Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

В липні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів та третьої особи про визнання спадкових прав та обов'язків забудовника, посилаючись на те, що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належні йому права та обов'язки забудовника житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] Будівництво вказаного будинку, забудовником якого став [PERSON], було розпочато ним під час спільного шлюбу з [PERSON], від якого у них народилися діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Оскільки, вказане домоволодіння було побудовано [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу, за спільні сімейні кошти та спільною працею, то дане нерухоме майно відноситься до їх спільної сумісної власності та кожен з них мав рівні частки у вказаному майні, тобто по 1/2 частці прав забудовника даного будинку. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частку належних йому прав та обов'язків забудовника житлового будинку. Позивачі спадщину прийняли своєчасно в рівних долях як спадкоємці 1 черги за законом. Однак, у зв'язку із смертю спадкодавця, зареєструвати право власності за померлим є неможливим, а нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просили визнати за [PERSON] 1/2 частину прав та обов'язків забудовника житлового будинку, які набуті під час шлюбу з померлим [PERSON] та за кожним з позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/8 частині прав та обов'язків даного будинку, які належали спадкодавцю [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, однак подали до суду заяви про визнання позову та розгляду справи у їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності дослідженні докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був забудовником житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] Дана обставина підтверджується наявними у справі доказами, а саме: - рішенням Тарасовецької сільської ради № 83 від 11 березня 2009 року про надання дозволу на будівництво житлового будинку; - договором оренди земельної ділянки для будівництва № 14 від 07 травня 2009 року; - державним актом на право власності на земельну ділянку для будівництва вказаного будинку серії [NUMBER] від 18 березня 2011 року; - технічним звітом з інженерно-геологічних вишукувань; - повідомленням про початок виконання будівельних робіт від 08 серпня 2013 року; - будівельним та технічними паспортами. [INFO] року [PERSON] помер. На час його смерті відсоток готовності незавершеного будівництвом житлового будинку літера «А» у вказаному домоволодінні становило 72 %, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Будівництво вказаного будинку, забудовником якого став [PERSON], було розпочато ним під час шлюбу з позивачкою [PERSON], який був укладений 08 жовтня 2007 року. За змістом ст.ст. 60, 70 Сімейного кодексу України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Аналіз вказаних норм законодавства дає підстави вважати, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності в рівних частках незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи ту обставину, що вказане домоволодіння було побудовано [PERSON] під час шлюбу з позивачкою [PERSON], за спільні сімейні кошти та спільною працею, то дане нерухоме майно відноситься до спільної сумісної власності подружжя та кожен з них мав рівні частки у вказаному майні, тобто по 1/2 частці набутого майна та прав забудовника даного будинку. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частку належних йому прав та обов'язків забудовника житлового будинку, так як права на іншу 1/2 частку забудовника належали позивачці [PERSON] як такі що набуті нею під час шлюбу із померлим її чоловіком [PERSON]. Позивачка [PERSON] та малолітні діти спадкодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняли своєчасно в рівних долях як спадкоємці 1 черги за законом, звернувшись в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини із відповідною заявою до нотаріальної контори. Батьки спадкодавця [PERSON] та [PERSON], які проживали із [PERSON] на час відкриття спадщини, від прийняття спадщини відмовились, подавши 06 жовтня 2015 року до нотаріальної контори відповідні посвідчені заяви. Однак, у зв'язку із смертю спадкодавця, нотаріальна контора відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то в разі смерті забудовника до завершення будівництва, його права та обов'язки входять до складу спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Приймаючи до уваги, що позивачі є спадкоємцями за законом 1 черги, спадщину прийняли своєчасно та батьки спадкодавця [PERSON] від прийняття спадщини відмовились, то спадщину на 1/2 частину прав та обов'язків забудовника житлового будинку по [ADDRESS] будівництво якого проводилось спадкодавцем відповідно до отриманого дозволу на відведеній земельній ділянці, слід визнати за ними в порядку спадкування після смерті [PERSON] в рівних частках по 1/8 частині за кожним. 1/2 частину прав забудовника житлового будинку, які набуті позивачкою [PERSON] під час шлюбу із спадкодавцем [PERSON], слід визнати за нею в порядку судового захисту її невизнаного права, так як переоформити дану частину прав забудовника на себе після смерті [PERSON] на даний час іншим шляхом неможливо, а тому суд вважає обґрунтованим позов та звернення позивачів до суду за захистом свого порушеного права у обраний ними спосіб, що повністю відповідає вимогам ст. 16 ЦК України та ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до якої кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. На підставі ст.ст. 328, 1218, 1223, 1261, 1267-1270, 1273 ЦК України, суд

Outcome: approved