Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ земельної ділянки в натурі. В обґрунтування позову зазначила, що їй та відповідачу належать на праві спільної часткової власності по 1/2 частини будинку [ADDRESS]. Договором конкретного користування від 25.05.2006, укладеним між ними, встановлено порядок користування вказаним житловим будинком, тобто фактично утворено дві окремі квартири під різними номерами, одна з яких під номером 1, якою користується позивач, а інша під номером 2, якою користується відповідач. Земельна ділянка розміром 0,1000 га, яка знаходиться під житловим будинком та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, знаходиться в спільній частковій власності сторін. Між позивачем та відповідачем виникли суперечності при погодженні меж земельних ділянок, оскільки відповідач відмовився надати позивачу частину земельної ділянки для обслуговування виділеної частини будівлі. Крім того, відповідач не визнає право власності позивача, вважаючи, що земельна ділянка в цілому належить тільки їй, відповідно вони не можуть у добровільному порядку дійти згоди про поділ, внаслідок чого позивач не може повноцінно користуватися земельною ділянкою, що порушує її права. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач та її представник проти задоволення вимог позову заперечували та просили відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, оголосивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом АВЕ № 09950 сторони отримали в спадок по 1/2 частині будинку [ADDRESS], а також сарай та споруди. 25.05.2006 між сторонами було укладено договір конкретного користування житловим будинком, відповідно до умов якого сторони встановили наступний порядок користування вказаного будинку: [PERSON] конкретно користується коридором 1-1, пл. 5.1 кв.м.; кухнею 1-2, пл. 9.4 кв.м.; передпокоєм 1-3, пл. 4.9 кв.м.; житловою кімнатою 1-4, пл. 10.8 кв.м.; житловою кімнатою 1-5, пл. 20.9 кв.м., тобто 1/2 частиною споруд інвентаризаційною вартістю 24948 грн., а [PERSON] конкретно користується житловою кімнатою 1-6, пл. 16.4 кв.м.; житловою кімнатою 1-7, пл. 13.4 кв.м.; верандою 1-8, пл. 11.9 кв.м., сараєм - літера Б, тобто 1/2 частиною споруд інвентаризаційною вартістю 24948 грн. З технічного паспорту житлового будинку та експлікації вбачається, що будинок має два окремі входи та фактично складається з двох окремих квартир. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, позивач є власником 1/2 від 0,1000 га, яка розташована на вул. Товарній, 34 у Печерському районі м. Києва, цільове призначення якої будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В ході судового розгляду у справі за ухвалою суду від 06.04.2016 було призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київській незалежній судово-експертній установі. За результатами проведення експертизи у висновку експерта від 16.06.2016 № 1784 зазначено, що варіанти розподілу земельної ділянки загальною площею 0,1000 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована по [ADDRESS], яка належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/2 частина) та [PERSON] (1/2частина), щодо якого встановлено порядок користування на підставі договору конкретного користування житловим будинком від 25.05.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Рижковою С.С., описані в дослідницькій частині висновку та зображені на малюнках №5, №6, №7. Комунікації, які знаходяться в межах земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], прокладені з [ADDRESS] та зображені на малюнку № 4. Запропонований варіант № 1, передбачає можливість користування комунікаціями, обома співвласниками житлового будинку по [ADDRESS] На земельній ділянці, площею 0,0745 га, яка знаходиться у постійному користуванні [PERSON] та [PERSON], комунікації відсутні. Враховуючи вдале місце розташування земельної ділянки площею 0,0745 га, яка прилягає до [ADDRESS] що зображена на малюнку № 4, надає можливість користуватися даною ділянкою як [PERSON] так і [PERSON] Так, у варіанті № 1 розподілу земельної ділянки [ADDRESS] експертного висновку зазначено, що для доступу та обслуговування відповідної частини житлового будинку та господарських будівель і споруд [PERSON] пропонується земельна ділянка площею 0,0500 га, яка складається з двох частин: 0,0256 га + 0,0244 га. Земельна ділянка площею 0,0256 га , обмежена лініями розподілу: - від точки «1» лінія розподілу проходить по [ADDRESS] через точки «2», «28» в точку «29»; - від точки «29» лінія розподілу проходить через точку «26» точку «19»; - від точки «19» лінія розподілу проходить через точку «18» в точку «17»; - від точки «17» по лінії розподілу будинку через точку «16» в точку «15», яка розташована на відстані 1,83 м від стіни житлового будинку; - від точки «15» лінія розподілу проходить через точку «14» в точку «25», яка розташована на межі ділянки з північної сторони; - від точки «25» лінія розподілу у вигляді ламаної проходить по межі з північної сторони через точки «12», «13» в точку «1». Земельна ділянка 0,0244 га, обмежена лініями розподілу: - від точки «9» лінія розподілу проходить у вигляді ламаної по межі з східної сторони через точки «20», «22», «23», «24» в точку «6», яка знаходиться в дальньому куті в південній частині ділянки; - від точки «6» лінія розподілу проходить по межі ділянки з західної сторони через точку «7» в точку «8»; - від точки «8» лінія розподілу проходить довжиною 16,15 м в точку «9». Земельна ділянка площею 0, 0500 га, яка пропонується [PERSON] зображена на малюнку № 5 висновку експерта будівельно-технічної експертизи Київської незалежної судово-експертної установи № 1784 від 16.06.2016 року зеленим кольором. Для доступу та обслуговування відповідної частини житлового будинку та господарських будівель і споруд [PERSON] пропонується земельна ділянка площею 0,0500 га, яка обмежена наступними лініями розподілу: - від точки «29» лінія розподілу проходить по [ADDRESS] через точки «З», «4» в точку «5»; - від точки «5» по лінії розподілу проходить довжиною 20,25 м по межі з південної сторони в точку «6»; - від точки «6» лінія розподілу проходить у вигляді ламаної через точки «24», «23», «22», «20», «9», «10» в точку «11»; - від точки «11» лінія розподілу довжиною 5,57 м проходить по межі з північної сторони в точку «25»; - від точки «25» лінія розподілу у вигляді ламаної проходить через точки «14», «15», «16», «17» в точку «18»; - від точки «18» лінія розподілу проходить через точки «19», «26» в точку «29». Земельна ділянка площею 0,0500 га, яка пропонується [PERSON] зображена на малюнку № 5 висновку експерта будівельно-технічної експертизи Київської незалежної судово-експертної установи № 1784 від 16.06.2016 року синім кольором. Пропонується встановити сервітут на земельну ділянку [PERSON] для проходу до земельної ділянки [PERSON], площею 0,0014 га, яка обмежена лініями розподілу та позначена точками: 15-16-21-22-20-15, що зображена на малюнку № 5 висновку експерта будівельно-технічної експертизи Київської незалежної судово-експертної установи № 1784 від 16.06.2016 року помаранчевим заштрихованим кольором. Пропонується встановити сервітут на земельну ділянку [PERSON] для обслуговування інженерних комунікацій (вода, газ) [PERSON], площею 0,0019 га, яка обмежена лініями розподілу та позначена точками: 34-2-33-31-32-30-34, що зображена на малюнку № 5 висновку експерта будівельно-технічної експертизи Київської незалежної судово-експертної установи № 1784 від 16.06.2016 року зеленим заштрихованим кольором. Пропонується встановити сервітут на земельну ділянку [PERSON] для обслуговування інженерних комунікацій (каналізація) [PERSON], площею 0,0009 га, яка обмежена лініями розподілу та позначена точками: 28-29-26-27-28, що зображена на малюнку № 5 висновку експерта будівельно-технічної експертизи Київської незалежної судово-експертної установи № 1784 від 16.06.2016 року зеленим заштрихованим кольором. Після надходження експертного висновку разом з матеріалами справи до суду та відновлення провадження у справі, позивачем було уточнено вимоги шляхом поділу спірної земельної ділянки з урахуванням варіанту № 1 експертного висновку. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є непорушним, власник може бути позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке становить єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відтак - домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їхньої спільною частковою власністю, оформлена нотаріально посвідченим договором, є обов'язковою для майбутніх співвласників при здійсненні ними правомочностей володіння й користування спільним майном. Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст.ст.364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності. При здійсненні якої передбачена ч.4 ст.358 ЦК України умова не є обов'язковою. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч.2 ст.364 ЦК України). Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності, у разі поділу (ст.367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. Отже, правовідносини сторін регулюються нормою ст.367 ЦК України. Частиною 2 ст.364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч.1 ст.183 ЦК України). Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 03.04.2013 у справі №6-12цс13, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Як встановлено в ході судового розгляду цільовим призначенням спірної земельної ділянки є будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Оскільки поділити земельну ділянку на якій розташований будинок без втрати її цільового призначення є можливим, то суд приходить до висновку про те, що така річ, яка є предметом спору, є подільною. З урахуванням встановленого договором конкретного (порядку) користування житловим будинком, суд вважає за можливе поділити спірну земельну ділянку у порядку, запропонованому у варіанті 1 експертного висновку 16.06.2016 № 1784, оскільки такий варіант передбачає можливість користування комунікаціями, обома співвласниками житлового будинку по [ADDRESS] При цьому суд вважає, що вказаний спосіб захисту порушеного права позивача не порушує конституційний принцип непорушності права власності відповідача, оскільки в результаті такого поділу земельної ділянки в натурі фактичний розмір частки будь-кого із сторін не змінюється. Також суд враховує, що виходячи із системного аналізу положень ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, слід дійти висновку, що гіпотетичний виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності та розташований на спірній земельній ділянці, є можливий, оскільки фактично кожній зі сторін виділено відокремлену частину будинку (квартиру) із самостійним виходом, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. За приписами ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 22-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України; цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. А тому при поділі спірної земельної ділянки обов'язковим є встановлення відповідних сервітутів для проходу до земельної ділянки, для обслуговування інженерних комунікацій (вода, газ) та для обслуговування інженерних комунікацій (каналізація), які також об'єктивно визначені у варіанті № 1 розподілу земельної ділянки [ADDRESS] експертного висновку. З приводу посилань сторони позивача, як на підставу своїх заперечень, на висновок земельно-технічного експертного дослідження від 11.03.2017 № 2-03/2017 суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 54 ЦПК України спеціалістом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками застосування технічних засобів і може надавати консультації під час вчинення процесуальних дій з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок. Спеціаліст може бути залучений до участі у цивільному процесі за ухвалою суду для надання безпосередньої технічної допомоги (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо) під час вчинення процесуальних дій. Допомога спеціаліста технічного характеру під час вчинення процесуальних дій не замінює висновку експерта. Незважаючи на широке трактування частиною першою ст. 54 ЦПК України осіб, які можуть бути спеціалістами, зокрема формулювання щодо можливості надання останніми консультацій під час вчинення процесуальних дій з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок, частина друга вказаної статті вже встановлює чіткі обмеження у його компетенції. Так, спеціаліст може бути залучений до участі у цивільному процесі лише для надання безпосередньо технічної допомоги (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо) під час вчинення процесуальних дій. Як бачимо із зазначених уточнень, всі дії цих осіб зводяться лише до надання допомоги технічного характеру в рамках проведення певних дій судом. Однак на стадії судового розгляду справи ст. 190 ЦПК України встановлено можливість суду під час дослідження доказів скористатися усними консультаціями або письмовими роз'ясненнями (висновками) спеціалістів. На підставі вказаної норми судом в судовому засіданні за клопотанням сторони відповідача був залучений як спеціаліст, експерт який проводив судову експертизу. В ході надання пояснень [PERSON] вказувала на те, що вона є співробітником Київської незалежної судово-експертної установи та проводила експертне дослідження разом з інженерами-геодезистами [PERSON] та [PERSON] Всі залучені до експертного дослідження особи мають необхідний кваліфікаційний рівень, відповідають вимогам ЗУ «Про судову експертизу» та були попереджені про кримінальну відповідальність відповідно до ст. ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В силу ст. 59 цього Кодексу суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 143 ЦПК, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. В порядку ст. 66 ЦПК висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Суд критично ставиться до висновку земельно-технічного експертного дослідження від 11.03.2017 № 2-03/2017 наданого стороною відповідача, оскільки питання про призначення такої експертизи не вирішувалось судом, а експерт який проводив дослідження не попереджався про кримінальну відповідальність відповідно до ст. ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок. Враховуючи викладене,

Outcome: approved