overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

В листопаді 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі також зареєстрований її колишній чоловік [PERSON]. Однак, відповідач з 2008 року не проживає в даній квартирі. У звязку із чим, просила суд визнати відповідача втратившим право користування житлом. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позов та просила задовольнити її вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду нотаріальну засвідчену заяву про те, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 13 вересня 2006 року, зареєстрованого у Новоселицькому БТІ 19 вересня 2006 року під № 550 на сторінці 1589 книги № 11, позивачка є власницею квартири [ADDRESS]. У даній квартирі також зареєстрований відповідач, шлюб позивачки з яким розірваний рішенням Новоселицького райсуду від 27 серпня 2010 року. Однак, відповідач більше одного року не проживає у квартирі з неповажних причин, що підтвер-джується актами Новоселицького ВУЖКГ від 23 лютого та 20 жовтня 2010 року. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд оцінюючи у сукупності досліджені докази та враховуючи, що відповідач позов визнав у повному обсязі, не проживає у вказаній квартирі більше одного року без поважних причин, вважає, що він порушує право позивачки вільно розпоряджатися своєю власністю. За таких обставин відповідач повинен бути визнаний втратившим право користування даним житловим. На підставі ст.ст. 317, 319, 383, 386, 391, 405 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

В листопаді 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.09.1999 року Пашковецькою сільською Старокостянтинівського району. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що у шлюбі вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], однак спільне життя не склалось із-за різних поглядів на життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого між ними в останні два роки постійно виникають сварки, вони не підтримують шлюбні стосунки і збереження сімї неможливе. Позивач подала заяву, де позов підтримала і просила провести розгляд справи у її відсутності. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами виникли неприязні відносини із-за несумісності характерів та нерозуміння одне одного, внаслідок чого вони не підтримують шлюбні стосунки та разом не проживають. Наданий сторонам строк на примирення істотних наслідків не дав. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

В листопаді 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2005 року. Шлюб був зареєстрований в виконкомі Динівецької сільської ради Новоселицького району, актовий запис № 7. Від шлюбу у них є неповнолітня донька Олександра [INFO] , яка проживає з матір'ю. Позивачка просить розірвати шлюб посилаючись на те, що сім'я розпалося в 2008 року по причині , що між ними постійно виникали сварки, скандали. На примирення не згідна. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не повідомив про причини неявки. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки позивачка проти такого розгляду не заперечує, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони тривалий час разом не проживають. На примирення позивачка не згідна. Шлюб носить формальний характер. Підстав вважати, що сім'ю можливо зберегти у суду не має. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

В листопаді 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій сумі в розмірі по 450 грн щомісяця на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] , посилаючись на те, він ніякої допомоги на дитину їй не надає. В судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1\\4 частки на утримання дитини. Відповідач позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно відповідач є батьком неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] і згідно закону він зобов'язаний приймати участь в утриманні своєї дитини. Він має постійне місце роботи і здатний сплачувати аліменти на дитину. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

В листопаді 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та Жилівської сільради Новоселицького району про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 14 лютого 2010 року померла її матір [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташовано по пров. Д.Галицького, № 02-А в с. Жилівка Новоселицького району. Спадщину за заповітом після смерті матері вона прийняла своєчасно. Відповідач [PERSON] від отримання спадщини відмовився. Але оскільки спадкодавець не отримала при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, вона не може оформити на себе право власності на домоволодіння. Просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння в порядку спадкування. В судовому засіданні позивач підтримав позов і просив задовольнити його вимоги. Представник Жилівської сільради Новоселицького району та відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилися, надавши суду заяви про те, що позов визнають в повному обсязі та просять розглянути справу у їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті батька позивача [PERSON], 06 жовтня 1998 року відкрилася спадщина на ? частку домоволодіння, яке розташовано по пров. Д.Галицького, № 02-А в с. Жилівка Новоселицького району. Після його смерті спадщину прийняла дружина спадкодавця - матір позивача [PERSON], яка померла 14 лютого 2010 року. Після її смерті відкрилася спадщина на все вказане домоволодіння. Позивач як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв своєчасно. Однак, у звязку із смертю спадкодавця, БТІ відмовилось зареєструвати право власності за померлим. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом, відповідач [PERSON] від отримання спадщини відмовився, то право власності на спадщину слід визнати за позивачем. На підставі ст.ст. 525, 529, 548, 549 ЦК УРСР, 328, 1268, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

