Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Вказуючи на те, що 12 січня 2016 році позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 38 000 грн. із строком повернення до 15 січня 2016 року. На підтвердження отриманих грошових коштів відповідачем видано власноручно написану розписку. Але, станом на день звернення з даним позовом до суду грошові кошти не повернуто. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 38 000 грн., із стягненням трьох відсотків річних в сумі 599 грн. 60 коп., пені в розмірі подвійної облікової ставки в сумі 309 грн. 03 коп. та понесені при подачі позову до суду судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 826 грн. 80 коп. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явилися, але на адресу суду від представника позивача надійшла письмова заява про підтримання позовних позивача вимог та про проведення розгляду справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час слухання справи був повідомлений шляхом направлення поштового повідомлення за зареєстрованим місцем проживання в порядку, визначеному ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не подав. За вказаних обставин розгляд справи був проведений без участі сторін на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другої сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Як вбачається з боргової розписки, яку особисто написав сам відповідач, де вказав, що він взяв в борг грошові кошти в сумі 38 000 грн. у позивача з останнім терміном повернення до 15. 01. 2016 року. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином у встановлений строк (термін). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Але вище вказане зобовязання відповідачем добровільно виконано не було, а тому воно підлягає примусовому виконанню. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від про строченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 22. 07. 2016 року сума боргу за договором позики складає в загальному 41 697 грн. 97 коп., з яких сума основного боргу складає 38 000 грн.; розмір 3% річних за період становить 599 грн. 67 коп. Пеня в розмірі подвійної облікової ставки 309 грн. 03 коп. Даний розрахунок позивача суд приймає до уваги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором позики в загальній сумі 41 697 грн. 97 коп. Крім того, суд вважає за необхідне стягти з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України сплачений ним судовий збір в загальній сумі 826 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved