Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON]; стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 30% від усіх видів заробітку, щомісячно до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] вказала на те, що з 21 січня 2006 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 15 травня 2008 року шлюб між ними розірвано. Фактично шлюбні стосунки було припинено з квітня 2008 року, проживають окремо, дитина проживає разом з нею, спорів стосовно місця проживання дитини не було. Весь цей час відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині вже 10 років, вона не пам'ятає батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачила. Також в спілкуванні ніколи про нього не питала та не цікавилась. 20 квітня 2013 року вона уклала шлюб з [PERSON], з яким вона спільно проживає разом з донькою. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею, дитиною та її чоловіком склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дитина навчається в 5-в класі комунального закладу освіти «Спеціалізована багатопрофільна школа №23 з поглибленим вивченням англійської мови» Дніпровської міської ради та перебуває на обліку в поліклініці №1 дитячої міськлікарні №1. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює вона особисто та її новий чоловік, відповідач участі в цій сфері життя дитини не приймав. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування дитини, а з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі у вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька, на її думку, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Тому вона, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом для захисту прав дитини. Представник позивачки [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до п. 9 ст. 74 ЦПК України, що підтверджується оголошенням в газеті «Вісті Придніпров'я» №39 (1838) від 25 травня 2017 року. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області начальник служби Краснощок О.О. надала суду заяву про розгляд справи без участі представника Служби у зв'язку з великим навантаженням, вказала, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Встановлено, що з 21 січня 2006 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 15 травня 2008 року був розірваний, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим 22 січня 2009 року (а.с.10). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.11). Дитина проживає з матір'ю та перебуває на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дівчинки на протязі багатьох років, не дбає про її моральне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загально визначених норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Батько з дитиною не проживає, тривалий час нехтує своїми обов'язками з виховання та утримання дитини, не приймає участі у підготовці дитини до самостійного життя, не здійснює відносно доньки належного батьківського піклування, не цікавиться досягненнями дівчинки. Все вищезазначене свідчить, що [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. [PERSON] повністю піклується про дитину, займається її вихованням, розвитком та матеріально забезпечує її всім необхідним. 20 квітня 2013 року позивачка уклала шлюб з [PERSON], з яким з моменту укладення шлюбу проживає з донькою [PERSON] та їх спільною молодшою донькою 2013 року народження. На теперішній час сім'я [PERSON] проживають у приватному будинку за адресою: [ADDRESS], де дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. На сьогоднішній день дитина навчається в 5-в класі Комунального закладу освіти «Спеціалізована багатопрофільна школа №23 з поглибленим вивченням англійської мови» Дніпровської міської ради та перебуває на обліку в поліклініці №1 дитячої міськлікарні №1. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює позивачка та її чоловік. Відповідач участі в цій сфері життя дитини не приймає. Вищевказані обставини підтверджуються довідкою-характеристикою директора комунального закладу освіти «Спеціалізована багатопрофільна школа №23 з поглибленим вивченням англійської мови» Дніпровської міської ради Квятковської Н.А. (а.с.16). За висновком Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 27 квітня 2017 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON].», комісія з питань захисту прав дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON], [INFO] (а.с.25-26). Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а ухилення батьків від виховання дітей може розцінюватись у якості підстави для позбавлення батьківських прав лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності з принципами Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, які виходячи з ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства: дитина для повного та гармонійного розвитку її особи потребує любові і розумі Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батька усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; дитина повинна бути захищена від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судом законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, коли вони своєю винною поведінкою, свідомо нехтують своїми обов'язками та інтересами дитини, не піклуються про її фізичний і духові розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначене свідчить про те, що відповідач самоухилився від виконання своїх батьківських обов'язків. Оскільки встановлено, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов'язки, самоухилився від виховання та матеріального забезпечення дитини, не піклується про життя та здоров'я своєї дитини, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги [PERSON] повністю, та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дитини [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України від 13 січня 2005 року № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» держава здійснює повне забезпечення дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Відповідно передбачено порядок фінансування такого забезпечення за рахунок державного та місцевого бюджетів. В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в а. 7 п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За таких обставин та враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] і стягнення з нього аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з 13 квітня 2017 року на користь матері дитини [PERSON], допустивши негайне виконання рішення в межах місячного платежу. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судовий збір за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав у розмірі 640 грн., а також на користь держави за позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved