Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

В липні 2015 р. позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з даним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], Києво-Святошинського районного відділу управління державної міграційної служби України в Київській області, третя особа: Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації у Київській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують наступними обставинами. Позивачам на праві приватної часткової власності належить квартира № 45 у буд. 1 а по вул. Машинобудівників, в м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області. Право власності на вищевказану квартиру позивачі отримали на підставі свідоцтва на право власності на житло від 03 квітня 2007 року виданого виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області. [PERSON] являється дружиною позивача та разом зі своєю доньку тривалий час не проживають у вищевказаному будинку. Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивачі просили суд: ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом в будинку № 1-а, в квартирі № 45 по вул. Машинобудівників в м.Вишневе, Киво-Святошинського району Київської області. Визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом в будинку № 1-а, в квартирі № 45 по вул. Машинобудівників в м.Вишневе, Киво-Святошинського району Київської області. Зобов'язати Києво-Святошинський районний Відділ управління державної міграційної служби України в Київській області зняти з реєстрації місця проживання [PERSON], за адресою: Київська обл. м. Вишневе, вул. Машинобудівників, буд.1 а, кв. 45. Зобов'язати Києво-Святошинський районний Відділ управління державної міграційної служби України в Київській області зняти з реєстрації місця проживання [PERSON], за адресою: Київська обл. м. Вишневе, вул. Машинобудівників, буд.1 а, кв. 45. В судове засідання позивачі з»явилися. Позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з»явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду відомі. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, надіслав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності. За згодою позивачів, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)\~припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачам на праві приватної часткової власності належить квартира № 45 у буд. 1 А по вул. Машинобудівників, в м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області. Право власності на вищевказану квартиру позивачі отримали на підставі свідоцтва на право власності на житло від 03 квітня 2007 року виданого виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області. [PERSON] являється дружиною позивача та разом зі своєю доньку тривалий час не проживають у вищевказаному будинку. На підтвердження того факту, що відповідачі не проживають в будинку позивачів, депутатом Вишневої міської ради [PERSON], було складено Акт від 21.07.2014 р.з відповідним опитуванням сусідів, які засвідчили, що громадянки [PERSON] та [PERSON] не проживає за адресою [INFO] а , кв. 45 . Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю. Згідно ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У відповідності до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР право на житлове приміщення за тимчасово відсутнім наймачем зберігається протягом шести місяців, а відповідач не проживає в будинку позивача більше 5-ти років. Ст. 72 ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено факт відсутності відповідача на спірній жилплощі без поважних причин більше встановленого законом строку, а тому відповідач право користування цим житлом втратила. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи наведене на підставі ст.ст.71, 72, 150 Житлового кодексу Української РСР, ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні,

Outcome: approved