Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

В листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай), в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилаючись на те, що в період з 1985 року по 1993 рік працював трактористом з 1993 рік по 1997 рік - будівельником у колгоспі імені Шевченка. 17 грудня 1999 року на підставі рішення ІХ Калинівської сільської ради №42-ХХІІІ позивачеві було передано право на земельну частку (пай) площею 7 га. В 2002 році позивач звернувся до відділу земельних ресурсів для погодження технічної документації, після чого йому було передано в натурі 6,84га. Для отримання сертифікату на земельну частку (пай) позивач звертався до Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, але йому було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду для вирішення даного питання. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник Калинівської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та дату засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник Лиманської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (ст.16 ЦК України). Вивчивши матеріали справи судом встановлено, що [PERSON] , на підставі рішення ІХ Калинівської сільської ради від 17.12.1999 року №42-ХХІІІ «Про передачу земель резервного фонду в колективну власність акціонерного товариства «Калинівське» для новоприйнятих членів товариства з подальшим її паюванням» передано земельну ділянку площею 7га, що підтверджується архівним витягом районного державного архіву Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області №1174 від 22.10.2012 року. Отже, виходячи із наведеного та враховуючи відсутність доказів виключення позивача з членів колгоспу та членів колгоспу імені Шевченка суд вважає доведеним, що [PERSON] перебував у трудових відносинах та був членом колгоспу імені Шевченка в період з 1985 року. Згідно архівної довідки відділу об`єднаного трудового архіву Комінтернівської районної ради Одеської області від 24.02.2016 року №107, [PERSON] дійсно працював в колгоспі імені Шевченка з 1985 року. Відповідно до архівної довідки відділу об`єднаного трудового архіву Комінтернівської районної ради Одеської області від 24.02.2016 року №108 сільгоспартіль імені Шевченка, яка заснована в 1944 році була реорганізована шляхом правонаступництва в колгосп імені Шевченка в 1964 році, в Одеське орендне колективне підприємство «Стальметиз» імені Дзержинського - 16.04.1993 року, в Акціонерне товариство «Калинівське» - 28.05.1995 року, в ТОВ СП «Промінь - 97» - 03.12.1999 року, в СФГ «Бригантина» - 01.02.2003 року. Згідно листа Комінтернівського районного відділу земельних ресурсів від 21.01.2002 року про погодження технічної документації для складання державних актів на право приватної власності на землю, [PERSON] було погоджено технічну документацію для передачі в натурі земельну ділянку площею 6,84га в тому числі 6,84га ріллі в приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель резервного фонду Калинівської сільської ради. Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п.п. 1-2 Указу Президента України №720/95 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст.ст. 1-2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно ст.ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 08.09.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. Отже судом встановлено, що на час паювання позивач [PERSON] був членом АТ «Калинівське» тому мав право на отримання сертифікату. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі на (місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) крім сертифікату, є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай), на підставі яких і видаються державні акти. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 1216-1218, 1221, 1225, 1233, 1261, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved