Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 31 серпня 2007 року позивач зареєструвала з відповідачем шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 2203. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з часу спільного проживання між ними почали виникати постійні сварки. На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають різні погляди на шлюб та сім'ю. [PERSON] з відповідачем проживають разом, однак спільного господарства не ведуть. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З ініціативи відповідача постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та щоразу спричиняє їм душевні страждання. Намагання позивача врегулювати їх взаємовідносини та зберегти їх сім'ю, ні до чого не призвело, а навпаки, ще більше загострюють стосунки. Таким чином, на думку [PERSON], подальше спільне життя з відповідачем та примирення є неможливе, оскільки між ними виникли неприязні стосунки, втрачено почуття любові та поваги, тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати її шлюб з відповідачем та судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, відповідно до 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 31.08.2007 року, судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 31 серпня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 2203 (а.с. 4). З свідоцтва про народження [NUMBER], виданого повторно 05.03.2013 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Встановлено судом і те, що сім'я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 640,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved