Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

В лютому 2018 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з вказаним позовом.Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у Відділі державної виконавчої служби Шевченківського району м. Києва на виконанні перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Радянського районного суду м.Києва №2-4658 від 06.12.2000 про стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліментів. Постановою виконавчої служби від 30.06.2017 року виконання рішення було закінчено в зв'язку з досяганням повноліття сином позивач - [PERSON]. До настання [INFO] року - дати повноліття [PERSON], відповідач жодного разу не платив аліментів і його борг, згідно довідки державного виконавця, складає 136 320 грн 37 коп. Відповідач відмовляється сплатити борг добровільно, тому що не погоджується з розміром заборгованості. Щомісячні платежі (аліменти), які встановила виконавча служба відповідно до чинного законодавства, [PERSON] вважав і ввавжає непомірно великими. У відповідача є на праві власності двокімнатна квартира в м. Києві, у якій він проживає один. Як вказує позивач, їй відомо, що одну з кімнат він здає квартирантам. Син позивача весь час проживає зі нею і знаходиться на її утриманні. На цей час він навчається на 2 курсі Національної академії внутрішніх справ на денному відділенні. У зв'язку з цим [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь 136 320,37 грн. заборгованості по аліментах. Ухвалою від 23.03.2018 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, а розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали від 23.03.2018 року була направлена судом на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, однак конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання» повернувся до суду без вручення адресату. В свою чергу, в розумінні положень ч.1 ст. 131 ЦПК України, вказана ухвала вважається доставленою відповідачу. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з долучених до матеріалів справи документів, постановою від 30.06.2017р. виконавче провадження №17018817 щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів було закінчене у зв'язку з досягненням дитиною повноліття, відповідно до положень п. 7 ч. 1ст. 93 Закону України «Про виконавче провадження». 30.06.2017 р. Шевченківським районним відділом держввної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві в адресу боржника [PERSON], стягувача [PERSON] направлено довідку - розрахунку заборгованості по аліментам [PERSON] на користь [PERSON] згідно виконавчого литса № 2-4658 від 06.12.2000 року Радянського районного суду м. Києва про стягненя аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, нарахованої згідно середньоїх заробітної плати по місту Києву. Як свідчить зазначена довідка заборгованість платника аліментів на 2006 рік становить 16 325, 16 грн.; 2007 рік - 4537,66 грн.; 2008 рік - 6515,80 грн.; 2009 рік - 6 703,25 грн.; 2010 рік - 10329,25 грн.; 2011 рік - 12049,25 грн., 2012 рік - 13797,25 грн.; 2013 рік - 14884,25 грн.; 2014 рік - 15454,50 грн.; 2015 рік - 19322,75 грн.; 2016 рік - 16401,25 грн. Всього заборгованість на [INFO] року (повноліття дитини) становить 136 320,37 грн. Як вказує позивач, дана заборгованість має бути стягнута з відповідача, оскільки [PERSON] на даний час навчаєтья на 2 курсі Національної академії внутрішніх справ на денному відділенні. Відповідачм оспорює розмір заборгованості і відмовляється її сплатити у добровільному порядку. Проте, будь яких доказів , які б свідчили про наявність спору щодо визначеної державним виконавцем розміру аліментів за зазначений позивачем період отримано не було. Відповідно до ч.4 ст.194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. За правилами ст. ст. 194, 195 Сімейного кодексу України, суд стягує заборгованість з аліментів, визначивши її, лише у випадку виникнення спору з особою, яка відповідно до ст. 187 цього Кодексу добровільно їх виплачувала. Право особи, яка отримує аліменти, на справедливий судовий розгляд передбачає належне виконання рішення суду, і борг з виплати аліментів, пов'язаний з невиконанням такого судового рішення, не вимагає вирішення нового спору, через що суд не може давати повторну переоцінку один раз вже з'ясованим фактам і присуджувати двічі суму, яка вже присуджена, за відсутності нових обставин, з якими ст. ст. 192, 197 СК України пов'язують зміну розміру аліментів чи звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Як вже зазначалось 30.06.2017 р. головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Руденко Н.В. виконавче провадження було закрито. Проте, слід зазначити, що відповідно до п. 9 розділу ХУІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (з відповідними змінами) Виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Також слід зазначити, що чинним законодавством України передбачена відповідальність за прострочення сплати аліментів, оплати додаткових витрат на дитину, а саме положеннями ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що виконання судового рішення передбачено спеціальним Законом, беручи до уваги відсутність доказів про наявність спору щодо розміру заборгованості, підстави для стягнення з відповідача заборгованості відсутні. При цьому слід зазначити, що позивач не позбавлений можливості оскаржити дії державного виконавця, звернутися з позовом щодо стягнення з платника аліментів пені за прострочення сплати відповідних платежів, що встановлені судовим рішенням. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed