Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

В квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право на користування житловою площею у квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєструвавши його у зазначеній квартирі, та укласти з ним договір найму житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 1984 року, були задоволені позовні вимоги, його колишньої дружини, [PERSON], до нього та його матері [PERSON], про примусовий обмін житлової площі - квартири розташованої за адресою, [ADDRESS], на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивача та його матір примусово переселили до квартири за адресою: [ADDRESS], яка складається з трьох житлових кімнат, площею 39,7 кв.м., загальною площею 53,9кв.м. В зазначеній квартирі з 1984 року позивач проживав разом зі своєю матір'ю, але ні позивач, ні його матір не були зареєстровані в цій квартирі. Це було пов'язано з тим, що вони з матір'ю були не згодні з рішенням суду і в знак протесту вони не прописувались у квартирі. [INFO] мати позивача, [PERSON], померла. Після смерті матері, позивач продовжує мешкати в цій квартирі по теперішній час. 04 грудня 2013 року він отримав паспорт громадянина України, але у паспорті відсутній штамп про реєстрацію у зазначеній квартирі. У зв'язку з тим, що вищевказана квартира за останні 30 років була єдиним постійним місцем проживання позивача, він у лютому 2014 року звернувся до Красногвардійського районного відділу Державної Міграційної Служби України з проханням прописати його у вищезазначену квартиру, але йому було відмовлено. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі, посилалися на обставини викладені в позовній заяві. Також зазначили, що не заперечують проти ухвалення судом заочного рішення по справі. Представник Красногвардійського районного відділу у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Радзюк О.А. в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі згідно норм чинного законодавства та прийняти законне рішення. Представник Комунального підприємства «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради Бондаренко Т.Г. в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника Комунального підприємства «Жилсервіс-1». Зі згоди позивача та його представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 80 ЖК Української РСР, якщо між членами сім'ї не досягнуто згоди про обмін, то кожен з них вправі вимагати в судовому порядку примусового обміну займаного приміщення на приміщення в різних будинках (квартирах). Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЖК Української РСР, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та його мати, [PERSON], рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 1984 року по справі № 2-561/1984 року, яке набрало чинності 17.03.1984 року, були примусово переселені з квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], в квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (3-8). Позивач та його матір зареєстровані в даній квартирі не були. Факт відсутності реєстрації [PERSON] та [PERSON] підтверджується довідкою начальника ПУ-1 Комунального підприємства «Жилсервіс-1» від 20.03.2014 року (а.с.16). Листом від 26.02.2014 року за вих. № 1215/880, Красногвардійський районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повідомив позивача про неможливість здійснення реєстрації його місця проживання у вказаній квартирі, оскільки ця квартира належить балансо-утримувачу будинку - Комунальному підприємству «Жилсервіс-1», а у [PERSON] відсутні документи необхідні для здійснення реєстрації його місця проживання у вказаній квартирі (а.с.9-10). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 16 січня 2014 року Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1174 від 15.02.2011 року (а.с.14). Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом було встановлено, що [PERSON] проживає у квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], з 1984 року, що підтверджується: по квартирною карткою на спірну квартиру, де зазначено, що [PERSON] з сином, [PERSON], проживають без реєстрації у вказаній квартирі з 1984 року на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 1984 року по справі № 2-561/1984 року (а.с.19); актом від 24.03.2014 року, складеним сусідом позивача [PERSON] та засвідченим начальником ПУ-1 Комунального підприємства «Жилсервіс-1», згідно якого позивач разом із своєю матір'ю проживали в спірній квартирі з 1984 року, а в 2011 році його мати померла, на теперішній час позивач проживає в цій квартирі сам (а.с.18); та актом від 25.03.2014 року, складеним сусідкою позивача [PERSON] та засвідченим начальником ПУ-1 Комунального підприємства «Жилсервіс-1», згідно якого позивач разом із своєю матір'ю проживали в спірній квартирі з 1984 року, а в 2011 році його мати померла, на теперішній час позивач проживає в цій квартирі сам (а.с.17). Крім того, вищевказані обставини підтвердили опитані в судовому засіданні свідки: [PERSON], який є знайомим позивача, і який вказав, що знає сім'ю позивача з 1993 року і з цього періоду по теперішній час він проживає у спірній квартирі. Також вказав, що в цій квартирі з ним проживала його мати, яка померла в [INFO]; та [PERSON], який є сусідом позивача, і який вказав, що з 1984 року [PERSON] проживає у [ADDRESS], а також у вказаній квартирі з ним проживала його мати, [PERSON], але в [INFO] вона померла. Зазначив, що на теперішній час позивач проживає у вказаній квартирі сам. З огляду на все вищевказане, суд дійшов висновку, що [PERSON] має право на користування житловою площею у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним задовольнити позов та визнати за [PERSON] право на користування житловою площею у квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєструвавши його у зазначеній квартирі, та зобов'язати Комунальне підприємство «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради укласти з [PERSON] договір найму житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS].. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved