Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

В листопаді 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , проте шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Ухвалою суду від 15.11.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У судове засідання 10.03.2020 року позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить про їх задоволення, заперечивши щодо можливості примирення сторін. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте під час шлюбу, « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання 10.03.2020 року не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. У відповідності з вимогами ст. 223 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 06.10.2014 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 06.10.2014 року Виконавчим комітетом Пищиківської сільської ради Сквирського району Київської області, актовий запис №3). Від шлюбу мають спільну дитину: доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 25.12.2014 року Виконавчим комітетом Пищиківської сільської ради Сквирського району Київської області, актовий запис №13). Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивач в заяві просила залишити їй шлюбне прізвище, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище - « [PERSON] ». Підстави для розподілу судових витрат на отримання професійної правничої допомоги, про що в позові зазначено позивачем, відсутні, оскільки доказів їх понесення та залучення правника для надання правничої допомоги суду не надано. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, сплачений позивачем, судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial