Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що в 2002 році між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають чотирьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З червня 2016 року шлюбні відносини були припинені та позивач мешкає окремо від дружини. В момент припинення шлюбних відносин діти проживали з позивачем в квартирі за адресою [ADDRESS]. У дітей склалися кращі стосунки із [PERSON], він повністю забезпечує всі умови для їх виховання та навчання. Відповідач самоусунулась від виховання дітей і деякий час не проживає з дітьми. [PERSON] не працює. Також вона має ще двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу. У звязку із цим вважає, що дітям буде краще проживати із батьком, оскільки він зробить все можливе для належного виховання у комфорті та спокої, забезпечить сприятливі умови для їх фізичного, розумового та морального розвитку. На підставі зазначеного просив визнати місцем проживання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та по суті обґрунтування доповнив, що працює в ПрАТ «ММК ім.Ілліча» та проживає зараз в квартирі за адресою [ADDRESS]. На теперішній час із позивачем фактично проживає старший син [PERSON], [INFO]. Відповідач пропонувала [PERSON] забрати всіх дітей до себе на виховання. Також старша дочка [PERSON], [INFO], висловлювала бажання проживати разом із батьком. До 14 липня 2016 року позивач перебував у відпустці та періодично бачився із дітьми З 14 липня 2016 року діти стали проживати разом із матірю та з того часу позивач не бачився із ними, через те, що не має бажання бачитися із дружиною. Водночас свою дружину охарактеризував, як таку, що не пє та не палить, шкідливих звичок не має. Під час спільного проживання його дружина [PERSON] по мірі можливості спільно із позивачем прибирала в будинку, прала речі, готувала їжу. Також дружина відвідує церкву, батьківські збори в школі, до дітей ставиться добре. Під час спільного проживання із дружиною діти відвідували школу та дитячий садок. Також вказує, що в будинку постійно бардак та брудний посуд. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що після припинення шлюбних відносин із позивачем діти постійно проживають із нею. Після чергового вживання спиртних напоїв позивач пішов із сімї та став проживати окремо. Із дітьми позивач спільно не проживав. Періодично вживає спиртні напої та влаштовує скандали дома, що негативно впливає на дітей оскільки ці події бачать діти. Відповідач, як матір, повністю займається вихованням дітей, допомагає готувати домашнє завдання, водить дітей на танці та до школи, прибирає в будинку, готує їжу. [PERSON] офіційно не працює, весь час займається вихованням дітьми, має періодичний заробіток від торгівлі на ринку, отримує державну допомоги на дітей. Старші діти від попереднього шлюбі також проживають разом із нею та мають самостійний дохід, офіційно працюють. Крім того [PERSON] займається легкою атлетикою і танцями в школі №47. Старший син [PERSON] займається атлетикою та футболом. Після припинення шлюбних відносин син проживав разом із батьком та має ближчі стосунки ніж з матірю. Представник Органу опіки та піклування Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ради Донецької області в судовому засіданні просив вирішити справу з урахуванням висновку комісії з питань захисту прав дитини Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради. Вислухавши пояснення сторін, представника, показання свідка, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, у відповідності з вимогами ст. 212 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом на підставі досліджених в судовому засідання доказів встановлено, що сторони з 30 липня 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом, виданим повторно 06 липня 2016 року Іллічівським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.7). В період шлюбу у них народилися четверо спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 8-11). Сторони припинили шлюбні стосунки та однією сімєю не проживають. Згідно довідки Комітету самоорганізації населення «Селища України» до складу сімї [PERSON] за адресою м.Маріуполь, вул.Шевцовой, 37/39 входить дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] (а.с.30). Згідно характеристики Комітету самоорганізації населення «Селища Україна» від 05.08.2016 року [PERSON] проживає за адресою [INFO] разом із своїми 6 (шістьма) дітьми. На сьогоднішній час тимчасово не працює, знаходиться в декретній відпустці. Зі слів сусідів гарна матір, акуратна, доброзичлива, добре виховує дітей. З сусідами дружна, врівноважена. Старші діти працюють та допомагають їй матеріально (а.с.31). Згідно з довідками, виданими Маріупольською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №47 Маріупольської міської ради Донецької області від 02 серпня 2016 року №316 та 317, діти [PERSON] та [PERSON] навчаються в зазначеній школі з 01 вересня 2011 року по теперішній час (а.с.32). Згідно з довідкою від 27 липня 2016 року №30 з Дошкільного навчального закладу №151 діти відповідача [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відвідують дошкільний навчальний заклад №151 «Солнышко» (а.с.39). Згідно з довідкою про отримання допомоги, виданою Управлінням соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради від 01 серпня 2016 року №802, [PERSON] перебуває на обліку в даному управлінні та відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» з 01.01.2012 року по 28 лютого 2019 року їй призначено допомогу при народженні дитини на [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 2 849,31 грн. щомісячно (а.с.34). Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням міського майна м.Маріуполя 04 травня 1998 року, [PERSON] є співвласником квартири загальною площею 56,2 метри, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.12). Крім того, в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з 1958 року проживає по сусідству за адресою вул. Шевцової, 28 навпроти будинку [PERSON] Близько 10 років потому сторони вселилися до будинку, під час проживання в якому у них народилося четверо спільних дітей. Діти відвідували дитячий садочок, школу, обидва батьки працювали. Пізніше [PERSON] залишила роботу та почала доглядати за дітьми. Спільно здійснювали будівництво будинку, вели господарство, садили город, прибирали, готували їжу. [PERSON] після роботи періодично вживав спиртні напої. [PERSON] не мала шкідливих звичок, алкогольні напої не вживала, відвідувала церкву, доглядала за дітьми, допомагала у навчанні, прибирала, готувала їсти. Діти були добрі, не голодні, чисті. Діти мали більшу прихильність до матері. Вирішуючи питання щодо місця проживання чотирьох дітей суд приходить до наступного. Частина 8 статті 7 Сімейного Кодексу України встановлює, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч.1 статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що обидві сторони в рівній мірі створені належні матеріально-побутові умови для проживання та розвитку дітей, а також для забезпечення їх потреб, що підтверджується відповідними актами обстеження матеріально-побутових умов проживання сторін спору. Водночас згідно витягу із протоколу №14 від 10 серпня 2016 року засідання комісії з питань захисту прав дитини Кальміуської районної державної адміністрації Маріупольської міської ради за даними обстеження житлово-побутових умов, в квартирі за адресою [ADDRESS] є умови для проживання, але тільки для однієї дитини є спальне місце, на якому спить син [PERSON]. Натомість за даними акту обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання [PERSON] в м.Маріуполі по вул. Шевцової, буд. 37/39 є умови для проживання дітей. Вказана обставина свідчить про можливість матірю створити достатні житлово-побутові умови для належного проживання та виховання дітей. Проте позивач не має необхідних побутових умов для проживання із ним всіх чотирьох дітей. Крім того, обидві сторони спору є працездатними особами та мають постійний дохід. Під час вирішення справи судом не було виявлено будь-яких фактів зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами когось із батьків, фактів аморальної (неналежної) поведінки сторін під час виховання дітей або фактів того, що своїми діями [PERSON] і [PERSON] можуть зашкодити розвитку своїх дітей. Напроти, обома сторонами спору було доведено, що обидва батьки дбайливо ставляться до своїх дітей, відносяться до них з любов'ю та турботою, бажаючи брати активну участь у їх вихованні та всебічному розвитку. Жодний із батьків не має перешкод для вільного спілкування з дитиною та проведені із ним часу для їх виховання. Згідно відомостей з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Кальміуської районної державної адміністрації Маріупольської міської ради під час вирішення питання доцільності проживання дітей з кожним із батьків на засіданні були присутні [PERSON], [INFO], який виявив бажання проживати разом із батьком. Натомість [PERSON], [INFO], на засіданні комісії виявила бажання залишитися проживати із матірю. Відповідно до ч.2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Отже за даною нормою СК України при досягненні дитиною десяти років мають бути врахована її думка щодо місця проживання з одним із батьків. З огляду на вказані положення закону, приймаючи до уваги думку самих дітей, яким більше ніж 10 років, та з огляду на створені батьками умови проживання, суд вважає за доцільне визначити місце проживання старшого сина [PERSON], [INFO], разом із батьком, а [PERSON], [INFO], разом із матірю, що буде відповідати інтересам дітей. Крім цього, за висновком органу опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 15 серпня 2016 року, який складений за результатами засідання комісії з питань захисту дітей, на теперішній час місце проживання [PERSON], [INFO], рекомендовано визначити із батьком [PERSON], а місце проживання інших трьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] рекомендовано визначити із матірю [PERSON] (а.с. 38). Також суд враховує, що на теперішній час троє дітей ([PERSON], [PERSON], [PERSON]) проживають разом із матірю, що відповідає їх інтересам. У звязку із цим підстав для зміни місця проживання трьох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та передачі їх батьку суд не вбачає. Натомість суд враховує вік вказаних трьох дітей, проживання разом із матірю, навчання у школі та відвідування ними дитячого садочку, що у сукупності вказує на більшу потребу дітей у материнській опіці та піклуванні. Вирішуючи спір щодо місця проживання малолітньої дитини суд перш за все виходить з інтересів самої дитини. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Слуханням справи не встановлено обставин, які б згідно положень ч.2 та ч.3 ст.161 СК України унеможливлювали перебування та проживання дітей з відповідачем. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно положень ст. 3 Міжнародної Конвенції про права дітей 20 листопада 1989 року, яка ратифікована України та набрала чинності 27 вересня 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому за принципом № 6, закріпленим у «Декларації про права дитини» від 20 листопада 1959 року, вбачається, що малолітня дитина не повинна бути розлучена із своєю матір'ю, окрім випадків, коли є виключні обставини, що свідчать про необхідність розлучення з матір'ю. Тобто перевага у вихованні в першу чергу повинна надаватися матері. Міжнародною Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, виходячи з рівності прав матері та батька у п. 1 ст. 9 проголошено право, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню за винятком випадків, коли таке розлучення є необхідним в найкращих інтересах дитини. На підставі встановлених судом обставин, враховуючи принципи, закріплені в «Декларації про права дитини» та «Конвенції про права дитини», за якими суд при визначенні місця проживання дитини повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, та враховувати, що малолітня дитина не повинна бути розлучена із своєю матір'ю, суд прийшов до переконання, що малолітнім [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], буде якнайкраще проживати разом зі своєю матір'ю, [PERSON], за місцем проживання останньої, оскільки при вирішенні наявного спору судом не було встановлено таких обставин, які б свідчили про необхідність розлучення малолітніх дітей із матір'ю та створення батьком значно кращих умов ніж матірю. За таких підстав, з урахуванням всіх обставин, а також думки дітей, які досягли 10 річного віку, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги частково та визначати місце проживання [PERSON], [INFO], разом із батьком - [PERSON], а місце проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], визначити разом із матірю [PERSON]

Outcome: partial