Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

В.о. керівника Маріупольської місцевої прокуратури №1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі [PERSON] установи «Маріупольська міська лікарня швидкої медичної допомоги» до [PERSON] (далі Відповідач) про відшкодування збитків в розмірі 7282,49 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27.07.2015 року\~о 14 год. 00 хв. знаходячись на кінцевій зупинці громадського транспорту на кварталі Азов*є розташованій по вул.. Латишева в Приморському районі м. Маріуполя під час сварки, яка сталася на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з перебуваючим та же громадянином [PERSON] діючи умисно, з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень наніс удар кулаком лівої руки по обличчю [PERSON], після чого противоправні дії [PERSON] направлені на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] були припинені. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 21.12.2015 р. засудженого [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та позов прокурора про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого у розмірі 7282,49 грн. залишено без розгляду, які Позивач просить стягнути з Відповідача 7282 грн. шкоди на користь держави. В судове засідання представник позивача прокурор Разборська А.І. не зявилася проте звернулася із заявою, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі і просила їх задовольнити, справу просила розглянути без її участі. Представник позивача [PERSON] установи «Маріупольська міська лікарня швидкої медичної допомоги», у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився проте звернувся із заявою, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову, вважає можливим згідно ст. 174 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до \~\~\~ст.23 Закону України «Про прокуратуру» \~представництво інтересів громадянина або держави у суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадян або держави у випадку та у порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 4 ст.61 ЦПК України зокрема вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили є обовязким для суду, що розглядає справу про цивільні-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21.12. 2015 року, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КК України у звязку з примиренням з потерпілим на підставі ст. 46 КК України. Також у зв'язку із закриттям провадження по справі на підставі\~ст.46 КК України, залишився не вирішеним цивільний позов прокурора, який залишено без розгляду, внаслідок чого цей позов повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з довідки\~КУ «Маріупольської лікарні швидкої медичної допомоги» [PERSON]\~ в період з 28.07.2015 року по 26.08.2015 року\~\~перебував на стаціонарному лікування у\~\~вказаній комунальній установі на його лікування було затрачено 7282,49 грн.( а.с. 4). . Згідно установчих документів \~[PERSON] установа «Маріупольської лікарні швидкої медичної допомоги»\~\~входить до комунальної власності Маріупольської міської ради й одним із джерел формування майна є бюджетне фінансування. Таким чином, витрати на лікування потерпілого відносяться до витрат міського бюджету м. Маріуполя. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат»\~питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року; термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні; до справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання»\~\~\~\~\~передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день; кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого; визначення суми витрат на лікування потерпілого\~\~ за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми витрат за місяць (в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Як вбачається з довідки [PERSON] установи «Маріупольської лікарні швидкої медичної допомоги» на стаціонарне лікування\~\~потерпілого [PERSON]\~було витрачено за 29 койко/днів\~ 7282,49 гривень ( а.с.4). Згідно довідки головного лікаря МБШМД зазначена шкода у розмірі 7282,49 грн., Відповідачем не відшкодована( а.с. 12). Вищезазначені встановлені судом обставини в кримінальній справі за положеннями ст.61 Цивільно-процесуального кодексу України беруться до уваги в межах вирішення позову по даній справі і зібраних по ній доказів в сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України зокрема особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до п.6\~\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. \~\~Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що відповідач позов визнав повністю, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з Відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати в дохід держави в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved