Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він на підставі довіреності уповноважив [PERSON] представляти його інтереси перед третіми особами, в тому числі, з питань, пов`язаних з розпоряджанням від його імені належним йому транспортним засобом автомобілем марки «Renault Magnum», 2000 року випуску, типу вантажний сідловий тягач, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , а також належним йому транспортним засобом марки «ПП», 1988 року випуску, типу напівпричіп бортовий тентований, червоного кольору, державний номерний знак [NUMBER] . Зазначає, що у грудні 2013 року за попередньою домовленістю про купівлю-продаж вищезазначених транспортних засобів [PERSON] було передано [PERSON] автомобіль марки «Renault Magnum», 2000 року випуску, типу вантажний сідловий тягач, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , та напівпричіп бортовий тентований, марки «ПП», червоного кольору, державний номерний знак [NUMBER] . Також було передано свідоцтва про право власності на транспортні засоби. У зв`язку з зазначеним, [PERSON] зобов`язувався віддати в 6-місячний термін грошові кошти в сумі 9500 доларів США, а саме до 10.06.2014 року. Однак, станом на дату звернення до суду, відповідачі своїх зобов`язань не виконали: не оплатили вартість транспортних засобів та не повернули автомобіль з причіпом. За таких обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом, відповідно до якого просить вилучити у відповідачів та повернути йому, належні йому транспортні засоби, а саме: автомобіль, марки «Renault Magnum», 2000 року випуску, типу вантажний сідловий тягач, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , а також транспортний засіб, марки «ПП», 1988 року випуску, типу напівпричіп бортовий тентований, червоного кольору, державний номерний знак [NUMBER] та свідоцтва про права власності на вищезазначені транспортні засоби. Крім того, просить стягнути з відповідачів судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. Позивач не з`явився в судове засідання. Згідно поданої заяви, позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити без його участі. В разі неявки відповідачів не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Представник позивача не з`явився в судове засідання. Згідно поданої заяви, позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи на офіційному сайті Судова влада. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі, відзив на позов до суду не подав, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] повторно не з`явилась в судове засідання. Згідно до положень Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачка є належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду даної цивільної справи на офіційному сайті Судова влада. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачка мала можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі, відзив на позов до суду відповідачка не подавала, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Судом приймається до уваги, що за положеннями ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі відповідачів. Суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 28.11.2013 року позивач, відповідно до довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчук С.В., зареєстрована в реєстрі за №3823, уповноважив [PERSON] представляти його інтереси перед третіми особами, з усіх питань, пов`язаних з розпоряджанням від його імені (продаж, обмін, здача в оренду) належного йому, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА №220707, виданого Луцьким ВРЕР УДАІ України у Волинській області 03.11.2009 р., транспортного засобу автомобіля, марки «Renault Magnum», 2000 року випуску, типу вантажний сідловий тягач, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] . (а.с. 5) Крім того, 28.11.2013 року позивач, відповідно до довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчук С.В., зареєстрована в реєстрі за №3826, уповноважив [PERSON] представляти його інтереси перед третіми особами, з усіх питань, пов`язаних з розпоряджанням від його імені (продаж, обмін, здача в оренду) належного йому, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Луцьким МРЕР ДАІ ГУ-УМВС України 18.03.2006 р., транспортним засобом, марки «ПП», 1988 року випуску, типу напівпричіп бортовий тентований, червоного кольору, державний номерний знак [NUMBER] . (а.с. 6) У грудні 2013 року за попередньою домовленістю про купівлю-продаж вищезазначених транспортних засобів [PERSON] було передано [PERSON] автомобіль марки «Renault Magnum», 2000 року випуску, типу вантажний сідловий тягач, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , та напівпричіп бортовий тентований, марки «ПП», червоного кольору, державний номерний знак [NUMBER] . Також було передано свідоцтва про право власності на транспортні засоби. У зв`язку з вищезазначеним, та як вбачається з розписки від 11.12.2013, [PERSON] зобов`язувався віддати в 6-місячний термін грошові кошти в сумі 9500 доларів США, а саме до 10.06.2014 року. (а.с. 7) Крім того, в матеріалах справи наявні пояснення [PERSON] від 10.08.2015 р., відповідно до яких, зазначає, що нею з чоловіком [PERSON] було придбано автомобіль та причіп у [PERSON] . Під час передачі транспортних засобів було передано 9500 доларів США, а 5 500 доларів США відповідачі зобов`язувались віддати протягом 6 місяців. Однак, зважаючи на скрутне матеріальне становище повернути вищезазначену суму не мали можливості. Крім того, [PERSON] зазначає, що зобов`язується повернути автомобіль та причіп у м. Луцьк, відразу після його прибуття у м. Рівне, а також всі документи на транспортні засоби, до виконання всіх фінансових зобов`язань. Однак, станом на дату звернення позивача до суду, відповідачі своїх зобов`язань не виконали: не оплатили вартість транспортних засобів та не повернули автомобіль з причіпом. За таких обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом, відповідно до якого просить вилучити у відповідачів та повернути йому, належні йому транспортні засоби, а саме: автомобіль, марки «Renault Magnum», 2000 року випуску, типу вантажний сідловий тягач, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , а також транспортний засіб, марки «ПП», 1988 року випуску, типу напівпричіп бортовий тентований, червоного кольору, державний номерний знак [NUMBER] та свідоцтва про права власності на вищезазначені транспортні засоби. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з наступного. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно ст. 1212 ЦК України, особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~за рахунок\~іншої особи\~(потерпілого)\~без достатньої\~правової підстави\~(безпідставно\~набуте майно),\~зобов`язана\~повернути потерпілому\~це майно.\~Особа зобов`язана\~повернути майно\~і тоді,\~коли підстава,\~на якій\~воно було\~набуте,\~згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. З системного аналізу норм вправа, вбачається, що зобов`язання безпідставного набуття, збереження майна породжують такі юридичні факти: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Аналогічну правову позицію було висловлено в постанові Верховного суду від 30 серпня 2018 року (справа №334/2517/16-ц). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Зважаючи на ту обставин, що вказаний договір купівлі-продажу сторони письмово не оформили, крім того, між сторонами не було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, тому, майно отримане внаслідок усного правочину купівлі-продажу транспортних засобів є безпідставно набутим та підлягає поверненню законному власнику. За наведеного, суд прийшов до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає до задоволення. Щодо судових витрат. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Позивачем було заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно матеріалів справи на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу позивачем не надано попереднього розрахунку витрат на надання правової допомоги, з яких вбачаються найменування послуг та вартість робіт. Враховуючи, що позивач не надав суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених представником витрат, необхідних для надання правничої допомоги, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині стягнення понесених судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved