Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

В квітні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 160000,00 грн боргу за договором позики , 3% річних в розмірі 4183,20 грн. ,штрафні санкції в розмірі 6268,49 грн. та плати за користування чужими грошима в розмірі 8475,72 грн. . Посилається при цьому на ті обставини, що 27 березня 2013 року позивач [PERSON] позичив [PERSON] 80000,00 грн., а [PERSON] взяв вказані кошти та зобов»язався повернути їх не пізніше 12 квітня 2013 року .Дані осбавини стверджують письмовою розпискою від 27.03.2014 року . Крім того 27 березня 2013 року між сторонами було укладено письмовий договір позики , за яким позивач передав в борг відповідачу грошові кошти в розмірі 80000,00 грн. , а відповідач отримав вказані кошти та зобов»ячався їх повернути до 31 серпня 2013 року . До вказаних у розписках датах відповідач борг позивачу не повернув, що змусило останнього звернутися до суду з вказаним позовом . В судове засідання позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та повним підтриманням позовних вимог. Відповідач до суду повторно не з»явився . Судом про дату судового розгляду судом повідомлявся належним чином та у встановлений законом порядок . Причина його неявки суду невідома . На підставі наявних в справі доказах ,суд ухвалив провести заочний розгляд справи . Дослідивши матеріали справи , судом встановлено наступне . Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 27 березня 2013 року [PERSON] позичив [PERSON] 80000,00 грн , а [PERSON] взяв вказані кошти та зобов»язався повернути вказані кошти не пізніше 12.04.2014 року . Крім того 27 березня 2013 року [PERSON] позичив [PERSON] ще 80000,00 грн. , а [PERSON] взяв вказані кошти та зобов»язався їх повернути 31 серпня 2013 року . Обставини викладені позивачам в позові не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності, оскільки є логічними, послідовними, стверджуються дослідженими судом письмовими доказами, в тому числі копією боргової розписки ( а.с.11) та договором позики ( а.с.12) Статтею 526 Цивільного Кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 532 частини 1 пункту 4 Цивільного Кодексу України якщо місце виконання зобов'язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за грошовим зобов'язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов'язання. Згідно ч.1 ст.1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленим договором. Згідно ч.2 ст.625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.. 622 ЦК України боржник ,який сплатив неустойку і відшкодував збитки , завдані порушенням зобов»язання , не звільняється від обов»язку виконати зобов»язання в натурі , якщо інше не встановлено договором або законом . Під збитками також розуміють витрати , зроблені управленою стороною , втрата або пошкодження її майна , а також не одержані нею доходи ,які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов»язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною . Крім того у відповідності до п. 9 Договору позики відповідач зобов»язаний сплатити штрафні санкції, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки , включаючи день оплати Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо виконання грошового зобов'язання не виконав, боргу позивачу не повернув , станом на день винесення судового рішення не повернута сума складає перед позивачем [PERSON] 160000,00 грн.заборгованості ; 4183,20 грн.,що складає 3% річних № штрафних санкцій у розмірі 6268,49 грн. та плати за користування чужими грошима в розмірі 8475,72 грн. , яку на підставі статей 526, 532, 625, ч.1 ст. 1049 Цивільного Кодексу України суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] , задовольнивши заявлені позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики в повному обсязі, оскільки вони ґрунтовані на вимогах закону та стверджуються належними доказами. Крім того, суд на підставі ст. 88 ЦПК України вважає необхідним стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 1789,41 грн. судових витрат понесених позивачем по сплаті судового збору.

Outcome: approved