В листопаді 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 15 серпня 2000 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Новоселицького управління юстиції , актовий запис № 38. Від шлюбу дітей немає. Позивачка просила розірвати шлюб посилаючись на те, що сім'я розпалося в серпні 2006 року по вині відповідача, який постійно ображав її, вчиняв сварки ,скандали. На примирення не згідна. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки позивачка проти такого розгляду не заперечує, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони тривалий час разом не проживають. На примирення позивачка не згідна. Дітей від шлюбу у них немає. Шлюб носить формальний характер. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

В листопаді 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Довжоцької сільської ради Новоселицького району про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS], до складу якого входить: житловий будинок літ. «А», сарай літ.Б, сарай літ.В., гараж літ.Г., вбиральня літ. «Д», колодязь № 1, огорожа № 2-3, посилаючись на те, що після смерті її чоловіка [PERSON] залишилось спадкове майно, яке вона як спадкоємець за законом своєчасно прийняла , інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку немає. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Представник відповідача позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року в с.Довжок Новоселицького району помер чоловіка позивачки [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, на яке позивачка має право як спадкоємець за законом. Вона своєчасно прийняла спадщину, але не може оформити право власності на неї у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів оформлених на ім'я померлого. Інших спадкоємців які мають право на спадщину не має. На підставі ст.ст. 328, 1268, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

В листопаді 2010 року ВАТ Комерційний Банк «Надра звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь суми боргу в розмірі 3257 грн.80 коп., посилаючись на те, що 5 лютого 2008 року відповідно до кредитного договору № 764989 [PERSON] отримав на 24 місяців кредит в сумі 3500 грн. і зобов'язався погашати його згідно графіку щомісячно до 4 лютого 2010 року. Станом 22 листопада 2010 року [PERSON] допустив заборгованість по поверненню кредиту в сумі 3257 грн.80 коп.п. Просив стягнути з відповідача дану суму в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з явився, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст.224 ЦАК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача , перевіривши матеріали справи, вважає , що позов підлягає задоволенню а рішення можливе винести при попередньому розгляді справи. Судом встановлено, що дійсно 5 лютого 2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір кредиту, згідно якого відповідач отримав від позивача кредит терміном на 24 місяців до 4 лютого 2010 року в сумі 3500 грн. Станом на 22 листопада 2010 року [PERSON] допустив заборгованість по поверненню кредиту в сумі 1546 грн. У зв'язку з чим, йому правомірно нарахована сума штрафу , пеня. Всього сума боргу станом на 22 листопада 2010 року становить 3257 грн 09 коп., яку слід стягнути в примусовому порядку з відповідача. На підставі ст.ст.625,1050 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

В листопаді 2010 року ПАТ Укрсоцбанк звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь суми боргу в розмірі 3578 грн., посилаючись на те, що 16 травня 2006 року відповідно до кредитного договору № 162 [PERSON] отримав кредит у розмірі 9900 гривень зі сплатою відсотків за користуваня кредитом в розмірі 23% на рік. Кінцевий термін повернення кредиту 14 травня 2008 року. Станом на 4 жовтня 2010 року він допустив заборгованість по поверненню кредиту в сумі 1658 грн. 50 коп. У зв'язку з чим, йому нарахована сума заборгованості 3578 грн. В судовому засіданні представник позивача змінив свої позовні вимоги, просив стягнути з відповідача 3578 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи та не повідомив про причини неявки. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки представник позивача проти такого розгляду не заперечує, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно 16 травня 2006 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір згідно якого відповідач отримав від позивача кредит до 14 травня 2008 року в сумі 9900 грн. Станом на 4 жовтня 2010 року [PERSON] допустив заборгованість по поверненню кредиту в сумі 1658 грн. У зв`язку з чим , йому правомірно нараховано сума 1487 грн.несплачених відсотків за користування кредитом, та 431 штрафу. Всього сума боргу станом на 4 жовтня 2010 року становить 3578 грн., яку слід стягнути а примусовому порядку з відповідача. На підставі ст. ст. 625, 1050 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

В листопаді 2010 року ПАТ Укрсоцбанк звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення на його користь суми боргу в розмірі 16023 грн.18 коп., посилаючись на те, що 19 жовтня 2006 року відповідно до кредитного договору № 300 [PERSON] отримав кредит в сумі 9500 гривень і зобов'язався погашати його згідно графіку щомісячно до 17 жовтня 2008 року. Станом 22 вересня 2010 року він допустив заборгованість по поверненню кредиту в сумі 7519 грн.99 коп. [PERSON] виступив гарантом повернення кредиту. Позивач просив стягнути з відповідачів солідарно в примусовому порядку 16023 грн.18 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи та не повідомив про причини неявки. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки представник позивача проти такого розгляду не заперечує, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає , що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно 19 жовтня 2006 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір кредиту, згідно якого відповідач отримав від позивача кредит в сумі 9500 гривень, строк повернення 17 жовтня 2008 року. Відповідач [PERSON] з позивачем уклав договір поруки, згідно якого він взяв на себе зобов'язання відповідати перед кредитором, як солідарний боржник за невиконання [PERSON] умови кредитного договору. Станом на 22 вересня 2010 року [PERSON] допустив заборгованість по поверненню кредиту в сумі 7519 грн.99 коп.У зв'язку з чим, йому правомірно нарахована сума штрафу , пеня. Всього сума боргу станом на.22 вересня 2010 року становить 16023 грн.18 коп, яку слід стягнути в примусовому порядку солідарно з відповідачів. На підставі ст. ст. 625, 1050 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

В листопаді 2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що вони з відповідачкою з 04 серпня 2007 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом РАЦС Великомихайлівського РУЮ Одеської області, актовий запис №52. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось через конфлікти та непорозуміння. Підставою для розпаду сімї стало те, що в сімї постійно виникають скандали, однією сімєю з відповідачкою вони не проживають з серпня 2010 року. Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги. Просив його шлюб з відповідачкою розірвати, так як відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сімя розпалася остаточно. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, на розірвання шлюбу з [PERSON] згодна. Також пояснила суду, що відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сімя розпалася остаточно. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідачки, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. ^ Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 04 серпня 2007 року відділом РАЦС Великомихайлівського РУЮ Одеської області, актовий запис №52. Від спільного життя мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. На підставі ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з серпня 2010 року, сторони відновлювати подружні відносини не мають наміру, оскільки вважають, що їхня сімя розпалася остаточно. При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачка бажає надалі іменуватися прізвищем «Ільчишина», що підтверджується її письмовою заявою. Частина3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки судовий збір в сумі 8,50грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 30,00грн. на користь позивача. На підставі ст.105 ч.З, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

В листопаді 2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Новоборисівської сільської ради про продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги підтверджує тим, що 17 травня 2006 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді права на земельну ділянку розміром 7,49 гектарів, яка розташована на території Новоборисівської сільської ради і посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 268363. 07 березня 2002 року [PERSON] залишила заповіт, згідно якого заповіла позивачу дану земельну ділянку. Позивач являється спадкоємцем за заповітом. Інших спадкоємців немає. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що було викликано поважною причиною - його юридичною необізнаністю щодо змін у законодавстві. Просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, та пояснив суду про те, що вказаний строк для подання заяви про прийняття спадщини позивач пропустив по причині юридичної необізнаності щодо змін у законодавстві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але через канцелярію суду від нього надійшла заява, в якій він позов [PERSON] визнав та просив слухати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У відповідності зі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.З ст.1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини, так як позивач пропустив строк з поважної причини - причини юридичної необізнаності у звязку зі змінами в законодавстві.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

В листопаді 2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 06 жовтня 2009 року ним була надана відповідачу позика в розмірі 2000 грн. строком до 06 грудня 2009 року, про що останній написав відповідну письмову розписку. Однак, відповідач свої зобов'язання щодо повернення отриманої ними позики по сьогоднішній день не виконав, у зв'язку із чим він поніс душевні страждання. Так як відповідач у добровільному порядку позику не повертає, просив стягнути в примусовому порядку позику, судові витрати по справі та моральну шкоду, яку він оцінює в 2000 грн.. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити позов. Відповідач позовні вимоги визнав частково, пояснівши суду, що дійсно заборгував позивачу 2000 грн., яких отримав від останнього 06 жовтня 2009 року. Позовні вимоги у виді відшкодування моральної шкоди не визнає, оскільки вони є необґрунтованими та просив відмовити у їх задоволенні. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що дійсно 06 жовтня 2009 року позивач надав відповідачу позику в сумі 2000 грн. терміном повернення до 06 грудня 2009 року, що підтверджується письмовою розпискою останнього та поясненнями сторін. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У зв'язку з тим, що відповідач не повернув позику в обумовлений сторонами строк, суму позики слід стягнути на користь позивача в примусовому порядку. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати по справі. Оскільки між сторонами виник спір з приводу невиконання договірних зобов'язань, а договором позики не було передбачено відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. На підставі ст. ст. 88, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд

Outcome: partial