Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (далі по тексту - відповідач, МАУ), третя особа: [PERSON] про стягнення компенсації за скасування авіарейсу та стягнення вартості квитків, які не підлягають поверненню. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач 25.10.2017 року придбала у відповідача МАУ два квитки для неї та її сина [PERSON] з Києва до Бангкоку (Таїланд) із датою відправлення 17 грудня 2017 року час відправлення 19 год. 25 хв. та отримала електронні квитки № 566-2405259833 та № 566-2405259834, а також квитки назад з Бангкоку до Києва на 25 грудня 2017 року. Разом із тим, 16 грудня 2017 року позивач отримала повідомлення від МАУ про затримку рейсу, а в подальшому про скасування рейсу. Оплачену вартість квитків позивачу було повернуто. Позивач зазначала, що жодної компенсації за скасування рейсу вона не отримала, не дивлячись на направлення претензії. Посилаючись на викладене, а також вимоги ст.ст. 908, 910 ЦК України та ст.ст. 100, 104 Повітряного кодексу України позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 1200,00 Євро (по 600,00 Євро за кожного пасажира) в якості компенсації за відмову у перевезенні. Окрім того, позивач також зазначала, що неї були понесені витрати на придбання квитків з Бангкоку до Пхукету та в зворотному напрямку на загальну суму 200,48 доларів США, які також вважала за необхідне стягнути з відповідача як майнову шкоду, завдану відповідачем. Ухвалою суду від 10.04.2018 року було відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін на 03.08.2018 року. 03.07.2018 року від позивача надійшло клопотання про підтримання позовних вимог розгляд справи за її відсутності. 04.07.2018 року від третьої особи клопотання про розгляд справи за його відсутності. 17.07.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому він позов визнав частково в сумі 600,00 Євро та в решті позовних вимог просив суд відмовити. При цьому зазначав, що рейс, на який були придбані квитки на ім'я позивача та третьої особи було дійсно скасовано. Вартість квитків відшкодована. Позивач звернулась до відповідача із претензією про сплату компенсації, розгляд якої станом на час звернення до суду із позовом не сплинув. 19.03.2018 року позивача повідомлено про прийняття рішення про сплату їй компенсації в розмірі 600,00 Євро. Від [PERSON] заява про виплату компенсації не надходила. Щодо відшкодування майнової шкоди, то відповідач зазначав, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки квитки по маршруту Бангкок - Пхукет позивач придбавала в іншої авіакомпанії та не попереджала перевізника МАУ про їх наявність. Окрім того, згідно із Монреальською конвенцією 1999 року перевезення позивача та третьої особи не може розглядатись єдиними перевезенням. Окрім того, згідно із укладеним між сторонами договором - кінцевим місцем призначення є м. Бангкок та жодних умов щодо трансферного подальшого перевезення сторонами не встановлено. В судове засідання позивач не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання біла повідомлена належним чином, в заяві від 03.08.2018 року просила суд розглядати справу за її відсутності. В судовому засіданні представник позивача позов визнала частково в сумі 600,00 Євро, а в задоволенні решти вимог просила відмовити. Третя особа, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, не з'явилась, в заяві від 04.08.2018 року просила суд проводити судовий розгляд у її відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Статтею 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 910 Цивільного кодексу України, за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем та третьою особою було оформлено маршрутні листи пасажирів за напрямком Київ - Бангкок № 566-2405259833 на ім'я [PERSON] та № 566-2405259834 на ім'я [PERSON] із вильотом 17.12.2017 року рейсом PS271 та датою повернення 25.12.2017 року рейсом PS272 (а.с. 13,14). Доказів оплати квитків особисто позивачем матеріали справи не містять та позивачем надані не були. Також до позову додані квитки за маршрутом Бангкок - Пхукет на ім'я [PERSON] та [PERSON], перевізник - Air Asia (а.с. 15, 16, 17, 18). Позивачем було отримано від відповідача повідомлення спершу про затримку вильоту рейсу PS271, а в подальшому і його скасування (а.с. 20, 21, 22). 22.12.2017 року позивач звернулась із претензією до відповідача, в якій просила виплатити їй та її сину фінансову компенсацію за скасування авіарейсу PS271 (а.с. 24). Факт отримання вартості перевезення від МАУ визнається сторонами та позивачем не оспорюється. Згідно із ч. 5 ст. 104 Повітряного кодексу України якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів. Сторонами не оспорюється той факт, що перевезення позивача, в якому йому було відмовлено проти його волі складало понад 3500 кілометрів, а тому відповідач як перевізник має сплатити компенсацію в розмірі 600,00 Євро кожному пасажиру. Окрім того, відповідачем визнано позов в сумі 600,00 Євро, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову, з урахуванням такого того, що такі вимоги позивача є законними і обґрунтованими. Стосовно вимог про стягнення з відповідача 600,00 Євро в якості компенсації за скасування рейсу щодо [PERSON], то суд виходить з того, що така компенсація підлягає сплаті саме особисто пасажиру, а не будь-якій іншій особі, а [PERSON] не звертався до суду та перевізника із самостійними вимогами про сплату йому такої компенсації. Окрім того, із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є повнолітньою особою та окремим пасажиром, тоді як позивачем не надано суду доказів на підтвердження повноважень для звернення до суду про стягнення компенсації в його інтересах. Враховуючи викладене, в задоволенні вимог позивача в частині стягнення компенсації в розмірі 600,00 Євро слід відмовити, що не позбавляє права самого [PERSON] звернутись до перевізника, а також до суду за стягненням такої компенсації особисто. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача майнової шкоди на придбання квитків з Бангкоку до Пхукету та в зворотному напрямку на загальну суму 200,48 доларів США, суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень перевезення, яке повинно бути здійснене декількома послідовними перевізниками, для цілей цієї Конвенції вважається єдиним перевезенням, якщо воно розглядалося сторонами як одна операція незалежно від того, чи були оформлені документи у вигляді одного договору чи декількох договорів, і воно не втрачає свого міжнародного характеру виключно в силу того, що один чи декілька договорів повинні бути виконані повністю на території однієї й тієї самої держави. Згідно із ст. 36 Конвенції у випадку перевезень, що підпадають під визначення пункту 3 статті 1 та здійснюються кількома послідовними перевізниками, на кожного перевізника, який приймає пасажирів, багаж або вантаж, поширюється дія норм, установлених цією Конвенцією, і він розглядається як одна зі сторін у договорі перевезення, оскільки цей договір стосується частини перевезення, яка здійснюється під його наглядом. У випадку такого перевезення пасажир чи будь-яка особа, яка має право вимагати компенсації від його імені, може подати позов лише проти перевізника, який здійснював те перевезення, під час якого мала місце подія чи затримка, крім випадку, коли за спеціальною домовленістю перший перевізник узяв відповідальність за все перевезення. Доказів того, що сторонами (в даному випадку [PERSON] та ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ») перевезення позивача по маршруту Київ - Бангкок, а в подальшому Бангкок - Пхукет розглядалось як єдина операція, матеріали справи не містять, оскільки підтвердження про обізнаність відповідача про наявність іншого перевезення, яке було придбане у авіакомпанії Air Asia - відсутнє. Окрім того, умовами п. 11 договору повітряного перевезення компанії МАУ передбачено, що остання не несе відповідальності за забезпечення стикувальних рейсів, які були оформлені окремими квитками, що було узгоджено сторонами. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача майнової шкоди в розмірі 200,48 доларів США задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial