overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 12 липня 1986 року у м.Києві, Палац реєстрації шлюбів та новонароджених, актовий запис № 3324. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувсь до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, проти позову не заперечувала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 липня 1986 року у м. Києві, Палац реєстрації шлюбів та новонароджених, актовий запис № 3324, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] від 12 липня 1986 року. Від спільного проживання сторони мають двох дорослих дітей: сина [PERSON],[INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони уклали шлюб 02.06.2014 року в селищній раді смт. Заводське Чортківського району Тернопільської області. Від шлюбу у сторін дітей немає. Подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть більше п'яти місяців по причині, що не розуміння один одного. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить суд шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає. Суд враховуючи пояснення позивача, заяву відповідача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Сторони уклали шлюб 02.06.2014 року в Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №08. Подружнє життя не склалося, сім'ю зберегти не бажають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Миритися сторони не бажають. Зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду м.Херсона з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок літ. А, загальною площею 81,9 м2, житловою площею 37,5 м2, літньої кухні літ. Б площею 15,0 м2, туалету літ. Д площею 2,3 м2, мостіння № І, огорожі № 1, 2, 3, 4, водопроводу № 5, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. 16-тій Текстильній, буд. 60, в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], який помер 20.08.2015 року. В обґрунтування позову зазначила, що постійно проживала разом з батьком, є єдиним спадкоємцем за законом, але оформити свої спадкові права не має можливості, оскільки у позивача відсутні оригінали документів, що свідчать про право власності спадкодавця на зазначене майно. Позивач в судове засідання не зявилась про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, її представник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення поклався на розсуд суду. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON]звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON]про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона проживає з відповідачем з 23.11.2013 року без реєстрації шлюбу. Від спільного життя в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач просила суд: - стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму громадян щомісячно, починаючи з 02.02.2016 року та до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], на утримання [PERSON], аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму громадян щомісячно, починаючи із 02. 02.2016 р. до досягнення [PERSON], [INFO] трирічного віку. У судове засідання позивач не з'явилась. Направила до суду заяву слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 23.11.2013 року позивач та відповідач проживали разом без реєстрації шлюбу. Від спільного життя в сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, Серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 15. Судом встановлено, що сторони спільний побут та господарство не ведуть. Доказів про наявність між сторонами домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання позивача немає. З огляду на вищевикладене, враховуючи інтереси позивача та дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у сумі 551 (п»ятсот п»ятдесят один ) гривень 21 (двадцять одну) копійок в дохід держави. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 79, 84, 180, 182, 183СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімя розпалася і поновлена бути не може. Під час розгляду справи по суті позивач заявлений позов підтримала, просила задовольнити його, пояснивши, що їх сімя розпалася ще в лютому 2016 року. У строк, наданий судом, сторони не примирилися. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнав, просив розірвати їхній шлюб. Вказував, що в період строку, наданого для примирнення, ніяких заходів до примирення він не вживав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 12 серпня 2000 року у відділі РАГС Лубенського міськвиконкому Полтавської області, актовий запис № 169, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу / а.с. 3 /. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку, [INFO] та малолітнього сина, [INFO] / а.с. 4, 5 /. Спільно, однією сімєю, як вбачається з пояснень сторін, вони не проживають з лютого 2016 року. В даний час сімейних відносин позивач та відповідач не підтримують, у строк, наданий судом для примирення / а.с. 22 /, не примирилися. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між сторонами по справі склалися та існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сімя поновлена бути не може. Позивач не бажає відновити своє дошлюбне прізвище, право на що передбачене ст. 113 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначала, що 14 лютого 1983 р. померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина за законом на житловий будинок з господарчими спорудами, який розміщений на вул. Крупської,35, с.Нова Долина, Овідіопольського району, Одеської області. Вказану спадщину, вона як спадкоємець першої черги за законом, прийняла шляхом фактичного вступлення у володіння спадковим майном. Оскільки за життя мати не отримала свідоцтво про право власності на вказаний будинок, вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріальній конторі. З цих підстав вимушена звернутися до суду та просити суд встановити факт прийняття нею спадщини за законом після смерті своєї матері та визнати за нею право власності в порядку спадщини за законом на вищевказаний житловий будинок. В заяві, направленій до суду позивачка вимогу підтримала та просила суд слухати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у своїй письмовій заяві, направленій до суду позов [PERSON] визнала повністю і не заперечували проти його задоволення та також просили суд слухати справу у їх відсутність. Дослідив письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції ЦК 1963 р. в подальшому в тій ж редакції) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.525 ЦК часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст.526 ЦК місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 527 ЦК спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Відповідно до ст.548 ЦК для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст.549 ЦК визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що дійсно 12 лютого 1983 р. в с.