Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири № 31, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул. Обсерваторна 2, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ; на 1/2 частину квартири №25, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул. Обсерваторна 2, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та на 1/2 частину квартири №26, що розташовані за адресою: м.Миколаїв, вул. Обсерваторна 2, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 12.01.2011 року помер її батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири № 31, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул. Обсерваторна 2. 15.01.2011 року померла бабуся позивача [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири № 25 та № 26, що розташовані за адресою: м.Миколаїв, вул. Обсерваторна 2. Позивач у встановлений законом 6-місячний термін звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 06 листопада 2015 року та 09 червня 2015 року приватним нотаріусом була надана відповідь, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказані квартири, оскільки позичвачем не надано оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на спадкове майно. Посилаючись на вищевикладене позивач просила суд позов задовольнити. Ухвалою суду від 07.10.2015 року до участі у справі залучено Службу у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору. Ухвалою суду від 18.11.2015 року позовні вимоги в частині про визнання права власності на 1/2 частину квартири №25, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул. Обсерваторна 2, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] залишено без розгляду, за заявою представника позивача. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістила. Треті особи у судове засідання не з'явилися, про день слухання справи повідомлялися належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістили. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, оглянувши письмові докази по справі, спадкові справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12.01.2011 року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с.6/. 15.01.2011 року померла бабуся позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с.8/. 08 червня 2011 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] та бабусі [PERSON] /а.с. 43,62/. 09 червня 2015 року постановою приватного нотаріуса, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавців, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно /а.с.17-18/. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 13.02.2002 року [PERSON], діючий в інтересах [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар квартиру № 31, що знаходиться за адресою: м.Миколаїв, вул.Обсерваторна 2 /а.с.10/. Відповідно до договору дарування від 08.07.2002 року [PERSON] діючи в інтересах [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар квартиру № 26, що знаходиться за адресою: м.Миколаїв, вул.Обсерваторна 2 /а.с.15/. Згідно постанови приватного нотаріуса № 103/02-31 від 09.06.2015 року, після смерті [PERSON], який помер 12.01.2011 року заведено спадкову справу № 7/2011, згідно якої після смерті останнього спадкоємцями є його доньки - [PERSON] та [PERSON] /а.с.17/. Відповідно до постанови приватного нотаріуса № 102/02-31 від 09.06.2015 року, після смерті [PERSON], яка померла 15.01.2011 року заведено спадкову справу № 8/2011, згідно якої після смерті останньої спадкоємцями є її онуки - [PERSON] та [PERSON] /а.с.18/. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із наступного. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно свідоцтва про народження батьком позивача - [PERSON], є [PERSON] /а.с.48/. Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу позивач та [PERSON] уклали шлюб 20.08.2010 року, після чого позивач отримала прізвище [PERSON] /а.с.49/. Таким чином, позивач є спадкоємцем 1 черги за законом, та вона своєчасно у 6-місячний строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно свідоцтва про народження матір'ю [PERSON] є [PERSON] /а.с.44/. Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу [PERSON] та [PERSON] 12.10.1983 року уклали шлюб. Після укладання шлюбу [PERSON] отримала прізвище чоловіка - [PERSON] /а.с.47/. Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного суд, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved