Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

В листопаді 2019 року позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом, згодом змінила підстави позову та остаточно зазначила, що 05.09.1961 року її батькові [PERSON] на підставі ордеру була видана квартира [ADDRESS] . До списку осіб, які вселяються за ордером з право на площу також внесені позивачка, її матір [PERSON] та брат [PERSON] . Після смерті батька, основним квартиронаймачем визнано мати сторін- [PERSON] . В квартирі також зареєстрований відповідач. З письмового дозволу матері, в 2017 році [PERSON] вселилась до спірної квартири та почала постійно проживати разом з нею та вітчимом [PERSON] однією сім`єю, вони мали взаємні права та обов`язки, [PERSON] піклувалась за ними, готувала їжу, придбала необхідні продукти харчування, ліки, допомагала в оплаті комунальних послуг. [INFO] вітчим [PERSON] помер, після чого вони з матір`ю залишились проживати вдвох. Маючи наміри зареєструватись за адресою свого постійного місця проживання, як член сім`ї наймача, позивачка разом з матір`ю 13.11.2019 року звернулись до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, однак у зв`язку з відсутністю згоди на реєстрацію відповідача [PERSON]. , у реєстрації місця проживання було відмовлено. Відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає більше двадцяти років, у зв`язку з чим отримання його згоди на вселення, відповідно до вимог ст.65 ЖК не потрібно. Зазначила, що нерухомого майна у власності не має, але має право на площу у спірній квартирі згідно ордеру, квартира є постійним її місцем проживання з 2017 року, при вселені було дотримано порядок вселення, тому в неї виникло право на користування квартирою на законних підставах. Враховуючи все вищевикладене, просила визнати за нею право користування квартирою [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься її заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник позивачки [PERSON] , яка діє на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Надала відповідь на відзив, в якій додатково вказала, що відповідач матері нічим не допомагав, зловживав спиртними напоями, при зустрічі міг влаштувати сварку, погрожувати фізичною розправою, мати його боялась. Додані відповідачем квитанції сплачені на користь підприємства, яке будинок не обслуговувало, крім того містять виправлення, а також зазначення іншої адреси за місцем фактичного проживання відповідача в [ADDRESS] , де мешкає його дружина з сином. З 1979 року [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , однак вона не проживає з ним однією сім`єю з 2017 року. Будь-якого нерухомого майна у власності не має. У власності [PERSON] є будинок, який він придбав у 1990-х роках за власні кошти і позивачка не має на нього права, крім того цей будинок розташований в зоні Операції об`єднаних сил в селище Чермалик та знаходиться на безпосередній лінії зіткнення, більшість мешканців виїхали з села, проживання в селищі, у зв`язку з нескінченними бойовими діями є неможливим. В судовому засіданні додатково вказала, що наприкінці січня 2020 року відповідач [PERSON] замінив замки у спірній квартирі, чим позбавив позивачку доступу до житла, в якому залишились в тому числі її речі. На теперішній момент позивачка не має постійного місця проживання та вимушена проживати у родичі, живе періодично у сестри або куми. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, скористався своїм правом на участь в судовому процесі через представника. Представник відповідача [PERSON] , яка діє на підставі ордеру, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала відзив, в якому зазначила, що [PERSON] до відповідача з проханням надати дозвіл на її реєстрацію в квартирі не зверталась. Навіть, якщо б позивачка звернулась з таким проханням, він би відмовив. Також зазначено, що з 1979 року [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , у власності якого є житловий будинок, у якому до звернення до суду була зареєстрована позивач, що свідчить про наявність у позивача сім`ї та житла, в якому члени її сім`ї мають постійне місце проживання. В судовому засіданні додатково вказала, що [PERSON] постійно проживає у спірній квартирі з кінця 1990-х років. Зауважила, що позивачка не має письмової згоди на вселення від [PERSON] , а