Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

В лютому 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON]. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони у шлюбі не перебували і разом не проживали, а їх зустрічі носили періодичний характер. [INFO] позивач народила сина. На той час вони з відповідачем вже не спілкувались, проте він визнав дитину. З моменту народження дитини позивач з відповідачем не спілкуються, ніякого зв'язку з сином відповідач не підтримує і не виконує жодного з покладених законом батьківських обов'язків: не приймає участі у його вихованні, не утримує матеріально і навіть не вітає його на день народження. Син не знає в обличчя свого батька. У зв'язку з тим, що син займається футболом, періодично виникає потреба у його виїзді за кордон на змагання. Через відсутність відповідача в житті дитини позивач кожного разу змушена його розшукувати, щоб він надав згоду на виїзд за кордон, що створює суттєві незручності та порушує інтереси сина, який не завжди може виїхати на змагання. Всі питання виховання дитини вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача, син знаходиться на повному її утриманні. Відповідач викликався до суду шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем його проживання, проте в судове засідання він не з'явився без повідомлення причин неявки, відзиву на позов не подав. Водночас з огляду на те, що відповідачем була подана заява, посвідчена 14.02.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олефіренко К.М. (запис у реєстрі за № 61), щодо відсутності будь-яких заперечень проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] (а.с. 17), суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Заслухавши позивача, представника третьої особи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. [INFO] у сторін народився син [PERSON] (а.с. 4). Відповідач визнав дитину своїм сином, але будь-які стосунки і спілкування між сторонами були припинені ще до його народження, однією сім'єю вони ніколи не проживали. З моменту народження дитина разом з позивачем мешкає у належній батьку позивача квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5, 6, 7, 8-11). Позивач за місцем своєї роботи в Державній службі України з питань з надзвичайних ситуацій характеризується виключно позитивно (а.с. 12, 13, 14). Відповідно до положень статей 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що позивач належним чином виконує свої материнські обов'язки: надає сину матеріальне утримання, піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створила належні житлові умови для його повноцінного виховання і розвитку, що підтверджується даними характеристик дитини зі школи та з секції футболу, довідки КНП «ЦПМСД № 2» та акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, складеного спеціалістами Служби у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації (а.с. 15, 16, 18, 44). З позовної заяви вбачається, що з моменту народження відповідач з сином взагалі не спілкується, жодної участі у його житті та вихованні не приймає, не піклується про його здоров'я, фізичний духовний та моральний розвиток, аліментів не сплачує. Доказів, які б свідчили про намагання відповідача приймати участь у вихованні і утриманні сина чи створення йому перешкод у спілкуванні з ним, суду не надано, до органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини він не звертався. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Виходячи зі змісту статті 164 Сімейного Кодексу України в сукупності з іншими нормами сімейного законодавства позбавлення батьківських прав з підстав ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надав до суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с. 45-46). Вказаний висновок суд покладає в обґрунтування рішення як такий, що відповідає внутрішньому переконанню суду і базується на оцінці сукупності досліджених доказів, які дають підстави вважати, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. До того ж зміст заяви відповідача свідчить про фактичне визнання ним позову, а відтак задоволення позову його прав не порушить. На думку суду позбавлення відповідача батьківських прав не суперечить також інтересам дитини, оскільки відсутність будь-якої участі батька у його житті є фактором, що травмує дитячу психіку, а збереження батьківства може привести до одержання відповідачем в майбутньому майнових та особистих немайнових прав, заснованих на спорідненості з дитиною, що, враховуючи ухилення його від виконання батьківських обов'язків, призведе до порушення прав та інтересів дитини. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд на підставі положень статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved