Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до відповідача, в якому просить припинити право спільної власності [PERSON] на Ѕ частку квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що спірна квартира є неподільної, припинення права власності не завдасть істотної шкоди, а спільне проживання є неможливим. Відповідачем відзив не надано. Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 20.12.2018 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначений у загальному порядку. Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 25.02.2019 року закрито підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду по суті на 22.03.2019 року. 22.03.2019 року розгляд справи по суті відкладено в зв'язку з неповідомленням відповідача. Позивач, його представник в судове засідання 26.04.2019 року не з»явились, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином і завчасно, про що свідчить розписка ( а.с.101). 26.04.2019 року на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю бути присутньою в судовому засідання, однак про причини неявки та їх поважність представник позивача не повідомив. В задоволенні клопотання про відкладення судового засідання протокольною ухвалою суду відмовлено. Позивач в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст..223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками по Ѕ частки квартири [ADDRESS], що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності. Згідно наданої інформації Управління адмінпослуг Чернігівської міської ради місце проживання відповідача зареєстровано за адресою [ADDRESS]. У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Згідно із статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім'ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном. Як встановлено судом, відповідач зареєстрований у спірному житловому приміщенні, іншого зареєстрованого на праві власності житла відповідач [PERSON] не має. Отже, припинення права власності відповідача на частку нерухомого майна, яке є єдиним належним йому на праві власності житлом, завдасть йому істотної шкоди та порушить принцип рівності прав співвласників, який забороняє обмеження прав одних співвласників за рахунок інших. Доводи позивача про неподільність спірної квартири та не можливість спільного проживання не спростовують наведені вище висновки та не є підставою для припинення права власності відповідача на частину належної йому квартири, оскільки відсутність технічної можливості реального поділу об'єкта нерухомого майна та неможливість спільного користування та володіння майном - не є безумовною підставою для припинення права власності власника на відповідну частку майна, а допускається лише за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї і, що така шкода не буде істотною. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed