Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

В квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, на користь особи, яка буде виконувати обов`язки законного представника дітей; позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, на користь особи, яка буде виконувати обов`язки законного представника дітей; малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] передати Органу опіки та піклування в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області для вирішення питання їх подальшого влаштування. Представник позивача Органу опіки та піклування в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за довіреністю Баранець З.О. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала (а.с.125). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.77,91,110) та поштовим відправленням, що повернулося до суду з відмовою про вручення (а.с.103-104); причину неявки не повідомив, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.100,101,102,111); причину неявки не повідомила, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відзив на позов від відповідачки до суду не надходив. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвами про народження дітей (а.с.14,15). Діти перебувають на обліку служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах, проживають в сім`ї, де батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків. Батько дітей [PERSON] самостійно виховує дітей, які мешкають разом за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними проживає [PERSON] , [INFO] та її донька [PERSON] , [INFO] . [PERSON] офіційне не працевлаштований, має лише тимчасові сезонні заробітки. Мати дітей [PERSON] на весні 2011 року покинула сім`ю, проживає окремо від дітей, за весь цей час до дітей не з`являлася, матеріальну допомогу не надавала, долею дітей не цікавилася, хоча не була обізнана про місце проживання дітей. Встановлено, що Горьківським сільським центром соціальних служб для сім`ї дітей та молоді, сім`ї Сотник надавалась значна кількість послуг центром для покращення матеріального становища та умов проживання родини, але батьки не змінили ставлення до навчання дітей; [PERSON] під різними причинами не забезпечував відвідування дітьми дитячого садку та школу, що підтверджується листом Горьківського сільського центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді від 02 вересня 2013 року №45 (а.с.17). Згідно Акту обстеження умов проживання служби у справах дітей районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 12 вересня 2013 року було здійснено виїзд за місцем проживання дітей, встановлено, що родина мешкає у літній кухні де умови проживання відсутні: в зазначеному житлову приміщенні наявна одна кімната, затхла та неприбрана (а.с.18). За результатами відвідування місця проживання дітей, діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , були поставлені на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. За сприянням служби у справах дітей Дніпровської райдержадміністрації неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , пройшли обласну психологомедико-педагогічну комісію, за висновками якої від 11 жовтня 2013 року №893Аа та 894а встановлено, що особливості пізнавальних процесів та пізнавальної діяльності відповідають легкій розумовій відсталості; загальне недорозвинене мовлення; за результатами обстеження розвитку дітей було отримано відповідні направлення до КЗО «Навчально-реабілітаційний центр «Горлиця» ДОР». Під час візиту органом опіки було встановлено, що [PERSON] разом з дітьми станом 01 квітня 2020 року вимушено проживають у літній кухні, де умови для проживання дітей не відповідають санітарним нормам і можуть бути небезпечні для їх проживання. Приміщення складається із однієї кімнати, опалення пічне. У кімнаті не дотримуються правил пожежної безпеки: над плитою розвішані речи, дрова для опалювання знаходяться поряд з плитою. У помешканні важке повітря, брудно. Стіни та підлога темного кольору від бруду і сажі. На столі безлад: миючи засоби, залишки продуктів, сміття та брудний посуд. Замість скатертини - стара газета. Біля ліжка дітей знаходяться клітки для тварин та сіно, на вікні клітка з папугами, яких батько розводить на продаж. [PERSON] на момент візиту Органу опіки вдома не було. [PERSON] виглядала здоровою, відповіла, що почуває себе добре, але була засмучена, уникала спілкування. З дитиною була проведена інформаційно-роз`яснювальна бесіда стосовно дотримання правил пожежної безпеки, дотримання санітарно-гігієнічних норм і правил щодо запобігання зараження СOVID-19 у період карантину. Сім`я отримала гуманітарну допомогу у вигляді продуктів харчування та миючих засобів. Службою у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації на підставі заяви батька дітей [PERSON] у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем сім`ї та незручним транспортним становищем, було надано погодження на можливе залишення дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в навчальному закладі КЗО «Навчально-реабілітаційний центр «Горлиця» ДОР. За інформацією КЗО «Навчально-реабілітаційний центр «Горлиця» ДОР, [PERSON] , [INFO] , була зарахована до Центру 01 вересня 2015 року за направленням Департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації №208 від 16 грудня 2013 року згідно рекомендації діагностичного засідання ОПМПК, що підтверджується Витягом з протоколу №894-а від 11 жовтня 2013 року (а.с.23) та [PERSON] , [INFO] , був зарахований до Центру 11 лютого 2014 року за направленням Департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації №207 від 16 грудня 2013 року згідно рекомендації діагностичного засідання ОМППК, що підтверджується Витягом з протоколу №893-а від 11 жовтня 2013 року (а.с.22). Батько дітей [PERSON] поводиться грубо по відношенню до дітей, а іноді навіть агресивно. Відповідачу не вистачає врівноваженості, доброзичливості та терпіння по відношенню до власних дітей, що призводить до порушення нормальної життєдіяльності родини. Перебуваючи вдома, діти відчувають не лише труднощі побутового характеру, а й психологічний дискомфорт. З адміністрацією та працівниками закладу батько дітей майже завжди спілкується у підвищеному тоні, до рекомендацій і порад не прислуховується. Жодних конструктивних змін у поведінці батька, що свідчили б про усвідомлення ним отриманих від адміністрації закладу, класних керівників, психолога та соціального педагога порад та рекомендацій щодо виховання дітей, не спостерігається. Рівнем фізичного та розумового розвитку дітей батько не цікавиться. Коли привозить дітей до центру та забирає їх, намагається уникнути спілкування з адміністрацією закладу та класними керівниками. В урочистих та святкових заходах навчального закладу, навіть на таких, як перший та останній дзвоник, [PERSON] участі не приймає. Майже кожного року на святі першого дзвоника відсутні і самі діти, що чоловік пояснює браком часом для того, щоб привезти дітей, або тим, що діти працюють разом з ним. Батьківські збори, які проходять у закладі, [PERSON] не відвідує. Кошти за перебування дітей у навчальному закладі не сплачуються. Утримання у закладі є безкоштовним, але предметами першої необхідності, одягом, взуттям, предметами особистої гігієни батько дітей майже не забезпечує. Верхній одяг за сезоном у дітей відсутній. По можливості таким одягом [PERSON] та [PERSON] забезпечують за рахунок закладу. Відносини у даній родині соціально-нестійкі. Грошових коштів на задоволення матеріально-побутових потреб у родині не вистачає. Мати дітей [PERSON] у закладі за час навчання дітей жодного разу не з`являлась. Навчанням та станом здоров`я дітей відповідачка не цікавилась навіть у телефонному режимі. Зі слів батька дітей, місце перебування його колишньої дружини невідоме. Матеріальної підтримки на утримання дітей вона не надає. З дітьми не спілкується. За інформацією служби у справах дітей Петриківської райдержадміністрації від 10 квітня 2020 року мати дітей [PERSON] проживає разом з чоловіком [PERSON] , та двома малолітніми доньками: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в будинку, який на праві власності належить батькам чоловіка. [PERSON] ніде не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3 років. Згідно інформації Дніпровського районного центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді від 03 квітня 2020 року №88, батько дітей від спілкування відмовляється; сім`я [PERSON] знаходить на обліку сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах; з родиною намагаються проводити бесіди стосовно виконання батьківських обов`язків, відповідальності за життя, здоров`я та розвиток дітей; [PERSON] не реагує на зауваження та створює належних умов для проживання дітей, не виконує рекомендації та прохання фахівця із соціальної роботи; враховуючи нестабільний емоційний стан батька дітей та негативне ставлення до соціальних служб, виникають труднощі у роботі із даною сім`єю. З метою виконання вимог ст. 152, 170 СК України, ст. 22, 23 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», п. 8 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. №866, головою Дніпровської районної державною адміністрацією було прийнято розпорядження від 13 квітня 2020 року №Р-113/0/291-20 «Про негайне відібрання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] », які проживають разом з батьком за адресою: [ADDRESS] (а.с.49). На виконання вищезазначеного розпорядження, службою у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області комісійно з працівником Дніпровського відділення поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та фахівцем Дніпровського районного центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді 13 квітня 2020 було проведено захід щодо відібрання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за місцем їх проживання. Однак батько дітей за підтримкою спільно з проживаючими громадянами: [PERSON] та [PERSON] не дали можливості доступу у двір членів комісії; не дозволили оглянути дітей та місце їх перебування, супроводжуючи це лайкою та ненормативною лексикою. Будь-які спроби у спокійному тоні розмови передати розпорядження голови Дніпровської райдержадміністрації «Про негайне відібрання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] » не принесли необхідного для вирішення питання результату. Встановлено що батьки дітей [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та матеріального забезпечення дітей, не проявляють до дітей батьківської уваги і турботи, не надають доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідачі не приймають ніякої участі в виховані та навчанні дітей. Все вищезазначене свідчить, що [PERSON] та [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Згідно ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», органи опіки та піклування мають право перевіряти умови влаштування, утримання, виховання, навчання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, можуть переводити дітей, життю та здоров`ю (у тому числі психічному) яких загрожує небезпека, до інших форм влаштування дітей. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а ухилення батьків від виховання дітей може розцінюватись у якості підстави для позбавлення батьківських прав лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, що узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 420/1753/18 (провадження № 61-22933св19) від 14 травня 2020 року. Орган опіки та піклування в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав у відношенні їх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що служба надала вмотивований висновок (а.с.113-120). У відповідності з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За таких встановлених обставин винної поведінки відповідачів та свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками, враховуючи права і інтереси дітей, суд дійшов висновку про злісне ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення їх батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 3 ст. 167 СК України, дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування (ч. 5 ст. 167 СК України). Таким чином, у зв`язку з відсутністю заяв від осіб, зазначених у ч. 4 ст. 167 СК України, та відсутності подання органу опіки та піклування, передання дітей органу опіки та піклування для подальшого влаштування, відповідає нормам закону та здійснено для забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] та [PERSON] працездатні, інших утриманців не мають, а тому враховуючи матеріальний стан відповідачів, а також, те що [PERSON] та [PERSON] не надають матеріальну допомогу на утримання дітей, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача, стягнувши аліменти з відповідача [PERSON] на користь особи, яка буде виконувати обов`язки законного представника дітей, на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, в подальшому стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з 23 квітня 2020 року; та стягнувши аліменти з відповідача [PERSON] на користь особи, яка буде виконувати обов`язки законного представника дітей, на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, в подальшому стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з 23 квітня 2020 року. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», не справляється за поданням заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб`єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільняється від сплати судового збору за подання позову в даній цивільній справі. Враховуючи вищевказане, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру в розмірі по 1681 грн. 60 коп. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved