Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з відповідачкою по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 10 лютого 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Дубно Рівненської області, актовий запис №19. Від шлюбу мають двох дітей, які є повнолітніми. Причиною звернення до суду стало те, що через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на життя та відсутність спільних інтересів, вони фактично припинили шлюбні відносини. З вересня 2018 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Оскільки відповідачка добровільно відмовляється розірвати шлюб через органи РАЦС, змушений звернутись до суду. Вважає,\~що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим. Просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 10.11.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач, згідно поданої заяви, просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка, згідно поданої заяви, просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4\~ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі зареєстрованому 10 лютого 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Дубно Рівненської області, актовий запис №19, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно з\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене\~ст.56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4\~ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до\~ст. 112 ч. 2 СК України\~суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved