Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 26.08.2011 року ПАТ “Дельта Банк” та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № 010-13500-260811. Відповідно до положень цього договору банк відкриває відповідачу картковий рахунок № 26252905016196 в національній валюті України – гривні, випускає та надає в користування платіжну картку. Обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною вказаного договору. Кредит надається шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100 000 грн. та на день укладення договору банк встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10 000 грн. Банк самостійно може один раз на місяць змінювати розмір ліміту кредитної лінії в її межах або загальний розмір кредитної лінії. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої на умовах, погоджених у договорі, та не потребує підписання додаткових угод. Позивач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав, надавши відповідачу вищевказаний кредит. Однак, відповідач станом на 22.07.2014 року порушив зобов’язання за кредитним договором, не виконуючи їх належним чином, в результаті чого виникла заборгованість в загальному розмірі 14 865,57 грн. Останню, а також судовий збір в розмірі 243, 60 грн., позивач просить стягнути на його користь з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з’явився, в позовній заяві вказав про можливість розгляду справи без його участі, підтримання позовних вимог в повному обсязі та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з’явився, про час та місце розгляду справи був щоразу повідомлений належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання. Однак, до суду повернулися поштові конверти з відмітками, що судові виклики відповідачу не вручені в зв'язку з тим, що адресат за кордоном та за вказаною адресою не проживає. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв’язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. З’ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 26.08.2011 року ПАТ “Дельта Банк ” та [PERSON] уклали кредитний договір № 010-13500-260811 (а.с.3-6). Згідно з положеннями п.1.2 вказаного договору банк відкриває відповідачу картковий рахунок, випускає та надає в користування платіжну картку, забезпечує приймання та зараховування на рахунок грошових коштів, а також проведення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням картки, в межах витратного ліміту. Відповідно до положень п.1.3 зазначеного договору банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100 000 грн. та на день укладення договору банк встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10 000 грн. Судом встановлено, що банк свої зобов'язання за вказаним договором виконав. У відповідності до п.п.3.3, 3.4, 3.6, 3.8 договору відповідач зобов’язався здійснювати оплату вартості послуг, які надаються банком при здійсненні розрахунково-касового обслуговування рахунку, в розмірі, строки та порядку, визначені правилами та тарифами, щомісяця здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у тарифах. Відповідач доручає банку здійснювати з рахунку договірне списання грошових коштів. При надходженні на рахунок коштів погашення існуючої заборгованості відбувається в наступній послідовності: в першу чергу погашається прострочена заборгованість за договором, а потім - поточна. Проте відповідач станом на 22.07.2014 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 14 865,57 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 7 690,23 грн.; заборгованості за простроченим тілом кредиту - 2 309,77 грн. та заборгованості за комісіями - 4 865,57 грн. (а.с.9). Тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути зазначений розмір заборгованості, в зв'язку з чим присудженню з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати - судовий збір в розмірі 243,60 грн. Останній сплачено позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою, що стверджується платіжним дорученням № 66488427 від 11.08.2014 року (а.с.1). На підставі ст.ст. 526, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України та,

Outcome: approved