Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачем квартирою [ADDRESS] шляхом вселення позивача до квартири та передачі йому ключів від неї. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS], має у вказаній квартирі особисті речі, електронні прилади та документи. Власником вказаної квартири є його рідний син [PERSON], позивач є членом сім'ї відповідача. Разом з тим, право позивача на користування та проживання у вказаній квартирі порушується відповідачем. Оскільки позивач офіційно працевлаштований в ТОВ «НІКІТОН» та ТОВ «КАЛИНА», які знаходяться у Вінницькій області, він часто буває у відрядженні. 30.09.2015р. позивач намагався потрапити до квартири, в якій він зареєстрований, разом з тим ним було виявлено, що замки у вхідних дверях квартири були замінені, тож позивач з метою фіксації вказаного факту викликав співробітників поліції. В подальшому позивач все ж таки зміг потрапити до вище вказаної квартири, але також в присутності співробітників поліції, після чого виявив, що деякі з його речей були викрадені. 26.10.2015 позивач знову хотів потрапити до квартири, разом з тим відповідач не погодився його впустити, замки на вхідних дверях були замінені. Вказаними діями відповідач порушує право позивача на користування спірною квартирою, а отже, вони є протиправними та незаконними. У зв'язку з вказаними обставинами, позивач звернувся до суду. В судовому засіданні позивач та представник позов підтримали та просили його задовольнити, оскільки дії відповідача перешкоджають позивачу користуватись своїм майном. Відповідач в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, позивач не проживає у вказаній квартирі, квартира є власністю відповідача, тому останнім і було замінено замок на вхідних дверях. Речей позивача у квартирі немає. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що позивач відповідно до Свідоцтва про право власності на житло (а.с. 17-18), був власником спірної квартири, проживав у ній та тривалий час оплачував житлово-комунальні послуги. Відповідно до Свідоцтва про народження, виданого Ватутінським відділом ЗАГС м. Києва 02 листопада 1993 року, [NUMBER], актовий запис № 2108, позивач є рідним батьком відповідача. В подальшому, на підставі Договору дарування квартири від 15 жовтня 2007 року позивачем було відчужено квартиру [ADDRESS] (а.с. 19) на користь свого сина - [PERSON] Власником вказаної квартири на даний час є відповідач. Відповідно до Довідки, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» за вих. № 2579 від 11.11.15, в квартирі [ADDRESS], форма власності - приватна, власником особового рахунку є відповідач [PERSON], але у цій квартирі також і зареєстрований позивач з 01.06.1989 року (а.с. 32). Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст. 319 ЦК України). Стосовно прав членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 395 ЦК України, речовими правами на чуже майно є право користування (сервітут). Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (ст. 396 ЦК України). Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. В судовому засіданні встановлено, що позивач є членом сім'ї відповідача та на законних підставах був зареєстрований у спірній квартирі. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які вказували б на ту обставину, що позивач визнаний у передбаченому законом порядку таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до правоохоронних органів у зв'язку з тим, що не міг потрапити до квартири, де зареєстрований (а.с. 23-27). Відповідач в судовому засіданні визнав ту обставину, що останнім було замінено замки від вхідних дверей, а також ту обставину, що відмовив батьку в доступі до квартири, де останній зареєстрований, а отже ці обставини у відповідності до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. При цьому, суд не приймає до уваги заперечення відповідача з приводу того, що позивач не проживає у вказаній квартирі, оскільки останнім не наданого жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував вказану обставину. Враховуючи вище викладене та ту обставину, що позивач є членом сім'ї відповідача - власника спірної квартири, був зареєстрований у квартирі на законних підставах, право користування на вказану квартиру позивач не втратив, а тому позовні вимоги в частині щодо зобов'язання відповідача усунути (не чинити) позивачу перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом вселення останнього до неї підлягають задоволенню. Щодо вимог про передачу ключів від спірного житлового приміщення відповідачем позивачу, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаної вимоги, оскільки вказана вимога є похідною від вимоги щодо усунення перешкод у користуванні та може бути виконана відповідачем безпосередньо під час виконання судового рішення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на корсить позивача судовий збір у розмірі 487, 20 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial