Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою №27 у будинку №13 по бульвару Польському у м. Житомирі. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та його дружина [PERSON] є власниками зазначеної квартири. Разом з позивачем у квартирі зареєстрована дочка [PERSON], яка понад рік у вищевказаній квартирі не проживає, участі в оплаті житлово-комунальних послуг не приймає. У судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. [PERSON] того, до заяви додала оригінал довіреності відповідача на представлення її інтересів позивачу щодо зняття її з реєстраційного обліку, та оригінал заяви відповідача про зняття її з реєстраційного обліку, які посвідчені нотаріусом нотаріального округу Санкт-Петербургу [PERSON] Відповідач, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло за №46342 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №3769475 від 04.06.2014 року 1/2 квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. Згідно акту КП «ВЖРЕП-6» від 08.10.2015 року вбачається, що відповідач з 2000 року без поважних причин не проживає у спірній квартирі. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ч.1 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Зі змісту вказаної статті, а також ст. 64 ЖК, яка дає визначення поняття «член сімї» вбачається, що необхідною умовою існування права на користування житлом власника є спільне проживання членів сімї з власником житла та ведення спільного господарства. Оскільки судом встановлено, що відповідач без поважних причин понад рік не проживає у квартирі, належній позивачу на праві власності, не веде з позивачем спільного господарства, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою №27 у будинку №13-а по бульвару Польському у м. Житомирі. [PERSON] того, з відповідача на користь позивача суд стягує судовий збір згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved