Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

В листопаді 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про право власності, вказавши, що 15 березня 2011 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру по вул. Погребняка, 39, 95 в місті [PERSON]. В 2011 році позивач звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у звязку із відсутністю права власності на квартиру і неможливістю отримати дублікат. В позові вказувалося, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після померлого [PERSON] Дочка померлого [PERSON] та мати померлого [PERSON] не проживали з померлим. [PERSON] зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у звязку із пропуском строку. Мати померлого [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на користь своєї онуки [PERSON], але і та своєчасно спадщину не прийняла. Вважаючи, що єдиним спадкоємцем, який своєчасно подав заяву на прийняття спадщини, є він, [PERSON] просив визнати право власності на всю квартиру за ним. Рішенням суду від 6 березня 2013 року позов [PERSON] був задоволений та за ним було визнано право власності на всю квартиру. 11 листопада 2014 року до суду із заявою про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами звернулися [PERSON] в своїх та [PERSON] в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] В обґрунтування своєї вимоги вказали, що рішенням Центрально-Міського районного суду від 6 березня 2013 року був задоволений позов [PERSON] і за ним було визнано право власності на [ADDRESS]. 25 грудня 2013 року право на спадщину за законом на 2/3 частини вказаної квартири отримала неповнолітня на час відкриття спадщини заявниця [PERSON] Після отримання права на спадщину заявник [PERSON] прийшов до квартири та побачив, що двері в квартирі змінені. Пізніше він дізнався про рішення суду, яким були повністю проігноровані права неповнолітньої [PERSON] При розгляді заяви про перегляд судового рішення було встановлено, що позовна заява про визнання права власності на майно надійшла до суду від [PERSON] 12 листопада 2012 року, і рішення по справі було винесено 6 березня 2013 року. В позовній заяві [PERSON] не вказана ані відповідачкою, ані третьою особою. Про неї в позовній заяві взагалі нічого не сказано. Нічого в позовній заяві не вказано про стан здоровя її матері, яка на час розгляду справи в суді померла та тривалий час була інвалідом І-ї групи, а вказано лише, що вона пропустила строк звернення із заявою в нотаріальну контору. Ані неповнолітня на той час [PERSON], ані її законний представник [PERSON] ніколи до суду не викликалися, їхня думка по справі не вияснялася, копії процесуальних документів їм не направлялися. У звязку із цими обставинами, визнаними судом суттєвими, рішення суду від 6 березня 2013 року було скасовано за нововиявленими обставинами. В судовому засіданні представник позивача вважав, що позов [PERSON] підлягає повному задоволенню, оскільки він єдиний, хто подав заяву про прийняття спадщини без пропуску строку. Треті особи [PERSON] і [PERSON] проти повного задоволення позовних вимог заперечують, вважають, що позивач має право лише на 1/3 частину спадкового майна, а право на 2/3 частини спадщини мають онуки померлого. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на час смерті [PERSON], який помер 15 березня 2011 року (а.с. 114), залишилися живими три спадкоємця першої черги його мати [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON] (вказані обставини не заперечуються сторонами). [PERSON] подала заяву в нотаріальну контору про відмову від спадщини на користь [PERSON] і таким чином її доля у спадщині склала 2/3 частини спадкового майна. 29 квітня 2012 року [PERSON] померла (а.с. 115). 25 грудня 2013 року неповнолітні [PERSON]. і [PERSON] отримали в нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на 1/3 частину спадкового майна кожна (а.с. 123), в той час як існувало рішення суду від 6 березня 2013 року, яким були повністю проігноровані їхні інтереси, оскільки в позові та доданих до позову матеріалах взагалі не було свідчень ані про їх мати, ані про них самих. Між тім мати неповнолітніх [PERSON] і [PERSON] вже на час відкриття спадщини була інвалідом першої групи, тобто потребувала стороннього догляду та сторонньої допомоги, не могла сама обслуговувати себе, що в разі пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини в будь-якому випадку було б визнано поважною причиною пропуску і строк був би поновлений. Твердження представника позивача про те, що в інтересах неповнолітніх діяв їхній батько, якій мав можливість своєчасно подати заяву про прийняття спадщини, але не зробив цього, позбавлено сенсу, оскільки, виходячи із загальних засад цивільного законодавства добросовісність, розумність та справедливість, права та інтереси неповнолітніх не можуть бути порушені, а порушені підлягають поновленню, незважаючи на дії або бездіяльність їхніх батьків. Таким чином, оскільки інші спадкоємці мають право на 2/3 частини спадкового майна, позивач, який своєчасно подав заяву про прийняття спадщини має право на 1/3 частину спадкового майна, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial