Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

В листопаді 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що його батьку [PERSON], належав житловий будинок № 7 по вул. Піхотній в м. Запоріжжі на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою та будівництва будинку від 10.12.1958 року. Відповідно до ухвали Шевченківського районного народного суду м. Запоріжжя від 20.02.1974 року, розяснено ухвалою від 14.07.1985 року 1/2 вказаного будинку належить [PERSON]. 15.02.1989 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частини будинку № 7 по вул. Піхотній в м. Запоріжжя Спадкоємцями після смерті [PERSON] стали його діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як вказано в позовній заяві спадщину після смерті [PERSON] як перша черга спадкоємців за законом прийняв його син [PERSON], фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном відповідно до вимог ст.548,549 ЦК УРСУ, який був чинним на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці, на час відкриття спадщини проживали за іншими адресами, проте на теперішній час претендують на спадкове майно. Посилаючись на те, що в інший, позасудовий спосіб, захистити майнові права спадкоємця неможливо, позивач просить суд визнати за ним на підставі ст.1261,1262,1268,1296,1297 ЦК України право власності на 1/2 частину житлового будинку по вул. Піхотній в м.Запоріжжі в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 15.02.1989 р. В судовому засіданні позивач підтримав позов з наведених у ньому підстав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов визнали та подали заяви про розгляд справи без їх присутності. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. На підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва будинку від 10.12.1958 року зареєстрований в Запорізькому Міжміському БТІ 25.12.1958 році [PERSON], належав житловий будинок № 7 по вул. Піхотній в м. Запоріжжі. Згідно свідоцтва ЯФ № 218563 від 20.05.1949 року батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] Ананьєвна. Відповідно до ухвали Шевченківського районного народного суду м. Запоріжжя від 20.02.1974 року, яке розяснено ухвалою від 14.07.1985 року 1/2 вказаного будинку належить [PERSON], право власності підтверджується реєстраційним посвідченням виданим ОП ЗМБТІ серія БД № 012000 зареєстровано в реєстровій книзі № 135 за реєстровим № 19834 від 09.04.2001 року. 15.02.1989 року [PERSON] помер про що надана копія свідоцтва про смерть від 09.12.2015 року серії 1-ЖС № 339925. Спадщину після смерті [PERSON] як перша черга спадкоємців за законом прийняв його син [PERSON], фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном відповідно до вимог ст.548,549 ЦК УРСУ, який був чинним на час відкриття спадщини. Вказане підтверджується реєстрацією позивача за адресою м. Запоріжжя вул. Піхотна № 7 та відповідним записом у домовій книзі, копія якої надана до суду. Позивачем також надано до суду копії квитанцій про сплату ним земельного податку та вартості комунальних послуг за адресою м. Запоріжжя вул. Піхотна, 7, що свідчить про фактичне утримання вказаного у позові спадкового майна, саме позивачем [PERSON]. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 р.застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), у тому числі, щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. За приписами ст.548,549 ЦК УРСУ ,який був чинним на час відкриття спадщини,для набуття спадщини спадкоємцю необхідно її прийняти протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Спадкоємець визнається таким,що прийняв спадщину,якщо він протягом вказаного строку фактично вступив у володіння або управління спадковим майном чи подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. З матеріалів наданих на ухвалу суду вбачається, що за даними Пятої Запорізької державної нотаріальної контори спадкова справа після померлого 15.02.1989 року громадянина [PERSON] не заводилась, до нотаріальної контори спадкоємці не звертались. Відповідно до п.4.9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595,свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Згідно п.4.15 ,4.18 цього ж Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину може бути вчинена нотаріусом після перевірки правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві з витягом з Реєстру прав власності. Як передбачено ст.49 Закону України «Про нотаріат»,главою 13 розділу 1 вказаного вище Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії,якщо не подано документи,необхідні для її вчинення. Позивач [PERSON] звернувся до Пятої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, проте не зміг оформити спадкове майно оскільки не мав оригіналів правовстановлюючих документів на будинок. Як розяснено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»,свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як передбачено ст.49 Закону України «Про нотаріат», главою 13 розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано документи, необхідні для її вчинення. Відмова у вчиненні нотаріальної дії може бути здійснена в усній формі. Ст.1261,1268 ЦК України визначають, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки, спадщина, прийнята спадкоємцем, належить йому із часу відкриття. Враховуючи відповідачі [PERSON], [PERSON] [PERSON] як спадкоємці першої черги заяв про прийняття спадщини за місцем її відкриття не подавали, доказів прийняття спадщини, шляхом вступу у володіння або управління спадковим майном до суду не надали, та визнали позовні вимоги позивача, суд вбачає підстави для задоволення позову. Також суд приймає до уваги, що зазначені вище обставини перешкоджають позивачу захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за ним права власності на спадковий житловий будинок,що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за ним права власності на майно. На підставі ст.548,549 ЦК УРСУ(в ред.1961 р.),ст.16,1261,1268 ЦК України ,ст.3,10,11,57,60,61,212 -215,218,224-225,294 ЦПК України,суд-

Outcome: approved