у п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. Таким чином, відсутність реального виконання зобов'язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 1 квітня 2015 року № 6-37цс15 та від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15, які згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів. Банком нараховано проценти виходячи із фактичної кількості днів користування кредитним коштами за період з 05.02.2013 по 22.10.2015 в розмірі 5523,37грн., а також пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, що складає 20022,43грн., штраф відповідно до п. 5.3 Умов 500грн. (фіксована частина) та 1179,81грн. (процентна складова). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, поза як позивачем доведено, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконує зобов'язання за кредитним договором від 30.08.2006р. № DNH4KP76770140, що є підставою для стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 05.02.2013 по 22.10.2015р. в розмірі 25275,99грн., в т.ч. 5523,37грн. проценти, 20022,43 грн. пеня, штраф 500,00грн. (фіксована частина) 1179,81грн. (процентна складова). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1638грн. (1218грн. судового збору та 420грн. витрат на публікацію оголошення в пресі про виклик відповідача).

Outcome: approved