Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

В лютому 2019 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] ,виданого 27.01.1997 р.Запорізьким міським управлінням житлового господарства,та договору купівлі-продажу нерухомого майна серія Н-2008 ,укладеного 27.12.1996 р.на Запорізькій товарній біржі «Титан-Інвест»,вона є власником в цілому квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] був зареєстрований у спірній квартирі за її згодою як член сім`ї власника житла,проте фактично у квартирі з 15.05.2013 р.не мешкає,фактичне місце його проживання позивачу невідомо. Посилаючись на те,що формальна реєстрація проживання відповідача,який не користується спірним житлом понад встановлені законом строки без поважних причин,порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,позбавляє можливості оформити субсидію,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.405 ч.2 ЦК України,визнати відповідача таким,що втратив право користування спірним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.Пояснила,що у 2004 р.вона зареєструвала відповідача у власній квартирі як члена сім`ї,проте у 2013 р. [PERSON] із спірної квартири добровільно виїхав на постійне місце проживання до США,де створив сім`ю на постійно мешкає,водночас реєстрацію проживання не припинив,чим створив їй як власнику перешкоди у користуванні квартирою та матеріальні складнощі в утриманні цього житла. Відповідач в судове засідання не з*явився без повідомлення причин,викликався за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судової повістки,яка повернута до суду із зазначенням про відсутність адресата,про зміну адреси проживання суд не повідомляв,відзив на позов не подав. Інформація про розгляд Шевченківським районним судом м.Запоріжжя вказаної справи розміщена на офіційному сайті «Судова влада». Відповідно до ч.11 ст.129 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про дату,час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд на згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився,заяв по суті справи не подавав,що не перешкоджає розгляду справи без його участі. Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши позивача та свідків, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] ,виданого 27.01.1997 р.Запорізьким міським управлінням житлового господарства,та договору купівлі-продажу нерухомого майна серія Н-2008 ,укладеного 27.12.1996 р.на Запорізькій товарній біржі «Титан-Інвест»,позивач є власником в цілому квартири [ADDRESS] . Право власності позивача зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,про що надані відповідні витяги. З наведеного суд встановив,що позивач набула право власності на вказану вище квартиру в цілому у встановлений законом спосіб,з правочинів,та підтвердила ці обставини належними допустимими доказами,які нічим не спростовані. З 06.05.2004 р.у квартирі,що є власністю позивача,був зареєстрований відповідач [PERSON] ,що підтверджено інформацією департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради,реєстрація відповідача була проведена за згодою [PERSON] як власника житла. Відповідно до ст.383,391 ЦК України,ст.157 ЖК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім*ї,інших осіб,вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,особа,яка за згодою власника була зареєстрована у належному йому житловому приміщенні,втрачає право користування житловим приміщенням ,якщо протягом року не проживає у ньому без поважних причин. Свідок [PERSON] в суді показала,що у квартирі позивача [PERSON] її син [PERSON] зареєстрований,проте не мешкає щонайменше останні 6 років,його речі у квартирі відсутні, свідку відомо,що [PERSON] виїхав за кордон,фактично цього житла для власного проживання не потребує. Свідок [PERSON] в суді показала,що з час вселення у будинок по [ADDRESS] товарищує з позивачем [PERSON] ,буває у неї у гостях,її син [PERSON] у квартирі позивача не мешкає останні щонайменше 6 років,виїхав за кордон,звідки повертатись у спірну квартиру намірів не має. Аналізуючи наведене,суд дійшов висновку,що відповідач [PERSON] ,хоча і був зареєстрований у спірному житловому приміщенні за згодою власника,проте фактично цим житлом з 2013 р.понад встановлені законом строки не користувався без поважних причин,водночас,його подальша реєстрація створює перешкоди [PERSON] у користуванні та розпорядженні власністю. На підставі ст.383,391,405 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України,суд-

Outcome: approved