Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

В квітні 2017 року до Баранівського районного суду звернулася [PERSON] (надалі також позивач) з позовом до [PERSON] (надалі також відповідач) про поділ спадкового майна. Позов обґрунтовувався тим, що позивач та відповідач є рідними сестрами. 04.08.1986 р. в смт. Полянка Баранівського району Житомирської області померла їх мати [PERSON], а 10.12.1979 р. помер їх батько [PERSON]. Спадковим майном батька був житловий будинок №3 по вул. Калініна-Щорса (тепер Західна) в смт. Полянка Баранівського району Житомирської області. Спадщину після смерті їх батька прийняла його дружина [PERSON] згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, яка на день смерті батька і після його смерті до самої своєї смерті проживала у цьому будинку, тобто фактично вступила у володіння спадковим будинком, але свідоцтво про право на спадщину не отримала. [PERSON] заповіту не складала, а тому спадщина відкрилася за законом. Спадщину після смерті матері згідно ст.. 459 УРСР 1963 року прийняла [PERSON], яка на день смерті [PERSON], після її смерті і до своєї смерті проживала у вказаному вище будинку, тобто, фактично вступила у володіння спадковим будинком, але свідоцтва про право на спадщину не отримала. [PERSON] є сестрою позивача та відповідача, яка померла 21.01.2010 року у вказаному будинку в смт. Полянка, заповіту вона не лишала, тому спадщина відкрилася за законом. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли позивач та відповідач, подавши до нотаріальної контори відповідні заяви. Як наслідок , кожна з них має право на ? частину спадкового будинку №3 по вулиці Західна в смт. Полянка Баранівського району. В даний час між позивачем та відповідачем виник спір щодо поділу спадкового майна в натурі, адже будинок збудований в 1951 році та має поганий технічний стан, потребує капітального ремонту. З огляду на викладене ні позивач, ні відповідач не бажають отримувати у власність ? частину будинку, адже його поділ в натурі призведе до неминучого руйнування. Позивач бажає отримати у власність весь будинок сплативши при цьому відповідачу грошову компенсацію в розмірі 10000 грн. Позивач в судове засідання не зявилася, її представник через канцелярію суду подав заяву про те, що він підтримує заявлені позовні вимоги, позов просив задовольнити, а справу слухати без його участі та участі позивача. Відповідач у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надійшла заява про визнання відповідачем заявлених позивачем вимог, справу просила слухати без її участі зазначивши, що отримала від відповідача компенсацію за її частку у спадковому майні в розмірі 10000 грн. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Таким чином, судом встановлено, що 10.12.1979 р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.03.2017 р. виданого виконавчим комітетом Полянківської селищної ради Баранівського району Житомирської області (а.с. 8). Після його смерті лишився будинок, який належав йому на праві власності, що підтверджується архівною довідкою від 31.03.2017 р. №20-П виданої архівним сектором Барановської районної державної адміністрації (а.с. 14). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Баранівської міської ради від 11.04.2017 р. № 269 зазначено, що житловий будинок №3 по вул. Західна та житловий будинок № 1 по вул. Калініна, право власності на який належить [PERSON] згідно рішенням виконавчого комітету селищної ради №6 від 13.03.1969 р. в смт. Полянка Баранівського району Житомирської області є один і той же будинок і в даний час він рахується за №3 по вул. Західній в смт. Полянка Баранівського району Житомирської області (а.с. 21, 22). Після смерті [PERSON] вказане домоволодіння успадкувала його дружина [PERSON] у порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 р., яка на момент смерті чоловіка проживала разом з ним у вище вказаному будинку, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Барановської міської ради Житомирської області від 07.04.2017 року №260 (а.с. 19). Свідоцтво про право на спадщину вона не отримувала. [PERSON] померла 03.08.1986 р. в смт. Полянка Баранівського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.03.2017 р. виконавчим комітетом Полянківської селищної ради Баранівського району Житомирської області (а.с. 9). Після смерті [PERSON] спадщину у порядку ст.. 549 ЦК УРСР 1963 р. прийняла її донька [PERSON], яка на момент смерті проживала із [PERSON], що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Барановської міської ради Житомирської області від 07.04.2017 року №260 (а.с. 20). 21.01.2010 року у смт. Полянка померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22 січня 2010 року виданого виконавчим комітетом Полянківської селищної ради Баранівського району Житомирської області (а.с. 10). Дослідивши спадкову справу відносно померлої [PERSON], судом встановлено, що після її смерті відкрилася спадщина за законом, адже нею за життя не було складено заповіту. Позивач та відповідач спадщину прийняли, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори (а.с. 39). Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] від спадщини відмовилися, що підтверджується відповідними заявами (а.с. 40). Згідно письмової розписки від 11.05.2017 р. [PERSON] підтверджує факт отримання грошової компенсації в розмірі 10000 тисяч грн. від [PERSON] за її частку вказаному спадковому майні, тобто, за ? частини (а.с. 45). Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. При цьому, відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України (ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. При цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ч. 2 статті 1278 ЦК України кожен зі спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Враховуючи вище викладене, а також те, що розподіл будинку в натурі у співвідношенні до часток позивача та відповідача є неможливим у звязку з тим, що жоден із спадкоємців не бажає приймати його частину, зважаючи на те, що позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, а відповідач проти того не заперечує, більше того, визнає позов та підтверджує факт отримання коштів від позивача у якості компенсації його частки у спадковому майні, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд вважає, що обставини, які вимагали стягнення з позивача на користь відповідача грошової компенсації в розмірі 10000 грн. перестали існувати, адже відповідач підтвердила факт отримання вказаних коштів від позивача в добровільному порядку (а.с. 33, 43). На підставі викладеного,

Outcome: approved