overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх спільного неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Сторони в судове засідання не з'явились. До судового засідання від позивача надійшла заява, в якій вона підтримала заявлені вимоги з викладених у позові підстав та просила справу слухати у її відсутності. Від відповідача до судового засідання надійшла заява, в якій він позов визнав та просив справу слухати у його відсутності. Дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 181 ч. 3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 182 Сімейного кодексу України: 1.при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач матеріальної допомоги не надає, тому з останнього слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 400 грн. щомісяця, починаючи з 14 листопада 2014 року і до повноліття дитини. На підставі ст. ст. 180-183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх спільної неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення донькою повноліття, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги з викладених у позові підстав. Представник відповідача [PERSON] в суді позов визнав частково, зазначивши, що відповідач згідний та в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 450 грн. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 ч. 3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 182 Сімейного кодексу України: 1.при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач матеріальної допомоги не надає, тому з останнього слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 450 грн. щомісяця, починаючи з 04 листопада 2014 року і до повноліття дитини. Задовольняючи вимоги позивача частково та встановлюючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. щомісяця, суд виходить з того, що відповідач має нерегулярний та мінливий дохід, а також з того, що позивачем не надано доказів, не здобуто таких і судом, які б підтвердили те, що відповідач в змозі сплачувати аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно. На підставі ст. ст. 180-184 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа Лозівський міськрайонний центр зайнятості про розірвання трудового договору. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що в лютому 2006 року уклала з відповідачкою трудовий договір, який був зареєстрований в Лозівському міськрайонному центрі зайнятості ( далі Центра зайнятості). При зверненні до центру зайнятості було запропоновано звернутись до суду. Просить суд винести рішення про розірвання трудового договору з [PERSON] Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не надсилав. Зі згоди позивача чуд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статей 224-226 ЦПК України. Третя особа, Лозівський міськрайонний центр зайнятості в судове засідання не з'явився. Надав суду лист де просить суд розглядати справу за їх відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Судовим розглядом встановлено, що 03.02.2006 року між [PERSON] і позивачкою був укладений безстроковий трудовий договір, який в той же день був зареєстрований в Лозівському міськрайонному центрі зайнятості за № 138/06 ( а.с.4). 27 травня 2011 року позивачка уклала шлюб і після його реєстрації змінила прізвище на [PERSON] ( а.с.6). У відповідності до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 21 КЗпП України передбачено, що сторонами трудового договору є працівник і власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, якому й надано право звільнення працівників у певних умовах. Відповідно до статей 3,221,231 КЗпП України в порядку передбаченому главою ХV цього Кодексу, підглядають розглядові індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності, у тому числі членів кооперативів, їх об'єднань, членів кооперативних сільськогосподарських підприємств, членів інших громадських організацій, які перебувають з ними в трудових відносинах, членів селянських ( фермерських) господарств, які працюють за трудовим договором із фізичними особами. У статі 232 КЗпП України визначено, які трудові спори безпосередньо розглядаються в судових і , як правило, це спори про звільнення, і спори про відмови у прийнятті на роботі. При таких даних суд приходить до висновку, що способу захисту прав та інтересів фізичної особи, як звернення до суду за вирішенням трудового спору із заявою про розірвання трудового договору законом не передбачено. Оскільки законом ( КЗпП України) не передбачено розірвання трудового договору судом, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки такою компетенцією суд не наділений.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Красна, 17. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що відповідач втратив право користування спірним житлом на підставі ст. 71 ЖК України, оскільки не проживає в спірному будинку понад шість місяців без поважних причин. В судове засідання сторони не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Позивач, згідно наданої заяви, просила розглядати справу без її участі, позов підтримав, на заочний розгляд справи згоден. Причини неявки в судове засідання відповідача суду не відомі. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 1/2 частка житлового будинку № 17 по вулиці Червоній в м. Миколаєві належить [PERSON], [INFO], на підставі свідоцтва про право на спадщину ВРК № 372959 від 12.05.2011 року, що зареєстровано КП ММБІ в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 08.06.2011 року за № 15114. Як вбачається зі сторінок будинкової книги, відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований в спірному будинку з 21.03.2002 року. Відповідно до акту, складеному 25.10.2014 року в присутності свідків, [PERSON] не проживає за адресою: м. Миколаїв, вул. червона, 17, з 2006 року, його речей в домі немає та за вказаною адресою він не з'являється. В силу ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відомості про поважність причин відсутності відповідача за місцем постійного проживання не надані, суд вважає, що він втратив право користування будинком № 17 по вулиці Червоній в м. Миколаєві. Вказані обставини в повному обсязі підтверджуються матеріалами цивільної справи. Таким чином, позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 41 925 грн. 03 коп. В обгрунтування позову посилається на розписку [PERSON], відповідно до якої позивач передала відповідачу грошові кошти, а саме - 1500 доларів США, 1200 євро та 1500 грн., які остання зобов'язалась повернути позивачу за першою вимогою. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач, згідно наданої заяви, просила справу розглядати без її участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10 січня 2008 року [PERSON] прийняла в борг від [PERSON] грошові кошти в розмірі 1 200 доларів США та 1200 євро. 11 липня 2008 року вона прийняла ще 300 доларів США та 1500 грн. Вказане підтверджуються письмовою розпискою відповідача. Суму займу відповідач зобов'язалась повернути на першу вимогу, але від виконання своїх зобов'язань ухилилась та до теперішнього часу гроші не повернула. 09 липня 2014 року позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу щодо повернення грошових коштів. Зазначене свідчить про те, що в даному випадку відносини сторін є договірними та регулюються ст. 1046 ЦК України, тобто мають всі ознаки договору позики за яким позичальник ухилився від повернення позикодавцю грошової суми у розмірі 1500 доларів США, 1200 євро (що загалом за курсом обміну валют станом на 01 вересня 2014 року еквівалентно 40 425 грн. 03 коп.) та 1500 грн., загалом 41 925 грн. 03 коп. Відповідно ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти в сумі 41 925 грн. 03 коп., задовольнивши тим самим позов в повному обсязі. Разом з цим, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір у розмірі 419 грн. 25 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог вказала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 10.06.2005 року, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №319. Шлюб у сторін перший, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони припинено з грудня 2012 року через те, що сторони мають різні погляди на життя, що породжувало постійні сварки. Між сторонами втрачена взаємна повага та довіра один до одного. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо, спільного господарства не веде. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.06.2005 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №319 (а.с.3), від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог вказала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 22.09.2012, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 724. Шлюб у сторін перший, від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини припинено через те, що сторони мають різні погляди на життя, що породжувало постійні конфлікти та сварки. Між сторонами втрачена взаємна повага та довіра один до одного. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо, спільного господарства не веде. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.09.2012, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 724 (а.с.4). Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого 12 липня 2004 року у них народився син [PERSON]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, а тому просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання дитини. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн., починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, тобто з 17 листопада 2014 року. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що він згоден сплачувати аліменти у меншому розмірі, а саме 500 грн., оскільки офіційно не працює. Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач мешкає за іншою адресою. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, офіційно не працює, має мінливий та нестабільний дохід, інших утриманців не має, а тому враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 17 листопада 2014 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1\\4 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття дітей, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 22 грудня 2006 року у сторін народилася дитина [PERSON], яка проживає разом із позивачем. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не дає, не бере участі у вихованні доньки, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини. Позивач позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач позов визнав. Не заперечував проти задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву, оскільки у відповідності до ст. 180-182; 184 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні, батько дітей коштів на їх утримання не дає, хоча за своїм матеріальним та сімейним становищем має можливість надавати таку допомогу, інших дітей у відповідача немає, утримань за виконавчими документами з нього не здійснюється. В порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-12 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в обґрунтування якого вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. В даний час з відповідачем разом не проживають, відповідач ухиляється від утримання дітей, у зв'язку з чим позивач просить стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, надав суду пояснення в яких вказав, що дружина проживає разом з його батьками, які надають допомогу на утримання дітей, крім того відповідач зареєстрований приватним підприємцем, має мінливий нерегулярний дохід. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] та [NUMBER] відповідно. Неповнолітні діти проживають разом з матір'ю. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я дітей відповідача, який працює, є приватним підприємцем, має нерегулярний мінливий дохід, інших утриманців яким зобов'язаний надавати допомогу не має. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на двох дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 500грн. на кожну дитину щомісячно. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути у доход державного бюджету судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial