Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

В листопаді 2013 року ПАТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 10258 грн. 12 коп., судових витрат у справі, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 грудня 2011 року між банком та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №Л70.188.70853, відповідно до якого було надано кредит в розмірі 6221,00 грн., зі сплатою 0,0010% за кожен день користування кредитом, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Вказує на те, що відповідач систематично порушував терміни сплати кредиту і процентів за користування кредитом і станом на 30.09.2013 року має заборгованість по кредиту в сумі 10258 грн. 12 коп. Представник позивача Семенюк С.Я. в судове засідання не з'явилася, однак подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, посилаючись на те, що нею під час розгляду справи в суді частково погашено прострочену заборгованість по кредиту в розмірі 1500 грн. Також просила зменшити розмір пені, врахувавши обставини, які мають істотне значення, а саме:важке майнове становище, стан її здоров'я та членів її сім'ї. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15 грудня 2011 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №Л70.188.70853, за яким банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності кредитні кошти в сумі 6221,00 грн., зі сплатою 0,0010% за кожен день користування кредитом, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідно п.3.2.2 та п.3.2.3 вказаного вище договору позичальник взяв на себе зобов'язання своєчасно та у повному обсязі здійснювати повернення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. Згідно з п.4.2 вказаного вище договору, даний договір вступає в силу з дня його підписання сторонами, зобов'язання сторін є дійсними до повного їх виконання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього кодексу, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 зазначеної вище глави ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Як слідує із змісту розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на листопад 2013 року заборгованість за договором складає 10258 грн. 12 коп., з яких: 2591,99 грн. - основний борг; 2996,41 грн. - прострочений борг; 80,87 грн. - прострочені проценти; 80,87 грн. - нарахована плата за обслуговування кредиту; 4457,98 грн. - пеня за несвоєчасне погашення платежів; 50,00 грн. - віндикаційні витрати. Як слідує із змісту квитанцій № ПН602 від 27.11.2013 року, № ПН1018 ВК від 5.12.2014 року, №ПН758 від 13.01.2014 року, №ПН1121 від 10.02.2014 року, № ПН939К від 18.03.2014 року, № ПН855 від 14.04.2014 року, № ПН855 від 13.05.2014 року, позивачем часткового погашено прострочену заборгованість по кредиту на загальну суму 1500 грн. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за його користування не виконує в повному обсязі, а тому позов підлягає до часткового задоволення з врахуванням суми заборгованості в розмірі 1500 грн., погашеної відповідачем в процесі розгляду справи в суді згідно квитанцій. Судом також встановлено, що банком за порушення позичальником умов кредитного договору було нараховано неустойку, а саме: пеню за несвоєчасність повернення кредитних коштів сплати процентів та внесення плати за управління та обслуговування кредиту - 4457,98 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що вона намагалась сплачувала платежі за кредитом. Проте у зв'язку з тяжкими сімейними обставинами, а саме хворобою чоловіка вона втратила роботу і опинилась в скрутному матеріальному становищі. Вони з чоловіком є пенсіонерами, часто хворіють і пенсія є єдиним доходом. ЇЇ чоловік є інвалідом ІІ групи, потребує стороннього догляду. На підставі викладеного, просить зменшити розмір пені. В рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами. Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Таким чином, враховуючи положення ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір простроченої заборгованості по кредиту, можливі збитки кредитора внаслідок порушення боржником зобов'язання, враховуючи істотні обставини, а саме: скрутне матеріальне становище відповідача, стан здоров'я відповідача та членів його сім'ї та виходячи з засад добросовісності, розумності, справедливості, суд вважає, що слід зменшити розмір нарахованої пені, а саме з 4457 грн. 98 коп. до 2000 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Ідея Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі наведеного та

Outcome: partial