додані нею квитанції про сплату комунальних послуг сплачені від імені [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи та аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Частиною 2 ст.129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких згідно п.3, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.80 ч.1 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі копії ордеру №2229 від 05.09.1961 року була видана [PERSON] . У списку осіб, що вселяються за ордером з правом на площу включені дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] . Як вбачається зі свідоцтва про народження, виданого 22.05.1979 року Іллічівським відділом РАЦС м. Жданова та зі свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 10.02.1979 року Палацом одруження м.Жданова, батьками позивачки [PERSON] являються [PERSON] та [PERSON] . Згідно особового рахунку № [NUMBER] на квартиру по [ADDRESS] , основним квартиронаймачем є [PERSON] , у квартирі також зареєстровані син [PERSON] . У період з 08.11.2012 року по 13.01.2019 року в квартирі був зареєстрований чоловік квартиронаймача [PERSON] . Відповідно до змісту письмового дозволу від 10.10.2017 року, [PERSON] дозволила своїй дочці [PERSON] вселитися на постійне місце проживання до квартири [ADDRESS] . Згідно Акту №597 від 19.11.2019 року про фактичне проживання за підписами сусідів, посвідченого головою КСН «Центральний І», [PERSON] реєстрації місця проживання не має, фактично проживає в [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] 13 листопада 2019 року [PERSON] подана заява до Департаменту адміністративних послуг про реєстрацію місця проживання її дочки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та надана згода на реєстрацію. Відмітка про згоду [PERSON]. на реєстрацію відсутня. Інспектором Департаменту адміністративних послуг відмовлено у реєстрації місця проживання із посиланням на пп.4 п.18 постанови КМУ №207 від 02.03.2016 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 23.11.2019 року Кальміуським районним у м.Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1674. Витрати на поховання матері понесла [PERSON] , що підтверджується долученими стороною позивача договором-замовленням №2380 від 23.11.2019 року на організацію та проведення поховання, накладною на товари ритуальної належності на загальну суму 6530,00грн., фіскальними чеками ТОВ «Маріупольський ритуальний дім» від 23.11.2019 року на суму 3190,00грн., 2840,00грн., КП «Комбінат комунальних підприємств» від 23.11.2019 року на суму 923,00грн. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.11.2019 року, наданої за РНОКПП [PERSON] , інформація про наявність у позивачки нерухомого майна відсутня. Як вбачається з копії паспорту позивачки [PERSON] , остання реєстрації місця проживання не має. Останнє зареєстроване місце проживання за адресою [ADDRESS] . Стороною позивача надані квитанції на підтвердження оплати комунальних послуг по спірній квартирі на користь ТОВ «Місто для людей Маріуполь» за період з травня 2018 року по листопад 2019 року, на користь ТОВ «Азовгаз» за період з грудня 2018 року по листопад 2019 року, на користь КП «МПУ ВКХ» за період з грудня 2018 року по вересень 2019 року, на користь ККП «Маріупольтепломережа» за період з березня по листопад 2019 року, на користь КП «Комунальник» за період з травня по листопад 2019 року, на користь АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» за період з листопада 2018 року по листопад 2019 року. Сплата послуг здійснена від імені [PERSON] . Стороною відповідача долучено до відзиву квитанції на оплату комунальних послуг по спірній квартирі на користь ЖКП Іллічівського району за період з січня 2017 року по листопад 2019 року, на користь ККП «Маріупольтепломережа», КП «Комунальник», ТОВ «Азовгаз» за грудень 2019 року, на користь КП «МПУ ВКХ» за листопад та грудень 2019 року. Згідно відповіді ТОВ «Місто для людей Маріуполь» №2266 від 26.02.2020 року, договору про утримання будинків і споруд, прибудинкової території від 02.10.2017 року, додаткової угоди від 10.02.2020 року, управителем будинку [ADDRESS] з 01.12.2017 року було призначено ТОВ «Місто для людей Маріуполь». На підставі додаткової угоди договір буде вважатися розірваним з 01.03.2020 року. Також стороною відповідача надані довідки з розрахункового відділу головної бухгалтерії ПАТ «ММК імені Ілліча» від 26.03.2013 року, згідно яких із заробітної плати [PERSON]. за період з січня 2002 року по лютий 2013 року перераховано на користь ВАТ «Маріупольгаз» 1147,12 грн. на особовий рахунок [NUMBER] по [ADDRESS] , за цей же період на користь Маріупольтепломережі перераховано 5142,30грн., на користь ЖКП Іллічівського району перераховано 2840,59грн. В спірний період з 01.12.2017 року по дату звернення [PERSON] до суду із вказаним позовом, відповідач надав квитанції лише про сплату послуг з утримання будинку на користь ЖКП Іллічівського району, в той час як згідно відповіді ТОВ «Місто для людей Маріуполь» управителем будинку в цей період були вони. Отже, сплачуючи в період з грудня 2017 року квартплату на користь ЖКП Іллічівського району, відповідачу не було відомо, хто є управителем будинку. Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя, шлюб між відповідачем та [PERSON] було розірвано 21.12.1998 року. Згідно відповіді на запит Відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 24.02.2020 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] . В квитанції про оплату квартплати за січень 2019 року на користь ЖКП Іллічівського району відповідачем також зазначено адресу: [ADDRESS] , тобто адресу місця реєстрації колишньої дружини. Постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 11.06.2012 року, [PERSON]. притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КУпАП за вчинення насилля відносно матері [PERSON] . В матеріалах цієї справи про притягнення до адміністративної відповідальності містяться письмові пояснення відповідача, в яких своєю фактичною адресою місця проживання зазначає: [ADDRESS] . На підтвердження понесених витрат на поховання матері відповідачем надана квитанція з кафе « Фотіна », згідно якої 28 грудня [PERSON] здійснила замовлення їжі на загальну суму 2160,00грн. та з магазину «Маркетант» на придбання горілки на суму 772,00грн. Представник відповідача у судовому засіданні наголошувала, що відповідач шлюб розірвав, з дружиною не проживає з кінця 1990-х років та постійно мешкав у спірній квартирі. Однак, як вбачається з письмових матеріалів справи, а саме в своїх письмових поясненнях у справі про притягнення до адміністративної відповідальності в 2012 році своєю фактичною адресою місця проживання зазначає адресу дружини, в доданих квитанціях про оплату квартплати так само міститься ця адреса. Крім того, надана квитанція про оплату їжі у кафе «Фотіна» видана на ім`я колишньої дружини відповідача. У відповідності до ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», під похованням померлого слід розуміти комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Отже витрати на поминальні обіди не входять до витрат на поховання. Крім того, вказана квитанція з кафе виписана на ім`я колишньої дружини відповідача та датована 28 грудням, в той час як [PERSON] померла [INFO] . Висновки суду щодо витрат на поховання, узгоджуються з правовим висновком, викладеним у постанові ВС/КЦС по справі №554/1793/15-ц від 19.03.2018 року. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 02.10.2012 року визнано за [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS] . Вказаним рішенням суду було встановлено, що [PERSON] здійснював перешкоди у реєстрації позивача, який доводився чоловіком основного квартиронаймача [PERSON] . Згідно довідок начальника ЖЕК Маріупольського міського житлового управління №830 від 22.10.2008 року, директора ЖКП «КК «Кальміуська» №389 від 15.02.2017 року, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] . Згідно довідки ЖКП по ремонту і експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя №555 від 10.06.2013 року, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] . Склад сім`ї: мати [PERSON] , чоловік матері [PERSON] Згідно абонементу № [NUMBER] [PERSON] мав річну підписку у 2009 році на газету « Іллічівець » по [ADDRESS] . Також відповідачем надавався лист надісланий на його ім`я за адресою: [ADDRESS] , від ПрАТ СТ «Іллічівське». Рішенням колегії Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради №14 від 29.01.2020 року ЖКП «КК «Кальміуська» дозволено змінити договір найму на квартиру [ADDRESS] на [PERSON]. , у зв`язку зі сммертю наймача [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає по [ADDRESS] та являється головою об`єднання співмешканців будинку. Ця квартира її дитинства, однак постійно проживає в ній лише останні шість років. В квартирі [ADDRESS] мешкали [PERSON] , її чоловік [PERSON] та [PERSON] , яка проживає в квартирі приблизно три роки, а саме з 2017 року. [PERSON] переїхала на постійне місце проживання після того, як перестав ходити [PERSON] , він переніс три- чотири інсульти. Свідок підтримує дружні відносини з [PERSON] . За шість років [PERSON] свідок бачила два рази, на похоронах матері і коли він п`яним у під`їзді влаштував сварку з матір`ю. Свідку відомо, що один раз він побив мати. За життя [PERSON] скаржилась, що їй не дають субсидію, бо в квартирі зареєстрований син, який нічим допомагав. Дочка свідка допомагала сусідам оплачувати квартплату через інтернет, [PERSON] так само приносила їм квитанції та гроші для оплати. [PERSON] свідок бачила постійно, була вхожа до квартири, в яку заходила з періодичністю два-три рази на місяць. Завжди заходила до спальні поздороватися з [PERSON] , в цей час [PERSON] та [PERSON] були в квартирі. Свідок описала розташування меблів в спальні, де спали [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] спала на дивані. Пенсію [PERSON] отримувала у селі, з чоловіком вона не проживає, він не приїжджав, бачила його лише на похоронах. До села їздила за пенсією раз на місяць, однак могла бути відсутня два-три дні. З відповідачем свідок ніяких відносин не має, п`ять років тому бачила, як він прийшов п`яний та вибивав двері до квартири. Коли помер вітчим в січні 2019 року ходили до адвоката, щоб прописати дочку. Після смерті [PERSON] , коли в квартирі замінили замки і [PERSON] не змогла потрапити в квартиру, вона залишалась ночувати у свідка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що є пенсіонеркою, проживає по [ADDRESS] , з кінця листопада 2006 року. В квартирі [ADDRESS] проживали [PERSON] , [PERSON]. [PERSON] - їх дочка, спочатку приїжджала до них періодично. Коли [PERSON] переніс два інфаркти, це останні два роки, [PERSON] майже постійно проживала в квартирі, іноді виїжджала за пенсією. З жильцями цієї квартири свідок підтримувала добросусідські відносини, в квартирі була лише два рази за весь час. Восени та влітку постійно знаходилась на вулиці, де на лавочці спілкувалась з [PERSON] . В неї була дочка [PERSON] та син [PERSON] . Сина [PERSON] за 14 років свідок жодного разу не бачила, побачила його лише на похоронах. [PERSON] бачила постійно, вона виводила [PERSON] на вулицю. Після смерті [PERSON] [PERSON] постійно проживала в квартирі з матір`ю. [PERSON] скаржилась свідкові, що син нічим їй не допомагає. [PERSON] в квартирі проживала постійно, прибирала, прала, придбавала продукти харчування, гуляла з матір`ю біля під`їзду. Як [PERSON] давала гроші за квартиру свідок не бачила. До смерті [PERSON] в квартирі проживала на місяць по два тижні, після його смерті проживала постійно. З восени до пізньої зими завжди бачила [PERSON] , бачила як вона скуплялась на ринку, бачила як вона приходила, як виносила прану білизну на вулицю. [PERSON] бачила лише на похоронах, звернула на нього увагу, бо зі слів сусідів знала, що він влаштовував сварки та на нього викликали поліцію. Влітку на лавочці сиділи практично постійно до темноти. Допитана свідок [PERSON]. в судовому засіданні пояснила, що вона пенсіонерка, проживає по [ADDRESS] , з 2006 року. В квартирі [ADDRESS] проживали [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] знає, це їх дочка. Раніше вона приїжджала дуже часто, а останні роки три, може трохи більше, вона там жила постійно. [PERSON] бачила один раз, коли спускалась до низу зі своєї квартири, а він сварився з матір`ю. З [PERSON] та [PERSON] підтримувала сусідські відносини, однак в квартиру вхожа не була. З [PERSON] часто сиділа на лавочці, з дочкою у неї були чудові відносини, а на сина постійно скаржилась, називала його невдячним, він приходив до неї лише влаштувати сварку, після однієї із сварок прийшлось викликати швидку для [PERSON] . [PERSON] бачила часто, по три рази на тиждень, бачила як вона мила підлогу у під`їзді, як мила вікна в квартирі. Сина [PERSON] в квартирі не бачила. Після того, як захворів [PERSON] приблизно з 2017 року [PERSON] бачила постійно. Бачила, як вона в магазині робить покупки, як йшла додому, вели з нею бесіди на тему, що вона буде готувати, також бачила її у вікні квартири. Ще за життя [PERSON] , [PERSON] скаржилась, що раніше не прописала дочку. Чоловік [PERSON] дуже добре відносився до [PERSON] , він не був проти дочки. Останні роки [PERSON] взагалі не розмовляв. Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Житлові правовідносини щодо забезпечення прав громадян на житло, належне використання і схоронність житлового фонду встановлені ЖК Української РСР. Згідно ст.61 ЖК користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до норм ст. 64 ЖК члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За вимогами ст. 65 ЖК наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Згідно п.15 постанови Пленум Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Згідно правового висновку Верховного Суду України, визначеного у постанові від 11 липня 2012 року по справі № 6-60цс12, з урахуванням положень статей 64, 65 ЖК у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч.1 і 2 ст.64 ЖК). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст.65 ЖК). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Здійснюючи системний аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність їх задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановленому законодавством порядку з письмового дозволу основного квартиронаймача вселилась до спірної квартири, в якій постійно проживала однією сім`єю з матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] , доглядала та піклувалася за ними, понесла витрати на поховання матері. Не зважаючи на те, що письмова згода на вселення від імені [PERSON] відсутня, за обставинами справи безспірно встановлено, що він висловлював таку згоду, не заперечував проти проживання позивачки в квартирі та мав з нею теплі відносини. Основний квартиронаймач [PERSON] бажала зареєструвати дочку в квартирі, однак відповідач чинив цьому перешкоди. [PERSON] іншого нерухомого майна у власності немає, адреса реєстрації місця проживання відсутня. Враховуючи викладені обставини у позивачки на законних підставах виникло право користування спірним житловим приміщенням. Що стосується посилань представника відповідача на відсутність згоди [PERSON]. на вселення позивачки, а також її перебування у шлюбі з [PERSON] , у власності якого є житловий будинок, слід зазначити наступне. Як було встановлено досліджуваними в судовому засіданні письмовими матеріалами справи та підтверджено поясненнями свідків, які не є заінтересованими у результатах розгляду справи, останні два- три роки [PERSON] проживала однією сім`єю з матір`ю та вітчимом. Відповідач [PERSON] в спірний період часу в квартирі не проживав, за адресою розташування цієї квартири в період з 2006 року свідки бачили його лише один-два рази. Вказані твердження свідків свідчать про те, що відповідач у спірній квартирі постійно не мешкав, у зв`язку з чим його згода на вселення [PERSON] до квартири в розумінні змісту ст.65 ЖК не потребувалась. Будь-яких доказів того, що позивачка у спірний період постійно мешкала за іншою адресою або того, що у її власності наявне нерухоме майно стороною відповідача в судовому засіданні не надано та не доведено, як і не підтверджено належними та допустимими доказами посилання представника відповідача на продаж позивачкою квартири, яка була нею приватизована, та придбання на ці кошти будинку в сел.. Чермалик. Крім того, суд приймає до уваги, що будинок за останнім місцем реєстрації позивачки знаходиться в сел.Чермалик Волноваського району, яке згідно розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.02.2019 року №79-р, входить до переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. Отже, можливість проживання в цьому будинку, враховуючи обставини проведення на території селища бойових дій, суттєво обмежена. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, як такі, що знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та за нею слід визнати право користування квартирою [ADDRESS] . Крім того, у відповідності до положень ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати з оплати судового збору в розмірі 768,40грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved