overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

В квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 01.08.2008 року відповідач уклав з позивачем договір б/н, відповідно до якого, відповідач отримав кредит від позивача, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Посилається на те, що станом на 29.02.2016 р. виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 13 335,88 грн, яка складається з: 2 987,80 грн - заборгованості за тілом кредиту, 9 474,94 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом; 250 грн - штраф (фіксована частина) та 623,14 грн - штраф (процентна складова). Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 13 335,88 грн за кредитним договором б/н від 01.08.2008 року та судові витрати у розмірі 1378 гривень. Відповідач на призначені судові засідання 17.12.2019 р., та 17.09.2020 р. не з`явився, повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідач правом на участь в судових засіданнях не скористався, за таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

В квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Позивач) звернулося до суду з цим позовом, який мотивувало тим, що 13.09.2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] (надалі Відповідач) було укладено кредитний договір без номера (надалі Договір), за умовами якого відповідачка отримала від позивача кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевими терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та Банком Договір, про що свідчить її підпис у заяві. Взяті на себе зобовязання згідно кредитного договору Банк виконав повністю. Відповідач свої зобовязання за Договором не виконує, станом на 31.01.2016 року заборгувала позивачу 26777,78 гривень. Вказану суму боргу та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі1378 гривень позивач просить стягнути з відповідачки на його користь. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позов задовольнити, в разі відсутності відповідача проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які свідчать про те, що визнання відповідачем пред'явленого позову суперечить закону, порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб, не встановлено. Відповідно до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

В квітні 2016 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому зазначав, що 02 лютого 1996 р. відповідно до договору купівлі-продажу №12497, укладеного на Одеській Товарній біржі, він придбав у відповідачів квартиру №25, в будинку №49, по вул. 40-річчя Перемоги, смт. Таїрове, Овідіопольського району, Одеської області. Після укладання зазначеного договору, сторони повністю виконали його умови - відповідачі отримали гроші по договору, виселились з вказаної квартири, знялись з реєстраційного обліку На підставі діючого на той час законодавства договір був зареєстрований в БТІ. Спочатку договір нотаріально не посвідчили, потім відповідачі почали ухилятись від нотаріального посвідчення договору та ухиляються до цього часу, тому він вимушений звернутись до суді та просити суд визнати дійсним вищевказаний договір купівлі-продажу. У листі, направленому до суду представник позивача, вимоги позивача підтримав та просив суд слухати справу у його відсутність. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.47 ч.2 ЦК України (в редакції ЦК 1963 р.), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Судом встановлено, що дійсно 02.02.1996 р. сторони уклали договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, яка розміщена за вищевказаною адресою. Вказаний договір укладався на Одеській товарній біржі під №12497 (а.с.8-9). Після укладання вказаного договору сторони виконали всі його умови, але в подальшому відповідачі ухилились від його нотаріального посвідчення, у звязку з чим позов і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

В квітні 2016р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами 05 вересня 2005р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 947. Від шлюбу сторони дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, постійних суперечок та сварок, в результаті чого позивач з 2012р. проживає окремо у м. Санкт-Петербурзі та має іншу сім'ю. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання від сторони позивача і відповідачки надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримала в повному обсязі і не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, відповідачка проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, розглянувши подані позивачем документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2005р. Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу прізвище сторін залишається незмінним - «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

В квітні 2016 р. позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому зазначав, що відповідач є матірю малолітнього [PERSON] Батько дитини у свідоцтві про її народження записаний, відповідно до ст. 135 ч.1 СК України. Відповідач [PERSON] звернулась до Овідіопольської райдержадміністрації з проханням помістити дитину до державного закладу, оскільки не змозі займатись своєю дитиною, у звязку з чим дитина була поміщена до державного закладу - будинку дитини. З часу поміщення дитини до вказаного закладу відповідач дитиною не цікавиться, будь-якої матеріальної допомоги не надає, практично повністю ухилився від утримання та виховання дитини. З вказаних підстав позивач просив позбавити відповідача батьківських прав, відносно її сина [PERSON] В судовому засіданні представник позивача вимогу позивача підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи сповіщена належним чином. Зі згоди представника позивача та прокурора Новікової суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст.224 ЦПК України. Заслухавши доводи по позову представника позивача, думку прокурора Новікової, яка вважала, що позов обґрунтований, у звязку з чим підлягає задоволенню, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; Відповідно до ст. 165 того ж Кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має право орган опіки та піклування. Судом встановлено, що відповідач записаний матірю малолітнього [PERSON]М.(а.с.12). Батько, записаний відповідно до ст.135 ч.1 СК України. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, в звязку з чим відповідно до висновку органу опіки та піклування має бути позбавлений батьківських прав (а.с.4-5). З вказаних підстав позов і підлягає задоволенню. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь дитячого закладу аліменти на утримання її сина та на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

В квітні 2016 р. позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом, в якому зазначала, що впродовж 2010-2013 р. знаходилась з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. В цей період, а саме 10.01.2011 року народила доньку [PERSON], батьком якої записаний відповідач. На початку 2014 р. припинила з відповідачем спільне проживання, і з вказаного часу відповідач життям доньки не цікавиться, утримання не надає, практично повністю ухилився від утримання та виховання дитини. З вказаних підстав позивач просила позбавити відповідача батьківських прав, відносно його доньки [PERSON]. В письмовій заяві, направленій до суду позивач [PERSON] позов підтримала та просила суд слухати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у письмовій заяві, направленій до суду позов [PERSON] визнав повністю та також просив суд слухати справу й його відсутність. Представник третьої особи органу опіки та піклування Овідіопольської РДА [PERSON] у письмовій заяві, направленій до суду позов підтримала та також просила суд слухати справу у її відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; Відповідно до ст. 165 того ж Кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків. Судом встановлено, що відповідач записаний батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, в звязку з чим відповідно до висновку органу опіки та піклування має бути позбавлений батьківських прав (а.с.23). В нотаріально посвідченій заяві відповідач [PERSON] також дав згоду на позбавлення його батьківських праві відносно доньки [PERSON], у звязку з тим, що участі у вихованні, навчанні, утриманні доньки не приймає. З вказаних підстав позов і підлягає задоволенню. Приймаючи рішення про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, суд вважає за можливе не стягувати з останнього аліменти на дитину, оскільки рішенням Овідіопольського районного суду від 08.04.2014 р. (а.с. 11) такі аліменти з відповідача стягуються. Суд також вважає за необхідне, відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору у сумі 551 грн. 21 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

В квітні 2016р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 09 лютого 2011р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 140. В шлюбі у сторін народилась донька: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних суперечок та сварок, в результаті чого між ними втрачені почуття любові та поваги. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання від позивачки і відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги позивачка підтримала в повному обсязі, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, розглянувши подані позивачкою документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 лютого 2011р. В шлюбі, а саме [INFO], у сторін народилась донька - [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу прізвище сторін залишається незмінним - «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

В квітні 2016р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 27 жовтня 2007р. було зареєстровано шлюб у Хомутецькій сільській раді Брусилівського району Житомирської області, про що було зроблено актовий запис № 6. В шлюбі у сторін народився син: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних суперечок та сварок, в результаті чого між ними втрачені почуття любові та поваги. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують з жовтня 2015р. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання від позивачки і відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги позивачка підтримала в повному обсязі, просила суд не стягувати з відповідача судові витрати, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, розглянувши подані позивачкою документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2007р. В шлюбі, а саме [INFO]., у сторін народився син - [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу прізвище сторін залишається незмінним - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

В квітні 2016р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 02 квітня 2005р. було зареєстровано шлюб у Виконкомі Борівської селищної ради Фастівського району Київської області, про що було зроблено актовий запис № 07. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних скандалів, з приводу вирішення побутових питань. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання сторонами були подані на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги позивачка підтримує, а відповідач позов визнає. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 квітня 2005р. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно о ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягенню судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

В квітні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 2009 р. Від спільного проживання подружжя має малолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідно до заяви позивач просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась судом належним чином. Від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.09.2009 р. Подружжя має малолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Діти за домовленістю сторін залишаються проживати разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. На підставі ст. ст.\~21,\~24,\~110,\~112,\~113 СК України\~та ст. ст.\~10,\~60,\~212,\~214,\~ ЦПК України, суд

Outcome: approved