overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

В липні 2020 року позовом [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що причиною звернення до суду з даним позовом є те, що вони спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, тому просить його розірвати. Від шлюбу у них є малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та дату засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 листопада 2012 року у виконавчому комітеті Каїрської сільської ради Комінтерні вського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис 02. Сторони остаточно припинили сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, не пов`язані спільним побутом, проживають окремо. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При встановлених обставинах суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу не можливе, воно суперечить їх інтересам, що підтверджено матеріалами справи. Згідно ст.114, ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

В липні 2020р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , посилаючись на те, що він виїхав до м. Донецьк та останні чотири роки не проживає за місцем реєстрації. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.07.2020р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні 01.10.2020р. судом було залучено третіх осіб: [PERSON] , [PERSON] , оскільки вони також зареєстровані за вказаною адресою та Святошинську районну в м. Києві державну адміністрацію. Позивач та треті особи у судовому засіданні позов підтримали. Відповідач, повторно, будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, у тому числі, шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-порталі суду, не прибув, причини неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд вважає можливим слухати справу у їх відсутність відповідно до ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, третіх осіб, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, спірне жиле приміщення представляє собою трикімнатну квартиру загальною площею 39,38 кв. м., яка розташована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ордеру від 11.11.1987р. квартира була надана [PERSON] на сім`ю з 4-х осіб: на нього, дружину - [PERSON] , дочок: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). [PERSON] та [PERSON] зняті з реєстрації за вказаною адресою у зв`язку зі смертю (а.с. 9, 11) і на момент спору в квартирі зареєстровані сторони та треті особи (а.с. 6-8). Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання, відповідач [PERSON] , [INFO] , у вказаній квартирі зареєстрований з 04.10.2012р. (а.с. 49). З наданих мешканцями квартири та сусідами пояснень вбачається, що [PERSON] останні чотири роки за місцем реєстрації не проживає, особистих речей не має, комунальні платежі не сплачує, кореспонденцію не отримує (а.с. 12-16). Факт непроживання відповідача в спірній квартирі також підтверджується показами свідка [PERSON] , який є сусідом сторін по справі, добре знає їх сім`ю, проте відповідача в квартирі років 5 не бачив. Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач більш як шість місяців без поважних на те причин в спірній квартирі не проживає, квартплату та комунальні послуги не сплачує, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив, а тому він втратив право користування даною квартирою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

В липні 2020р. позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , посилаючись на те, що вони в спірній квартирі ніколи не проживали, квартплату та комунпослуги не сплачували, квартирою не цікавились. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 3.08.2020р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали. Позивачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, просять слухати справу у їх відсутність, позов підтримують. Відповідачі в судове засідання не з`явились повторно, про день розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подали, а тому суд вважає можливим слухати справу у їх відсутність відповідно до ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивачів, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, спірне жиле приміщення представляє собою двокімнатну квартиру загальною площею 40,7 кв. м., яка розташована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ордеру від 12.12.1979р. квартира була надана [PERSON] на сім`ю з 4-х осіб: на неї, синів [PERSON] , [PERSON] та доньку [PERSON] (а.с. 18). 25.11.1982р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (а.с. 20). [PERSON] в 2003р. був знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю (а.с. 22-23). В 1996р. в спірній квартирі була зареєстрована позивачка [PERSON] , в 2009р. - позивачка [PERSON] (а.с. 14, 17) Відповідачі [PERSON] , [PERSON] були зареєстровані в спірній квартирі 24.10.1996р., проте в квартиру не вселилися та не проживали в ній (ас 26-27). Факт непроживання відповідачів в спірній квартирі підтверджується актом обстеження (а.с. 19) та показами свідка [PERSON] , яка є сусідкою сторін по справі, добре знає їх сім`ю і їй відомо, що відповідачі в спірній квартирі ніколи не проживали, а проживали в сусідньому будинку. Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідачі більш як шість місяців без поважних на то причин в спірній квартирі не проживають , квартплату та комунальні послуги не сплачують, не цікавляться нею, перешкод в користуванні їм ніхто не чинив, а тому втратили право користування нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

