Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

В поданій до суду заяві позивач зазначив, що згідно кредитного договору № б/н від 30 квітня 2013 року відповідач отримала кредит в сумі 1100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті зобов'язанні позичальник не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті кредиту, відсотках, штрафних санкціях. Загальна сума боргу становить 14885 грн. 93 коп. Претензія банку до відповідача залишилась без задоволення. Дані обставини дають право стягнути з позичальника кредит з нарахованими відсотками, пенею, штрафом в примусовому поряду. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 14885 грн. 93 коп., а також сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1600,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. В заяві поданій суду справу просить розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовільнити їх. Відповідачка позов не визнала та пояснила суду, що при укладенні договору вона підписала лише анкету-заяву. Проте в ній не було вказано розміру процентної ставки. Умов і правил надання банківських послуг вона не підписувала і для ознайомлення їх їй не давали. Крім того, нею було повністю погашено кредит. Також позивач незаконно вимагає стягнути з неї і пеню і штраф, як міру цивільно-правової відповідальності, оскільки згідно ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Позивач протягом трьох років, з січня 2014 року про наявність у неї боргу не повідомляв, будь-яких претензій не заявляв. Будь-яких платежів з січня 2014 року вона не проводила, а тому позивач пропустив строк позовної давності, який вона просить застосувати. Просить суд в позові відмовити. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. З матеріалів справи вбачається, що 30 квітня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 1100.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки - по 06.2016 року. Кредитний договір складається із Заяви позичальника разом з пам'яткою клієнта, Умов і правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку, є договором приєднання, укладеним в порядку, встановленому ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно п.2.1.12.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого кредитного ліміту, встановленого банком. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями ст.ст.610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) та у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушив та у встановлені договором строки погашення кредиту щомісячні платежі та відсотки за користування кредитом не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.10.2016 р. становить 14885,93 грн., з яких 618,34 грн. - заборгованість за кредитом, 10082,55 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3000.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 685,04 грн. - штраф (процентна складова). Що стосується посилання відповідача про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, то суд виходить з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. З розрахунку заборгованості за договором б/н від 30.04.2013 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем вбачається, що відповідачка проводила платежі з погашення кредиту 17 січня 2014 року в сумі 50 грн. За таких обставин, оскільки відповідачка визнала борг за кредитом, шляхом сплати чергового платежу, то строк позовної давності не може бути застосовано в даному випадку. З письмових пояснень позивача вбачається, що в розрахунку заборгованості, в колонці під назвою «сума комісії та пені» фактично зазначено лише пеню, оскільки нарахування комісії умовами кредитного договору не передбачено, а тому є безпідставним покликання відповідача на порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Також правомірно нараховані до стягнення штраф та пеня, оскільки вони нараховані за різні порушення. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1600,00 грн. в рахунок погашення судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову.

Outcome: approved