Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

В лютому 2016 року позивач звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві позивач вказує, що 17 вересня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « Логістік СВ» та працівником ТОВ « Логістік СВ» [PERSON] було укладено договір позики . Договір було укладено на підставі заяви працівника ТОВ « Логістік СВ» [PERSON] від 03.09.2014 року , в якій працівник просив видати йому позику в розмірі 160\~000 грн.00 коп. Предметом вказаного договору встановлено зобов?язання позивача передати відповідачу грошові кошти у сумі 160\~000 грн. 00 коп. , в свою чергу відповідач повинен був повернути позику в строк та на умовах визначених договором , а саме до 17.03. 2015 року. На виконання п.1.1 договору позивачем було здійснено перерахунок коштів у сумі 160\~000 грн.00 коп. на особистий картковий рахунок ( банківську картку) . Згідно п.5 договору відповідач зобов?язаний повернути позику в строк до 17.03.2015 року . Однак відповідач вимоги договору не виконав , зокрема не повернув кошти у погоджений сторонами строк. Вказане свідчить про намір останнього ухилитись від покладених на нього зобовязань. Станом на 01.02. 2016 року заборгованість відповідача по договору позики від 17.09. 2014 року перед ТОВ « Логістік СВ» становить 160\~000 грн.00 коп. Беручи до уваги викладене позивач просить суд стягнути з [PERSON] , грошові кошти у розмірі 160\~000 грн.00 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Логістік СВ» та покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з?явився . Відповідач [PERSON] в судові засідання, будучи належним чином повідомлений відповідно до вимог ЦПК України, не зявлявся, причини неявки суду не повідомляв. Суд, беручи до уваги те, що позивач хоч і не надав згоди на винесення у вказаній справі заочного рішення, однак позивач і не заперечував проти ухвалення судового рішення при заочному розгляді справи, в судове засідання вкотре не зявився, вважає за можливе, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 17 вересня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « Логістік СВ» та працівником ТОВ « Логістік СВ» [PERSON] було укладено договір позики . Договір було укладено на підставі заяви працівника ТОВ « Логістік СВ» [PERSON] від 03.09.2014 року , в якій працівник просив видати йому позику в розмірі 160\~000 грн.00 коп. ( а.с.- 3,4 ) . Позивачем було здійснено перерахунок коштів у сумі 160\~000 грн.00 коп. на особистий картковий рахунок ( банківську картку) [PERSON] № 26256000467538 (а.с. - 6). Згідно п.5 договору відповідач зобовязаний був повернути позику в строк до 17.03. 2015 року . Однак відповідач вимоги договору не виконав та не повернув кошти у погоджений сторонами строк. Станом на 01.02. 2016 року заборгованість відповідача по договору позики від 17.09.2014 року перед ТОВ « Логістік СВ» становить 160\~000 грн.00 . Відповідно до ст. 15 ЦК України , кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В ст. 526 ЦК України зазначено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного кодексу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти ) у строк і в порядку, що встановлені договором. Таким чином, при викладених обставинах, у звязку з тим, що [PERSON] не повертає Товариству з обмеженою відповідальністю « Логістік СВ» грошові кошти у порядку і у строки, відповідно до укладеного між ними договору позики, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Тому документально підтверджені ( а.с. 1 ) судові витрати, понесені позивачем при подачі позовної заяви ( 2400 грн.) повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved