Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

В листопаді 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про зняття арешту з майна, в якому просила зняти арешт на автомобіль «Mitsubishi Outlander» 2007 року випуску, кузов № [NUMBER], який відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить їй, [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER]). Позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, вказала що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку (а.с.20), а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив, відмовити в задоволенні позову. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 18 жовтня 2016 року [PERSON] за договором купівлі-продажу придбала автомобіль «Mitsubishi Outlander», 2007 року випуску, кузов №JMBXLCW6W7Z008190. На момент підписання договору автомобіль був знятий з обліку, і при підготовці документів при переоформленні автомобіля в реєстраційному центрі м. Дніпра №1242 не було виявлено жодних перешкод щодо застави даного автомобіля в будь-якому банку. 11 травня 2017 року, при спробі зняти з обліку автомобіль «Mitsubishi Outlander», 2007 року випуску, для його подальшого продажу було встановлено, що спірний автомобіль знаходиться в заставі ПАТ «Дельта Банк». Згідно рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2016 року, встановлено, що 01 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі\~АКІБ «УкрСиббанк») і [PERSON] було укладено кредитний договір №11245274000 за яким останньому в кредит було надано\~38194,00 доларів США, що еквівалентно суми кредиту\~192879 грн. 70 коп. за курсом Національного банку України на день укладення договору, зі сплатою 13,00% річних на строк до 01 листопада 2014 року. Сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту має визначатися у договорі лише у разі надання банком кредиту в іноземній валюті. Цільове призначення кредиту: кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме: кредит на авто. Зобовязання за кредитним договором виконувалися неналежним чином, в звязку з чим у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором. 08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (яке є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк») та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким Банк набув прав стягувача у договірних правовідносинах із відповідачем. Спірний автомобіль був придбаний позивачкою на підставі договору купівлі-продажу від 18 жовтня 2016 року № 1242/2016/131970 укладеному з [PERSON] (а.с.16-17). Право власності [PERSON] підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія СОХ №700515 (а.с.7), тобто позивачка є добросовісним набувачем, оскільки не знала і не могла знати, що придбаний автомобіль «Mitsubishi Outlander» 2007 року випуску, кузов №JMBXLCW6W7Z008190 перебуває в заставі банку за кредитним договором. Відповідно до п. 9 ППВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються (пункт 8 частини першої статті 214 ЦПК). Таким чином, рухоме майно, яке знаходиться у заставі, безперечно є власністю [PERSON], а право власності на майно підлягає захисту в порядку, передбаченому чинним законодавством. Протоколом №1 від 20 березня 1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод введена в дію норма міжнародного права, яка ратифікована Державою Україна, Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 якої, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 9 Конституції України, Конвенція є частиною національного законодавства, яке підлягає обов`язковому застосуванню при вирішенні (в тому числі й цивільних справ) виходячи з приписів ст. 2, 8 ЦПК України. Статтею 41 Конституції України встановлено, що відповідно до діючого законодавства України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 321 Цивільного кодексу України). Частиною першою ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Згідно до вимог ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України передбачено, що позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. На підставі викладеного і

Outcome: approved