Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

В липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що вона та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 09 листопада 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2015 року шлюб між ними було розірвано. Від цього шлюбу 09 липня 2003 року у них народився син [PERSON] На даний час відповідач проживає окремо. Тоді як неповнолітній [PERSON] залишився проживати разом з матірю та перебуває на її повному матеріальному утриманні. За неодноразовими зверненнями [PERSON] відповідач перераховує на утримання дитини грошові кошти у розмірі 1450 гривень. Проте цих грошових коштів недостатньо для повноцінного розвитку пятнадцятирічної дитини. Враховуючи те, що [PERSON] працює в ТОВ «ЕКО», має стабільний та достатній дохід, тому має можливість надавати належну допомогу на утримання дитини. [PERSON] вказала на те, що розмір аліментів 2500 гривень щомісячно буде достатнім для забезпечення дитині належного навчання та розвитку його здібностей. Тому [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом та до досягнення сином повноліття. В ході підготовчого провадження [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, якою просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні [PERSON] підтримала предявлений позов та наполягала на його задоволенні. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, яким просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Оскільки, незважаючи на розірвання шлюбу та окреме проживання з позивачем надавав та продовжує надавати синові матеріальну допомогу. Позивач вказала на те, що [PERSON] фактично самоусунувся від виконання покладених на нього обовязків та як батько дитини взагалі не цікавиться його потребами та життям. Проте, дане твердження не відповідає дійсності, так як неповнолітній син перебуває з [PERSON] лише з дозволу позивача. Водночас, при вирішенні позовних вимог про стягнення з нього аліментів [PERSON] просив врахувати те, що він має важке матеріальне становище та на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що в період з 09 листопада 2002 року по 20 листопада 2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується копією рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2015 року (а.с.6). Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). На даний час неповнолітній син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Вказана обставина визнана відповідачем, тому, за правилами ч.1 ст.82 ЦПК України, додатковому доказуванню не підлягає. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В матеріалах справи відсутні докази, які підтвердили б те, що відповідач добровільно приймає участь в утриманні сина [PERSON] З огляду на це, суд вважає допустимим примусово стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина. Разом з цим, при визначенні розміру аліментів суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини. 26 серпня 2016 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]). Від цього шлюбу 18 січня 2017 року у них народився син [PERSON] (а.с.20,21). У звязку з цим, [PERSON] на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Крім цього, на утриманні [PERSON] перебуває також її неповнолітня дочка від попереднього шлюбу [PERSON], [INFO] (а.с.22). Проте, в матеріалах цивільної справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження тієї обставини, що малолітня дочка [PERSON], [PERSON], 28 грудня 2004 року, перебуває також на утриманні відповідача. При цьому, суд звертає увагу на те, що батьки мають рівні обовязки по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, а тому [PERSON] має відповідне право на отримання аліментів на утримання своєї малолітньої дочки від батька дитини. Водночас, суд вважає необґрунтованими заперечення [PERSON] стосовно того, що він надає допомогу своїм батькам, які є непрацездатними особами, пенсіонерами, а саме: матері [PERSON] та батьку [PERSON] На підтвердження чого надав копії пенсійних посвідчень, виданих на імя батьків (а.с.24,25). Оскільки, перебування на обліку в Пенсійному фонді України та отримання пенсії [PERSON] та [PERSON] не є свідченням того, що вони мають скрутне матеріальне становище та перебувають на утримання свого сина, відповідача по справі. З огляду на це, вказана обставина не є такою, яка підлягає врахуванню при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача. З довідки про доходи від 29 серпня 2018 року встановлено, що з 15 травня 2014 року [PERSON] працював на посаді навантажувача ТОВ «ЕКО». Загальна сума його доходу за період з лютого 2018 року по липень 2018 року становить 23207 гривень 76 копійок (а.с.23). Разом з цим, з 01 жовтня 2018 року [PERSON] звільнився з ТОВ «ЕКО» за власним бажанням (а.с.27). Крім цього, в додаткових поясненнях, наданих у судовому засіданні, [PERSON] визнав предявлений позов та погодився сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу). Враховуючи викладене, розмір аліментів, які належить щомісячно стягувати з [PERSON] на утримання сина повинен становити 1/3 частину його доходу (заробітку) відповідача. Такий розмір аліментів забезпечить належне матеріальне утримання [PERSON] Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При предявленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір, оскільки вона звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Предявлений нею позов задоволений. Тому із [PERSON] належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved