Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

В обґрунтування позову позивач зазначав, що йому на праві власності належить житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку з його дозволу був зареєстрований відповідач [PERSON] , але більше року він фактично не проживає у ньому. В зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований в будинку та не мешкає в ньому позивач не має змоги повністю розпоряджатися своїм житловим будинком. Саме тому позивач був змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою від 28 вересня 2021 року провадження в справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи він повідомлявся у належний спосіб. Про причини неявки в судове засідання відповідач не повідомив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутності відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів. Виконавчий комітет Люботинської міської ради Харківської області до суду подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі представника відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, за наявними доказами згідно чинного законодавства. Суд, дослідивши наявні в справі письмові матеріали, встановив наступне. Згідно з копією договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 21 квітня 2017 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №730, житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових пав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №85564211 від 21 квітня 2017 року. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/2150 від 25 серпня 2021 року, в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] .. Проте, як зазначено в акті, виданому ОСН №42, засвідченого начальником відділу забезпечення діяльності виконкому та внутрішньої політики виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області 01 вересня 2021 року, відповідач [PERSON] з 2018 року не мешкає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ч. 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень гл. 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Якщо відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України. Аналогічний по суті висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року в справі N 734/387/15-ц, що користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 ЦК України, Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постановах від 16 січня 2019 року в справі N 243/7004/17-ц (провадження N 61-25371св18), від 16 жовтня 2019 року у справі 243/9627/16-ц (провадження N 61-34009св18), від 23 жовтня 2019 року у справі N 766/12748/16-ц (провадження N 61-31405св18). Враховуючи вищевказані обставини, та те що між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] договір найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладався, вони не пов`язані спільним побутом, суд дійшов висновку про те, що відповідач, залишаючись зареєстрованим у житловому будинку, власником якого є позивач [PERSON] , являється стороннім для нього особою, та який перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує його права, як власника. Тому право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України. На підставі викладеного, суд задовольняє позов в повному обсязі.

Outcome: approved