Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

В квітні 2012 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнень просила визнати фіктивним договір позики від 04 червня 2003 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Автодорексплуатація» (далі - АВТ «Автодорексплуатація») та [PERSON] на суму 800 000,00 грн., правочини від 01 листопада 2005 року, укладені між ВАТ «Автодорекксплуатація» та [PERSON] на суму 510 000,00 грн., 01 липня 2005 року, укладені між ВАТ «Автодорексплуатація» та [PERSON] на суму 330 000,00 грн., 01 серпня 2008 року, укладені між ВАТ «Автодорексплуатація» та [PERSON] на суму 3 760 000,00 грн.,а також визнати акт звірки розрахунків за вищезазначеними договорами позик від 04.06.2003 року, 01.07.2005 року, 01.11.2005 року, 01.08.2008 року на загальну суму 5 400 000,00 грн. від 28 серпня 2008 року, укладеного між ВАТ «Автодорексплуатація», [PERSON] та [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що станом на дату укладання договору від 04 червня 2003 року кредитор не був зареєстрований як юридична особа. Крім того, у видатковому касовому ордері від 04 червня 2003 року зазначено в графі «одержувач», що кошти позичальником отримані за паспортом виданим «24.06.04», що само по собі є неможливим з огляду на дату укладення договору та дату виготовлення видаткового касового ордеру. Щодо договорів від 01 липня 2005 року та 01 листопада 2005 року зазначала про відсутність господарської діяльності підприємства з моменту реєстрації. Щодо договору від 01 серпня 2008 року зазначала, що на підставі постанови Господарського суду м. Києва від 14 червня 2007 року кредитор знаходився у процесі ліквідації, що передбачає закриття банківських рахунків з передачею керівництва підприємством ліквідаційній комісії. Також позивач стверджувала, що у видаткових касових ордерах, за кожним із договорів, відсутні підписи позичальника про отримання коштів та підписи касира. Окрім того, касові ордери не містять необхідних реквізитів. Відповідно вважала і угоду про відступлення права вимоги фіктивною (Том №1 а.с.2-5) Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 листопада 2013 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано фіктивним договір позики від 01 липня 2005 року, укладений між ВАТ «Автодорексплуатація» та [PERSON] на суму 510 000,00 грн., визнано фіктивним договір позики від 01 серпня 2008 року, укладений між ВАТ «Автодорексплуатація» та [PERSON] на суму 3 760 000,00 грн., визнано фіктивним правочин - угоду про заміну кредитора в зобов`язанні від 01 вересня 2008 року, укладений між ВАТ «Автодорекпслуатація», [PERSON] та [PERSON], в задоволенні решти вимог - відмовлено. Вирішено питання про судові витрати (Том №2 а.с.104-109, 142-144) Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 березня 2014 року заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 листопада 2013 року в частині відмови [PERSON] у задоволенні позовних вимог до [PERSON], [PERSON], ВАТ «Автодорексплуатація» про визнання фіктивною угоди від 04 листопада (04 червня) 2003 року скасовано та в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (Том №2 а.с.166-167) При цьому, судами було встановлено наступне. Між ВАТ «Автодорексплуатація» і [PERSON] були укладені наступні договори позики: 04 листопада 2003 року на суму 800 000,00 гривень (Том №1, а.с.17-18, 202); 01 липня 2005 року на суму 330 000,00 гривень (Том №1, а.с.23-24); 01 листопада 2005 року на суму 510 000,00 гривень (Том №1 а.с.20-21); 01 серпня 2008 року на суму 3 760 000,00 гривень (Том №1, а.с.26-27) 28 серпня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Автодорексплуатація» складений акт звірки розрахунків за договорами позик від 04 червня 2003 року; 01 липня 2005 року; 01 листопада 2005 року; 01 серпня 2008 року на загальну суму 5 400 000,00 гривень (Том №1 а.с.217) 01 вересня 2008 року між ВАТ «Автодорексплуатація», [PERSON] та [PERSON] була укладена угода про заміну кредитора в зобов'язанні, відповідно до якої всі права та обов'язки позикодавця (ВАТ «Автодорексплуатація») переходять до [PERSON] (Том №1 а.с.29, 218) Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва 03 лютого 2010 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільної сумісної власності та за позовом третьої особи із самостійними вимогами щодо предмету спору [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа ВАТ «Автодорексплуатація» про повернення грошових коштів, задоволено позовні вимоги [PERSON] про поділ спільної сумісної власності. Встановлено факт фактичного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю з моменту юридичного розлучення, а саме з 21 лютого 2005 року до 28 березня 2009 року. Поділено майно між ними, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Також задоволено позов третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] як нового кредитора за договорами позики, укладеними між ВАТ «Автодорексплуатація» та [PERSON], від 01 липня 2005 року на суму 330 000,00 гривень, від 01 серпня 2008 року на суму 3760000,00 гривень, від 01 листопада 2005 року на суму 510 000,00 гривень, від 04 червня 2003 року на суму 800 000,00 гривень до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення з них боргу в розмірі 5 400 000,00 гривень (Том №2 а.с.69-75) Також судами було встановлено, що до договору позики від 04 червня 2003 року на суму 800 000,00 гривень є додаткова угода сторін № 1 від 04 листопада 2003 року, в якій сторони зазначили, що датою укладення договору позики слід вважати 04 листопада 2003 року (Том №1 а.с.202) Зі змісту наданої суду додаткової угоди № 1 від 04 листопада 2003 року до договору позики від 04 червня 2003 року (Том №1 а.с.202) вбачалося, що в зв'язку з допущеною у договорі позики від 04 червня 2003 року технічною помилкою, а саме: невірним зазначенням дати укладення договору « 04 червня 2003 року», сторони підписали дану додаткову угоду про наступне: «Вважати датою укладення Договору позики від 04 червня 2003 року - дату 04 листопада 2003 року. Дана Додаткова угода №1 є невід'ємною частиною Договору позики від 04 червня 2003 року». Наведе дало підстави суду стверджувати про те, що датою укладення договору позики на суму 800 000,00 гривень слід вважати 04 листопада 2003 року, оскільки сторони угоди підтвердили це своїми підписами в додатковій угоді № 1 від 04 листопада 2003 року. Суд зробив висновок про те, що на день розгляду справи судом договору позики від 04 червня 2003 року на суму 800 000,00 гривень, укладеного між ВАТ «Автодорексплуатація» та [PERSON], не існує.

Outcome: approved