Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

В липні 2014 року позивач Служба безпеки України звернулась до суду з позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.04.2013 року на перехресті вул. Дорогожицька та Сім'ї Хохлових в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Опель», д/н [NUMBER], що належить СБУ, під керуванням [PERSON] та автомобіля «Фольцваген», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.10.2013 року винним у вчинення ДТП визнано [PERSON]. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Країна», відповідно до полісу № АВ/9020807. Згідно зі Звітом від 28.05.2013 року № 081/13 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Опель» д/н [NUMBER], матеріальні збитки складають 74 365,11 грн. Листом від 06.12.2013 року № 19/17-1087 позивач звернувся до ПрАТ «СК «Країна» стосовно надання інформації по страховій справі № 27858 та виплату страхового відшкодування. Відповідач листом віл 06.12.2013 року № 297 підтвердив, що вартість матеріального збитку становить 74 365,11 грн., проте було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 43 065,11 грн. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, позивач звернувся до ПрАТ «СК «Країна» з претензією виплатити страхове відшкодування у розмірі 49 500 грн., а ПрАТ «СК «Країна» повідомило, що прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 33 975,19 грн. та вказана сума була перерахована на рахунок позивача. Крім того, позивач звернувся до [PERSON] з вимогою сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 24 865,11 грн., проте відповідач таку вимогу проігнорував та кошти не сплатив. Позивач зазначає, що розмір страхової суми, яку ПрАТ «СК «Країна» зобов'язана сплатити з вирахуванням суми франшизи становить 49 500 грн., тому просили стягнути з ПрАТ «СК «Країна» на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 15 524,81 грн., з [PERSON] на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 24 865,11 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача ПрАТ «СК «Країна» в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в письмових запереченнях зазначила, що відповідно до Звіту № 081/13 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 28.05.2013 року, ринкова вартість автомобіля «Опель» д/н [NUMBER] складає 39 889,92 грн., а вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 176 086,77 грн., а отже транспортний засіб є фізично знищений, тому власнику була відшкодована лише різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, з вирахуванням суми франшизи, в сумі 33 975,19 грн. Вважає, що відповідачем було виплачено страхове відшкодування, тому просила з цих підстав у позові відмовити. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ПрАТ «СК «Країна», дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Як вбачається з матеріалів справи, 15.04.2013 року о 20 год. 35 хв., [PERSON] керуючи автомобілем «Фольцваген», д/н [NUMBER] на регульованому перехресті вул. Дорогожицька - вул. С. Хохлових в м. Києві, при повороті ліворуч не надав дорогу транспортним засобами, що рухались в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем «Опель», д/н [NUMBER], що належить Службі безпеки України (а.с.10,12). Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 04.10.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та застосовано адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП України (а.с.11). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що станом на момент ДТП 15.04.2013 року, відповідно до полісу № АВ/9020807, цивільна правова відповідальність відповідача [PERSON] за шкоду, завдану майну третіх осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при експлуатації автомобіля «Фольцваген», д/н [NUMBER] застрахована в ПрАТ «СК «Країна» з франшизою 500 грн. (а.с.62). Відповідно до Звіту від 28.05.2013 року № 081/13 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Опель» д/н [NUMBER], складеного суб'єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON], матеріальні збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 15.04.2013 року складають 74 365,11 грн. (а.с.14-20). Крім того, згідно ремонтної калькуляції № 6697 від 28.05.2013 року сума ремонту вказаного вище транспортного засобу становить 176 089,77 грн. (а.с.21-24). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. У відповідності до положень ч.1 ст.990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування», страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. 06 грудня 2013 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Країна» з заявою про надання інформації стосовно страхової справи вх. № 27858 та порядку відшкодування завданих збитків (а.с.31). ПрАТ «СК «Країна» листом від 31 грудня 2013 року № 297 повідомив позивачу про прийняте рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 43 065,11 грн. (а.с.32). Позивач повторно, 13 березня 2014 року та 14 квітня 2014 року, звернувся до ПрАТ «СК «Країна» з вимогою сплатити страхове відшкодування в розмірі 49 500 грн., тобто в межах встановленого полісом розміру страхової суми з врахуванням суми франшизи (а.с.33). Так, відповідач ПрАТ «СК «Країна» листом від 22 квітня 2014 року повідомили позивача про виплату страхового відшкодування лише у розмірі 33 975,19 грн. (а.с.37). Також, позивач 14 квітня 2014 року на адресу [PERSON] направив лист з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у сумі 24 865,11 грн., проте вимога відповідачем не була виконана (а.с.35-36). Відповідно до ч. 41 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1187 ЦК України передбачає, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір підряду, оренди, інше речове право, тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно положень ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Як вбачається з платіжного доручення № 1427 від 23.04.2014 року ПрАТ «СК «Країна» сплатила власнику автомобіля Службі безпеки України страхове відшкодування в розмірі 33 975,19 грн. (а.с. 72). У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не відшкодував позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у сумі 24 865,11 грн. (74 365,11 грн. - 49 500,00 грн.), а тому така підлягає до стягнення в судовому порядку. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика. Згідно п. 4 Страхового Полісу, ліміт страхової суми за заподіяну шкоду майну встановлений в розмірі 50 000 грн., з франшизою 500 грн. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Тобто, розмір страхової суми, яку відповідач ПрАТ «СК «Країна» зобов'язана сплатити позивачу становить 49 500 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Процесуальними нормами передбачено як право на участь у дослідженні доказів, так і обов'язок із доказування обставин при невизнанні їх сторонами. При цьому суд безпосередньо не повинен брати участь у зборі доказового матеріалу. Суд не приймає до уваги посилання відповідача ПрАТ «СК «Країна» про те, що транспортний засіб є фізично знищеним та застосування положень ст. 30.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки консультаційний висновок щодо вартості транспортного засобу не є належним та допустимим доказом того, що ринкова вартість автомобіля «Опель Вектра» становить 39 889,92 грн. При цьому, відповідач ПрАТ «СК «Країна» не скористався своїм правом щодо призначення у справі судової авто-технічної експертизи для встановлення ринкової вартості транспортного засобу на момент ДТП, оскільки у матеріалах справи міститься два суперечливих висновки, а отже розпорядився своїми правами на власний розсуд. Таким чином, на користь позивача підлягає до стягнення з страховика ПрАТ «СК «Країна» страхове відшкодування в розмірі 15 524,81 грн. = ( 49 500,00 грн. - 33 975,19 грн.), а з винуватця ДТП [PERSON] різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 24 865,11 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача ПрАТ «СК «Країна» в сумі 155,24 грн., а з відповідача [PERSON] в сумі 248,65 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved