Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

в липні 2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 21 серпня 2004 року по 04 лютого 2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка матеріально утримує та належним чином піклується про здоров»я свого сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Позивачка зазначила, що має можливість вивозити сина на оздоровлення до Криму в період шкільних та літніх канікул. Крім того, в Криму проживає мати позивачки - бабуся її сина. Оскільки дитина страждає на бронхіальну астму, зміна клімату та перебування в Криму позитивно впливає на його стан здоров»я, тим самим покращуючи його. До того ж позивачка має можливість подорожувати та надавати синові можливість відпочинку та оздоровлення і на території інших країн, знайомитись з їх культурою та всебічно розвиватися. Відповідач тривалий час чинить перешкоди у здійсненні позивачкою заходів, спрямованих на покращення здоров»я дитини, його фізичного, духовного, інтелектуального розвитку, зокрема відмовляється надати дозвіл на виїзд за кордон. Останнім часом відповідач взагалі відмовляється давати дозвіл на виїзд дитини за кордон, що спричинило зрив поїздки до Естонії та Криму на весілля брата позивачки-рідного дядька її сина, внаслідок чого дитина дуже засмутилась, його сподівання не справдилися, що вплинуло на психологічний стан сина. На період зимових канікул позивачка забронювала тур до Єгипту з 05.01.2015 р. по 19.01.2015 р. і знаючи поведінку відповідача, починаючи з перших чисел грудня 2014 року вона щодня просила відповідача надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, до Єгипту, на період зимових канікул. Відповідач маніпулюючи дитиною то погоджувався то відмовлявся надавати дозвіл, без пояснення будь-яких причин. В зв»язку з цим, позивачка 18.12.2014 року звернулась до відповідача в письмовій формі з черговим проханням надати дозвіл на виїзд за кордон дитині. Даний лист відповідач не отримав. Позивачка зазначила, що зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд сина на тимчасову окуповану територію України до АРК на період з 06.05.2015 р. по 20.05.2015 р., але відповідач відмовився надавати таку згоду без аргументації такої відмови. На початку липня 2015 року позивачка також зверталась до відповідача з тим самим проханням, оскільки в дитини були літні канікули, однак в черговий раз позивачка не отримала дозволу на виїзд дитини до Криму. Заявою від 07.12.2015 року позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд надати дозвіл неповнолітньому [PERSON], [INFO] на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до Автономної Республіки Крим ([ADDRESS]) у супроводі позивачки, без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON] у періоди з 25.12.2015 року по 10.01.2016 року, з 18.03.2016 року по 27.03.2016 року та з 25.05.2015 року по 25.08.2016 року. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити. Представник служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримала позов частково. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 04.02.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 6). [INFO] народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 09.03.2005 року [NUMBER], згідно якого батьками дитини є [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 5). Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну» оформлення проїздного документу дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону гр. України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Суд, дослідивши докази у справі прийшов до висновку, що виїзд [PERSON] за кордон відповідає його інтересам, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню, як законний та обґрунтований. При цьому суд враховує, що відповідно до виписки з історії хвороби №2153 ІПАГ України та кліники «Борис» [PERSON] хворіє на рецидивуючий обструктивний бронхіт, приступи бронхіальної астми, дитина перебуває на диспансерному обліку з діагнозом бронхіальна астма. Зазначена хвороба потребує періодичного лікування та оздоровлення. При цьому суд враховує, що дитина проживає з матір»ю і саме вона займається лікуванням дитини, відповідач не надав суду доказів участі в оздоровленні дитини. Мати позивачки та інші родичі проживають в Автономній Республіці Крим [ADDRESS], куди і має намір виїжджати на канікули позивачка з сином. При цьому суд приймає до уваги, що територія АРК на даний час є тимчасово окупованою, проте позивачка приймає на себе обов»язок щодо забезпечення безпеки своєї дитини в разі її наявності. Відмова батька у наданні сину права виїзду до АРК для спілкування з родичами та оздоровлення порушує права дитини і обґрунтування відмови тим, що наразі територія АРК тимчасово окупована, не є обґрунтованою з врахуванням вищевикладеного. Враховуючи викладене та

Outcome: partial