Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

В квітні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів та третіх осіб про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 20 грудня 2013 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/9 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. Комарова, № 03 в с. Ванчиківці Новоселицького району. Спадщину після його смерті вони прийняли своєчасно, а саме [PERSON] за заповітом на 17/162 частки домоволодіння та [PERSON] на обовязкову частку у спадщині у вигляді 1/162 частки домоволодіння. Однак, оскільки спадкодавець не отримав при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, вони не можуть оформити на себе право власності на спадкове майно. Просили суд визнати за ними право власності на успадковані частки домоволодіння після смерті [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачі та треті особи в судове засідання не зявилися, направивши на адресу суду заяви, в яких позов визнали та просили розглянути справу у їх відсутності. Суд вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Ванчиковецької сільської ради Новоселицького району № 253 від 15 лютого 2016 року станом на 1990-1991 року домоволодіння, яке розташоване по вул. Комарова, № 03 в с. Ванчиківці Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали девятеро осіб, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/9 частці домоволодіння. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1965 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в Ванчиковецькій сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 20 грудня 2013 року [PERSON] відкрилася спадщина 1/9 частку домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до заповіту, який був складений 28 листопада 2013 року від імені спадкодавця [PERSON] та посвідчений секретарем Ванчиковецької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець все своє майно заповів позивачу [PERSON], який змінив прізвище на «Фока», що підтверджується свідоцтвом серії І-МИ № 006475 від 17 серпня 2012 року. З свідоцтва про одруження серії І-АГ № 259923 від 04 лютого 1968 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] був чоловіком позивачки [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] позивачі прийняли своєчасно, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Ванчиковецької сільської ради Новоселицького району № 381 від 09 березня 2016 року. Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець за заповітом на 17/162 частки домоволодіння прийняв позивач [PERSON] та на 1/162 частку домоволодіння прийняла дружина спадкодавця позивачка [PERSON], яка мала обовязкову частку у спадщині як непрацездатна вдова спадкодавця. Однак, у звязку із смертю спадкодавця та відсутністю за ним зареєстрованих належним чином правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивачі є спадкоємцями після смерті [PERSON], спадщину прийняли своєчасно, інших спадкоємців немає, відповідачі позов визнали, то право власності на спадщину слід визнати за ними. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1241, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved