Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

В обґрунтування позову представник позивача Дем`яненко О.О. вказувала, що за адресою: [ADDRESS] , розташоване домоволодіння, яке складається з двох житловий будинків і господарських споруд, яке зареєстроване на праві власності на ім`я [PERSON] , відповідача по справі на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 30 жовтня 2013 року. Ще в серпні 2013 року відповідач [PERSON] домовився з позивачем [PERSON] про продаж йому домоволодіння. Але на той час правовстановлюючі документи на домоволодіння ще не були оформлені. Та оскільки [PERSON] планував у вересні 2013 року виїхати за кордон, він 06 вересня 2013 року видав довіреність, якою уповноважив [PERSON] на оформлення документів про право власності на домоволодіння. Того ж дня позивач [PERSON] передав [PERSON] під розписку грошові коштів в розмірі 202500,00 грн. в рахунок придбання домоволодіння, а натомість отримав ключі від домоволодіння, а згодом і документи - рішення Люботинського міського суду Харківської області від 30 жовтня 2013 року, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку і технічну документацію на неї та розписку [PERSON] про відсутність претензій до покупця. На переконання позивача, зазначені обставини свідчать про фактичне укладення з відповідачем договору купівлі-продажу домоволодіння, оскільки усі істотні умови, які притаманні такому договору бути виконані його сторонами станом на 06 вересня 2013 року. Але процедура оформлення документів, підтверджуючих право власності [PERSON] на домоволодіння, та підготовки документів для укладання в майбутньому договору купівлі-продажу вимагала великої кількості часу. На сьогоднішній день відповідач [PERSON] мешкає за кордоном, а у його представника [PERSON] закінчився строк дії довіреності, що перешкоджає оформленню права власності позивача на придбане ним домоволодіння у нотаріуса шляхом укладення договору купівлі-продажу, що й змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 24 червня 2021 року було відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідачем [PERSON] поданий відзив, в якому він проти позову заперечив та просив в його задоволенні відмовити з таких підстав. Він дійсно 06 вересня 2013 року видав довіреність, якою уповноважив [PERSON] на продаж належного йому домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , так як виїжджав на постійне проживання до Канади. По закінченню строку дії довіреності він, [PERSON] , відмовився на прохання [PERSON] продовжити дію довіреності. Станом на 27 березня 2012 року ринкова вартість належного йому домоволодіння становила 70000,00 доларів США або 559020,00 грн. Тому він не мав наміру продавати домоволодіння лише за 202500,00 грн., що є еквівалентом 25000,00 доларів США. А тим більше, що він ніколи не мав ніяких відносин з позивачем [PERSON] особисто та ніколи його не бачив, тому жодних догорів з ним він не укладав. Від так неможливо визнати дійсним договір, від нотаріального посвідчення якого ухиляється його сторона, якщо оригінал чи його копія не представлені позивачем. З іншого боку, такого договору не існує, оскільки позивачем не представлені відповідні докази. Також відповідач заперечив проти доводів позивача про ухилення від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Так, представлена позивачем розписка від 05 вересня 2013 року про передачу грошових коштів третій особі [PERSON] не підтверджує порушення відповідачем прав позивача. До того ж, [PERSON] , маючи повноваження на оформлення договору купівлі-продажу домоволодіння, з невідомих причин не вчинив на користь позивача таких дій до закінчення строку дії довіреності, тобто до 06 вересня 2018 року. Третьою особою [PERSON] подані письмові пояснення щодо позову, в яких він підтримав позов та просив його задовольнити. В своїх поясненнях [PERSON] підтвердив ті обставини, що він особисто надавав допомогу позивачу [PERSON] у пошуку житлового будинку для придбання у власність. Влітку 2013 року між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] відбулась зустріч та вони домовились про купівлю-продаж домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , за ціною 25000,00 доларів США. Та оскільки [PERSON] зі своєю сім`єю мав намір виїхати аз кордон, але не встигав завершити оформлення документів про право власності на домоволодіння, він видав довіреність, якою уповноважив [PERSON] на вчинення дій по оформленню правовстановлюючих документів на домоволодіння та укладення договору купівлі-продажу цього домоволодіння. Після видачі довіреності він, [PERSON] , особисто передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 202500,00 грн. за продаж його домоволодіння, про що відповідач надав особисту розписку. Цю розписку разом з ключами від будинків, технічним паспортом на домоволодіння та рішенням Люботинського міського суду Харківської області він, [PERSON] , передав позивачу [PERSON] . Інших процесуальних заяв по суті справи учасниками справи та їх представниками не подано. Представник позивача Дем`яненко О.О. подала до суду письмову заяву, в якій вказувала, що повністю підтримує позовні вимоги та просить справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] в поданих суду процесуальних заявах по суті просили проводити судовий розгляд за їх відсутності. В судовому засіданні, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне. Спірним є домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1» загальною площею 41,20 кв.м, житловою площею 26,50 кв.м, житлового будинку літ. «Б-2» з прибудовами літ. «Б1-1», «Б2-1» і «Б3-1» загальною площею 171,50 кв.м, житловою площею 77,60 кв.м, і господарських споруд: балконів літ. «б» і «б1», сараю літ. «В», погребу літ. «Г» і зливної ями літ. «Я». Згідно з інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав на нерухоме майно № 258536602 від 27 травня 2021 року спірне домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване з 31 березня 2016 року на праві власності на ім`я відповідача [PERSON] на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області, ухваленого 30 жовтня 2013 року в справі № 630/1015/13-ц за позовом [PERSON] , від імені якого виступав представник [PERSON] , до відповідачів [PERSON] і Люботинської міської ради Харківської області про визнання права власності на домоволодіння з надвірними будівлями і спорудами. Представником [PERSON] за довіреністю від 06 вересня 2013 року був [PERSON] , який наділений такими правами, як бути представником в усіх підприємствах, установах та організаціях з питань оформлення та реєстрації права власності на ім`я [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , в тому числі з правом вести всі справи з цього питання в усіх судових органах. До того ж, цією довіреністю [PERSON] уповноважив [PERSON] на продаж на умовах та за ціну на його розсуд житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та отримання грошей від такого продажу. 05 вересня 2013 року [PERSON] , який є третьою особою в цій справі, видав [PERSON] , який є позивачем в цій справі, розписку про те, що отримав від останнього грошові кошти в сумі 202500,00 грн., що еквівалентно 25000,00 доларів США, за продаж житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та які зобов`язався передати власнику [PERSON] в строк до 10 вересня 2013 року. Оригінал цієї розписки досліджений судом під час судового розгляду. Далі, 06 вересня 2013 року [PERSON] , який є відповідачем в цій справі, видав розписку про те, що він отримав від [PERSON] , який є третьою особою в цій справі, грошові кошти в сумі 202500,00 грн., що еквівалентно 25000,00 доларів США, за продаж ним житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та відсутність у нього матеріальних та майнових претензій до покупця. Оригінал цієї розписки досліджений судом під час судового розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб і відповідати їхній внутрішній волі. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов`язки учасників. Свобода договору проявляється і при виборі сторонами способів забезпечення договірних зобов`язань, та вибір і застосування форм відповідальності та їх співвідношення при порушенні договору. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього. З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів», яким ч. 3 ст. 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з ч. 2 ст. 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації». З цього часу не передбачено державної реєстрації правочину, якщо в договорі не передбачено інше, а право на нерухоме майно та його обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Надані позивачем [PERSON] розписки від 05 вересня 2013 року та від 06 вересня 2013 року про фактичну передачу ним грошових коштів в сумі 202500,00 грн., що еквівалентно 25000,00 доларів США, на користь відповідача [PERSON] через його представника [PERSON] не свідчать про домовленість між сторонами щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу спірного домоволодіння відповідно до вимог ст.ст. 638, 655 ЦК України, тому відсутні підстави вважати вказані розписки договором купівлі-продажу. Дослідивши оригінали розписок від 05 вересня 2013 року та від 06 вересня 2013 року та оцінивши їх зміст, суд вважає встановленим те, що відповідач [PERSON] дійсно отримав через свого представника [PERSON] від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 202500,00 грн., що еквівалентно 25000,00 доларів США, за продаж спірного домоволодіння. Але за своєю суттю вказані розписки лише підтверджують факт передачі потенційним покупцем [PERSON] на користь потенційного продавця [PERSON] грошових коштів сумі 202500,00 грн., що еквівалентно 25000,00 доларів США, в якості оплати вартості спірного домоволодіння. Така поведінки сторін відповідає звичній діловій практиці, яка передує безпосередньому укладенню договору купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, адже саме під час укладення та нотаріального посвідчення договору продавець зазвичай підтверджує факт отримання грошових коштів за продаж об`єкту нерухомого майна в повному обсязі ще до підписання ним договору. З іншого боку, представлені позивачем докази не підтверджують укладення між ним та відповідачем договору купівлі-продажу хоча б у простій письмовій формі, тому вимога про застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст. 220 ЦК України є безпідставною, оскільки вказана норма матеріального права підлягає застосуванню у разі укладення між сторонами правочину, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення такого договору. В своє чергу, це виключає підстави для задоволення іншої вимоги позивача про визнання права власності на спірне домоволодіння, яка пов`язана та випливає з вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним. На підставі вищевикладеного, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed