overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

В липні 2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 01.11.2013 року, від спільного життя мають дитину - [PERSON], [INFO]. Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим та суперечить їх інтересам, та інтересам їхньої дитини, позивач просила розірвати шлюб. Позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримала заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що позивач і відповідач вступили до шлюбу 01.11.2013 року (актовий запис № 556). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

В липні 2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 16.11.2013 року, від спільного життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам їх дитини, просила розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача надійшла заява про те, що вона підтримує заявлені вимоги з підстав, вказаних в позові, просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки невідомі. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 16.11.2013 року (актовий запис № 588). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам, інтересам їхньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

В липні 2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 29.11.1996 року, від спільного життя мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим та суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, позивач просила розірвати шлюб. Позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримала заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що позивач і відповідач вступили до шлюбу 29.11.1996 року (актовий запис № 1133). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам, інтересам їх дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

В липні 2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 29.12.2006 року, від спільного життя мають двоїх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим та суперечить їх інтересам, позивач просила розірвати шлюб. Позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримала заявлені вимоги, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував, заперечував проти підстав його розірвання, викладених у позові. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що позивач і відповідач вступили до шлюбу 29.12.2006 року (актовий запис № 678). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

В липні 2018 року позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 500 грн до 2000 грн. з індексацією відповідно до закону. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що дитина росте та розмір аліментів, який сплачує відповідач є недостатнім, а тому просила збільшити розмір аліментів до 2000 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та участі позивача, позов підтримала. Відповідач в судове засідання на повторний виклик до суду не з'явився, про день, час, місце розгляду справи сповіщений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на відповідача покладений обов'язок сплачувати на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. За ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів та спосіб їх стягнення, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для задоволення позовних вимог та зміну розміру визначених раніше судом аліментів. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

В липні 2018 року позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], з 600 грн до 2000 грн. з індексацією відповідно до закону. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що дитина росте та розмір аліментів, який сплачує відповідач є недостатнім, а тому просила збільшити розмір аліментів до 2000 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та участі позивача, позов підтримала. Відповідач в судове засідання на повторний виклик до суду не з'явився, про день, час, місце розгляду справи сповіщений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на відповідача покладений обов'язок сплачувати на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. За ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів та спосіб їх стягнення, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для задоволення позовних вимог та зміну розміру визначених раніше судом аліментів. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~В липні 2018 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням по вул. Вроцлавського, буд. 45 у м. Бердянськ Запорізької області. \~ \~ \~ \~В позові посилається на те, що є власником будинку № 45 по вул. Вроцлавського у м. Бердянськ Запорізької області на підставі свідоцтва про право власності (1/2 частина) та свідоцтва про право на спадщину за законом (1/2 частина). Вказує, що окрім неї у будинку зареєстрований її син [PERSON] відповідач по справі, який останній раз приїздив в гості в серпні 2013 року. \~ \~ \~ \~Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити (а.с. 39) \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, \~в матеріалах справи міститься заява про визнання позову та розгляд справи без його участі (а.с. 40). \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до копій свідоцтва про право власності від 01.09.1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-3178, свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.09.1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-3180, позивачу належить житловий будинок № 45 по вул. Вроцлавського в м. Бердянськ Запорізької області (а.с. 4, 5). \~ \~ \~ \~Згідно копії домової книги, в будинку з 28.06.1986 року зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с. 14-15). \~ \~ \~ \~Також в матеріалах справи міститься акт про фактичне не проживання відповідача у будинку № 45 по вул. Вроцлавського в м. Бердянськ (а.с. 19). \~ \~ \~ \~Згідно ст.ст.\~317,\~319,\~321 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.\~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно\~ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сімї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Оскільки житлові права членів сімї власника житла є похідними від прав власника цієї квартири, то припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів сімї на користування цією квартирою. Таким чином, лише члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

В липні 2018 року позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача, в якому просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS]. В позові посилаються на те, що є власниками квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстрований відповідач, який фактично в ній не проживає з 2015 року. Вказують, що реєстрація відповідача у належній їм квартирі суттєво впливає на сімейний бюджет в частині оплати за комунальні послуги. Місце фактичного проживання відповідача їм невідоме, у зв'язку із чим і звертаються до суду. В судове засідання позивачі не з'явилися, в матеріалах справи є заяви про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог (а.с. 23, 24, 27). Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю (а.с. 21). Вивчивши матеріали справи, суд вбачає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва на право власності на житло № 12 від 01.08.1994 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом № 2-335 від 26.02.2010 року [PERSON] прийняла спадщину у вигляді ? частини двокімнатної квартири [ADDRESS], яка відкрилася після смерті [PERSON], померлого [INFO] (а.с. 8). Згідно довідки № 3435 від 20.07.2018 року, виданої відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради, [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеного ОСББ «Мрія», [PERSON] не проживає за вказаною вище адресою з 15.05.2015 року (а.с. 10). Згідно ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачам у здійсненні ними права користування та розпорядження належним їм на праві власності майном, тому зазначені перешкоди необхідно усунути шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

В липні 2018 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вона вказала, що перебуває із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, коштів на утримання дитини не надає, тому [PERSON] просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, з якої вбачається, що зменшені позовні вимоги він визнає, просить справу розглядати за його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З врахуванням вищенаведених вимог закону, заяви відповідача про визнання змінених позовних вимог, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дочки в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 704,80 гривень судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~В липні 2018 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~В позовній заяві вона вказала, що перебувала із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків, коштів на утримання дитини не дає, тому [PERSON] просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 970 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд не має сумнівів в добровільності визнання позовних вимог відповідачем. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З врахуванням вищенаведених вимог закону, заяви відповідача про визнання позовних вимог, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дочки в розмірі 970 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 704,80 гривень судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved