Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

В листопаді 2017 року до суду надійшов зазначений позов, в якому позивач просила стягнути з [PERSON] на свою користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. На даний момент шлюб розірваний. Дитина перебуває на повному утриманні позивачки та проживає разом з нею. Відповідач здоровий, працездатний, інших зобов'язань з утримання у нього немає, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. В судовому засіданні позивач позов підтримала та зазначила, що вона перебуває у відпустці по догляду за меншою дитиною, тому працювати не має можливості, її сім'я відноситься до категорії малозабезпечених. Донька [PERSON] має слабке здоров'я, на її лікування витрачається багато коштів. Також, донька займається бальними танцями, вивчає англійську мову, на що потрібні великі кошти. Батько дитини матеріальної допомоги не надає. Тому позивач просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірваний. Від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) . Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що згідно ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Такі витрати повинні бути обґрунтованими та підтверджені беззаперечними доказами та, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів на одну дитину в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial