Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] звернулась із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення. Вказувала на те, що відповідачі неправомірно вселені в кімнату [ADDRESS], в той час, коли рішення суду про визнання її такою, що втратила право користування спірною кімнатою набрало законної сили. В подальшому зазначене рішення було скасовано, реєстрацію позивача поновлено. Посилаючись на вищевикладене позивачка просила суд виселити відповідачів з кімнати [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином. Представник третьої особи - органу опіки та піклування не з'явився, повідомлений належним чином. Відповідно до ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, будівля [ADDRESS] має статус гуртожитку та належить на праві власності ТОВ «Добробут-ТСТ». Будівля гуртожитку за адресою [ADDRESS] перебуває на балансоутриманні ОСББ «Космонавтів - 132 В». 01.10.2012 року Ленінським райсудом м. Миколаєва за позовом ОСББ «Космонавтів - 132 В» [PERSON] було визнано такою, що втратила право користування кімнатою [ADDRESS] вказаного гуртожитку, де вона була зареєстрована. Рішення суду набрало законної сили, після чого у кімнату було вселено та зареєстровано відповідачів по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] - з 07.12.2012 р., а [PERSON] знято з реєстраційного обліку. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області 23.09.2013 року рішення Ленінського райсуду м. Миколаєва від 01.10.2012 року було скасовано, прийнято інше рішення, яким у задоволенні позову ОСББ «Космонавтів - 132 В» до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення - відмовлено. Рішення набрало законної сили. [PERSON] з 22.10.2013 року зареєстрована у кімнаті [ADDRESS]. Проте, через проживання у зазначеній кімнаті відповідачів, вселитись до неї не має змоги. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 99 ЖК України тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі відмови звільнення приміщення, вони підлягають виселенню в судовому порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення. За умовами ст. 810 ЦК України найм (оренда) житла здійснюється на підставі відповідного договору, певний строк, за плату. До договору найму житла крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності застосовується положення ЦК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Окрім вищевказаних рішень суду, позивачем суду не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів, не заявлено клопотань щодо витребування доказів, якщо є певна складність у їх отриманні. Позивачем не надано суду доказів щодо тимчасового проживання відповідачів за спірною адресою, як підстава позовних вимог щодо виселення. Із матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] не є власником кімнати [ADDRESS] в зазначеному гуртожитку, де вона значиться зареєстрованою, вона не є членом ОСББ «Космонавтів - 132 В», суду не надано договору найму житлового приміщення, укладеному у відповідності до вимог законодавства. Крім того, позивачкою не надано суду доказів щодо правомірності вселення, проживання та реєстрації її самої за вказаною адресою. Відповідно до пояснень позивача у судовому засіданні, з 2004 року вона проживала разом із матір'ю, яка потребувала на той час догляду, за іншою адресою, а у 2005 році, після смерті матері, оформила право власності, в порядку спадкування, на квартиру, де постійно мешкає з того часу. У гуртожитку за адресою [ADDRESS] лише зберігались деякі речі позивача та вона має намір приватизувати це приміщення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] не є належним позивачем за позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення їх зі спірної кімнати [ADDRESS], отже в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed