Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Украгазбанк» з вимогами про визнання Договору поруки від 26 грудня 2006 року припиненим з 27 грудня 2008 року. Позивачі посилаються на те, що відповідно до кредитного договору №66/07/978 від 26 грудня 2007 року, який був укладений між Позивачем [PERSON] та ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк», Позивачу було надано кредит лінію в сумі 100800 Євро на строк по 26.12.2037р. зі сплатою 12,5 % річних. В якості забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором, між Позивачами та ПАТ «Укргазбанк» було укладено договір поруки від 26 грудня 2007 року, у відповідності до якого [PERSON] поручилась перед банком за виконання [PERSON] своїх зобов'язань. Посилаючись на п.п.2.1, 2.2, 5.2 Договору поруки, п.3.2.5 Кредитного договору Позивачі наполягають на тому, що зобов'язання позичальника визначені моментом пред'явлення до нього вимоги, а тому до даних правовідносин застосовуються положення ч.4 ст. 559 ЦК України, згідно з якими порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом року від дня укладення договору поруки. Позивачі зазначають, що позовну заяву щодо дострокового стягнення з [PERSON] та [PERSON] Відповідач пред'явив лише 23 лютого 2010 року, тобто більше ніж через три роки після укладення договору поруки. У зв'язку з цим Позивачі просять визнати договір поруки припиненим з 27 грудня 2008 року, тобто з моменту закінчення річного терміну з дня його укладення. У судовому засіданні представник Позивачів позов підтримав, просив суд його задовольнити. Представник Відповідача у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що зобов'язання [PERSON] за кредитним договором визначені не моментом пред'явлення вимоги, а графіком погашення кредиту, у зв'язку з чим позов є необґрунтованим. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що у відповідності до кредитного договору №66/07/978 від 26 грудня 2007 року, укладеного між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк», та [PERSON], останньому було надано кредит на суму в розмірі 100800 Євро з кінцевим терміном повернення Кредиту до 26 грудня 2037 року з покладенням на Позичальника обов'язку сплати 12,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом та щомісячного погашення тіла кредиту та сплати процентів за користування ним (п.п.3.3.3, 3.3.4 Договору) Таким чином, строк виконання зобов'язання Позичальника за кредитним договором встановлений не моментом пред'явлення до нього вимоги, а відповідним графіком його погашення шляхом сплати щомісячних платежів. У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. У відповідності до п.24 Постанови Пленуму ВВСУ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Це означає, що вимога про дострокове повернення кредиту не є обов'язком кредитора, а є його правом, і у разі невикористання такого права, строк виконання зобов'язання Позичальником визначається загальними положеннями кредитного договору щодо повернення кредиту та процентів. Таким чином, неможливо погодитись із Позивачами у тому, що строк основного зобов'язання встановлений моментом пред'явлення вимоги, оскільки строки виконання позичальником своїх зобов'язань чітко визначені п.п.3.3.3. та 3.3.4 Кредитного договору. Пред'явлення вимоги кредитором про дострокове повернення кредиту фактично є передбаченим як законом, так і договором правом Кредитора в односторонньому порядку змінити порядок виконання Позичальником своїх зобов'язань у випадку допущених порушень, проте до моменту реалізації кредитором такого права строк виконання зобов'язань визначений саме вказаними вище положеннями договору. За таких обставин положення ч.4 ст.559 Цивільного кодексу не можуть бути застосовані до правовідносин, що виникли між сторонами справи, а тому позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed