Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

В липні 2013р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який було уточнено, про відшкодування з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на його користь матеріальної шкоди, у вигляді несплаченої при страховому відшкодуванні суми ПДВ у розмірі 885грривень 33 копійки, солідарно з відповідачів ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] матеріальну шкоду у вигляді різниці вартості пошкодженого автомобіля до та після ДТП у розмірі 10 700грривень, моральної шкоди у розмірі 10 000гривень, стягнення судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 221гривня та витрат на правову допомогу у розмірі 1000гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , уточнені позовні вимоги підтримали, в обґрунтування заявленого позову пояснили, що 08.06.2011року приблизно об 11годині 00 хвилин на вул.. М. Мазая в м. Маріуполі, біля АЗС «Паралель» відбулось зіткнення автомобілів ДЄО «Ланос» державний реєстраційний знак [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля ВАЗ 2103,державний реєстраційний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобіль ВАЗ 2103,державний реєстраційний знак [NUMBER] зазнав пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.04.2013р. [PERSON] було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП , але відповідно до ст.. 38 КУпАП провадження по справі було закрито у зв'язку зі спливом строку накладення на нього адміністративного стягнення. Відповідно до розрахунку ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» , розмір страхового відшкодування становив 5 312гривень, яка складає з суми франшизи у розмірі 500гривень, та 4 812гривень00 копійок страхового відшкодування разом з ПДВ. Відповідно довідки №387 від 28.05.2013 від ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» , страховою компанією було виплачено позивачеві суму страхового відшкодування у розмірі 3 926гривень 67 копійок. В вказаний розмір страхового відшкодування не була зарахована сума ПДВ , яка згідно розрахунку позивача становить 885гривень 33 копійки. Позивач та його представник вважають, що вказана сума неправомірно не була сплачена страховою компанією,так як в загальний розмір відшкодування увійшла вартість відновлюваного ремонту з урахуванням вартості необхідних для відновлення деталей, а у вартість деталей вже закладено ПДВ. Позивач пояснив, що на відновлювальний ремонт автомобіля не витрачав коштів, після ДТП автомобіль продав третім особам,так як в нього не було коштів на ремонт. Потім у місті бачив автомобіль вже в відновленому стані. Незважаючи на те, що він не витрачав на ремонт грошових коштів, і не може довести факт сплати ПДВ на станції технічного обслуговування при проведені відновленого ремонту пошкодженого транспортного засобу наполягає на тому,що страхова компанія повинна відшкодувати йому суму ПДВ у розмірі 885гривень33 копійки. До того ж позивач та його представник вважають, що підлягає відшкодуванню також вартість автомобіля до та після ДТП у сумі 10 700 гривень, яку солідарно повинні сплатити відповідачі ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] В обґрунтування зазначеної вимоги позивач та його представник пояснили наступне. Позивач [PERSON] придбав автомобіль ВАЗ 2103,державний реєстраційний знак [NUMBER] за довіреністю. На своє ім'я транспортний засіб не реєстрував, власнику автомобіля віддав гроші за автомобіль у розмірі 16 000гривень. Вважає, що між ним та власником автомобіля було укладено договір купівлі-продажу автомобіля. Підтвердити факт придбання автомобіля за 16 000гривень позивач не зміг. У зв'язку з тим, що згідно звіту спеціаліста розмір страхового відшкодування становить 5 300гривень, а фактична вартість автомобіля становила 16 000гривень, то позивач та його представник вважають , що різниця між нарахованим страховим відшкодуванням та фактичною вартістю автомобіля у розмірі 10 700гривень підлягає відшкодуванню солідарно з страхової компанії та відповідача [PERSON] У зв'язку з тим, що сам факт ДТП спричинив йому моральні страждання, просив стягнути солідарно з відповідачів суму моральної шкоди у розмірі 10 000гривен. Позивач поніс судові витрати про сплаті судового збору у розмірі 221гривня та витрати на правову допомогу у сумі 1000гривень, яку просив стягнути з відповідачів. Представник відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - Дзьобко В.О., який діє на підставі довіреності, позов не визнав в обґрунтування заперечень суду пояснив наступне. Вважає, що позов [PERSON] не обґрунтований , базується на припущеннях. Дійсно 08.06.2011р. об 11 годині 00 хвилин на вул. вул.. М. Мазая в м. Маріуполі, біля АЗС «Паралель» відбулось ДТП. Внаслідок ДТП автомобіль ВАЗ 2103,державний реєстраційний знак [NUMBER] під керуванням позивача зазнав пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.04.2013р. [PERSON] було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП. Цивільно - правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ «УПСК». При виплаті страхового відшкодування страхова компанія діяла на підставі вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме ст..36 вказаного Закону. Відшкодування зарахувалось на розрахунковий рахунок позивача на підставі його заяви. Дійсно позивачу було зменшено суму відшкодування на суму ПДВ та франшизи. Сума ПДВ відшкодовується у разі пред'явлення особою документів підтверджуючих сплату ПДВ при відновлюваному ремонті, що вимагає ст.. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - позивачем документального підтвердження не було надано . Відповідач також заперечував проти вимог по відшкодуванню суми вартості автомобіля до та після ДТП у розмірі 10 700гривен. Вважає, що вимоги позивача протиречать вимогам ст.. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому не підлягають задоволенню. До того ж позивач не надав суду підтверджень того, що пошкоджений транспортний засіб був придбаний саме позивачем за 16 000гривень, і він не підлягав відновленню після ДТП. Стосовно вимог по відшкодуванню моральної шкоди вважає, що дані вимоги не обгрунтовані та безпідставні, оскільки позивач не був власником вказаного транспортного засобу - керував транспортним засобом на підставі довіреності, транспортний засіб не реєстрував на своє ім'я. До того ж підставою для відшкодування моральної шкоди з боку страхової компанії є вимоги ст.. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,а саме у випадках коли особа зазнала при ДТП тілесних ушкоджень - позивач не надавав після ДТП і в судовому засіданні документального підтвердження того, що в наслідок ДТП він зазнав тілесні ушкодження. Саме діями ПАТ «УПСК» позивачеві не було завдано моральних ушкоджень Не має підстав для солідарного стягнення відшкодувань. У зв'язку з чим не має підстав у відповідності до ст.. 88 ЦПК України на відшкодування судових витрат. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні , уточнені позовні вимоги стосовно відшкодування вартості автомобіля до та після ДТП у розмірі 10 700гривень, моральної шкоди - у розмірі 10 000гривень, не сплаченої суми ПДВ - не визнав. Вважає, що позивач не довів суду та не обґрунтував розмір моральної шкоди та її завдання саме діями [PERSON],також не доведено, що позивачем було витрачено на придбання автомобіля суми у розмірі 16 000гривен. Просив відмовити у задоволенні позову. Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та доводи, вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено,та підтверджено матеріалами справи , що 08.06.2011р. об 11годині 00 хвилин на вул.. М. Мазая в м. Маріуполі, біля АЗС «Паралель» відбулось зіткнення автомобілів ДЄО «Ланос» державний реєстраційний знак [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля ВАЗ 2103,державний реєстраційний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобіль ВАЗ 2103,державний реєстраційний знак [NUMBER] зазнав пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.04.2013р. [PERSON] було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП , але відповідно до ст.. 38 КУпАП провадження по справі було закрито у зв'язку зі спливом строку накладення на нього адміністративного стягнення. (а.с.8) Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «УПСК», та видано поліс №АА/3600794 .(а.с.69) 08.06.2011р. позивач [PERSON] звернувся з заявою до ПАТ «УПСК» про страхове відшкодування (а.с.82) 04.07.2011р. експертом Поплавським О.В. було складено звіт №43 про оцінку шкоди спричиненої власнику колесного транспортного засобу. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля ВАЗ 2103,державний реєстраційний знак [NUMBER] разом з ПДВ становить 5 312гривень (а.с.70-80) 27 травня 2013р. ПАТ «УПСК» було складено страховий акт(а.с.68), а 29 травня 013р. було видано розпорядження на виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 3 926гривень 67 копійок (а.с.67) Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , застрахованою вважається відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб, внаслідок експлуатації транспортного засобу визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах. Ст.. 979 ЦК України передбачено,що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі,грошову суму (страхову виплату). Ст..988 передбачені обов'язки страховика - п.3 у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до п.36.2 ст.. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Відповідно до ст. 57 ЦПК України - доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків , показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Ст. 58 ЦПК України передбачує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування - ст. 59 ЦПК України) Судом встановлено, що [PERSON] не надавав страховій компанії документальних підтверджень проведення відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля та сплати ПДВ, дані докази також не були надані і в судове засідання. Відповідно до п.30.2 ст.. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. [PERSON] не надав суду підтвердження того, що вартість автомобіля складала 16 000гривень, що він був власником даного транспортного засобу і , що транспортний засіб, яким він керував належав йому на праві власності. Ствердження позивача та його представника, що генеральна довіреність на право експлуатації та розпорядження спірним автомобілем є договором купівлі-продажу є помилковим. Довіреність не є правовим переходом права власності на автомобіль, а повноваження, яке виникає у представника за довіреністю, не порушує його майнових або особистих немайнових прав. Крім того, відповідно до ст..249 ЦК України , особа яка видала довіреність, може в будь - який час скасувати довіреність або передоручення. Згідно п.2 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала - якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст. 22 п.22.3. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України . Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України . При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. При з'ясуванні фактів, з якими закон пов'язує відшкодування моральної шкоди, слід виходити з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладення обов'язку по відшкодуванню такої шкоди, та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Відповідно до роз'яснень, даних в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань , або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, так як під час ДТП позивач не отримав тілесних ушкоджень. Посилання на те , що у нього погіршився стан здоров'я протиречить письмовим матеріалам справи - позивач до позовної заяви надав довідку МСЕК про проходження повторно огляду у даному закладі. Суду не було надано підтвердження того, що група інвалідності та захворювання позивача знаходяться у причинному зв'язку з ДТП, що відбулось 08.06.2011р., і що саме діями відповідачів спричинено дану моральну шкоду. Ст..541 ЦК України передбачено, що солідарне зобов'язання виникає у випадках, встановлених договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] та його представник в порушення вимог ст.. 10 ЦПК України не довели підстави та обґрунтованість своїх вимог відносно відшкодування з відповідачів суми матеріальної шкоди вартості автомобіля до та після ДТП у розмірі 10700гривень, підстави сплати страхового відшкодування у вигляді суми ПДВ у розмірі 885грривень 33 копійки та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000гривень. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку з тим, що суд відмовляє в задоволенні позову позивача,то відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України суд відмовляє у задоволенні вимог по відшкодуванню судових витрат по сплаті судового збору иа витрат на правову допомогу. Відповідно до ст.. 82 ЦПК України - суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Ухвалою суду від 10.12.2013р. було задоволено заяву [PERSON] про відстрочення сплати судового збору при поданні заяви про збільшення позовних вимог. У зв'язку з чим, у відповідності до ст.. 82 ЦПК України з позивача в дохід держави підлягає стягненню не сплачена сума судового збору у розмірі 220гривень 40 копійок.

Outcome: approved