Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем було укладено три Договори-заяви банківських вкладів: 1) № 300937/75584/1-14 банківського строкового вклад «Нові гроші» на суму 600,00 доларів США, строком з 03.12.2014 року по 03.01.2015 року, із відсотковою ставкою - 12,5 % річних, 2) № 300937/68477/5-14 банківського строкового вклад «Нові гроші» на суму 770,00 доларів США, строком з 06.11.2014 року по 06.04.2015 року, із відсотковою ставкою - 12,5 % річних, 3) № 300937/77604/5-14 банківського строкового вклад «Стандарт» на суму 1500,00 доларів США, строком з 11.12.2014 року по 11.05.2015 року, із відсотковою ставкою - 12,5 % річних. Після закінчення строку договору, відповідач кошти по депозитним вкладам позивачу не повернув і продовжує користуватись його коштами. На його усні та письмові звернення не відповідає. Вважає дії відповідача такими, що порушують положення Договорів, норми чинного законодавства та його права як споживача. Просив суд стягнути з відповідача на його користь за Договорами-заявами банківського вкладу в розмірі - 2757,10 доларів США основної суми боргу; відсотки в сумі - 53,92 доларів США, усього 2810,92 доларів США. В судовому засіданні позивач збільшила позовні вимоги та просила суд стягнути заборгованість в розмірі основної суми боргу - 2757,10 доларів США основної суми боргу; за нараховані відсотки в сумі - 53,92 доларів США, за ненарахованими та невиплаченими відсотками - 88,52 доларів США, усього 2899, 54 доларів США. Позивача в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги згідно заяви про збільшення позовних вимог підтримала у повному обсязі та позов просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у їх відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав, тому суд вважає за можливе розглянути справу в цьому судовому засіданні, оскільки відповідач є юридичною особою з певним штатом працівників, а тому мав можливість забезпечити явку в судове засідання одного з них. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Перевіряючи матеріали справи, судом встановлено, що між [PERSON] та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено три Договори-заяви банківських вкладів: 1) № 300937/75584/1-14 банківського строкового вклад «Нові гроші» на суму 600,00 доларів США, строком з 03.12.2014 року по 03.01.2015 року, із відсотковою ставкою - 12,5 % річних, 2) № 300937/68477/5-14 банківського строкового вклад «Нові гроші» на суму 770,00 доларів США, строком з 06.11.2014 року по 06.04.2015 року, із відсотковою ставкою - 12,5 % річних, 3) № 300937/77604/5-14 банківського строкового вклад «Стандарт» на суму 1500,00 доларів США, строком з 11.12.2014 року по 11.05.2015 року, із відсотковою ставкою - 12,5 % річних, у порядку та на умовах, визначених в цими Договорами-заявами та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Основні умови), які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою www.fcbank.com.ua (п.1 Договорів-заяв) (а.с.4-5,7). Відповідно до Договору-заяви про банківський строковий вклад (депозит) № 300937/75584/1-14 від 03.12.2014 р., згідно якої вкладник доручає банку всі нараховані проценти, що підлягають виплаті по депозитному вкладу перераховувати на картковий рахунок №2630.0.148788.015 у АТ «Банк «Фінанси та кредит» (а.с.4). Відповідно до Договору-заяві про банківський строковий вклад (депозит) № 300937/68477/5-14 від 06.11.2014 р., згідно якої вкладник доручає банку всі нараховані проценти, що підлягають виплаті по депозитному вкладу перераховувати на картковий рахунок №2630.2.148788.013 у АТ «Банк «Фінанси та кредит» (а.с.5). Відповідно до Договору-заяві про банківський строковий вклад (депозит) № 300937/77604/5-14 від 11.12.2014 р., згідно якої вкладник доручає банку всі нараховані проценти, що підлягають виплаті по депозитному вкладу перераховувати на картковий рахунок №2630.1.148788.014 у АТ «Банк «Фінанси та кредит» (а.с.7). Умовами п.6 Договорів-заяв передбачено, що після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п 5.1 Основних умов. Сторони домовились та визначили в п.7 Договорів-заяви, що строк розміщення Вкладу не може бути продовжений сторонами. Як зазначено в пунктах 8 та 9 Договорів-заяви, Вкладник підписанням цих Договорів-заяв підтверджує, що він ознайомлений та згідний з умовами банківського вкладу; усвідомлює та погоджується з тим, що Основні умови разом з цим Договором-заявою складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами. Також Вкладник підписанням цих Договорів-заяв підтверджує факт ознайомлення з Основними умовами, чинними на дату підписання Банком та Вкладником цих Договорів-заяв, погоджується з положеннями Основних умов у повному обсязі, бере на себе права та обов'язки, що визначені Основними умовами, та безумовно зобов'язується їх виконувати. Як вбачається з матеріалів справи, Договори-заяви підписані сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з визначеними умовами. Як вбачається з квитанції та виписок по особовому рахунку позивач свої зобов»язання виконала, перерахувавши на рахунок відповідача грошові кошти банківського вкладу (а.с. 6, 14-16), але відповідач свої зобов»язання щодо повернення належних позивачу грошових коштів не виконує та продовжує користуватись ними. Судом встановлено, що позивач 28.01.2015, 27.02.2015, 09.04.2015, 12.05.2015, 16.06.2015, зверталася до відповідача з заявами про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків (а.с.17-22), але кошти за її заявами відповідачем в повному обсязі повернуто не було. Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, § 56, 20 жовтня 2011 року)». Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»: «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права». Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності Позивачу, Відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Крім того, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Також, ч.ч. 1, 2, ст. 319 та ч. 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав вимоги позивача щодо повернення коштів шляхом видачі готівки з каси банку, чим допустив порушення його прав як вкладника. Враховуючи, що з діючих норм законодавства вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Банк не виконав вимог позивача та не повернув суми вкладів, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладів за вказаним договором. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України № 6-39 цс13 від 29.05.2013 року банк зобов`язаний повернути депозитні кошти з процентами у строк закінчення дії договору, якщо вкладник звернувся із заявою про повернення вкладу. При цьому, як роз'яснив Верховний суд України у постанові від 18 грудня 2009 року № 14 згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Зважаючи на те, що позивач просив суд стягнути грошові кошти по курсу доллару США до гривні станом на день винесення рішення, тому суд приймає до уваги курс офіційний курс гривні до долару США станом на 11.08.2015 року, що становить: 1 дол. США - 21,262951 грн. Таким чином, 2899,54 доларів США (сума боргу з урахуванням відсотків) х 21,262951 грн. = 61 652,78 грн. Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконує свої зобов'язання по Договорам-заявам № 300937/75584/1-14 від 03.12.2014 р., № 300937/68477/5-14 від 06.11.2014 р., № 300937/77604/5-14 від 11.12.2014 р. банківських строкових вкладів (депозит) «Нові гроші» та «Стандарт» і не повернув в повному обсязі позивачу належні їй кошти на підставі її заяви про повернення коштів, внаслідок чого, утворилась заборгованість відповідача перед позивачем, а саме заборгованості за Договорами банківських вкладів: № 300937/75584/1-14 у сумі 487,10 доларів США - основна заборгованість та 28,19 доларів США - заборгованість за ненарахованими та невиплаченими відсотками станом на 15.07.2015р.; № 300937/68477/5-14 у сумі 770,00 доларів США - основна заборгованість, 13,44 доларів США - заборгованість за нарахованими відсотками та 26,56 доларів США - заборгованість за ненарахованими та невиплаченими відсотками станом на 15.07.2015р.; № 300937/77604/5-14 у сумі 1500,00 доларів США - основна заборгованість, 40,48 доларів США - заборгованість за нарахованими відсотками та 33,76 доларів США - заборгованість за ненарахованими та невиплаченими відсотками станом на 15.07.2015р., а всього по вкладам в розмірі - 2757,10 доларів США основної суми боргу; за нарахованими відсотками в сумі - 53,92 доларів США, за ненарахованими та невиплаченими відсотками - 88,52 доларів США, усього 2899, 54 доларів США, що еквівалентно - 61652,78 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі - 616,53 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved