Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

В липні місяці 2015 року [PERSON] заявила в суді позовні вимоги до [PERSON] про визнання недійсними розписки та договору позики на суму 259\~000 грн. Мотивувала позивачка своє звернення тим , що раніше була зареєстрована фізичною особою-підприємцем , займалась торгівельною діяльністю продажем квітів , насіння , для чого орендувала частину магазину , який належить чоловіку відповідачки [PERSON] Під час підприємницької діяльності відповідачка [PERSON] ввійшла в довіру до позивачки , обіцяла їй допомогу в веденні бізнесу , пропонувала розширити ту діяльність , якою вона займалась . В жовтні 2014 року запропонувала взяти участь в тендері на поставку товару до державних установ , від якої позивачка відмовилась . Потім чоловік відповідачки просив видати йому доручення на ведення підприємницької діяльності від імені позивачки для участі в тендері . Позивачка погодилась на пропозицію і 14.10.2014 року видала на імя [PERSON] доручення , яке було посвідчено приватним нотаріусом Менського районного нотаріального округу . 22 жовтня 2014 року відповідачка запросила позивачку в службовий кабінет магазину , де та працювала , де відібравши всі документи повідомила , що на їх частині магазину виявлено нестачу . А потім шляхом погроз , які зводились до залякування фізичною розправою , дорожньо-транспортною пригодою , можливістю виникнення великої кількості кредитів на імя позивачки , змусила під впливом психологічного тиску написати розписку про отримання від відповідачки грошей в сумі 259\~000 грн., хоча позивачка фактично не брала коштів . Позивачка власноруч написала розписку , про те , що отримала вищевказані кошти і зобовязується їх повернути у вказаний строк . Після написання розписки відповідачкою було запрошено двох понятих . Після того , що сталося , позивачка змушена була сидіти в приміщенні будинку , де мешкає , так як боялася виходити з приміщення . Наступного дня про те , що сталося позивачка розповіла своїй мамі , за її рекомендацією , позивачка звернулась до нотаріуса та скасувала доручення . На даний період часу позивачка бажає скасувати розписку про позику у відповідачки грошей , так як фактично вона їх не брала . Договір позики було укладено проти волі позивачки , тому за захистом своїх інтересів , позивачка заявила в суді позовні вимоги про визнання недійсною розписки , від 22 жовтня 2014 року про позику грошей в сумі 259\~000 грн. та договору позики від 22.10.2014 року між позивачкою та відповідачкою . В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої вимоги , посилаючись на обставини , викладені в позовній заяві та показала , що вона неодноразово позичала кошти відповідачці , так як та цього потребувала . Тому позика нею у відповідачки коштів є безглуздою і їй не потрібною . Позивачка вела свій бізнес , мала власні кошти , навіть для придбання будинку . Представник позивачки підтримав позовні вимоги , посилаючись на факти тиску , які були вказані позивачкою , що і змусили позивачку написати розписку . яка не відповідає дійсності . Позивачка потребує захисту інтересів , тому і звернулась до суду . Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та показала , що близько десяти років вони з чоловіком займаються бізнесом у сфері продажу насіння , мінеральних добрив та хімікатів , протруйників , а також продажу грунту , квітів , мають власний магазин . Позивачку було прийнято на роботу в якості продавця , але для того , щоби зручніше було здійснювати звітність , їй було запропоновано оформити документи на фізичну особу підприємця . До того моменту , поки в установах , що приймають звітність непотрібна була присутність підприємця , чоловік відповідачки звітував сам , потім в звязку із змінами податкового законодавства , відповідачі запропонували позивачці оформити доручення на імя чоловіка відповідачки . Щодо позовних вимог , вони є безпідставними , так як позивачка особисто звернулась до відповідачки і просила надати їй позику . Відповідачка порадившись з чоловіком , та тому , що були в добрих стосунках з позивачкою , вирішили її виручити та позичити їй ті кошти , що вона хотіла . Зайшовши до приміщення службового кабінету , позивачка сама перерахувала привезені чоловіком відповідачки кошти , написала текст розписки , перевірила у свідків наявність паспортів , їх відомості власноруч занесла до тексту розписки , після чого забрала гроші , обіцявши їх повернути . Не повернувши кошти в термін , зазначений в розпискі , відповідачка змушена була звернутись до суду , після чого позивачка звернулась з позовними вимогами про визнання недійсними розписки та позики . Третя особа на боці відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог . та показав , що він працює приватним підприємцем більше 10 років , за цей період часу зміг спромогтися на власний магазин та можливість наймати працівників для допомоги йому у здійсненні торгівельної діяльності . Позивачка в його магазині працювала продавцем , була прийнята на роботу в звязку з відсутністю його дружини , яка народила дитину . Вони як роботодавці були з позивачкою в добрих стосунках . Якось не тільки позивачці , але і іншим працівникам , він та його дружина запропонували здійснити оформлення підприємницької діяльності для зручнішої звітності Всі погодились , таким чином позивачка стала підприємцем . Ніколи вона не здійснювала реалізацію власного товару на території їх магазину , так як вона виконувала функції продавця . І тільки в дні звітності третя особа [PERSON] привозив позивачку до органів звітності для оформлення документації . Він добре памятає як його дружина питала в нього думку з приводу позики для позивачки , так як вона планувала придбати з нареченим будинок . Погодившись на прохання , бо сумнівів ніяких у порядності позивачки у них не було , вони дещо провагавшись привезли на роботу суму , яку була в наявності . В приміщенні магазину « Огородник », який належить його сімї на праві власності , він та його дружина, запросили в службовий кабінет позивачку , а також двох осіб , які би могли засвідчити передачу коштів , де позивачка власноруч написала розписку про отримання 259 тисяч гривень , забрала їх . Наступного дня вона не вийшла на роботу . Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала , що вона якось їхала в авто з знайомим .По дорозі отримала телефонний дзвінок з проханням відповідачки [PERSON] заїхати до неї в магазин « Огородник », свідок погодилась . Зайшовши в магазин в службовий кабінет застали там позивачку , відповідачку . Позивачка просила свідка та її супутника засвідчити факт отримання від відповідачки коштів . Позивачка була в звичному стані , ніяких хвилювань не виявляла , зовнішньо нічого не зацікавило свідка , після чого взяла у свідка та її знайомого паспорти , власноруч переписала відомості з них , свідок та її знайомий поставили підписи під своїми прізвищами і поїхали . Свідок бачила на столі велику суму грошей . Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що позивачка є її донькою . 22.10.2014 року вона пішла на роботу до магазину « Огородник » , що в місті Мена . Донька працювала там приватним підприємцем , вона займалась реалізацією квітів , насіння , вазонів . За приблизно 3 роки роботи в магазині , де вона орендувала частину приміщення , донька спромоглася назбирати кошти на придбання будинку . Для придбання товару , тобто стартовий капітал був наданий свідком та її чоловіком , а потім донька сама придбавала квіти , насіння , вазони . Свідок заперечує факт позики її донькою [PERSON] у відповідачки [PERSON] , навпаки , це вони позичили у доньки 259\~000 грн. , які вона їм дала без будь-якої розписки , а тепер щоби не віддавати , вони силою змусили позивачку написати розписку про те що буцім-то вона позичила 259\~000 грн. Свідок запевняла суд , що її донька сама не може собі придбати навіть куртку , бо така вона за вдачею , тому про позику на велику суму взагалі не може бути мови . Свідок вважає , що позивачку ошукали відповідачка та її чоловік , тому необхідно задовольнити її позовні вимоги . Заслухавши пояснення сторін , свідків , дослідивши зібрані по справі докази , суд приходить до наступного . В судовому засіданні було достеменно зясовано , що позивачка власноруч написала розписку , яку передала відповідачці про позику у [PERSON] 259\~000 грн. ( а.с.5 ) , цю розписку було написано 22.10.2014 року в присутності двох осіб . Відповідно ст.1046 ЦК України , за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні (позичальникові ) грошові кошти або інші речі , а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) . Відповідно ст. 1047 ЦК України , договір позики укладається у письмовій формі , якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом неоподатковуваний мінімум доходів громадян . На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми . Відповідно ст. 1049 ЦК України , позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти ) у такій самій сумі або речі , що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку , що встановлені договором . Будь-яких доказів , які би свідчили про те , що дійсно позивачка застосовувала силу з метою отримання розписки про отримання коштів в судовому засіданні не було здобуто . Позивачка неодноразово зверталися у правоохоронні органи з приводу застосування до неї тиску в період написання розписки , але за результатами перевірок і дотепер не встановлено будь-якого порушення чинного законодавства . Позивачка [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти того , що під текстом розписки стоїть її підпис. Суд критично ставиться до заяв позивачки з приводу застосування до неї тиску під час написання розписки про позику в розмірі 259\~000 у відповідачки . Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила , що позивачка при написанні розписки була в звичному для неї стані , вона сама взяла у неї та її знайомого паспорти , переписала з них відомості та спокійно повернула документи . В службовому кабінеті позивачка під час оформлення розписки сиділа поруч з великою кількістю грошей . Нічого в її поведінці не дало підстав свідкові для хвилювання , про допомогу позивачка не просила , не висловлювалась проти написання розписки . Суд ставиться критично до показів свідка [PERSON] , яка в своїх показах навіть не припускала , що її донька ( позивачка ) може позичити значну суму коштів , аргументуючи свою думку тим , що донька неспроможна навить куртку собі купити , при цьому вона запевняла суд , що її донька займається бізнесом і весь товар закуповує сама для здійснення торгівлі . Позивачка в свою чергу в судовому засіданні показала , що хоча вона і займається підприємницькою діяльністю , але до закупки товару вона не має ніякого відношення , так як цією роботою займався власник магазину « Огородник », тобто третя особа [PERSON] Зясувавши всі обставини справи , суд прийшов до висновку , що позивачка та свідок [PERSON] ( її мати ) в судовому засіданні були не щирими , намагалися своїми неузгодженими показами завести суд в оману . Відповідно ст. 60 ЦПК України , кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини , які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі , виникає спір . Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed