Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини, вказуючи на те, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач щомісячно надає грошову допомогу на утримання спільної дитини у розмірі 350 гривень, але позивачка вважає, що цієї суми замало для нормального утримання дитини. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень від всіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримку позовних вимог, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень від всіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття та просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно заочного рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 23 липня 2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано.(а.с.4) Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження від 13 березня 2007 року [NUMBER], актовий запис № 472, відповідач [PERSON] є батьком сина [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю - [PERSON].(а.с.6) Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів утримання згідно ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 191 аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує, що відповідач має регулярний дохід, аліментів на утримання інших дітей не сплачує, утримань за виконавчими листами не має, він є здоровою людиною, тому суд вважає, що він може і повинен надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання спільної дитини. Враховуючи наведені обставини, вимоги законодавства, а також приймаючи до уваги, що відповідач позов визнав, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у вигляді твердої грошової суми в розмірі 700 гривень від всіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд, прийшовши до висновку про задоволення позовних вимог, вважає, що відповідно до ст. 88 ЦПК України на відповідача необхідно покласти судові витрати у розмірі 243,60 гривень.. На підставі викладеного,

Outcome: approved