Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

В квітні 2017 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому виклала свої наступні вимоги. 6 листопада 2005 року помер її батько [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно у виді житлового будинку, розташованого за адресою: Миколаївська область, Вітовський (раніше Жовтневий) район, с. Миколаївське, вул. Центральна (колишня вул. Леніна), 17, а також на земельну ділянку, площею 0,12 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку за цією ж адресою, та на земельну ділянку, площею 10, 28 га, виділену для товарного сільськогосподарського виробництва в межах Миколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. Спадкове оформлення права власності на це нерухоме майно необхідно вчиняти нотаріально чого вона не взмозі через втрату документів. Посилаючись на те, що вона прийняла спадщину, але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча фактично будинком та ділянками батько володів на законних підставах, але правовстановлюючі документи були втрачені, тому просила винести рішення суду про визнання за нею права власності на дане спадкове майно. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивачки на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без її участі, а позов задовольнити. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 6 листопада 2005 року в с. Миколаївське Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області помер громадянин [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно, а саме: -на житловий будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, Жовтневий (Вітовський) район, с. Миколаївське, вул. Леніна (тепер вул. Центральна), 17; -земельну ділянку, площею 0,12 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку за тією ж адресою, яка належала йому відповідно до державного акту серії ІІІ-МК № 025745, виданого 24 грудня 1996 року Миколаївською сільською радою Жовтневого (тепер Вітовського району) Миколаївської області; -земельну ділянку, площею 10,28 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Миколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, яка належала йому відповідно до державного акту серії Р-2 № 574499, виданого 22 травня 2002 року Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області. Право власності на будинок він набув відповідно до укладеного письмового договору купівлі-продажу від 11 серпня 1980 року (а.с. 11), який був посвідчений того ж дня секретарем Миколаївської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивачка, як дочка померлого [PERSON], відповідно до положень ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги. Вона прийняла спадщину після смерті батька, оскільки проживала разом з ним на час відкриття спадщини (час смерті). Однак звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини на нерухоме майно отримала від нотаріуса письмове розяснення про неможливість його оформлення в такому порядку, оскільки не представила належним чином оформлені оригінали правовстановлюючих документів на будинок та земельні ділянки. Як було зясовано, державні акти та договір купівлі-продажу будинку були втрачені за невідомих обставин. За пунктами 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивачів до суду із даним позовом. З матеріалів справи вбачається, що у позивачки відсутня можливість отримати належним чином оформлені правовстановлюючі документи у позасудовому порядку через зміни в законодавстві, а також через смерть власниці. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок та земельні ділянки належали за життя [PERSON] і дане майно після його смерті входить до складу спадщини і тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачці в справі як спадкоємиці першої черги за законом, яка прийняла спадщину. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved