Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

В межах повноважень, передбачених ст.165 СК України, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Служби у справах дітей Фрунзенського району звернулося до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього [PERSON], [INFO]; встановити над малолітнім [PERSON], [INFO], опіку, призначивши опікуном [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/ 4 частини всіх видів доходів, але не менше 30 % мінімального доходу громадян, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначалося, що відповідачка у справі [PERSON] має малолітнього сина [PERSON], [INFO], від виховання якого злісно ухиляється. Відомості про батька дитини записані у свідоцтві про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто зі слів матері. Оскільки мати малолітнього не мала паспорту, постійної реєстрації, постійного місця проживання, вела асоціальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями, разом із дитиною бродяжила, 28.08.2012 року [PERSON] разом з малолітнім [PERSON] було влаштовано до Донецького обласного центру соціально-психологічної реабілітації. За час перебування в центрі [PERSON] неодноразово порушувала правила внутрішнього розпорядку, без попередження залишала дитину на інших людей та поверталася до центру пізно уночі в стані алкогольного сп'яніння. Відповідачка має також малолітнього сина [PERSON], [INFO], відносно якого рішенням Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області позбавлена батьківських прав. Відповідно до рішення Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області від 01.02.2013 року у [PERSON] відібрано малолітнього [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав та передано органу опіки та піклування Горлівської міської ради. На підставі рішення виконавчого комітету Горлівської міської ради від 06.03.2013 року № 194 малолітній [PERSON] був влаштований до державного закладу на повне державне утримання. 29.06.2014 року малолітній [PERSON] був тимчасово переведений з Краматорського будинку дитини «Антошка» до КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3», де з моменту влаштування мати жодного разу не відвідала сина, не цікавилась його долею, до закладу не листу вала та не дзвонила, не виявила бажання забрати дитину додому. Представник позивача Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Служби у справах дітей Фрунзенського району - Голубова О.С., яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала повністю і пояснила про обставини викладені вище. Крім того, зазначила, що за час перебування малолітнього [PERSON] у КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3», а цей час складає вже більше одного року, ніхто з його родичів, тому числі, матір долею дитини не цікавився. З'ясовано, що крім [PERSON] відповідачка має ще одну малолітню дитину [PERSON], відносно якого вона позбавлена батьківського піклування. Прокурор позов підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без її участі не надала, наявні дані про її не проживання за вказаною адресою. . Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про її небажання захищати свої процесуальні права. Представник КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3» у судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи без його участі. Залучена під час розгляду справи [PERSON] в якості третьої особи у судове засідання не з'явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 07.12.2012 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області). Відомості про батька дитити внесені до актового запису про народження відповідно до ст. 135 СК України. Відповідно до рішення Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області від 01.02.2013 року у [PERSON] відібрано малолітнього [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав та передано органу опіки та піклування Горлівської міської ради. На підставі рішення виконавчого комітету Горлівської міської ради від 06.03.2013 року № 194 малолітній [PERSON] влаштований до державного закладу на повне державне утримання. Відповідно до листа КЗОЗ «Харківський обласний будинок № 3» від 27.01.2016 року № 30, Адміністрація обласного будинку дитини № 3 звернулася до начальника служби у справах дітей Фрунзенського району м. Харкова з проханням вирішити правовий статус малолітнього [PERSON], [INFO], який 29.06.2014 року був переведений з Краматорського будинку дитини «Антошка». Малолітній був влаштований до державного закладу на підставі рішення виконавчого комітету Горлівської міської ради Донецької області № 194 від 06.03.2013 року. Рішенням Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області від 01.02.2013 року у [PERSON] відібрано малолітнього [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав та передано органу опіки та піклування Горлівської міської ради. За час знаходження [PERSON] у будинку дитини мати жодного разу не відвідала сина, не цікавилась його долею, до закладу не листу вала та не дзвонила, не виявила бажання забрати дитину додому. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Проте жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує. Як вже було зазначено, відповідач не проявляла до сина материнської турботи, не цікавилася та не відвідував його, не турбувалася про його фізичний і духовний розвиток, не надавала матеріальної допомоги на його виховання. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.165 СК України - право на звернення з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, а також орган опіки та піклування. Згідно ст.164 СК України - батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до висновку Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 164 від 16.03.2016 року управління вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], яка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно утримання та виховання неповнолітнього сина. На підставі наведеного, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень . Відповідач в судове засідання не з'явилася, не надала доказів, що спростовують вимоги позивача, не надала заперечень, що свідчать про її небажання займатися сином, відстоювати свої інтереси й інтереси дитини. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно ст.166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Ч. 1, 2 ст. 181 Сімейного кодексу України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей по досягненню ними повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо до утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав, суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан відповідача, стан здоров'я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї. При таких обставинах, враховуючи вимоги позивача, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше мінімального розміру, встановленого ч. 2 ст.182 Сімейного Кодексу України - 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з положеннями ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються судом з дня пред'явлення позову, тобто з 17.03.2016 року . Згідно ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Положенням п.п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України встановлено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Суд, з'ясувавши, що [PERSON] свідомо нехтуює своїми батьківськими обов'язками, ухиляється від їх виконання, від виховання, піклування відносно свого малолітнього сина, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього [PERSON], [INFO], та призначити опікуном малолітньої дитини [PERSON] Згідно зі ст. 243 ЦК України, опіка встановлюється над дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла 14 років. [PERSON] має всі можливості для матеріального утримання та виховання дитини, позитивно характеризується, відповідно до медичного висновку від протипоказань до опіки за станом здоров'я не має, тому суд вважає за можливе призначити її опікуном дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що особисті якості [PERSON] відповідають вимогам, викладеним у п.п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України. Судові витрати визначаються судом у відповідності з ст. 88 ЦПК України. У відповідність до положень ч.1 п.1) ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved