Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

В листопаді 2014 р.[PERSON]звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що з 12.03.2011 р. він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON],від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON],2007 р.н.,та [PERSON],2011 р.н. З 2012 р.сторони фактично припинили шлюбні відносини,за позовом [PERSON]Шевченківським районним судом м.Запоріжжя від 22.08.2013 р. шлюб був розірваний. Неповнолітні діти сторін проживають з позивачем,на їх утримання з відповідачки за рішенням суду стягуються аліменти. Також відповідачка має неповнолітню дочку [PERSON],2003 р.н.,яка фактично проживає з позивачем та знаходиться під його опікою. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14.08.2014 р.відповідачка позбавлена батьківських прав відносно всіх дітей. Посилаючись на те, що з часу припинення шлюбних відносин [PERSON],2003 р.н.,знаходяться на повному утриманні позивача,відповідачка має можливість приймати участь в утриманні дитини,однак від цього ухиляється,позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON],2003 р.н.,у розмірі 1/6 частини від усіх видів її доходів, щомісячно,але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,з дати подачі позову до повноліття дитини. В судове засідання позивач подав письмову заяву,якою підтримав заявлені вимоги з підстав, зазначених в позові,та просив позов задовольнити,розглянувши справу без його участі. Відповідач в судове засідання подала письмову заяву про визнання позову в повному обсязі та розгляд справи без її участі. Заслухавши учасників процесу, оцінивши надані письмові докази у сукупності,враховуючи позицію відповідача про визнання позову відповідно до ст.174 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню , виходячи з наступного. Як встановлено з матеріалів справи, з 12.03.2011 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON],2007 р.н.,та [PERSON],2011 р.н. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22.08.2013 р.шлюб між сторонами розірвано,спільні діти сторін залишилися проживати з позивачем,на їх утримання з відповідачки стягнуто аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину окремо,щомісячно,до повноліття дітей,починаючи з 16.05.2013 р. Також відповідачка має неповнолітню дочку [PERSON],2003 р.н.,яка фактично проживає з позивачем. Розпорядженням № 544р від 16.10.2014 р.голови Шевченківської рай адміністрації,[PERSON]призначено опікуном над [PERSON]та визначено її місце проживання за місцем проживання опікуна. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14.08.2013 р.відповідачку [PERSON]позбавлено батьківських прав відносно всіх дітей,в тому числі [PERSON] При розгляді вказаної справи суд встановив,що відповідачка не виконує своїх батьківських обов*язків по утриманню дитини,її життям та здоров*ям не цікавиться,з 2012 р.покинула дитину на позивача та з донькою взагалі не спілкується. Вказані обставини відповідно до ст.61 ЦПК України повторно не доказуються. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1. ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З наведеного вище суд встановив,що відповідачка зобов*язана утримувати свою малолітню дитину [PERSON],2003 р.н.,проте цього обов*язку не виконує,у добровільному порядку участі в матеріальному забезпеченні дитини не приймає. Таким чином,вимоги позивача про стягнення з відповідачки щомісячно аліментів на утримання підопічної дитини узгоджуються з приписами чинного законодавства,підстав для звільнення відповідачки від участі у належному утриманні своєї власної дитини суд не встановив. З огляду на вказані обставини, з наданих та досліджених доказів суд встановив передбачені законом підстави для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України,з відповідача на користь держави суд стягує судовий збір у розмірі 243 гр.60 коп.,від попередньої оплати якого позивач звільнений.

Outcome: approved