В липні 2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.06.2005 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у сторін є донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя. На теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 04.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач в судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у ньому та просив суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та не заперечував проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.06.2005, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (на 4 а.с.). Також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (на 5 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача він підлягає стягнення на користь держави в розмірі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

В липні 2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.08.2018 сторони зареєстрували шлюб. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя. На теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 06.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у ньому та просив суд його задовольнити. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Також просила суд залишити судові витрати за позивачем. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Вказала, що спір про поділ майна відсутній, прізвище змінювати не бажала. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.08.2018, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (на 4 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Беручи до уваги клопотання позивача, суд вважає за можливе судові витрати залишити за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

В липні 2021 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.09.2013 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними не склалось, через несумісність характерів та різні погляди на життя. Фактично шлюб припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Судові витрати просила залишити за нею. Ухвалою суду від 02.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач до судового засідання не прибула, однак подала до суду заяву про розгляд справи проводити за її відсутності. Прізвище змінювати не бажала. Відповідач до судового засідання також, не прибув, однак подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.09.2013 (на 4 а.с.). Також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (на 10, 11 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 908 грн в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

В липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 13 грудня 2007 року у мечеті району Каніфінг Республіки Гамбія він уклав з відповідачем шлюб, зареєстрований 9 січня 2008 року у суді м. Банджул Республіки Гамбія. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , [INFO] - дочка [PERSON] . Однак позивач не бажає жити однією сім`єю з [PERSON] , збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні представник позивач [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 13 грудня 2007 року у мечеті району Каніфінг Республіки Гамбія [PERSON] уклав з [PERSON] шлюб, зареєстрований 9 січня 2008 року у суді м. Банджул Республіки Гамбія. Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються копією журналу реєстрації шлюбів (а.с.12). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , [INFO] - дочка [PERSON] . Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 25 вересня 2008 року та серії [NUMBER] від 25 лютого 2015 року (а.с.15, 16). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Встановлено, що ні [PERSON] , ні [PERSON] не бажають жити однією сім`єю, збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох з подружжя. Примушування сторін до шлюбу не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , належить розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

В липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 2 вересня 1995 року він уклав шлюб з відповідачем. [INFO] у них народився син [PERSON] . Позивач не бажає жити однією сім`єю з [PERSON] , збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. [PERSON] визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 2 вересня 1995 року [PERSON] уклав з [PERSON] шлюб, зареєстрований у ВРАГС Жовтневого району м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був зроблений запис за №1021. Після укладення шлюбу відповідачу було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Це підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 2 вересня 1995 року (а.с.5). [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 4 вересня 2006 року (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Встановлено, що ні [PERSON] , ні [PERSON] не бажають жити однією сім`єю. Вони не мають жодного наміру вживати заходи, спрямовані на примирення. Ці обставини красно-мовно свідчать про те, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

В липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 9 січня 2009 року він уклав шлюб з [PERSON] . Однак позивач не бажає жити з нею однією сім`єю, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON] [PERSON] не з`явилась у судове засідання. Він у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с.20). [PERSON] також не з`явилась у судове засідання. Вона у встановленому порядку повідомлена про час та місце розгляду цивільної справи. Це підтверджується оголошенням про виклик відповідача у судове засідання, розміщеним на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.23). На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України проведений заочний розгляд цивільної справи у відсутності сторін. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 9 січня 2009 року [PERSON] уклав з [PERSON] шлюб, зареєстрований у Лівобережному відділу реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, про був складений актовий запис №7. Це підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20 березня 2013 року (а.с.7). Спірні правовідносини регулюються главою 3 «Загальні положення» та главою 11 «Припинення шлюбу» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки» СК України. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з [PERSON] . Він не має наміру вживати заходи, спрямовані на примирення. Ці обставини свідчать про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Примушування [PERSON] до шлюбу з відповідачем не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Outcome: approved