Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернувся [PERSON] Позовну заяву\~позивач аргументує\~тим,\~що шлюб\~між ним\~та відповідачкою\~був зареєстрований\~14\~травня 2014 року Сіянцівською сільською радою Острозького району Рівненської області, актовий запис №2. Від даного шлюбу вони мають спільну малолітню дочку, [PERSON], [INFO], де він вказаний батьком, а відповідачка матірю. Вказує, що шлюбне життя з відповідачкою не склалося, вони є зовсім різними людьми, у них різні характери та погляди на життя. Вказав, що між ними відсутні будь-які почуття, вони не змогли побудувати сімейні відносини на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Перспектив для збереження сім'ї немає, шлюб між ними існує формально, так як вони подружніх стосунків не підтримують, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов'язків не мають. На протязі останніх двох років проживають окремо, тобто між ними відсутні навіть формальні ознаки які характеризують сімю. Вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечитиме його інтересам та інтересам їх малолітньої дитини. Вказав, що спору щодо поділу майна між ними немає. Питання про утримання спільної малолітньої дочки ніж ними на даний час вирішено, оскільки дочка проживає разом з відповідачкою проти чого він не заперечує. Ухвалою суду від 23 травня 2018 року було відкрите провадження, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. До початку підготовчого засідання позивач подав до суду заяву в якій заявлені ним позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в позовній заяві. Просив не вживати заходів щодо примирення сторін, оскільки його рішення є виваженим та остаточним, перспектив для збереження шлюбу їхньої сімї немає, шлюб між ними існує формально, так як вони подружніх стосунків не підтримують, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов'язків не мають. На протязі останніх двох років проживають окремо. Відповідачка в підготовчому засіданні заявлені позовні вимоги [PERSON] до неї про розірвання шлюбу визнала, не заперечила проти їх задоволення. Вказала, що примирення між ними є неможливим та просить не вживати заходи щодо примирення, так як протягом двох років з позивачем проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, взаємних та прав та обов'язків не мають. Спору щодо місця проживання та утримання малолітньої дочки на даний час немає, а тому просить шлюб мж ними розірвати. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ГЮ № 094093 встановлено, що 14.05.2014 року Сіянцівською сільською радою Острозького району Рівненської області, актовий запис № 2, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище Захарчук (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 207822 від 10 серпня 2014 року, сторони мають спільну малолітню дочку, [PERSON], [INFO], актовий запис № 3, де позивач вказаний батьком, а відповідачка матірю (а.с.9) Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сім?я фактично розпалася, сторони разом не проживають, взаємних прав та обовязків, спільного побуту, бюджету, не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу. Між сторонами відсутній спір щодо поділу спільного майна, місця проживання та утримання малолітньої доньки, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв'язку із чим, визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів для примирення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутні такі складові сім`ї, як спільне проживання, повязаність спільним побутом та почуття любові і взаємоповаги, відсутній спір щодо проживання та утримання малолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається із ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Із квитанції №0.0.1036853246.1\~від 16.05.2018р.,\~банк платника\~ПАТ «ПриватБанк»,\~[PERSON]\~сплаченого на\~рахунок ГУ\~ДКСУ у\~Рівненській \~області,\~розрахунковий рахунок\~№ 31214206700005,\~МФО 833017,\~ЄДРПОУ 38043501 судовий збір у розмірі 704,80 грн., а відтак, враховуючи визнання позову відповідачкою до розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки за ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, то з огляду на задоволення позовних вимог та повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 352,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом. На підставі\~ст.\~56,\~105,\~110,\~112\~Сімейного кодексу\~України,\~

Outcome: approved