Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

В лютому 2015 року заявник [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім'ю тітки його матері [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю без шлюбу, посилаючись на те, що встановлення цього факту йому необхідно для прийняття спадщини у виді права на земельну частку (пай), що належало тітці матері, яку нібито фактично успадкував її фактичний чоловік, після якого спадкував заявник. В судовому засіданні [PERSON] подану заяву підтримав, просив задовольнити її, пояснивши, що з 1948 року по [INFO] [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без шлюбу в с. Остапівка Миргородського району. За життя, в грудні 1996 року, остання одержала сертифікат на право на земельну частку (пай). [INFO] [PERSON] померла і, як зазначив заявник, вказану земельну ділянку (а не право на неї, так і в заяві) фактично, в натурі, прийняв у спадщину [PERSON]. Яким чином таке прийняття спадщини відбулося, заявник пояснити не зміг. Оскільки на підставі заповіту він успадкував право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON], то, на думку заявника, він має право спадкувати і право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] та прийнято у спадщину її фактичним чоловіком. Представник заінтересованої особи від Остапівської сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не прибув. Від цього учасника процесу до суду подано листа, за змістом якого висловлено прохання про розгляд справи у відсутність його представника, а заперечень щодо заяви [PERSON] не висловлено / а.с. 26 /. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши оригінали окремих документів за клопотанням заявника, та, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON] не підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. [INFO] в с. Остапівка Миргородського району помер [PERSON], який за життя склав заповіт на ім'я заявника [PERSON], на підставі якого заповідав йому земельний і майновий паї, заощадження в установі банку та все те, що йому належатиме на день його смерті / а.с. 5, 11 /. На основі згаданого заповіту, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 січня 2009 року [PERSON] успадкував після [PERSON] його право на земельну частку (пай) розміром 4,01 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Остапівської сільської ради Миргородського району / а.с. 9 /. Згідно повідомлень Остапівської сільської ради Миргородського району [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім'єю, як чоловік та дружина, в період з початку 1960 років по [INFO], тобто, по день смерті [PERSON]. Відомості про проживання цих осіб без шлюбу з 1948 року відсутні / а.с. 10, 39, 40 /. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджується копією свідоцтва про її смерть / а.с. 6 /. За змістом копії Сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], за життя [PERSON] мала право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Ульянова розміром 4,01 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) / а.с. 8 /. Як слідує з повідомлення Першої миргородської державної нотаріальної контори, згідно даних Спадкового реєстру та алфавітної книги обліку спадкових справ, спадкова справа на майно померлої [INFO] [PERSON] не заводилася / а.с. 37, 38 /. Виконуючи вимоги частин 1, 2 ст. 235 ЦПК України на вжиття заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, при розгляді заяви [PERSON] суд виходить із вимог пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції 2003 року та пункту 1 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року, за якими до спадщини, що відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] застосовуються положення Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Статтями 529 та 530 Цивільного кодексу УРСР 1963 року визначено вичерпний перелік спадкоємців першої і другої черги за законом. До кола таких спадкоємців не входять особи, які проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з померлим спадкодавцем. Як передбачено ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу УРСР 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. При розгляді справи суду не надано жодного належного і допустимого доказу того, що [PERSON] мав право на підставі закону спадкувати після померлої [PERSON] та у спосіб, визначений законом, прийняв її спадщину у виді права на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Ульянова розміром 4,01 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно до статті 256 ЦПК України судом встановлюються факти, що мають юридичне значення. Встановлення факту, який просить встановити заявник [PERSON] не має для нього ніякого юридичного значення, оскільки не надає йому права спадкувати та оформити спадщину після смерті іншої особи, яка не є спадкоємцем ні за заповітом, ні за законом та не прийняла конкретну спадщину. З цих підстав у задоволенні такої заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed