Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

В лютому 2014 року ТОВ «Агенція «Укрконсалтинг» звернулося до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] та [PERSON] про виселення відповідачів з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 15.03.2013 право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстроване за ТОВ «ФК «Дельфін», яке продало дану квартиру 15.10.2013 позивачу ТОВ «Агенція «Укрконсалтинг». Представник ТОВ «Агенція «Укрконсалтинг» не зміг потрапити до квартири, оскільки в ній проживали відповідачі, які не бажали в добровільному порядку звільняти квартиру, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 12.02.2014 справу було розподілено в провадження судді Подільського районного суду м. Києва Декаленко В.С. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12.11.2014 провадження у даній справі №758/1574/14 було зупинене до розгляду іншої справи, що розглядалася в порядку цивільного судочинства, а саме справи №757/25389/14-ц за позовом [PERSON] до ТОВ «Агенція «Укрконсалтинг», ТОВ «ФК «Дельфін» про визнання фіктивним та недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 15.10.2013, на підставі якого позивач набув право власності на квартиру та як новий власник ініціював питання про виселення відповідачів (т.1, а.с. 174-176). Зазначена ухвала набрала законної сили після апеляційного перегляду 18.12.2014 (т. 1, а.с.203-205). Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17.10.2016 провадження у даній справі було відновлене у зв`язку з набранням 06.10.2016 законної сили рішенням у справі №757/25389/14-ц, яким у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Агенція «Укрконсалтинг», ТОВ «ФК «Дельфін» про визнання фіктивним та недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 15.10.2013 було відмовлено (т.1, а.с. 238-239). Протокольною ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23.11.2016 первісного позивача ТОВ «Агенція «Укрконсалтинг» було замінено його правонаступником - ТОВ «Невай-Трейд», яке придбало спірну квартиру у позивача ТОВ «Агенція «Укрконсалтинг» та набуло право вимоги до відповідачів (т.2, а.с. 24). 30.01.2017 до Подільського районного суд м. Києва надійшла позовна заява третьої особи [PERSON] , який заявив самостійні вимоги на предмет спору та просив суд визнати за ним право користування спірною квартирою та виселити відповідачів з квартири [ADDRESS] (т.2, а.с.36-46). Протокольною ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 31.01.2017 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про виселення було прийнято до спільного розгляду з позовними вимогами ТОВ «Невай-Трейд» до [PERSON] та [PERSON] про виселення (т.2, а.с. 47-48). 09.03.2017 до Подільського районного суд м. Києва надійшла уточнена позовна заява ТОВ «Невай-Трейд» до [PERSON] та [PERSON] , третя особа [PERSON] про виселення. У даній заяві позивач ТОВ «Невай-Трейд» змінив підстави позовних вимог, обґрунтувавши їх тим, що відповідачі втратили право на користування спірною квартирою, адже на неї було звернуто стягнення як на предмет іпотеки. Відповідно, позивач просив суд виселити відповідачів зі спірної квартири [ADDRESS] та вселити до іншої квартири - квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] (т. 2, а.с.53-74). Протокольною ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09.03.2017 позовну заяву ТОВ «Невай-Трейд» зі зміненими підставами позову судом було прийнято до розгляду (т. 2, а.с. 76-77). 11.04.2017 від третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] надійшла заява про залишення його позовних вимог без розгляду (т.2, а.с. 118). В подальшому [PERSON] приймав участь у справі як третя особа без самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.05.2017 до участі у справі №758/1574/14-ц за позовом ТОВ «Невай-Трейд» до [PERSON] та [PERSON] , третя особа [PERSON] про виселення із вселенням в іншу квартиру було залучено третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , ПАТ «ЕРДЕ Банк», ПАТ «Фортуна-Банк» як іпотекодержателів квартири [ADDRESS] , в яку позивач ТОВ «Невай-Трейд» просив вселити [PERSON] та [PERSON] , виселивши з квартири [ADDRESS] (т.2, а.с. 129-130). На підставі розпорядження №1750 від 23.10.2017 було здійснено повторний авторозподіл справи, в результаті якого справа №758/1574/14-ц надійшла в провадження судді Васильченка О.В. (т.2, а.с. 148). Протокольною ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13.02.2018 до участі у справі було залучено [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, оскільки [PERSON] 05.05.2017 став власником квартири [ADDRESS] , в яку позивач ТОВ «Невай-Трейд» просив вселити [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку зі зміною складу суду за клопотанням представника позивача суд призначив справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні, надавши позивачу можливість подати уточнену позовну заяву (т.2, а.с. 172-174). 19.07.2018 представником позивача ТОВ «Невай-Трейд» до суду було подано Заяву про зміну підстав позову (т.2, а.с. 185-187). У зв`язку зі зміною підстав позову 19.07.2018 представником ТОВ «Невай-Трейд» також було подано Заяву про залишення без розгляду Позовної заяви в редакції від 09.03.2017 (т.2, а.с. 198), а також подано Заяву про залишення без розгляду позовних вимог ТОВ «Невай-Трейд» до [PERSON] про її виселення (т.2, а.с. 199). Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19.07.2018 позовні вимоги ТОВ «Невай-Трейд» про виселення [PERSON] було залишено без розгляду (т.2, а.с. 202). Таким чином, в межах справи №758/1574/14-ц судом розглядається позовна заява у редакції від 19.07.2018 ТОВ «Невай-Трейд» до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою шляхом виселення. Вимоги позовної заяви ТОВ «Невай-Трейд» обґрунтовані тим, що в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки ТОВ «ФК «Дельфін» 15.03.2013 як іпотекодержатель зареєструвало право власності на квартиру [ADDRESS] . 