Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

В квітні місяці 2016 року Київська рай адміністрація звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виселення з квартири №24 в будинку №61 по пр.-ту [PERSON] (нині Небесної сотні) разом з усіма проживаючими особами без надання іншого житла, стверджуючи, що відповідач зайняв житлове приміщення без правових підстав. Надалі, під час судового розгляду справи позивач надав заяву про уточнення позову (29.08.2017 року) і вимагав виселити з вищевказаної квартири без надання іншого житлового приміщення [PERSON], [PERSON] з малолітньою [PERSON], [INFO]. Правові підстави позову позивач не змінював. В судовому засіданні представник Київської рай адміністрації позов підтримав. Представник [PERSON] позов не визнала і 12.09.2016 року заявила зустрічні позовні вимоги про визнання за [PERSON] права користування житловою площею в квартирі №24 в будинку № 61 по пр.-ту [PERSON] (нині Небесної сотні) в м.Одесі. Після уточнення 22.03.2017 року зустрічного позову в судовому засіданні представник [PERSON] вимагала встановити факт проживання [PERSON] однією сімєю з [PERSON],померлою 09.12.2015 року і з [PERSON], померлою 04.02.2004 року в спірній квартирі з дня народження 23.-5.1991 року до дня смерті бабусі [PERSON]; визнати [PERSON] членом сімї [PERSON], визнати за [PERSON] право користування житловим приміщенням в квартирі №24 будинку 61 по пр.-ту Небесної сотні в м.Одесі; визнати недійсним ордер, виданий Київською рай адміністрацією на імя [PERSON] на право вселення в квартиру №24 по пр.-ту [PERSON],61 (нині пр.-т Небесної сотні) в м.Одесі. Представник [PERSON] позов Київської рай адміністрації не визнав, вимоги представника [PERSON] підтримав в повному обсязі. Представник третіх осіб [PERSON] і [PERSON] вимоги Київської рай адміністрації підтримав, а зустрічний позов просив суд залишити без задоволення. Представник Київської райадмінстрації як органу опіки та піклування вирішення спору залишила на розгляд суду. Суд вислухав представників сторін, третіх осіб, свідків, вивчив матеріали справи і встановив наступне: Багатоквартирний житловий будинок № 61 по пр.-ту [PERSON],61 (нині пр.-т Небесної сотні) належить до комунальної власності територіальної громади м.Одеси. Київська рай адміністрація [PERSON] міськради у галузі житлово-комунального господарства виконує функції власника житлового фонду та нежилих приміщень, вирішує питання оформлення та переоформлення особистих рахунків на житло, вирішує питання укладання та внесення змін до договорів найму житлових приміщень, видає розпорядження про надання жилих приміщень у встановленому законом порядку. Квартира №24 в будинку №61 по пр.-ту [PERSON] не є приватизованою, основним квартиронаймачем квартири була [PERSON], яка померла 09.12.2015 року - актовий запис про смерть №12691, вчинений 10.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції. Київська райадмінстрація доводить, що [PERSON] і [PERSON] заселились до квартири після смерті основного квартиронаймача, проживають в квартирі без відповідних дозвільних документів, реєстрації за місцем проживання не мають, посилаючись на положення ст..ст.109 і 116 ЖК України рай адміністрація вимагає виселити [PERSON], [PERSON] разом з малолітньою [PERSON],[INFO] з квартири №24 в будинку №61 по пр.-ту [PERSON] в м.Одесі без надання іншого житлового приміщення. Представник [PERSON] і представник [PERSON], не визнаючи позовні вимоги рай адміністрації, стверджували, що [PERSON] онук [PERSON], з дня народження проживав в спірній квартирі у якості члена сімї основного квартиронаймача разом з матірю [PERSON], що [PERSON] набув права користування житлом у відповідності до положень ст.ст.64,65 ЖК України. Відсутність у [PERSON] реєстрації за місцем проживання не є правовою підставою для його виселення з квартири. [PERSON] до спірної квартири заселилась у якості дружини [PERSON] за згодою основного квартиронаймача [PERSON], тому також має право на користування житлом в спірній квартирі. 19.03.2016 року у [PERSON] і [PERSON] народилась донька [PERSON]. Місцем проживання малолітньої дитини є місце проживання її батьків. Таким чином, на момент видачі ордеру на право вселення в спірну квартиру [PERSON] і [PERSON] Київська рай адміністрація діяла неправомірно, тому як видала ордер на зайняте житлове приміщення. На обґрунтування своїх вимог відповідачева сторона посилалась на такі докази: свідоцтво про народження [PERSON], свідоцтво про народження [PERSON],свідоцтво про смерть [PERSON], копії довідок з місця проживання [PERSON]за 2005, 2006,2007, 2011, 2013,2014 роки, довідку з місця навчання [PERSON], медичні документи дитини [PERSON], свідоцтво про народження [PERSON], медичну карту [PERSON], пояснення свідків [PERSON],[PERSON], [PERSON],[PERSON] Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Київської рай адміністрації підлягають задоволенню в повному обсязі, а вимоги [PERSON] частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. У даному випадку суд встановив і сторони визнали, що позивач [PERSON] є онуком квартиронаймача [PERSON] і в 1991 році правомірно заселився до квартири №24 в будинку №61 по пр.-ту [PERSON] в м.Одесі і правомірно користувався житловим приміщенням до 2011 року, хоча по досягненню 16 років [PERSON] не отримав паспорт громадянина України, а по досягненню 18 років [PERSON] не оформив реєстрацію за місцем фактичного проживання. В 2011 році за вчинення кримінального правопорушення [PERSON] було затримано і вироком Київського райсуду м.Одеси від 21.05.2012 року засуджено до 3-х років позбавлення волі. Суд не отримав належних і безперечних доказів того, що після звільнення з місць позбавлення волі [PERSON] повернувся до спірної квартири і постійно в ній проживав. В матеріалах справи містяться письмові докази, що квартиронаймач [PERSON] заперечувала проти проживання [PERSON] в цій квартирі : лист керівника Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області (т.1 а.с.95), лист директора КП «ЖКС «Вузівський» (т.1т а.с. 91), лист Департаменту надання адміністративних послуг (т.1 а.с.88). Відсутність у [PERSON] реєстрації за спірним житловим приміщенням (відповідач за основним позовом ніколи цим питанням не переймався), пояснення свідка [PERSON], свідка [PERSON], свідка [PERSON], акт обстеження квартири ( т.1 а.с.157), рахунки - повідомлення на оплату житлово-комунальних послуг ( заборгованості по сплаті послуг складала станом на 2016 рік 27150 грн), відсутність доказів того, що [PERSON] був присутнім і приймав участь у похованні бабусі [PERSON] свідчать, що [PERSON] в квартирі з 2014 року постійно не проживав (з липня 2017 року [PERSON] перебуває під вартою і звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення). Суд не отримав будь-яких пояснень від представника [PERSON] - чому відповідач ніколи не ставив питання про оформлення прописки в спірній квартирі ні перед бабусею ні перед відповідними органами, чому не отримував громадянського паспорту ні по досягненню 16 років, ні після звільнення з місць позбавлення волі, чому після смерті бабусі [PERSON] не звертався до Київської рай адміністрації з заявою про укладання з ним договору найму житла. Суд критично ставиться до пояснень свідків [PERSON],[PERSON], [PERSON],[PERSON] , які в судовому засіданні стверджували, що [PERSON] і [PERSON] в квартирі №24 будинку №61 по пр.-ту [PERSON] в м.Одесі постійно проживали разом з [PERSON] однією сімєю, тому як свідки зазначили період спільного проживання, коли [PERSON] перебував в місцях позбавлення волі, що в 2015 році [PERSON] і [PERSON] разом з маленькою дитиною гуляли у дворі будинку, хоча дитина у [PERSON] народилась в 2016 році, свідкам не відомо, на які кошти існувала сімя, як користувалась квартирою (хто займав які кімнати), з чого складалось спільне господарство. До того ж свідки, проживають в цьому будинку, але в інших підїздах, [PERSON] є родичкою [PERSON] і вона зацікавлена в тому, щоб квартира залишилась за ним. Щодо права на користування спірним житловим приміщенням у [PERSON] Суд не отримав будь-яких письмових доказів того, що [PERSON] заселилась до квартири №24 в будинку №61 по пр.-ту [PERSON] в м.Одесі за життя основного квартиронаймача [PERSON] і з її письмової згоди. Отримані судом докази свідчать, що [PERSON] разом з малолітньою дочкою [PERSON] постійно проживає і має реєстрацію за адресою [ADDRESS]. З березня 2016 року по січень 2018 року [PERSON] неодноразово зверталась департаменту праці та соцполітики [PERSON] міської ради з питання призначення допомоги на дитину, як одинокій матері і до заяви додавала документи з місця проживання та склад сімї. В цих документах [PERSON] ніколи не зазначала місце проживання квартира №24 в будинку 61 по пр.-ту [PERSON], не вказувала членом своєї сімї [PERSON], навпаки, відповідачка вказувала, що батько дитини відсутній, що іншого житла, крім як на [ADDRESS], не має. З метою повного і всебічного розгляду даного спору суд витребував від органу опіки та піклування Київської рай адміністрації висновок щодо доцільності виселення малолітньої [PERSON],[INFO] з квартири по пр.-ту [PERSON],61 кв.24. Орган опіки та піклування 01.02.2018 року виїхав до спірної квартири і з дозволу [PERSON] обстежив квартиру. Як вбачається з акту обстеження , до якого додані фотографії, квартира перебуває в непридатному для проживання стані (відімкнуто електропостачання за порушення ПКЕЕ), в квартирі відсутні речі, які б свідчили, що квартирою постійно користується сімя з малолітньою дитиною. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що [PERSON] і [PERSON] з малолітньою [PERSON],2016 року незаконно займають квартиру №24 в будинку №61 по пр.-ту [PERSON] (нині Небесної сотні), тому у відповідності до положень ст.109 і ч.3 ст.116 ЖК України підлягають виселенню з квартири без надання іншого житла. Виселення [PERSON] з малолітньою дочкою [PERSON] з цієї квартири без надання іншого житлового приміщення не залишає відповідачів без житла, тому як [PERSON] з дочкою забезпечена житлом в іншій квартирі, де вона з дитиною зареєстрована у якості члена сімї власника. Відповідно до статті 58 Житлового кодексу Української РСР (чинного на сьогоднішній день) на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Київська рай адміністрація звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виселення з квартири №24 по пр.-ту [PERSON],61 в м.Одесі, а 02.08.2016 року Київська рай адміністрація прийняла розпорядження за №505 «Про надання прокурору Одеської місцевої прокуратури №1 [PERSON] двокімнатної квартири [ADDRESS]», на підставі якого 02.08.2016 року видала [PERSON] ордер на право заняття жилого приміщення в квартирі №24 в будинку №61 по пр.-ту Маршала [PERSON] в м.Одесі. Тобто, на момент видачі ордеру [PERSON] спірна квартира не була вільною, тому вимога [PERSON] про визнання ордеру недійсним підлягає задоволенню.

Outcome: partial