Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

В липні 2019 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому вказала, що з\~02.04.1964 року вона перебувала шлюбі з [PERSON] , від якого [INFO] народився спільний син - [PERSON] . 15 травня 1992 року вона з чоловіком спільно придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] , а 27 травня 1992 року право приватної власності на вищезазначену квартиру було зареєстровано в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації на позивачку. Їх син - [PERSON] є інвалідом з дитинства і, згідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 1998 року його визнано недієздатним. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2013 року позивача призначено опікуном. Висновком міжрайонної психіатричної МСЕК від 05.11.2014 року, повторним оглядом сину безстроково першу групу інвалідності «Б» з причини: інвалід з дитинства. [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді половини квартири, що є спільним сумісним майном подружжя та на яку за життя чоловік мав право. 01.06.2019 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка, але постановою від 07.06.2019 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка у зв`язку з неможливістю виділення частки майна померлого зі спільної сумісної власності подружжя. Ухвалою суду від 05.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 11 листопада 2019 року витребувано у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] . 12 грудня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] , яка діє також в інтересах недієздатного [PERSON] у судовому засіданні надала особисті пояснення, після чого просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~ Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про проведення судового засідання у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав, причини неявки не повідомив. \~\~\~\~\~\~ Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~та п. 2 ч. 1 ст.\~3, ст.\~321 ЦК України\~ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених\~Конституцією\~та законом. Судом встановлено, що\~02 квітня 1964 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , про що Будинком укладання шлюбів м. Томськ РРФСР було зроблено відповідний актовий запис №977 (а.с. 9). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] та відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 квітня 1973 року, видане міським РАЦс м. Петропавлівськ, Камчатської області республіки РСФСР, батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). Під час сімейного життя, а саме 15 травня 1992 року, позивачка з чоловіком придбали трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу, який був посвідчений державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори Герасимовою Л.С. № 1-2196, оригінал якого наданий для огляду в судовому засіданні. (а.с. 12). 27 травня 1992 року право приватної власності на вищезазначену квартиру було зареєстровано в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації на ім`я позивача [PERSON] , про що зроблено відповідний запис № 5734 у книзі № 17 сторінка № 124. (а.с. 13). Висновком міжрайонної психіатричної МСЕК від 05.11.2014 року, повторним оглядом інваліда [PERSON] , [INFO] , останньому безстроково було встановлено з 27.10.2014 року першу групу інвалідності «Б» з причини: інвалід з дитинства. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 01 жовтня 2013 року [PERSON] було призначено опікуном над недієздатним сином - [PERSON] , [INFO] (а.с.15). [INFO] [PERSON] помер, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 2001 (а.с. 8). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS] , що була придбана у шлюбі та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 вересня 2014 року встановлено факт сумісного проживання однією сім`єю [PERSON] , її недієздатного сина [PERSON] з [PERSON] , на час смерті останнього - [INFO] , за адресою: [ADDRESS] .(а.с.16). Позивачка, як дружина померлого та в інтересах недієздатного [PERSON] - спадкоємців першої черги, звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кноль О.А, із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на частку квартири, однак, отримала відмову у зв`язку з тим, що не можна зробити виділ частки майна померлого зі спільної сумісної власності подружжя, яка знаходиться у прихованому стані, тому видати спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом не вбачається можливим (а.с.18). За таких обставин, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, так як іншого шляху отримати спадщину після смерті чоловіка не має. Згідно звіту з незалежної оцінки квартири від 23 липня 2019 року ринкова вартість квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] становить 170860 грн. (а.с.20). Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю, що був чинний на момент придбання спірної квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст.22 КпШС в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України (в редакції станом на момент смерті чоловіка) спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частин 1,2\~статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна , що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що між позивачем та чоловіком за життя не було встановлено ніякої домовленості та між ними немає шлюбного договору про інший розмір часток у спільній сумісній власності, у вигляді квартири, а також інших обставин, що мають істотне значення, на підставі яких суд має відступити від рівності часток у спірному майні. Тобто, розподіл часток у квартирі передбачає їх рівність, а отже позивачеві та її померлому чоловікову належить по 1/2 частці квартири. Частина 1\~статті 1218 ЦК України\~визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ( ч. 1\~ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено судом, станом на момент смерті [PERSON] [INFO] позивачка та їх недієздатний син постійно проживали разом у квартирі [ADDRESS] , що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили (а.с.16-17). Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до пункту 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого\~наказом Мін`юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна\~особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. П. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Вказане підтверджується також роз`ясненнями\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». З копій матеріалів спадкової справи, наданої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кноль О.А. №28/2019, що була заведена після смерті [PERSON] , померлого [INFO] встановлено, із заявою про прийняття спадщини\~01.06.2019\~року звернулась\~дружина померлого\~ [PERSON] ,\~вказавши у\~своїй заяві,\~що вона\~фактично прийняла\~спадщину,\~що підтверджується\~рішенням Жовтневого\~районного суду\~м.\~Кривого Рогу\~від 02.09.2014\~року,\~крім неї,\~фактично прийняв\~спадщину за\~законом їх\~син [PERSON] ,\~який на\~момент смерті\~ [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та є інвалідом першої групи. Інші спадкоємці - відсутні. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 1ст. 392\~ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вказаної статті позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Передумовою для застосування зазначеної\~статті 392 ЦК України є\~відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. З урахуванням встановлених обставин, відсутність заперечень з боку відповідача, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з метою захисту порушених майнових прав та інтересів позивачів суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, оскільки відсутній інший шлях для відновлення своїх прав та підтвердження свого права власності в будь-який інший спосіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved