Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

В листопаді 2016 року представник позивача неповнолітньої [PERSON], як законного представника [PERSON], за довіреністю - [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON], його законних представників [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та його законних представників [PERSON] та [PERSON] про відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином, в якому просять стягнути з відповідачів та їх законних представників моральну шкоду заподіяну злочином в розмірі 40 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що Колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області від 12.09.2016 року [PERSON] та [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі кожному. 22 вересня 2014 року неповнолітні [PERSON] та [PERSON] біля 19 год. вчинили хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось винятковим цинізмом, щодо неповнолітньої [PERSON]. Внаслідок вказаних дій неповнолітня втратила сон, апетит і боялася з»являтися у громадських місцях, крім того психічна травма похитнула порушене здоров»я, що призвело до хірургічного втручання, у зв'язку з чим просять задоволити вказані вимоги. В ході судового розгляду представник позивачки уточнив позовні вимоги і просив суд стягнути моральну шкоду в розмірі 40 000 грн. із законних представників [PERSON] та [PERSON], оскільки їхні діти являються повнолітніми. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали та просили позов задовольнити із викладених в ньому підстав. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися та, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомили. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість попередньо ними було висловлене заперечення проти позову, у зв'язку з чим вони просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 22 вересня 2014 року біля 19 год. неповнолітні [PERSON] та [PERSON] вчинили хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось винятковим цинізмом, щодо неповнолітньої [PERSON] Вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області від 12.09.2016 року - апеляційну скаргу законного представника потерпілої [PERSON]- [PERSON] задоволено, вирок Деражнянського районного суду від 20 жовтня 2015 року щодо [PERSON] та [PERSON] в частині призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням скасовано і призначено [PERSON] та [PERSON] за ч. 2 ст.296 КК України покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі кожному. В результаті вчинених дій неповнолітня [PERSON] втратила сон, апетит і боялась з'явитись в людних місцях щоб уникнути громадського осуду, що пітверджується показаннями свідків [PERSON] яка являється педагогом навчального закладу та [PERSON] - психолога, які підтвердили негативні зміни в поведінці [PERSON]Так, постійне побоювання того факту, що з неї будуть насміхатись призводило до частих психічних зривів, що в загальному призвело до порушення соціальних зв'язків. В силу ч. 1 ст. 1179 ЦК України передбачено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах, частиною 2 цієї ж статті передбачено, що у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Так, ч. 1 ст. 1180 ЦК України, встановлено, що шкода, завдана неповнолітньою особою після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних підставах. Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Деражнянської РДА №253 від 2009 року [PERSON] призначено опікуном [PERSON]. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 судам роз»яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Визначаючись щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із такого. Частина 1 ст. 16 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Судом установлено, що внаслідок злочину, вчиненого відповідачами, [PERSON] зазнала моральних страждань, злочин вчинений відповідачами призвів до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб її життя, остання зазнала душевних страждань. При цьому, не дивлячись на те, що з часу вчинення злочину сплинув тривалий період часу, проте відповідачі не вжили заходів щодо повного відшкодування позивачу моральної шкоди та не сприяли усуненню негативних наслідків вчиненого ними злочину. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнала та продовжує зазнавати [PERSON]. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За час розгляду справи [PERSON] та [PERSON] стали повнолітніми, а тому вони несуть матеріальну відповідальність на загальних підставах. У зв'язку із викладеним в позовних вимогах заявлених до батьків слід відмовити, стягнувши при цьому матеріальну шкоду з самих повнолітніх [PERSON] та [PERSON] З огляду на це, ураховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань [PERSON], їх тривалість, суд вважає, що розумним, справедливим та виваженим відшкодуванням моральної шкоди позивачу є 20 000 грн. (по 10 000 з кожного відповідача). Аналіз досліджених у судовому засіданні та оцінених доказів переконують суд у тому, що позивачем доведено факт порушення відповідачами її права, внаслідок чого позивачці було заподіяно моральну шкоду, водночас позивач не у повному обсязі обґрунтував розмір моральної шкоди, а тому її позов належить задовольнити лише частково. На підставі викладеного, у відповідності до ст. 280-283 ЦПК України, постановивши провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, а також

Outcome: partial