Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунто-вує його тим, що він є власником автомобіля «Hyundai Tucson», номерний знак [NUMBER]. 6 грудня 2013 року о 13 годині 05 хвилин в с. Рогозів Бориспільського району по вул. Леніна [PERSON], керуючи автомобілем «Toyota Corola», номерний знак [NUMBER], ви-їжджав на перехрестя, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборо-нено» та допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai Tucson», номерний знак [NUMBER]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження. Розмір матеріальної шкоди становить 72961 гривню 90 копійок. Крім того, [PERSON] витратив 400 гривень на проведення експертизи, 640 гривень на транс-портування пошкодженого автомобіля та 1000 гривень на складання позовної заяви. Загаль-ний розмір матеріальної шкоди становить 75001 гривню 90 копійок. Крім того, у зв'язку з пошкодженням автомобіля позивачу була заподіяна моральна шкода, розмір якої він оцінює в 20000 гривень. [PERSON] відмовляється добровільно відшкодувати матеріальну та моральну шкоду. Тому [PERSON] просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 75001 гривні 90 копійок та моральну шкоду у розмірі 20000 гривень. [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. В ході розгляду цивільної справи представник позивача [PERSON] подала заяву про зменшення розміру позовних вимог. Вона посилається на те, що станом на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON], пов'я-зану з експлуатацією автомобіля, була застрахована. Тому ПАТ «СК «Країна» виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 49490 гривень. Матеріальна шкода залишилась не відшкодованою у розмірі 23471 гривні 90 копійок (72961,90 - 49490). Крім того, [PERSON] витратив 400 гривень на проведення експертизи та 640 гривень на транспортування пошкодженого автомобіля. Загальний розмір матеріальної шкоди становить 24511 гривень 90 копійок. Тому представник позивача [PERSON] просить суд стягнути з відповідача мате-ріальну шкоду у розмірі 24511 гривень 90 копійок та моральну шкоду у розмірі 20000 гри-вень. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задово-лення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що позивач значно завищує розмір матеріальної шкоди, який в дійсності є меншим, ніж розмір виплаченого йому страхо-вого відшкодування. [PERSON] відшкодована матеріальна шкода. Докази на під-твердження того, що позивачу заподіяна моральна шкода, відсутні. Тому представник відпо-відача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля «Hyundai Tucson», номерний знак [NUMBER]. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транс-портного засобу серії [NUMBER] від 3 травня 2008 року (а.с.8). Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на від-шкодування завданої йому матеріальної шкоди. З копії довідки дізнавача ВДАІ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській об-ласті (а.с.7) вбачається, що 6 грудня 2013 року о 13 годині 05 хвилин в с. Рогозів Борис-пільського району по вул. Леніна сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження: був розбитий передній бам-пер, передня ліва блок-фара, задній ліхтар. Крім того, був пошкоджений передній капот, пе-реднє праве крило та задній бампер. Розмір матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля, визначається шля-хом додавання вартості ремонтно-відновлювальних робіт (Ср) до вартості матеріалів, не-обхідних для ремонту (См), та вартості нових деталей, що підлягають заміні під час ремонту (Сс), помноженої на різницю, отриманої шляхом віднімання коефіцієнту фізичного зносу деталей від одиниці (Ез): У = Ср + См + Сс * (1 - Ез). З розрахунків, проведених представником відповідача [PERSON], вбачається, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт (Ср) становить 16047 гривень 5 копійок, а вартість матеріалів, необхідних для ремонту (См), - 2331 гривню 56 копійок. Згідно зі звітом про не-залежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку №1901/1 від 17 грудня 2013 року (а.с.10-11) розмір вартості нових деталей, що підлягають заміні під час ремонту (Сс), стано-вить 52277 гривень 79 копійок. З висновку спеціаліста про величину фізичного зносу №19/06/14 від 25 червня 2014 року (а.с.44-46) вбачається, що коефіцієнт фізичного зносу деталей (Ез) становить 0,43. З огляду на ці обставини суд вважає, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної позива-чу пошкодженням його автомобіля, становив 48177 гривень 40 копійок: 48177, 40 = 16047,50 + 2331,56 + 52277,79 (1 - 0,43). Крім того, [PERSON] витратив 640 гривень на транспортування автомобіля. Ця обставина підтверджується копією квитанції від 20 грудня 2013 року (а.с.12). Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди становить 48817 гривень 40 копійок (48177,40 + 640). Згідно зі звітом про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку №1901/1 від 17 грудня 2013 року (а.с.10-11) вбачається, що вартість ремонтно-відновлюваль-них робіт (Ср) становить 16860 гривень, а вартість матеріалів, необхідних для ремонту (См), - 3824 гривні 11 копійок. З калькуляції, на підставі якої був складений звіт, вбачається, що при визначенні вартості ремонтно-відновлювальних робіт та матеріалів, необхідних для ре-монту, враховувалась вартість фарбування переднього бамперу, накладки переднього лівого крила, накладки передньої лівої двері та заднього бамперу. Однак з кольорових фотокарток, на яких зображений автомобіль позивача, вбачається, що станом на час дорожньо-транс-портної пригоди ці деталі не були фарбовані. Тому суд вважає, що вартість фарбування цих деталей безпідставно врахована при визначенні вартості ремонтно-відновлювальних робіт та матеріалів, необхідних для ремонту. Крім того, в звіті про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку №1901/1 від 17 грудня 2013 року коефіцієнт фізичного зносу деталей дорівнює нульовому значенню. Однак станом на час вчинення дорожньо-транспорт-ної пригоди автомобіль перебував у користуванні. Тому коефіцієнт фізичного зносу його деталей не міг дорівнювати нульовому значенню. З огляду на ці обставини суд критично оцінює звіт про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку №1901/1 від 17 грудня 2013 року в частині вартості ремонтно-відновлювальних робіт і матеріалів, необхідних для ремонту, та визначення коефіцієнту фі-зичного зносу деталей автомобіля. Крім того, відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інак-ше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на під-ставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.3 ст.58 цього Кодексу суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Встановлено, що [PERSON] та його представник [PERSON] не заявили ви-моги про стягнення з відповідача витрат на транспортування автомобіля, що відбулось через півроку після дорожньо-транспортної пригоди. Ця обставина не стосується предмета доказу-вання. Тому рахунок-фактура №СФ-0000022 від 19 червня 2014 року (а.с.31) є неналежним доказом. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України матеріальна шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового ви-падку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у вста-новленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспорт-ної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. З копії постанови судді Бориспільського міськрайонного суду від 8 січня 2014 року (а.с.9) вбачається, що 6 грудня 2013 року о 13 годині 05 хвилин в с. Рогозів Бориспільського району по вул. Леніна [PERSON], керуючи автомобілем «Toyota Corola», номерний знак [NUMBER], виїжджав на перехрестя, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai Tucson», номерний знак [NUMBER]. На підставі ч.3 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Вони свід-чать про те, що [PERSON] є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та за-подіянні [PERSON] матеріальної шкоди. Однак в матеріалах цивільної справи міститься копія полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу №АС/7444661 (а.с.15), з якого вбачається, що станом на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди ци-вільно-правова відповідальність [PERSON], пов'язана з експлуатацією автомобіля «Toyota Corola», номерний знак [NUMBER], була застрахована в ПАТ «СК «Країна». Тому ПАТ «СК «Країна» виплатило [PERSON] страхове відшкодування у роз-мірі 49490 гривень. Ця обставина підтверджується копією чека (а.с.21). У такий спосіб пози-вачу в повному обсязі відшкодована матеріальна шкода. З огляду на ці обставини суд вважає, що підстави для повторного відшкодування [PERSON] матеріальної шкоди відсутні. У задоволенні цієї вимоги позивачу належить від-мовити. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на від-шкодування завданої йому моральної шкоди. Згідно з ч.2 ст.23 цього Кодексу моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Встановлено, що [PERSON] та його представник [PERSON] не надали суду жодного доказу на підтвердження того, що позивач зазнав душевні переживання. Крім того, станом на час розгляду цивільної справи [PERSON] була відшкодована матеріальна шкода. У такий спосіб у встановленому законом порядку було відновлено порушене право позивача. З огляду на ці обставини суд вважає, що підстави для відшкодування [PERSON] моральної шкоди відсутні. У задоволенні цієї вимоги належить відмовити. Крім того, відповідно до ч.1, п.2, п.4 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з роз-глядом судової справи, належать витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані із залу-ченням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Згідно з ч.1 ст.88 цього Кодексу стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд при-суджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до роз-міру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що [PERSON] витратив 400 гривень на проведення оцінки з виз-начення вартості матеріального збитку, 1000 гривень на складення позовної заяви та 950 гри-вень на оплату судового збору. Ці обставини підтверджуються квитанціями (а.с.1, 10, 13, 28а). Однак у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. З огляду на ці обставини суд вважає, що підстави для відшкодування [PERSON] судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed