Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

В листопаді 2014 року позивач звернулась до суду із зазначеною позовною. Свої позовні вимоги позивач обгрунтувала тим, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Як зазначила позивач, вона зареєструвала відповідача в зазначеній квартирі за проханням останньої. Реєстрація відповідача в належній позивачу на праві власності квартирі та відсутність її за місцем реєстрації тривалий час (більш ніж один рік) - не дозволяє позивачці реалізувати її права власника щодо належної їй квартири. Оскільки відповідач не мешкає за зазначеною адресою понад один рік, позивач вважає, що [PERSON] втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить її особистий підпис в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, однак доказів на підтвердження поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надала. Таким чином суд, на підставі ст.169 ЦПК України, ухвалив розглянути справу в заочному порядку у відсутність відповідача з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів. Судом встановлено, що позивач є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], про що свідчить копія договору купівлі-продажу кватири від 06.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 3995, а також копією витягу з Державного реєстру правочинів № 4403056 від 06.08.2007 року, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15625502 від 17.08.2007 року. Із долученої до матеріалів справи копії домової книги будинку, який розташовано за адресою: [ADDRESS], судом вбачається, що відповідач зареєстрована в зазначеній квартирі з 22.08.2007 року, в якій не мешкає з часу реєстрації, про що свідчить долучений до матеріалів справи акт від 17.11.2014 року. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно п. 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, судом було достеменно встановлено, що відповідач понад один рік без поважних на те причин не мешкає в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить позивачу на праві приватної власності. При цьому той факт, що відповідач мешкає в [ADDRESS], підтверджується долученим до матеріалів справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з її особистим підписом. Враховуючі викладені обставини справи, захист права власності [PERSON] на зазначене житло здійснюється шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування належним позивачу житловим будинком, а й отже позовна вимога щодо захисту права власності позивача реалізується шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Тобто зазначена вимога є недоцільною та не підлягає окремому задоволенню. В свою чергу зняття з реєстрації особи, провадиться відповідно до рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а й отже в цій частині позовна заява не підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial