Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 04 червня 2014 року під час розгляду цивільної справи за її позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення аліментів вона дізналася про те, що відповідачем [PERSON] був укладений договір позики з [PERSON] на суму 30 000 грн. за розпискою від 24.12.2012 року, згідно якої [PERSON] 24.12.2012 року на один рік отримав від [PERSON] 30 000 грн. під 5% в місяць. Термін виконання зобовязань по поверненню коштів 23.12.2013 року було продовжено до 24.12.2014 року. Даний правочин у відповідності ч.1 ст.234 є фіктивним, укладений сторонами без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином. Розписка від 24.12.2012 року, котра підтверджує передачу коштів [PERSON], носить формальний характер та спрямована лише для того, щоб при розподілі сумісної власності збільшити свою частку, взявши на себе зобовязання, яких не існує - сплату боргу в розмірі 30 000 грн., чим залишити у своїй власності спільний автомобіль. Твердження [PERSON] в нотаріально посвідченій заяві про передачу нею коштів 24.12.2012 року [PERSON] саме на купівлю автомобіля «Пежо Партнер» держномер ВК 6452 ВЕ є неправдивими, та спрямовані на введення суду в оману, оскільки автомобіль «Пежо Партнер» держномер ВК 6452 ВЕ був придбаний набагато раніше, ніж 24.12.2012 року, тому підстав отримувати в борг 30 000 грн. під 5% в місяць на купівлю автомобіля 24.12.2012 року у [PERSON] не було. За таких умов просить суд постановити рішення, яким визнати недійсною розписку, укладену між [PERSON] та [PERSON] від 24 грудня 2012 року на суму позики 30 000 гривень під 5% в місяць; судові витрати стягнути з відповідачів. Позивачка не зявилася в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без її участі. Представник позивачки позов підтримав та пояснив суду про обставини, що описані вище. Додав, що відділом Державтоінспекції надано інформацію, з якої вбачається, що за [PERSON] зареєстровано автомобіль «Пежо Партнер» держаний номер ВК 6452ВЕ, державна реєстрація якого проведена 07.11.2012 року, з приводу чого видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САО431942. Виходячи з того, що автомобіль «Пежо Партнер», який зареєстрований за [PERSON] було придбано в листопаді 2012 року, за місяць до укладення фіктивного правочину від 24.12.2012 року, то це спростовує твердження [PERSON] про те, що 24 грудня 2012 року вона позичала кошти саме на купівлю автомобіля «Пежо Партнер», оскільки на той час даний транспортний засіб вже перебував у власності [PERSON] Як вбачається з документів, наданими відділом Державтоінспекції, автомобіль «Пежо Партнер» був ввезений з-за кордону, та зареєстрований 07.11.2012 року, підтвердженням чого слугує видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САО 431942, в котрому тип транспортного засобу зазначений як «ВАНТАЖНИЙ». Транспортний засіб «Пежо Партнер» держномер ВК6452 ВЕ 25 грудня 2015 року був переобладнаний з «ВАНТАЖНОГО» в «ПАСАЖИР», та видане нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САО 569901, доказом чого слугує вищезазначене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та акт приймання-передачі транспортного засобу від 25.12.2012 року №105187, наданий суду відділом Державтоінспекції УМВС України в Рівненській області. Виходячи з вищевикладеного, 25 грудня 2012 року, в день перереєстрації транспортного засобу з «Вантажного» в «Пасажир» став підставою для відповідачів визначити дату укладення фіктивного правочину саме 24 грудня 2012 року, за день до реєстрації (а фактично перереєстрації) автомобіля. Укладаючи фіктивний правочин без наміру створення юридичних наслідків відповідачі в даній справі припустилися банальної помилки, визначивши моментом придбання автотранспортного засобу «Пежо Партнер» 25 грудня 2012 року, випустивши з памяті ту обставину, що даний транспортний був придбаний за місяць до укладення фіктивного правочину. Згідно висновку Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, фарбувальна речовина штрихів рукописного тексту та підписів в борговій розписці від імені [PERSON] від 24.12.2012 року має спільну родову належність із фарбувальною речовиною штрихів рукописного тексту та підписів в борговій розписці від імені [PERSON] від 23.12.2013 року за ознаками, вказаними в дослідницькій частині висновку, що дає підстави вважати, що дві боргові розписки, датовані різними датами, проміжок між якими становить один рік, укладені на одному аркуші в один день, що вкотре підтверджує фіктивність даного правочину. За таких умов просить суд відмовити в задоволенні позову. Відповідачі не зявилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про час судового розгляду справи. Від сторін не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без їх участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін, які не зявилися. Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, згідно розписки [PERSON] 24.12.2012 року на один рік отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 30 000 грн. під відсоткову ставку 5% в місяць. Термін виконання зобовязань з повернення коштів 23.12.2013 року був продовжений до 24.12.2014 року. Дані кошти, згідно до матеріалів позовної заяви про поділ майна подружжя, відповідач отримав для придбання автомобіля «Пежо Партнер», держаний номер ВК 6452ВЕ. Суд вважає, що вказаний правочин у відповідності ч.1 ст.234 є фіктивним, укладений сторонами без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином. На ухвалу суду відділом Державтоінспекції була надана інформація, з якої вбачається, що за [PERSON] зареєстровано автомобіль «Пежо Партнер» держаний номер ВК 6452ВЕ, державна реєстрація якого проведена 07.11.2012 року, з приводу чого видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САО431942. Виходячи з того, що автомобіль «Пежо Партнер», який зареєстрований за [PERSON] був придбаний в листопаді 2012 року, за місяць до укладення фіктивного правочину від 24.12.2012 року, то це спростовує твердження [PERSON] про те, що 24 грудня 2012 року вона позичала кошти [PERSON] саме на купівлю автомобіля «Пежо Партнер», оскільки на той час даний транспортний засіб вже перебував у власності [PERSON] Як вбачається з матеріалів відділу Державтоінспекції, автомобіль «Пежо Партнер» був ввезений з-за кордону, та зареєстрований 07.11.2012 року, підтвердженням чого слугує видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САО 431942, в якому тип транспортного засобу зазначений - «вантажний». Транспортний засіб «Пежо Партнер» держномер ВК6452ВЕ 25 грудня 2015 року був переобладнаний з «вантажного» в «пасажир», та видане нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САО 569901, доказом чого слугує вищезазначене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та акт приймання-передачі транспортного засобу від 25.12.2012 року №105187. Отже, станом на 24 грудня 2012 року відповідач вже мав у власності вищевказаний транспортний засіб, і отримувати 24.12.2013 року у [PERSON] в борг кошти в сумі 30\~000 грн. для придбання цього автомобіля не було ніякої потреби. Крім того, відсоткова ставка за даним договором визначена 5% в місяць, і становить 60% в рік. Станом на 2012 рік можна було оформити кредит з метою придбання автомобіля через банківські установи під відсоткову ставку не вище 25% річних в гривнях. Тому укладення договору про отримання грошових коштів під 60% річних ще раз доводить про його фіктивність. Згідно висновку Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, фарбувальна речовина штрихів рукописного тексту та підписів в борговій розписці від імені [PERSON] від 24.12.2012 року має спільну родову належність із фарбувальною речовиною штрихів рукописного тексту та підписів в борговій розписці від імені [PERSON] від 23.12.2013 року за ознаками, вказаними в дослідницькій частині висновку, що дає підстави вважати, що дві боргові розписки, датовані різними датами, проміжок між якими становить один рік, укладені на одному аркуші в один день, що вкотре підтверджує фіктивність даного правочину. У відповідності ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Статтею 203 ЦК України визначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним та на підставі ч.1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсний з моменту його вчинення; а згідно до ч.1 ст.216 ЦК України не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. В судове засідання не зявилися відповідачі, які могли б надати пояснення з приводу умов укладання даного правочину. Однак їх неявка свідчить про втрату інтересу до справи. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved