Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача, яка є його опікуном за рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20.06.2017, посилається на те, що 16 серпня 2003 року між її сином, [PERSON] , та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 213. Від даного шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сина з відповідачем не склалося, тому що у них були різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. На підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Відповідач постійно пред`являла сину необгрунтовані претензії, що робило їх спільне життя нестерпним, влаштовувала скандали. На даний час дана сім`я фактично розпалася та існує лише юридично. З червня 2011 року [PERSON] з відповідачем припинили шлюбні стосунки. Він став проживати окремо від дружини та свого сина. Спільне господарство не велося та не ведеться, спору про спільне майно немає. Шлюбні відносини між її сином та відповідачем фактично припинені. Влітку 2014 року [PERSON]. пішов добровольцем захищати Батьківщину на фронт. 22 лютого 2015 року під час обстрілу у бліндаж, в якому він знаходився, потрапили два снаряди. У результаті цього він отримав важкі поранення. Після поранення протягом трьох місяців перебував на лікуванні в Обласній клінічній лікарні ім. Мечникова у м. Дніпропетровськ (з 2016 р. - м. Дніпро). Стан здоров`я сина вимагав негайної кваліфікованої допомоги спеціалістів в галузі нейрохірургії. Вважаючи його стан надзвичайно важким, більшість медичних закладів відмовлялися розпочинати лікування. Лише фахівці Науково-практичного центру нейрореабілітації «Nodus» зголосилися допомогти. В даному закладі він перебував з травня 2015 року протягом 15 місяців. В даному закладі вперше після поранення [PERSON] відвідала [PERSON] . Ці відвідини у травні 2015 року стали і останніми. Розуміючи всю складність ситуації та стан здоров`я свого чоловіка, відповідач більше не виявляла жодної уваги до його життя, не пропонувала ніяких видів допомоги. Більше того, не зважаючи на безпорадний стан чоловіка, 16 червня 2015 року звернулася в суд із позовною заявою, в якій просила стягнути з чоловіка на її користь аліменти на утримання їхньої дитини - [PERSON] , у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У заяві вона жодним чином не згадала про стан здоров`я свого чоловіка, батька дитини. 29 вересня 2015 року Охтирським міськрайонними судом Сумської області було винесено рішення у справі № 583/1873/15-ц, згідно якого вирішено стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення сумлінно виконується. Представником позивача щомісяця перераховуються кошти з пенсії, яку отримує її син, як особа з інвалідністю підгрупи А першої групи. За таких обставин вважає, що шлюб носить формальний характер та збереження шлюбу суперечать інтересам її сина. Також просить залишити дитину проживати з відповідачем, яка є його матір`ю. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання також не з`явилась, подала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнає. Свої заперечення мотивує тим, що позивачем не було застосовано заходів досудового врегулювання спору, вона ж намагалася домовитись та вирішити питання мирним шляхом, можливо уступкою один одному, але обов`язковим збереженням шлюбу при наявності неповнолітньої дитини. Вважає, що сторона позивача агресивно ставиться до ситуації, яка склалась та зловживає опікунськими правами стосовно нелюбимої невістки та діє на шкоду підопічному та усім учасникам сімейних відносин, в тому числі й дитині. Вважає, що позов є безпідставним та необгунтованим (а.с.66-72). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 серпня 2003 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 213, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.8). [PERSON] є інвалідом першої групи безтерміново, згідно Посвідчення інваліда війни Серії [NUMBER] , виданого 01.02.2018 та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою МСЕК №1048099 від 26.01.2018 (а.с.5, 6). Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20.06.2017, [PERSON] визнано недієздатним та призначено його опікуном [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки мед.карта стаціонарного хворого №741/10-08/18 від 13.08.2018 пацієнт [PERSON] , 1974 року народження, який проживає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії КЗ «Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни» Рівненської обласної ради з 05.07.2018 року (а.с.10). Згідно довідки №15-11/4107 від 12.09.2018 [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.15).У відзиві на позов відповідач зазначає, що мешкає по [ADDRESS] разом із сином (а.с.69). Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Опікун має право пред`явити позов про розірвання шлюбу, якщо цього вимагають інтереси того з подружжя, хто визнаний недієздатним. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позову, оскільки подальше сімейне життя між сторонами неможливе, спільно довгий час не проживають - чоловік мешканець м.Дубно, дружина у м.Охтирка, позивач згідно довідки має першу групу інвалідності, потребує постійного стороннього догляду та допомоги, дружина не піклується про чоловіка і цей факт нею не заперечувався, не підтримують шлюбних відносин, спору стосовно визначення місця проживання дитини немає - [PERSON] проживає з матір`ю, а отже ці обставини доказування не підлягають. Тобто, шлюб носить формальний характер, розірвання шлюбу буде в інтересах недієздатної особи. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати в розмірі ставки судового збору на момент подачі позову - 704 грн. 80 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved