Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно якого просить: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на її користь суму страхового відшкодування у розмірі 38 672,14 грн., а також судові витрати у розмірі 6 640,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08.10.216 року по вул. Максима Кривоноса, 27, в м.Києві, відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Фольксавен», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля марки «БМВ», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON] Згідно постанови Солом'янського районного суду м.Києва від 22.11.2016 року винним у вчиненні вищенаведеної ДТП визнано водія автомобіля марки «Фольксавен», державний номерний знак [NUMBER], - [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого на час вчинення ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім» (надалі - ПрАТ «Київський страховий дім»). Внаслідок ДТП позивачці було заподіяно матеріальних збитків, розмір яких відповідно до проведеного на її замовлення дослідження, зробленого суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] та викладеного у Звіті про визначення вартості матеріальної збитку за вих.№1513 від 18.12.2016 року, становить 78 810,02 грн. Разом з тим, позивачка зазначає, що не зважаючи на встановлений у вищезазначеному Звіті розмір матеріального збитку, відповідачем було виплачено позивачці страхове відшкодування лише у розмірі 11 327,86 грн. На підставі зазначеного, а також посилаючись на положення Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачка просить стягнути з відповідача на її користь недоотриману суму страхового відшкодування, яка з урахуванням ліміту відповідальності відповідача, становить 38 672,14 грн., а також судові витрати у розмірі 6 640,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. - витрати, понесенні позивачкою за отримання останньою правової допомоги; 640,00 грн. - судовий збір за подання даного позову до суду. Представники позивачки в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представників позивачки, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 08.10.2016 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], по вул. Максима Кривоноса, 27, в м.Києві, під час руху заднім ходом не впевнившись в тому, що це буде безпечним, а також не врахувавши дорожньої обстановки, здійснив зіткнення з автомобілем марки «БМВ», державний номерний знак [NUMBER]. При цьому, відповідно до постанови Солом'янського районного суду м.Києва від 22.11.2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП (а.с. 6). Згідно положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, а також обставини цієї ДТП не потребують доказування під час розгляду вказаної цивільної справи. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті вказаної ДТП автомобілю марки марки «БМВ», державний номерний знак [NUMBER],що належить позивачці на праві власності відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] (а.с. 38), були завдані механічні пошкодження. При цьому, відповідно до Звіту №1513 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «БМВ», державний номерний знак [NUMBER], від 18.12.2016 року, який складений на замовлення позивачки ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля складає 78 810,02 грн. (а.с. 7-16). В свою чергу, положеннями ч. 1 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, цивільно-правова відповідальність [PERSON] станом на 08.10.2016 року була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз» (Поліс № АЕ/6695848 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить інформація МТСБУ (а.с. 39). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмов від зобов'язання або одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Крім того, пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності до п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). При цьому, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні і це підтверджується матеріалами справи, на підставі заяви позивачки відповідач здійснив відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження автомобіля позивачки під час ДТП, яка відбулась 08.10.2016 року з вини [PERSON] лише у розмірі 11 327,86 грн. про що свідчить довідка ПАТ «КБ Приватбанк» від 30.03.2017 року (а.с. 42). При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність виплати позивачці страхового відшкодування саме у розмірі 11 327,86 грн., матеріали справи не містять. На підставі зазначеного, враховуючи вказані положення закону і встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивачці підлягає до стягнення сума недоплаченого страхового відшкодування, яка з урахуванням ліміту відповідальності відповідача, становить 38 672,14 грн. (50 000,00 - 11 327,86). Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 84, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн., а також понесені позивачкою витрати на правову допомогу в сумі 6 000,00 коп., що підтверджується долученою до справи квитанцією про їх оплату. Враховуючи викладене та

Outcome: approved