Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

В лютому 2013 року позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON] про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] в місті Маріуполі Донецької області, вартістю 119555,5 гривень, 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] в місті Маріуполі Донецької області, вартістю 76269 гривень, 1/2 частини земельної ділянки [ADDRESS] в місті Маріуполі Донецької області, вартістю 75000 гривень, квартира [ADDRESS], вартістю 135881 гривня, 1/2 частина легкового автомобіля марки ВАЗ 21063-05, державний номерний знак [NUMBER], 1989 року випуску, вартістю 5898,835 гривень, 1/2 частина причепу легкового автомобіля марки «ММЗ 81021», державний номерний знак [NUMBER], 1991 року випуску, вартістю 1510,95 гривень. Спадкоємцями першої черги після смерті батька є вона, а також її матір, відповідачка по справі [PERSON]. У встановлений законом строк вона звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у вчинені нотаріальних дій у зв'язку з відсутністю у неї оригіналів документів, необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину. Всі правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходяться у відповідачки і вона відмовляється їх надавати в добровільному порядку, що перешкоджає позивачці реалізувати право на отримання спадщини. Відповідно до вимог чинного законодавства долі кожного зі спадкоємців за законом є рівними і кожний з них має право на виділ своєї долі в натурі. Оскільки долі у спадковому майні що залишилось після смерті її батька є достатньо малими і виділити їх в натурі не уявляється можливим, тому позивачка просить суд виділити їй у власність цілу квартиру [ADDRESS], а також зобов'язати відповідачку виплатити їй різницю в розмірі 71176,65 гривень, в рахунок зрівняння часток. На підставі викладеного, посилаючись на норми Цивільного Кодексу України просила суд здійснити поділ спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON], виділивши їй в натурі квартиру [ADDRESS]. Виділити відповідачці 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] в місті Маріуполі Донецької області, 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] в місті Маріуполі Донецької області, 1/2 частину земельної ділянки [ADDRESS] в місті Маріуполі Донецької області, 1/2 частину легкового автомобіля марки ВАЗ 21063-05, державний номерний знак [NUMBER], 1989 року випуску, 1/2 частину причепу легкового автомобіля марки «ММЗ 81021», державний номерний знак [NUMBER], 1991 року випуску. Визнати за нею та відповідачкою по справі право власності на вказане поділене майно в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON]. Стягнути з відповідачки по справі [PERSON] на її користь грошову суму, яка є різницею, в рахунок зрівняння часток спадкового майна в розмірі 71176,65 гривень. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Крім того, зазначили, що усі правовстановлюючі документи на спадкове майно, що залишилось після смерті батька позивачки, знаходяться у відповідачки і остання відмовляється надати їх до нотаріальної контори. Досягнути домовленості із відповідачкою щодо розділу в натурі спадкового майна в позасудовому порядку не уявляється можливим. Просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечуючи проти задоволення позовних вимог позивачки, надала письмові заперечення та крім того зазначила, що позивачка наряду із нею є спадкоємицею після смерті її чоловіка [PERSON], однак здійснити розділ спадкового майна що залишилось після його смерті неможливо, оскільки правовстановлюючі документи щодо частини спадкового майна було сфальсифіковано і вони не відповідають реальним обставинам справи. Крім того, вона незгодна із оцінкою спадкового майна, проведеною позивачкою, а також з порядком розподілу зазначеного майна запропонованого позивачкою. На підставі викладеного просила відмовити в задоволенні вимог позивачки. Представник третьої особи - Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Згідно ст. 1218 Цивільного Кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 Цивільного Кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні було встановлено, що батьками позивачки [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого Орджонікідзевським РАГС міста Жданова. З свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 23 серпня 1969 року вбачається, що [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] на підставі договору дарування №1-4242 від 25.12.1996 року та свідоцтва про право на спадщину №697 від 16.02.1990 року належало 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] в місті Маріуполі Донецької області, а також на підставі свідоцтва про право власності №615 від 06.07.1987 року, будинок [ADDRESS] в місті Маріуполі Донецької області. Крім того, [PERSON] на підставі державного акту від 01 червня 2000 року на праві приватної власності належала земельна ділянка, площею 0,0880 га, розташована по [ADDRESS] в місті Маріуполі та на підставі заповіту власником квартири [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту автомобіля серія [NUMBER] та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] [PERSON] був власником легкового автомобіля марки ВАЗ 21063-05, державний номерний знак [NUMBER], 1989 року випуску та причепу легкового автомобіля марки «ММЗ 81021», державний номерний знак [NUMBER], 1991 року випуску. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] 28 серпня 2012 року у встановленому законом порядку звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується листом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори від 07.11.2013 року. 07 лютого 2013 року в Четвертій маріупольській державній нотаріальній конторі зареєстрована заява [PERSON] про видачу спадщини. 07 лютого 2013 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину вкладів, після смерті [PERSON]. Крім того, 08 лютого 2013 року, державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, згідно з яким [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON] на майно, що складається з частин житлового будинку [ADDRESS] в місті Маріуполі Донецької області, житлового будинку [ADDRESS] в місті Маріуполі Донецької області, земельної ділянки [ADDRESS] в місті Маріуполі Донецької області, квартири [ADDRESS], легкового автомобіля марки ВАЗ 21063-05, державний номерний знак [NUMBER], 1989 року випуску, причепу легкового автомобіля марки «ММЗ 81021», державний номерний знак [NUMBER], 1991 року випуску відмовлено. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 1278 Цивільного Кодексу України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. У відповідності до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК ( 435-15 ) про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності. Згідно ст. 367 Цивільного Кодексу України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Зважаючи на відсутність домовленості між сторонами на поділ спадкового майна, суд вважає за необхідне поділити спадщину після смерті [PERSON] померлого [INFO] року, між спадкоємцями - [PERSON] та [PERSON] в рівних частках та в порядку поділу спадщини між спадкоємцями, визнати за ними в рівних частках право власності по 1/4 частині житлового будинку [ADDRESS] в місті Маріуполі Донецької області, по 1/3 частині житлового будинку [ADDRESS] в місті Маріуполі Донецької області, по 1/4 частині земельної ділянки [ADDRESS] в місті Маріуполі Донецької області, по 1/2 частині квартири [ADDRESS], по 1/4 частині легкового автомобіля марки ВАЗ 21063-05, державний номерний знак [NUMBER], 1989 року випуску, по 1/4 частині причепа легкового автомобіля марки «ММЗ 81021», державний номерний знак [NUMBER], 1991 року випуску, за кожною після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють частково задовольнити позовні вимоги [PERSON]. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивачки сплачені нею при подачі позову та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме суму судового збору в розмірі 1720,50 копійок. На підставі ст. 16, 317, 367, 1216, 1218, 1281, 1261, 1278 Цивільного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 41 Конституції України,

Outcome: partial