Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

В лютому 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину та на утримання дружини. В позовній заяві вона вказала, що 16 серпня 2014 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 203. Під час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, дитина проживає з позивачкою, перебуває на її утриманні. [PERSON] участі у вихованні сина не бере, коштів на його утримання не надає, хоча має стабільний дохід. Він нікому не платить аліменти, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. В свою чергу, [PERSON] не має змоги працювати, отримувати доходи, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. За таких обставин вона просить стягнути з чоловіка аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, та на її утримання у розмірі 1000 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає частково, погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, в якому вимагає позивачка в позовній заяві, однак заперечує стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1 000 гривень, хоча також погоджується сплачувати такі аліменти, але в меншому розмірі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 16 серпня 2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою Староягільницької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 04 від 24 січня 2017 року. Згідно довідки управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління поліції в Тернопільській області № 69/3/01-2017 від 8 лютого 2017 року грошове забезпечення відповідача за період з лютого 2016 року по січень 2017 року становило 49 510 гривень 81 копійка. Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивачки [PERSON] коштів на утримання дитини не дає, хоча відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України як батько зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до вимог ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також згідно вимог ч. 1 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 цього Кодексу право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Згідно зі ст. 80 Сімейного кодексуУкраїни розмір аліментів на утримання одного з подружжя визначається судом в у частці від заробітку, або у твердій грошової сумі. При цьому судом враховується матеріальний стан платника аліментів та стягувача, з урахуванням можливості одержання утримання від інших осіб та інших обставин, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини та на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, працює, має регулярний стабільний дохід, інших утриманців немає. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дитини та дружини, можливостей відповідача, суд присуджує аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісячно. У відповідності з вимогами ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 640 гривень судового збору.

Outcome: partial