Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

В листопаді 2013 року до суду звернувся позивач [PERSON] із позовом до [PERSON], треті особи на стороні відповідача : Ленінський відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, ПАТ « Альфа-банк » , ТОВ «Укрспецторг групп », третя особа на стороні позивача [PERSON] - про витребування майна з чужого володіння, визнання права власності та скасування державної реєстрації права власності. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, хоча належним чином повідомлений був про час та місце розгляду справи, зокрема, через свою доньку [PERSON], заяв та доказів поважності причин неявки у судове засідання не надав. Згідно ч. 5 ст. 76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заяв та доказів поважності причин неявки у судове засідання не надала, тому суд приходить до висновку про можливість слухання справи у відсутність позивача та його представника з урахуванням вимог ЦПК України. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] в позовній заяві вказав наступне. На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 31.07.1992 року Третьою Полтавською державною нотаріальною конторою (реєстровий № 2-2111), та зареєстрованого в Полтавському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 114 під реєстровим № 15739, [PERSON] належала квартира [ADDRESS]. 13.02.2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено та нотаріально посвідчено договір дарування квартири [ADDRESS] В подальшому вказаний договір дарування було визнано рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 15.03.2012 року ( справа № 1616/647/2012 ) недійсним. Рішення суду про визнання договору недійсним набрало законної сили 27.03.2012 року. [PERSON] після визнання договору дарування недійсним повернуто [PERSON] предмет дарування - квартиру, отже, з моменту визнання судом договору дарування недійсним квартира [ADDRESS] повернулась [PERSON] у власність. В той же час, як пізніше з'ясувалося, належна [PERSON] квартира була реалізована Ленінським ВДВС Полтавського МУЮ в рахунок виконання зобов'язань [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк». Так 07.11.2012 року з прилюдних торгів [PERSON] була придбана вказана квартира, про до свідчить протокол проведення прилюдних торгів від 07.11.2012 року № 17 - 0084/12, виданий Полтавською філією ТОВ « Укрспецторг Групп ». А 14.01.2013 року начальником Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ затверджено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки. Також 01.03.2013 року [PERSON] отримано та зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії ВТС № 674739. З акту про реалізацію предмета іпотеки вбачається, що квартира [ADDRESS] була реалізована державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» 190 612,87 грн. боргу. Відповідний акт складено про реалізацію об'єкта нерухомого майна - предмета іпотеки, а саме : двокімнатної квартири [NUMBER], загальною площею 45,0 кв.м., житловою площею 31,0 кв.м., розташованої за адресою : [ADDRESS]. яка належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Полтавською міського нотаріального округу [PERSON] 13.02.2003 року за № 142. Дане майно було реалізовано на прилюдних торгах торговельною організацією ПФ ТОВ «Укрспецторг Групп» згідно протоколу проведення прилюдних торгів № 17 - 0084/12 від 07.1 1.2012 року за адресою: [ADDRESS] Також позивач вказав, що станом на дату проведення прилюдних торгів (07.11.2012 р.), дату складення та затвердження акту про реалізацію предмета іпотеки ( 14.01.2013 р. ), дату видачі нотаріального посвідчення свідоцтва про право власності ( 01.03.2013 ), квартира [NUMBER] [PERSON] не належала, оскільки договір дарування квартири, на який йде поси-лання в акті реалізації предмета іпотеки, був визнаний недійсним на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 15.03.2012 р., яке набрало законної сили 27.03.2012 року. Таким чином, держаним виконавцем фактично було реалізоване в рахунок погашення боргу [PERSON] належне [PERSON] нерухоме майно, хоча [PERSON] не є стороною виконавчого провадження та не є майновим поручителем - іпотекодавцем по зобов'язанням [PERSON] З цих підстав [PERSON] вважає, що прилюдні торги з реалізації нерухомого майна проведенні з порушенням права власності на квартиру [PERSON] Як вбачається з наведених [PERSON] доказів, право власності на спірну квартиру виникло у [PERSON] на підставі незаконного договору дарування, який в подальшому було визнано недійсним в судовому порядку. Станом на дату реалізації квартири, право власності на квартиру [PERSON] вже не належало. За таких обставин, [PERSON] вважає, що спірна квартира вибула з його власності не з його волі та відповідач незаконно (без відповідної правової підстави ) заволодів нею, що є підставою для її повернення з чужого незаконного володіння. В той же час, [PERSON] не був стороною виконавчого провадження та був позбавлений можливості оспорювати дії державного виконавця чи звертатися з позовом про визнання прилюд-них торгів недійсними. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] вважає, що належна йому квартира вибула з власності без його волі, без законних підстав та підлягає поверненню йому у власність з чужого незаконного володіння відповідача [PERSON], крім того, оскільки відповідач [PERSON] право власності [PERSON] на вказану вище квартиру не визнає та вважає себе законним власником, [PERSON] вважає за необхідне задовольнити вимогу про визнання права власності на спірну квартиру за [PERSON] та скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [PERSON] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 15922753101 ). Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог позивача у повному обсязі, пославшись, що його довіритель - [PERSON] 07.11.2012 року на прилюдних торгах правомірно придбав нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] При цьому він також вказав, що як було встановлено в судовому засіданні по цивільній справі ( № 553/4685/13-ц Рішення від 14.03.2014 року Ленінського районного суду м. Полтави) жодною стороною цієї операції із продажу квартири не було порушено чинне законодавство України, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними. Представник третьої особи на стороні відповідача : Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв та доказів поважності причин неявки у судове засідання не надав. Представник третьої особи на стороні відповідача : ПАТ « Альфа - Банк » в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог позивача у повному обсязі, вказавши, що квартира за адресою : [ADDRESS] була продана у відповідності до чинного законодавства України, а тому вимоги позивача є безпідставними. Представник третьої особи на стороні відповідача : ТОВ «Укрспецторг Групп» в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог позивача у повному обсязі, пославшись на факт, що майно згідно Договору № 17-0084/12 «Про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна ( предмета іпотеки )» укладеного між Ленінським ВДВС Полтавського МУЮ та ТОВ « Укрспецторг Групп » та акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 14.01.2013 р. на реалізацію до ТОВ «Укрспецторг Групп» було передане нерухоме майно - предмет іпотеки. Тобто, квартира, була реалізована як предмет іпотеки на відкритих прилюдних торгах 07.11.2012 року. В обґрунтування даної позиції зазначено, що посилання позивача на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 15.03.2012 року по цивільній справі №1616/647/2012 є безпідставним, тому як згідно до рішення Апеляційного суду Полтавської області від 23.01.2014 року рішення Ленінського районного суду м. Полтави скасовано в повному обсязі і прийнято нове рішення яким відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання не дійсним договору дарування. Також наведено ряд інших посилань на законність проведення прилюдних торгів з реалізації квартири. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заяв та доказів поважності причин неявки у судове засідання не надала. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що питання про право власності на квартиру [ADDRESS] та що спірна квартира вибула з власності [PERSON] не з його волі, та відповідач [PERSON] незаконно (без відповідної правової підстави) заволодів нею, що є підставою для її повернення з чужого незаконного володіння - всебічно та у повному обсязі було розглянуто Ленінським районним судом м. Полтави по цивільній справі № 553/4685/13-ц, рішення від 14.03.2014 р., яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ, ТОВ « Укрспецторг Групп », третя особа на стороні відповідачів ПАТ «Альфа-Банк» про визнання недійсними прилюдних торгів та свідоцтва про право власності - відмовлено у повному обсязі. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 20.05.2014 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] відхилено, рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 14.03.2014 року залишено без змін. Посилання позивача на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 15.03.2012 року по цивільній справі № 1616/647/2012 є безпідставним та не обґрунтованим з наступних підстав, до матеріалів справи долучено рішення Апеляційного суду Полтавської області від 23.01.2014 року відповідно до якого рішення Ленінського районного суду м. Полтави по цивільній справі № 1616/647/2012 скасовано в повному обсязі та прийнято нове рішення яким відмовлено в задоволені позовних вимог про визнання не дійсним договору дарування. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також судом встановлено, що в ході примусового виконання виконавчого документа по стягненню заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» на підставі договору іпотеки № SME0015644/1 від 01.08.2008 року та згідно повідомлення ПП БТІ «Інвентаризатор» встановлено, що за боржником [PERSON] зареєстровано квартиру [ADDRESS]. 15.02.2012 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ складено акт опису й арешту майна, а саме : квартири [NUMBER], загальною площею 45 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS] Описане й арештоване майно згідно акту від 15.02.2012 року передане на відповідальне зберігання [PERSON]. Згідно до ст. 57 ЗУ « Про виконавче провадження », передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом : проведення опису майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Згідно до ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як вбачається з вищенаведеного, те що позивач не був стороною виконавчого провадження, не позбавляло його права звернутися до суду про захист свого права власності. Всі інші доводи стосовно недійсності прилюдних торгів, свідоцтва про право власності та скасування реєстрації права власності не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог. Згідно до ст.61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В даному випадку Позивачем не надано жодного допустимого доказу щодо вимог заявлених в позовній заяві. За таких підстав суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed