Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Запорізького Міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. В позові зазначено, що позивач - [PERSON] з 02.08.2008 року зареєстрований та постійно мешкає за адресою: [ADDRESS]. Разом із Позивачем у вказаній квартирі були зареєстровані та постійно мешкали - власниця квартири, теща позивача - [PERSON], [INFO] та дружина позивача - [PERSON], [INFO] Квартира [ADDRESS] належала матері дружини позивача [PERSON], на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2008 року (справа № 2-825/08). [INFO] року теща Позивача [PERSON], власниця квартири, померла. Заповіту, на випадок своєї смерті, не залишила. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] Спадкоємиця за законом першої черги, після померлої матері [PERSON], її дочка [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини або із заявою про відмову від прийняття спадщини не зверталася, вважається такою, що прийняла спадщину, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України). [INFO] року дружина Позивача, дочка власниці квартири, [PERSON] померла. Як вказано у заяві, у Позивача із померлою дружиною [PERSON] дітей не було. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після померлої дружини [PERSON]. Позивач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини або із заявою про відмову від прийняття спадщини не зверталася. 22.02.2017 року Позивачу стало відомо, що квартира у якій він мешкає, і яка є єдиним для нього місцем проживання, належить [PERSON] на підставі договору дарування, серія та номер: 908, від 14.10.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В., що підтверджується Інформаційною Довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 80989404 від 22.02.2017 року. Посилаючись на те, що вказаний договір дарування квартири оформлений 14.10.2016 року, а власниця квартири - [PERSON] померла [INFO] року і тому укласти договір дарування з Відповідачем не могла, позивач просить суд визнати договір дарування від 14.10.2016 року серія та номер 908 посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. недійсним. Представник позивача за дорученням адвокат Васильєва О.В. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі наполягала на його задоволенні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав та пояснив, що його померла дружина очевидно не могла укласти договір дарування після своєї смерті. Також зазначив, що на фото у копії паспорту на ім'я [PERSON] долученої до спадкової справи № 8/2016, зображена не його померла дружина [PERSON], а інша особа яку він впізнає, проте не знає її прізвища, ім'я та по-батькові тому не може повідомити ці дані суду. Третя особа приватний нотаріус Тавтєлєв А.В. на ухвалу суду надав копію спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON], а також копію договору дарування спірної квартири. В судовому засіданні пояснив, що за оформленням спадщини після смерті [PERSON] звернулась особа, що надала паспорт громадянина України на ім'я [PERSON]. Вказаний документ не викликав у нотаріуса жодних сумнівів в його дійсності, на фотографії особи вклеєній до паспорту також знаходився відтиск печатки. Після оформлення за собою спадкового майна, особа, що надала паспорт громадянина України на ім'я [PERSON], 14.10.2016 року уклала договір дарування квартири [ADDRESS] Приватний нотаріус Тавтєлєв А.В. зазначив, що не знав про факт смерті [PERSON], що сталась [INFO] року та довідався про вказані обставини лише в судовому засіданні після отримання копії позовної заяви [PERSON] Відповідач до суду повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши сторони та їх представників, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Частиною 1 ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається і підтверджується матеріалами справи позивач - [PERSON] з 02.08.2008 року зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS]. Разом із Позивачем у вказаній квартирі були зареєстровані та постійно мешкали - власниця квартири, теща позивача - [PERSON], [INFO] та дружина позивача - [PERSON], [INFO] Відповідно до записів, які містяться у Домовій книзі для прописки громадян у будинку [ADDRESS] - [PERSON], [INFO], постійно мешкала за адресою: [ADDRESS], зареєстроване місце проживання за зазначеною адресою з 01.07.2001 року, [PERSON], [INFO] постійно мешкала за адресою: [ADDRESS], зареєстроване місце проживання за зазначеною адресою з 02.08.2008 року, [PERSON], [INFO] постійно мешкає за адресою: [ADDRESS], зареєстроване місце проживання за зазначеною адресою з 02.08.2008 року. Квартира [ADDRESS] належала матері дружини позивача - [PERSON], на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2008 року (справа № 2-825/08). Право власності [PERSON] на квартиру було зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно і підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (номер витягу: 17883555, дата: 26.02.2008 рік), виданий ОП ЗМБТІ. [INFO] року [PERSON], власниця квартири, померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER], видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 19.01.2015 року. Як вбачається із матеріалів спадкової справи, заповіту на випадок своєї смерті. [PERSON] не залишила. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, яку протягом шести місяців він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємиця за законом першої черги, після померлої матері [PERSON], її дочка [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини або із заявою про відмову від прийняття спадщини не зверталася, може вважатися такою, що прийняла спадщину, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України). [INFO] року дружина Позивача, дочка власниці квартири, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER], видане Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 19.10.2016 року. На підставі викладених норм позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після померлої дружини [PERSON] тобто є належним позивачем у вказаній справі. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 8/2016 заведеної після смерті [INFO] року спадкодавця [PERSON], 11 жовтня 2016 року невідома особа, з паспортом на ім'я [PERSON], звернулась до приватного нотаріуса Тавтєлєва А.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. В результаті чого приватний нотаріус вважаючи, що за оформленням спадкового майна після смерті [PERSON] звертається саме її донька - [PERSON], провів усі передбачені законом дії та видав на ім'я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.10.2016 року зареєстроване за реєстром № 891 відповідно до якого за [PERSON] було зареєстровано право власності на спірну квартиру. 14.10.2016 року невідомою особою, з паспортом на ім'я [PERSON] було укладено договір дарування зареєстрований в реєстрі за № 908, відповідно до якого [PERSON] подарувала квартиру № 1 у будинку № 18 у сел. Креміно в м. Запоріжжі, [PERSON]. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В., що підтверджується Інформаційною Довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 80989404 від 22.02.2017 року та копією самого договору наданого приватним нотаріусом в судове засідання. У відповідності до положень ст. ст, 717, 719 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч, І ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 2 ст. 203 ЦК України особа^ яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Зі смертю особи ЇЇ цивільна дієздатність припиняється. Так в судом встановлено та підтверджено доказами, що заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON] від імені [PERSON] до приватного нотаріуса подано невідомою особою. А договір дарування укладений 14.10.2016 року відносно спірної квартири, від імені [PERSON], фактично не міг бути укладений нею, у зв'язку зі смертю. що сталась [INFO] року За вимогами частин 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. За правилами ч. 1 ст. 317 ЦК України право розпорядження майном належить власникові. Відповідно до вимог ч. З ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину мас бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно до ч. З ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За змістом ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved