Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказував, що 10 травня 2011 року був укладений договір без номеру, за яким відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який було поступово збільшено до 25000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 25 лютого 2021 року виникла заборгованість за договором в загальному розмірі 29959,42 грн., яку позивач вимагає від відповідача повернути в повному обсязі. Ухвалою суду від 30 березня 2021 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачем [PERSON] був поданий відзив, в якому вона вимоги позивача не визнала, вважаючи їх необґрунтованими, та просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові № 342/180/17 від 03 липня 2019 року. Відповідач також наголосила на безпідставності тверджень позивача про висловлення нею згоди на те, що Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи Банку складають разом з її заявою кредитний договір. Адже позивачем не надані належні і допустимі докази на підтвердження того, що вона була ознайомлена та погодилась саме з тими витягами з Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів Банку, які подані разом з позовом, а тим більше, що такі витяги містили в собі умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати інших платежів. Роздруковані з сайту Банку документи повністю залежать від волевиявлення позивача, який міг внести до них зміни. Копію відзиву відповідача [PERSON] позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» отримав 17 травня 2021 року. Але у визначений судом в ухвалі про відкриття провадження в справі для позивача строк, останні відповідь на відзив не подав. Лише 31 травня 2021 року на адресу суду від представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Меркулової В.В. надійшла відповідь на відзив від 20 травня 2021 року (дата передання до кур`єрської служби для відправлення 28 травня 2021 року). З огляду на відсутність в тексті відповіді на відзив та доданих до нього документах викладу обставин існування поважних причин, які завадили вчасно подати суду таку процесуальну заяву про суті справи, ухвалою, постановленою в судовому засіданні 09 серпня 2021 року без виходу до нарадчої кімнати, відповідь на відзив було повернуто представнику позивача [PERSON] та продовжено розгляд справи за наявними матеріалами. В судове засідання з розгляду справи по суті позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з`явився, хоча про день, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Але разом з позовною заявою уповноважений представник позивача Дашко В.М. подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому одночасно вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Під час судового розгляду 09 серпня 2021 року суд визнавав потрібним, щоб представник позивача [PERSON] , який подав заяву про підтримання позовних вимог та проведення їх розгляду за його відсутності, дав особисті пояснення з метою з`ясування обставин укладення кредитного договору з [PERSON] та принципів формування розрахунків заборгованості по кредиту. Але представник позивача [PERSON] , який завчасно та у належний спосіб був повідомлений про необхідність особистої явки в судове засідання, для дачі особистий пояснень щодо обставин, викладених у позові, та документів, поданих на обґрунтування таких обставин, в судове засідання не з`явився. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з позовом не погодилась та вимоги позивача не визнала. Вона пояснила, що у 2011 році вона оформляла у Банку зарплатну карту, але їй ще видали кредитну карту, хоча вона про це не просила. Все ж таки кредитною картою вона вирішила користуватися, але ніяких кредитних договорів, про які вказав позивач, у відділені Банку вона не підписувала. Користуючись кредитними коштами, вона намагалась їх вчасно повертати. З початком карантину у неї почались проблеми з роботою, тому вона не змогла повернути кредит в повному обсязі. Але поки вона вчасно сплачувала на користь Банку грошові кошти, не переймалась тим, як розподіляються грошові кошти. Вона, [PERSON] , впевнена, що тіло кредиту погасила повністю. Суд, вислухавши пояснення відповідача [PERSON] , дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. З матеріалів справи вбачається, що 10 травня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», і відповідачем [PERSON] (яка на той час мала прізвище [PERSON] ) був укладений договір про надання банківських послуг, який складається з таких документів: Анкета-заява, Пам`ятка клієнта, Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи. У заяві зазначено, що відповідач ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, а також надала згоду про те, що ці заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг. До кредитного договору позивач додав лише витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які відповідачем [PERSON] не підписані. Так, пунктами 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Пунктом 1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що уразі незгоди зі зміною Правил та/або Тарифів банку, позичальник зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. У відповідності до пункту 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Пунктом 2.1.1.2.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії) за зверненням клієнта до банку згідно чинних тарифів. Пунктом 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що терміни та порядок погашення кредиту (кредитний ліміт) за кредитними картками з встановленим мінімальним обов`язковим платежем, а також овердрафту, який виник за такими картками, наведено в Пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування, яка є невід`ємною частиною договору, а також встановлюються даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за кредитом. У разі наявності простроченого кредиту (овердрафту) строком повернення кредиту (овердрафту) у повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості. Строк повернення овердрафту у повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту; строк погашення процентів за овердрафтом - щомісячно за попередній місяць до 25-го числа. Однак матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг ознайомилася відповідач [PERSON] і з ними погодилася, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов і Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу [PERSON] . Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність письмових документів про досягнення сторонами домовленості про сплату відсотків за користування кредитом, наданий Банком витяг з Умов та Правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що оскільки витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, який поданий позивачем в даній справі, не містить підпису відповідача [PERSON] , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору укладеного між сторонами 10 травня 2011 року. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі визначення типу кредитної лінії, у формі сплати відсотків за користування кредитом та відповідальності за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно із ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи За правилами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Окрім витягу з Умов та Правил надання банківських послуг позивачем на обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором надано Анкету-заяву від 10 травня 2011 року. Але цей документи суд визнає неналежним і недопустимим доказом виникнення та існування між сторонами кредитних правовідносин, оскільки в поданій суду Анкеті-заяві клієнт Банку із прізвищем [PERSON] (наразі це відповідач [PERSON] ) виявила намір оформити зарплатну карту, на що вказує позначка у виді «V», проставлена у відповідному полі. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для стягненні з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості по кредиту у зв`язку з відсутністю доказів того, що позивачем був укладений з нею кредитний договір, за яким надавався кредитний ліміт, а також те, що відповідач була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг у сфері кредитування. Враховуючи вказані вище обставини, які були встановлені на підставі наявних матеріалів в справі, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed