Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоровя на виробництві. В позові зазначив, що 15 листопада 2012 року при виконанні трудових обов'язків з позивачем [PERSON] стався нещасний випадок, в результаті якого останній отримав наскрізне корневоосклеральне поранення з випаденням внутрішніх оболонок правого ока, чужорідне тіло правої орбіти. За висновком МСЕК від 06 листопада 2013 року позивача [PERSON] визнано інвалідом третьої групи та встановлено 55% стійкої втрати професійної\~\~працездатності. Посилаючись на те, що внаслідок трудового каліцтва він зазнав значних фізичних і моральних страждань, позивач просив на підставі ст.237-1 КЗпП України\~стягнути з відповідача, з яким він перебував у трудових відносинах під час нещасного випадку, на відшкодування моральної шкоди 250\~000 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позові підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» [PERSON], що діє на підставі довіреності №20/68 від 04.09.2017 року, надала письмові заперечення на позов, в судовому засіданні пояснила, що дійсно 15 листопада 2012 року під час виконання трудових обовязків підземним електрослюсарем черговим і по ремонту обладнання [PERSON] стався нещасний випадок, про що складений акт №17 форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом та акт форми Н-5 проведення розслідування нещасного випадку. 06.11.2013 року [PERSON] встановлено трудове каліцтво та третю групу інвалідності. Відповідно до вищевказаних актів, [PERSON] отримав травму внаслідок невиконання захисних окулярів, чим порушив вимоги п.п.1.6.1., 1.6.4 Інструкції по охороні праці НАОТ «.013-12 для керівників, спеціалістів, службовців і працівників комбінату», з якою [PERSON] ознайомлений під розпис, а також невиконання посадових обовязків гірничим майстром [PERSON], а саме п.2.17.5 Посадової інструкції. Таким чином, відповідач не заперечує, що підприємство є винуватим у настанні нещасного випадку, проте просить взяти до уваги те, що нещасний випадок з потерпілим стався через порушення позивачем норм з охорони праці. Вважає розмір визначеної позивачем в позові моральної шкоди надмірно великим, необґрунтованим і несправедливим, тому просить вирішити питання про розмір моральної шкоди на розсуд суду. Представник третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області [PERSON], який дії на підставі довіреності №09-1871 від 14.11.2017 року, суду пояснив, що 15 листопада 2012 року під час виконання трудових обовязків [PERSON] стався нещасний випадок, про що ПрАТ «ЗЗРК» складені акт №17 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 та акт про проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5. За висновком МСЕК від 06 листопада 2013 року позивача [PERSON] визнано інвалідом третьої групи та встановлено 55% стійкої втрати професійної\~\~працездатності. Фондом призначено одноразова виплата потерпілому [PERSON] зі зменшенням суми у звязку з наявністю його вини, а також щомісячна допомога. Вважає, що внаслідок нещасного випадку [PERSON] дійсно заподіяна моральна шкода, яка підлягає стягненню з ПрАТ «ЗЗРК». Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 07 лютого 2006 року наказом №1283 прийнятий на посаду учня електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування електроремонтної дільниці ЗАТ «Запорізькій залізорудний комбінат», після неодноразових переведень, 16 листопада 2010 року наказом №806 переведений електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування 4 розряду шахти «Прохіднича» ЗАТ «Запорізький залізорудний комбінат». З 2014 року [PERSON] з іноземними інвестиціями у формі Закритого акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» перейменовано в [PERSON] з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат». 15 листопада 2012 року при виконанні трудових обов'язків з позивачем [PERSON] стався нещасний випадок, в результаті якого останній отримав наскрізне корневоосклеральне поранення з випаденням внутрішніх оболонок правого ока, чужорідне тіло правої орбіти. ЗАТ «ЗЗРК» складені акт №17 від 21.11.2012 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 та акт від 21.11.2012 року про проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5, згідно яких встановлено, що [PERSON] проводив забивання металевого пальця тяги ковша без використання захисних окулярів (за їх наявністю), чим порушив вимоги пп.1.6.1, 1.6.4 «Інструкції з охорони праці НАОТ №00.013-12 для керівників, спеціалістів, службовців і робочих комбінату»; п.3.9. «Інструкції по охороні праці НАОТ №00.008-09 для працівників, зайнятих на підземних роботах»; гірничий майстер [PERSON] не забезпечив виконання [PERSON] вимог інструкцій з охорони праці, чим порушив вимоги п.2.17.5 Посадової інструкції. Довідкою до [PERSON] огляду МСЕК серії 10 ААБ №504623 від 06.11.20123 року [PERSON] встановлено трудове каліцтво та третю групу інвалідності по зору, а також протипоказана робота, що вимагає бінокулярний зір, з небезпекою очного травматизму. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АБ №008188 від 06.11.2013 року, [PERSON] визначено 55% втрати професійної працездатності безстроково у зв'язку з трудовим каліцтвом та третю групу інвалідності із потребою у протезуванні правої очної порожнини, лікування правої очної порожнини за призначенням та окуліста. [PERSON] призначена пенсія по інвалідності через трудове каліцтво довічно. Відповідно до ч.1\~ст.3 Конституції Українижиття і здоровя людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. На всіх підприємствах, в установах, організаціях згідно з положеннями\~ст.153 КЗпП України\~ повинні створюватися безпечні і нешкідливі умови праці. При цьому забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається виключно на власника або уповноважений ним орган. Ця норма закону кореспондується з нормою, викладеною у ст.13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому ч.2 ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується, зокрема, незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.\~ Як вбачається зі змісту ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до\~ст.23 ЦК Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. У п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4\~(зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), зазначено, що відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівників у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя та здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважені ним органи незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно пункту 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року у справі №1-9/2004, визначено, що ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні і фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Суд вважає, що позивачеві дійсно заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок трудового каліцтва він зазнавав фізичного болю, проходив тривале лікування, втратив 55% професійної працездатності, став інвалідом третьої групи довічно, тобто ушкодження його здоров'я мають не відновлювальний характер, що безумовно змінило звичний уклад його життя. Разом з тим, суд враховує, що трудове каліцтво сталося за умови наявності вини в цьому і самого [PERSON], як це було відображено у складених щодо нього відповідачем актах про нещасний випадок на виробництві. Відомостей щодо оскарження позивачем вказаних актів суду не надано. Отже, вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди є правомірними та підлягають задоволенню. Щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. За розясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року\~(зі змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини підприємства, що завдало моральну шкоду, та самого позивача, істотність вимушених змін у способі життя позивача та інші обставини, які мають вагоме значення, в тому числі, наслідки втрати професійної працездатності та набуття інвалідності позивачем, стан його здоров'я на теперішній час та медичні рекомендації, додержання яких тягне за собою внесення коректив у звичайний спосіб життя позивача. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Згідно\~ст.1193 ЦК України\~ якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню, або збільшенню шкоди, то в залежності від ступеня вини потерпілого, з урахуванням вини заподіяча шкоди, розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлена груба необережність постраждалого [PERSON], оскільки нещасний випадок стався в першу чергу від його необережних дій у звязку з ігноруванням правилами безпеки при виконанні робіт без застосування засобів індивідуального захисту за їх наявністю. Разом з тим бездіяльність гірничого майстра [PERSON], який можливо міг запобігти травмі, не забезпечивши виконання [PERSON] вимог інструкції з охорони праці, в меншій мірі сприяла нещасному випадку, оскільки тільки при дотриманні правил безпеки при проведенні вказаних робіт нещасний випадок міг не відбутися. Таким чином, з урахуванням характеру і ступеню моральних страждань, грубої необережності потерпілого, розмір шкоди підлягає зменшенню, а суд,

Outcome: partial