15.10.2013 дану квартиру у ТОВ «ФК «Дельфін» придбав позивач - ТОВ «Невай-Трейд», однак не зміг користуватися цієї квартирою у зв`язку з проживанням в ній станом на лютий 2014 року [PERSON] та [PERSON] . Станом на липень 2018 року, як стверджує представник позивача, у квартирі [ADDRESS] проживає лише [PERSON] .. Відповідачка є членом сім`ї колишнього власника цієї квартири та користується квартирою на праві сервітуту відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України. Посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] не є власником квартири, не зверталася до позивача із проханням щодо надання їй права оплатного користування квартирою, проживання відповідачки чинить перешкоди законному власнику квартири вільно користуватися своїм майном, позивач ТОВ «Невай-Трейд» просив суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] шляхом виселення із квартири [PERSON] без надання їй іншого житлового приміщення. До початку судового засідання представник позивача - адвокат Поліщук П.Я. подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без участі представника позивача, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлялася за спірною адресою. 07.12.2018 представник [PERSON] ознайомлювалася з матеріалами справи (т.2, а.с. 207-209), однак відзив на позовну заяву про виселення [PERSON] подано не було. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 01.10.2020 постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 12.08.2011 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових послуг» та ТОВ «Досконалий Друк, Дизайн, Дистрибуція» було укладено договір №6-КЛ про надання фінансового кредиту в розмірі 725 000 гривень до 31.12.2011 року, який було продовжено додатковою угодою №1 від 27.12.2011 до 30.06.2012. З метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Досконалий Друк, Дизайн, Дистрибуція» щодо повернення кредиту, 28.09.2011 між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових послуг» було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбенко Ю.Е., за умовам якого [PERSON] передала в іпотеку Товариству «Фінансова компанія «Центр фінансових послуг» належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], загальною площею 61,3 кв.м., в [ADDRESS] (т.2, а.с. 59-68). 17.09.2012 ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових послуг» відступило новому кредитору ТОВ «Фінансова Компанія «Дельфін» права за іпотечним договором від 28.09.2011, який був укладений з [PERSON] . За договором від 17.09.2012 ТОВ «ФК «Дельфін» набуло прав іпотекодержателя на квартиру [ADDRESS] , та 15.03.2013 ТОВ «ФК «Дельфін» у позасудовому порядку звернуло стягнення на спірну квартиру. Право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстроване за ТОВ «ФК «Дельфін» 15.03.2013. Дані обставини встановлені судовим рішенням Подільського районного суд м.Києва від 05.02.2016 у справі №757/25389/14-ц, яке набрало законної сили після його перегляду в апеляційному порядку 06.10.2016 (т.1, а.с. 231-236). 15.10.2013 ТОВ «ФК «Дельфін» продав спірну квартиру Товариству «Агенція «Укрконсалтинг» (т.1, а.с. 4-7). 21.07.2016 ТОВ «Агенція «Укрконсалтинг» продало спірну квартиру ТОВ «Невай-Трейд» - позивачу по справі (т.2, а.с. 11-14). Власниця квартири [PERSON] та члени її сім`ї були зняті з реєстрації у спірній квартирі, що підтверджується Довідкою КП «Синьоозерне» за Формою №3 від 23.10.2013 (т.1, а.с.10), однак як стверджує позивач ТОВ «Невай-Трейд» у позовній заяві останньої редакції від 2018 року, у квартирі продовжує проживати свекруха [PERSON] - [PERSON] . Посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] не має ніякого відношення до квартири та безпідставно проживає у квартирі, позивач звернувся до суду з даним позовом та його права підлягають захисту судовим рішенням. Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК та ЖК України. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право користуватися чужим майном регламентується ст.ст. 401-402 ЦК України, відповідно до яких право на користування чужим майном може бути встановлено на підставі договору, закону, заповіту або рішенням суду. Стаття 405 ЦК України передбачає право користування житлом членами сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. Тлумачення цієї норми права приводить до висновку, що право члена сім`ї власника житла на користування ним є похідними від права власності на це житло його власника. Із припиненням права власності особи на житло (квартиру, житловий будинок) у будь-який спосіб (відчуження, витребування майна від добросовісного чи недобросовісного набувача тощо) члени сім`ї власника втрачають право користування цим житлом. За матеріалами справи вбачається, що відповідачка проживала у квартирі як член сім`ї власника цієї квартири. Однак з 21.07.2016 квартира належить позивачу, колишня власниця квартири [PERSON] у квартирі не проживає, знята з реєстраційного обліку. Сама відповідачка у спірній квартирі не зареєстрована, квартиру займає самовільно. Зміст правовідносин, що склалися між сторонами, та позовна вимога - «усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою шляхом виселення відповідачки» свідчать про те, що позивач шляхом звернення до суду намагається вирішити питання про реальне виселення відповідачки з квартири, а не формальне встановлення факту про те, що відповідачка втратила право на користування квартирою відповідно до ст. 406 ЦК України, а відтак, до спірних правовідносин мають застосовуватися норми ст. 391 України та 116 ЖК України. Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь -яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Матеріали справи містять докази неодноразово виклику працівників правоохоронних органів, які фіксували факт проживання у квартирі [PERSON] та чинення перешкод представникам власника у вільному доступі до квартири. Відповідно до частини першої статті 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. У частині третій статті 116 ЖК Української РСР передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Виселення цих осіб пов`язане з відсутністю у них будь-яких підстав для зайняття жилої площі. Зважаючи на те, що матеріалами справи доводиться факт того, що [PERSON] у зв`язку з втратою права власності на квартиру [PERSON] , автоматично втратила право на користування цією квартирою, однак без будь-яких правовстановлюючих документів та поза згодою власника квартири продовжує нею користуватися, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «Невай-Трейд», а відтак, для усунення позивачу перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою шляхом виселення відповідачки. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved