Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

В Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернувся [PERSON] . В обґрунтування позову зазначив, що з 20 квітня 2018р. перебуває у шлюбі з відповідачкою, який зареєстрований Рівненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 11. Вказує, що за час спільного подружнього життя дітей вони не мають. Зазначає, що шлюбне життя з відповідачкою не склалося через різні характери та погляди на життя, що призвело до втрати почуттів один до одного та взаєморозуміння. Вважає, що шлюб між ними існує формально, оскільки подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вказує, що примирення між ними неможливо, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Вважає недоцільним досягати примирення, оскільки розлад стосунків є тривалим, а не тимчасовим, що й спонукало звернутися до суду з вищевказаним позовом. Просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 14 липня 2020 року відкрито провадження, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідачка у відповідності до вимог ст.ст.178, 180 ЦПК України відзиву на позовну заяву та заперечень проти позову не подала. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20 квітня 2018 рокуРівненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 11, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . З матеріалів справи судом встановлено, що подружжя дітей не має. Водночас судом встановлено, що позивач був засуджений 28.08.2008 р. Апеляційним судом Одеської області за ст.115 ч.2 п.1, 9, 12, ст.121 ч.2, ст.70 ч.1 КК України до 15 років позбавлення волі та відбуває покарання у ДУ «Городищенська виправна колонія (96)». Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] втратили почуття один до одного. На даний час шлюб фактично припинено, спроби відновити шлюбні відносини сторони не роблять. Таким чином шлюб існує формально, а тому вбачаються підстави для його розірвання в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим, визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами, без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час шлюб фактично припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Окрім того, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 18.05.2020 року, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертались, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що у позивача та відповідачки було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. З огляду на те, що позивача [PERSON] відповідно до ухвали суду від 14.07.2020 р. було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з вищевказаним позовом, а відтак відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави слід стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст.105, 110 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved