Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 20 листопада 2008 року вона та [PERSON] уклали з [PERSON] попередній договір, за яким [PERSON] та [PERSON] зобов'язались сплатити відповідачу грошові кошти в розмірі 497468 гривень 80 копійок, що були еквівалентні 83000 доларам США, а [PERSON] зобов'язався до 1 вересня 2009 року укласти з ними договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS]. У виконання попереднього договору [PERSON] сплатила відповідачу грошові кошти в розмірі 40500 доларів США. Однак 1 вересня 2009 року договір купівлі-продажу житлового будинку не був укладений. Тому у [PERSON] виникло зобов'язання повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 40500 доларів США, що еквівалентні 1079000 гривень. Відповідач відмовляється добровільно виконати це грошове зобов'язання. Тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] борг за попереднім договором в розмірі 1079000 гривень. В ході розгляду цивільної справи [PERSON] також пред'явив позов та просить розірвати попередній договір, укладений 20 листопада 2008 року між ним, [PERSON] та [PERSON] Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 14 серпня 2017 року (а.с.81-82) цей позов був об'єднаний в одне провадження з позовом, пред'явленим [PERSON] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов, пред'явлений його довірителем, та наполягає на його задоволенні. Водночас, він не визнає позов, поданий [PERSON], та заперечує проти його задоволення. [PERSON] та його представник [PERSON] не визнають обидва позови та категорично заперечують проти їх задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що [PERSON] пропустила строк позовної давності. Крім того, попередній договір житлового будинку припинив дію. Розірвати такий договір не можливо навіть теоретично. Тому [PERSON] та його представник [PERSON] просять відмовити у задоволенні позовів. Представники третьої особи [PERSON] та [PERSON] заперечують проти задоволення позову, пред'явленого [PERSON] Водночас, вони підтримують позов, поданий їх довірителем, та наполягають на його задоволенні. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд дійшов до таких висновків. Встановлено, що 20 листопада 2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали з [PERSON] попередній договір (а.с.7-10), за яким [PERSON] та [PERSON] зобов'язались сплатити відповідачу грошові кошти в розмірі 497468 гривень 80 копійок, що були еквівалентні 83000 доларам США, а [PERSON] зобов'язався до 1 вересня 2009 року укласти з ними договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS]. Як вбачається з п.4.1 попереднього договору (а.с.8), [PERSON] сплатила [PERSON] грошові кошти в розмірі 59936 гривень, що були еквівалентні 10000 доларів США. Крім того, 18 лютого 2018 року вона передала відповідачу грошові кошти в розмірі 30500 доларів США. Ця обставина підтверджується письмовою заявою [PERSON] від 18 лютого 2018 року (а.с.11) та його письмовим листом від 24 травня 2016 року (а.с.19). Аналіз цих обставин свідчить про те, що у виконання попереднього договору [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в загальному розмірі 40500 доларів США (10000 + 30500), що еквівалентні 1079000 гривень. Ця обставина підтверджується інформацією про офіційний курс гривні відносно долара США (а.с.17-18) та письмовим розрахунком, викладе-ним в позові (а.с.5). Відповідно до ч.3 ст.635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно з ч.2 цієї ж статті сторона, яка ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки. Встановлено, що 1 вересня 2009 року [PERSON] не уклав з [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку. Ця обставина свідчить про те, що починаючи з наступного дня дія попереднього договору припинилась, а у відповідача виникло зобов'язання повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 1079000 гривень. Водночас, як вбачається з консолідованого змісту ч.1 ст.256, ч.1 ст.257, ч.1 ст.261 та ч.1 ст.264 ЦК України, особа може звернутись до суду за захистом свого цивільного права або інтересу протягом трьох років від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Згідно з ч.4, ч.5 ст.267 цього ж Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Встановлено, що зобов'язання відшкодувати [PERSON] збитки в розмірі 1079000 гривень виникло у [PERSON] ще 2 вересня 2009 року. В той же день розпочався трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку закінчився ще 2 вересня 2012 року. Однак 24 травня 2016 року відповідач надіслав [PERSON] лист (а.с.19-20), в якому він визнав борг в розмірі 199622 гривень 50 копійок. Аналіз цих обставин свідчить про те, що перебіг строку позовної давності з приводу стягнення грошових коштів в розмірі 199622 гривень 50 копійок перервався та розпочався спочатку. Натомість, строк позовної давності з приводу стягнення іншої частини збитків в розмірі 879377 гривень 50 копійок (1079000 - 199622,50) так і залишився закінченим. Як вбачається зі штампу на титульному аркуші пред'явленого позову (а.с.1), [PERSON] звернулась до суду лише 21 листопада 2016 року, тобто вже після закінчення строку позовної давності. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження обставин, що об'єктивно перешкодили їй пред'явити позов вчасно. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути збитки в розмірі 199622 гривень 50 копійок. Підстави для стягнення з відповідача грошових коштів в більшому розмірі відсутні. Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 та ч.1 ст.218 ЦПК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі. Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, допитаний в якості свідка [PERSON] показав, що він не отримував від [PERSON] грошові кошти в розмірі 40500 доларів США. Крім того, допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона не бачила, як [PERSON] передавала відповідачу грошові кошти у вказаному розмірі. Водночас, грошові кошти в розмірі 40500 доларів США значно перевищують двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тому передача грошових коштів в цьому розмірі, як і спростування такої передачі, взагалі не може підтверджуватись показаннями свідків. З огляду на це суд вважає, що показання [PERSON] та свідка [PERSON] є недопустимим доказами. Крім того, ще 2 вересня 2009 року попередній договір купівлі-продажу житлового будинку припинив свою дію. Ця обставина унеможливлює розірвання такого договору в судовому порядку. З огляду на це суд вважає, що підстави для задоволення позову, пред'явленого [PERSON], відсутні також. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорцій-но розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 6890 гривень. [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 640 гривень. Ці обставини підтверджуються квитанціями (а.с.25, 62). Однак позов, пред'явлений [PERSON], задоволений на 18,5% (199622,50 : 1079000 х 100%), тоді як у задоволенні позову [PERSON] відмовлено взагалі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1274 гривень 65 копійок (6890 : 100% х 18,5%). Підстави для відшкодування [PERSON] витрат на оплату судового збору відсутні.

Outcome: partial