Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

В квітні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів та третьої особи про визнання права на спадщину на земельну ділянку, посилаючись на те, що [INFO] помер їх син [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,4555 га, що розташована на території Рідківської сільської ради Новоселицького району та належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 20 квітня 2010 року. Як спадкоємці 1 черги за законом, вони спадщину прийняли своєчасно. Спадщину прийняли також діти спадкодавця - відповідачі у справі. Однак, оскільки оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку був втрачений, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просили визнати за ними право на спадщину за кожним по 1/5 частині на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачів підтримав позов і просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Рідківської сільської ради Новоселицького району в судове засідання не з'явився, надавши заяву про те, що позов визнає та просить розглянути справу у його відсутності. Третя особа [PERSON], яка одночасно представляє законні інтереси своїх неповнолітніх дітей - відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], позов визнала частково та пояснила, що поряд із батьками та дітьми померлого [PERSON], вона також прийняла спадщину як дружина спадкодавця, а тому кожен з них успадкував по 1/6 частині земельної ділянки. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 27 липня 2015 року. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,4555 га, що розташована на території Рідківської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області та належала йому на підставі державного акта на право власності серії [NUMBER] від 20 квітня 2010 року, виданий на ім'я спадкодавця на підставі розпорядження Новоселицької райдержадміністрації від 07 червня 2006 року за № 260-Р. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкодавець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану № 00016277584 від 04 лютого 2016 року вбачається, що позивачі є батьками спадкодавця [PERSON]. З свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 28 травня 2001 року, серії [NUMBER] від 16 червня 2012 року та серії [NUMBER] від 02 жовтня 2014 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] є батьком неповнолітніх відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 08 жовтня 2000 року слідує, що спадкодавець [PERSON] був чоловіком [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємці за законом 1 черги прийняли своєчасно шестеро осіб, а саме його батьки, троє неповнолітніх дітей та дружина, звернувшись протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини із відповідними заявами до нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи. За вказаних обставин, виходячи з рівності часток у спадщині спадкоємців за законом, кожен із спадкоємців успадкував по 1/6 частині земельної ділянки, яка належала спадкодавцю [PERSON], а тому твердження позивачів, що вони успадкували по 1/5 частці даної земельної ділянки є помилковим. У зв'язку із смертю спадкодавця та неподання до нотаріальної контори оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, нотаріальна контора відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Враховуючи, що позивачі є спадкоємцями за законом 1 черги, спадщину поряд з іншими чотирма спадкоємцями прийняли своєчасно, то право на спадщину на земельну ділянку слід визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця по 1/6 частині за кожним. На підставі ст.ст. 328, 1218, 1223, 1225, 1261, 1267, 1268, 1270 ЦК України, суд

Outcome: partial