Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовували тим, що вона є власником та проживає в квартирі [ADDRESS], також за даною адресою зареєстрований відповідач [PERSON]. З урахуванням того, що [PERSON] не проживає в спірній квартирі з вересня 2011 року, просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити з підстав наведених у ньому. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що відповідач є її племінником, останній раз вона бачилась з ним на Новий Рік у січні 2012 року, він не проживає тривалий час у спірній квартирі та подорожує по всій Україні. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що відповідач є її внуком, останній раз бачилась з ним у січні 2012 року. У спірній квартирі з матір'ю не проживає і місце перебування його не відоме. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], який є батьком відповідача, повідомив, що син часто тікав з дому, а у вересні 2011 року взагалі зібрав свої речі та пішов з дому, з того часу він не проживає у спірній квартирі та його місцезнаходження невідоме. Суд за згоди позивачки та її представника, вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача, провівши заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши позивача та її представника, свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Перевіряючи обставини по справі, судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29.05.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори, [PERSON], та у відповідності до Реєстраційного свідоцтва виданого КМ БТІ 06.06.1996 року № 8235, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с.12-13). Як вбачається з довідки ОСББ «Еней» № 23 від 18.07.2014 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.15). Актом затвердженими комісією ОСББ «Еней» від 07.11.2014 року (а.с. 31) підтверджується, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з вересня 2011 року. Окрім того, з наявної в матеріалах справи характеристики Голови ОСББ «Еней» від 18.07.2014 року вбачається, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] протягом майже трьох років (а.с.16). Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що [PERSON] тривалий час не проживає в квартирі [ADDRESS], суд знаходить необхідним визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Таким чином вимога позивачки щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] підлягає задоволенню. На підставі викладеного, керуючи ст. 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 169, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України суд, -

Outcome: approved