Нова Долина, Овідіопольського району, Одеської області померла [PERSON] (а.с.9), після смерті якої відкрилася спадщина за законом на належний спадкодавцю на праві власності житловий будинок з господарчими спорудами, який розміщений на вул. Крупської,35, с. Нова Долина, Овідіопольського району, Одеської області (а.с.17). [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом (а.с.8 6 зв) прийняла спадщину шляхом фактичного вступлення у володіння спадковим майном. Отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі не в змозі, оскільки спадкодавець за життя не отримав свідоцтво про право власності на будинок. З вказаних підстав позов [PERSON] і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищеназваним позовом. Вказувала, що позивач зареєструвала шлюб з відповідачем 30.08.1997 року за №147. 11.06.2003 року шлюб було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу за [NUMBER]. Від шлюбу з відповідачем мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки №58 від 04.02.2016 року [PERSON] навчається в Кременчуцькому професійному ліцеї ім.. А.С. Макаренка на денному відділенні з 01.09.2014 року по 30.06.2016 року. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві, позивач просила суд стягнути з [PERSON], 1977 року народження, на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку) щомісячно - з дня подачі позову до суду, на період її навчання. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву про розгляд позовної заяви в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду письмові заперечення. Суд, давши аналіз і оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Ч. 1 ст. 76 цього ж Кодексу визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: -стан здоров'я та матеріальне становище дитини; -стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 198 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно ст. 199 цього Кодексу якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на отримання аліментів в даному випадку припиняється у випадку припинення навчання дитиною. Судом достовірно встановлено, що дійсно обставини викладені позивачем в позовній заяві мають місце. [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем 30.08.1997 року за №147. 11.06.2003 року шлюб було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу за [NUMBER]. Від шлюбу з відповідачем мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки №58 від 04.02.2016 року [PERSON] навчається в Кременчуцькому професійному ліцеї ім.. А.С. Макаренка на денному відділенні з 01.09.2014 року по 30.06.2016 року. Враховуючи вищевикладені обставини суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 06 січня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №02. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, від неї надійшла заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 06 січня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] актовий запис №02. (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане 06 січня 2009 року). Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 30 червня 1984 року у Щербанівській селищній раді Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №13. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини, відповідач зловживає спитрними напоями. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, від неї надійшла заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 30 червня 1984 року у Щербанівській селищній раді Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №13. (свідоцтво про шлюб [NUMBER] видане 30 червня 1984 року). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач байдуже ставиться до питання збереження сім'ї, про що свідчить його неодноразова неявка в судове засідання. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

в лютому 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В позовній заяві позивач вказала, що є власником будинку вул. Мельничука, 2, м. Чортків, Тернопільської області що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 24 травня 1996 року, посвідченого нотаріусом Чортківської державної нотаріальної контори. Відповідач [PERSON] в будинку по вул. Мельничука, 2, м. Чортків, Тернопільської області не проживає з 2005 року, але зареєстрований у ньому. Відповідач не бере участі в утриманні жилого приміщення , у вищевказаному будинку немає його речей. Позивач вказує, що відповідач добровільно визначив собі інше місце проживання, а даним жилим приміщенням не користується понад 10 років без поважних причин. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування жилим приміщенням будинку №2 по вул. Мельничука в м. Чорткові Тернопільської області оскільки вирішила продати будинок, а реєстрація у даному будинку [PERSON] перешкоджає їй це зробити. Представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Пояснила суду, що відповідач зовсім не проживає в їхньому будинку, лише зареєстрований. Житловою площею не користуються, власних речей відповідача в будинку немає. Відповідач [PERSON] позов визнає, не заперечує проти його задоволення, про що подав письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення по слідуючих підставах. Згідно договору купівлі-продажу від 24 травня 1996 року, посвідченого нотаріусом Чортківської державної нотаріальної контори [PERSON], є власником будинку вул. Мельничука, 2, м. Чортків, Тернопільської області що підтверджується копією вказаного договору. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON] 20 серпня 2007 року актовий запис № 226. Згідно Будинкової книги будинку № 2 вул. Мельничука м. Чортків Цимбалістий [PERSON] [INFO] зареєстрований місцем проживання у вказаному будинку 01.04.1997 року. Факт не проживання в будинку по вул.. Мельничука № 2 м. Чортків відповідача [PERSON] понад один рік, стверджується актами обстеження від 12.01.2015 року, 06 квітня 2015 року, 03 серпня 2015 року, 10 грудня 2015 року та показами сусідів, свідків [PERSON], [PERSON] Відповідно до положень ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Outcome: approved