Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив надати йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті громадянки [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті [PERSON] залишилася в спадок земельна ділянка, площею 3,15 га, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Калинівскої сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, яка була заповідана йому спадкодавицею [PERSON], але яку він не вмозі оформити в нотаріальному порядку, через пропуск строку для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що він пропустив строк для прийняття спадщини через свою необізнаність був впевнений, що наявність заповіту не потребує необхідності вчинення інших дій, тому просив надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Під час розгляду справи за ухвалою суду до участі в ній були залучені в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON], які проживали на час смерті спадкодавця [PERSON], прийнявшого спадщину після смерті [PERSON] В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивача на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без його участі, а позов задовольнити. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] в с. Калинівка Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області померла громадянка [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку, площею 3,15 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Калинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, яка їй належала відповідно до державного акту серії [NUMBER], виданого Калинівською сільською радою Жовтневого район Миколаївської області 20 травня 2002 року. За свого життя нею був складений заповіт, посвідчений 17 вересня 2004 року секретарем виконавчого комітету Калинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Відповідно до заповіту [PERSON] заповіла на випадок своєї смерті належне її на праві власності майно у виді земельних ділянок сільськогосподарського призначення громадянину [PERSON], тобто позивачу в справі. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Норми Цивільного кодексу України вирізняють два види спадкування: за законом та за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1233-1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Позивач [PERSON] як спадкоємець за заповітом повинен був на протязі шести місяців прийняти спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі заяви до нотаріальної контори (або нотаріусу), однак не вчинив цього, оскільки через свою правову необізнаність не знав чіткого порядку дій по прийняттю спадщини. На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з цього суд вважає, що строк він пропустив з поважних причин і приходить до висновку про необхідність визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщин строком у три місяці. Враховуючи викладене,

Outcome: approved