overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

В обґрунтування позову позивачка вказала, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачкою та знаходяться на її (позивача) повному утриманні. Оскільки діти мешкають з нею, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, вона просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.01.2016 року до повноліття дітей. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 14). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову (а.с. 15). Справа розглянута у відсутності сторін на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав: У свідоцтві про народження дітей відповідач записаний їх батьком (а.с. 8-9). Ст. 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки обоє зобов'язані утримувати дитину до повноліття. Отже, позов підлягає повному задоволенню в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дітей. Суд у відповідності зі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в доход держави в розмірі 551 грн. 20 коп. Відповідач не надав суду відомостей і доказів, котрі дають право суду звільнити його від сплати судового збору. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць підлягає негайному виконанню на підставі п. 1 ст. 367 ЦПК України, ст. 191 СК України. На підставі ст.ст. 180, 182-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що вона з відповідачем знаходилась у зареєстрованому шлюбі, але 27 січня 2016 року шлюб Старобільським районним судом було розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачкою та знаходяться на її (позивача) повному утриманні. Оскільки діти мешкають з нею, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, вона просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.04.2016 року до повноліття дітей. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 4). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову (а.с. 5). Справа розглянута у відсутності сторін на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав: У свідоцтві про народження дітей відповідач записаний їх батьком (а.с. 7). Ст. 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки обоє зобов'язані утримувати дитину до повноліття. Отже, позов підлягає повному задоволенню в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дітей. Суд у відповідності зі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в доход держави в розмірі 551 грн. 20 коп. Відповідач не надав суду відомостей і доказів, котрі дають право суду звільнити його від сплати судового збору. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць підлягає негайному виконанню на підставі п. 1 ст. 367 ЦПК України, ст. 191 СК України. На підставі ст.ст. 180, 182-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

В обгрунтування позову позивач посилається на наступне. В порушення умов та положення угоди карткового рахунку, по своїй власній ініціативі та без пояснень і судових рішень, відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» з лютого 2015 року заблокував зарплатну картку позивачки № 5168757230158333 із залишком коштів на суму 4345, 61 грн.( чотири тисячі триста сорок пять грн. 61 коп.) В порядку вимог Законів України «Про захист прав споживачів» та « Про звернення громадян» позивачкою [PERSON] 01 квітня 2015 року направлені заяви відповідачу про розблокування карткового рахунку, 16 квітня 2015 року в Дніпропетровську міську прокуратуру і 25 травня 2015 року в [PERSON] України. Заяви позивачки залишені без реагування та надання чітких пояснень підстав блокування картки та законності дій відповідача. НБУ та прокуратура радять звертатися до суду, та як ПАТ [PERSON] «ПРИВАТБАНК» грубо порушив положення № 705 від 05.11.2014 року Нацбанку та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». По прибутті в відділення банку м. Дубно та спілкуванні з керівництвом, позивачці нічого не повідомили та ухилилися від розяснень, вклад по картці не повернули, при цьому не пояснюючи причин неповернення їй коштів. Весь цей час, починаючи з лютого 2015 року, коли позивачка почала звертатися до банку про надання письмових пояснень та гарантій на повернення вкладу по картковому рахунку, відповідач в порушення вимог ст.1066 п.3 ЦК України ([PERSON] не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші ... в тому числі і обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд) спричинив значні душевні переживання та біль, що потягнуло за собою виникнення гіпертонічної хвороби в стадії загострення, появи болів в серці, що привело до постійного безсоння та страждання, звернення до лікаря ... З спричиненням значної моральної шкоди відповідачем, позивачка понесла та несе значну матеріальну шкоду на придбання ліків, витрати виїзду в офіси «БАНКУ» по факту постійного нагадування по поверненню коштів, оплати на проїзд, поштову кореспонденцію по заявах та отримання платної юридичної допомоги та інше. Своїми умисними діями відповідач та співвідповідач грубо проігнорували та порушили конституційні права позивачки, а саме ст. ст. 41,68, Конституції України, Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 1046 (договір позики є укладеним з моменту передання грошей ... ), 1066 п. 3,1067,1068 ЦК України та положення НБУ. З врахуванням незаперечних письмових доказів та на основі описаних фактів,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

В обгрунтування позову позивач посилається на наступне. Позивач 24 вересня 2015 року за договором позики коштів, передала позичальнику, [PERSON] (відповідачу) у власність 10000 (десять тисяч) доларів США, що на день складання позовної заяви складає за комерційним банківським курсом еквівалентно 220000 (двісті двадцять тисяч гривень 00 коп.). Факт отримання коштів підтверджується розпискою, власноручно написаною Позичальником під час укладення договору позики, яка, 24.09.2015 року засвідчена приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу [PERSON] Згідно договору позики коштів Позичальник (відповідач) зобов'язаний повернути позику позивачу, як Позичкодавцю, відповідно до еквіваленту в доларах США на момент повернення позики, але не нижче суми позики, до 31 грудня 2016 року. Повернення позики має бути здійснено за адресою проживання Позичкодавця, або шляхом внесення грошових коштів в депозит на його імя, або іншим законним способом за домовленістю. Кошти вносяться Позичальником частинами в сумі не нижче еквіваленту 500 (п'ятсот) доларів США щомісяця протягом дії договору позики. Станом на дату звернення з позовом до суду відповідач (Позичальник) [PERSON] протягом трьох місяців, з 24.09.2015 по 24.12.2015 року не сплатив передбачену умовами договору позики, суму в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) доларів США, або суму в розмірі 34855 грн. (тридцять чотири тисячі вісімсот п'ятдесят п'ять). Позивач неодноразово намагалася повернути свої кошти, але відповідач ухиляється від виконання зобов'язання. Таким чином, відповідач свідомо не виконує обов'язки щодо повернення коштів, передбачені договором позики коштів, укладеним між сторонами 24.09.2015 року. Частиною 1 ст.1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, встановленим договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1052 ЦК України передбачено, що у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, враховуючи, що відповідач свідомо не виконує обов'язки щодо повернення коштів, передбачених договором позики, позивач,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що 06.08.2008 року між КС «Флагман» та [PERSON] був укладений кредитний договір №47/С, відповідно до якого кредитор надав відповідачу кредит у розмірі 10000 грн. на строк до 06 серпня 2010 року, зі сплатою 48 % річних від фактично залишеної суми кредиту. 01 березня 2010 року між КС «Флагман» та [PERSON] укладено договір №17/2010 про відступлення права вимоги та виконання зобов»язання, відповідно до якого первісним кредитором відступлено належне йому право грошової вимоги до [PERSON], про що остання була проінформована. В результаті несвоєчасної сплати відповідачем залишку боргу за договором, виникла заборгованість за основним забов»язанням у розмірі 8365, 12 грн., а також 5468, 58 грн. інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, подала заяву в якій просить провести розгляд справии без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, хоча про день розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового переказу. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, прийшов до висновку що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 06.08.2008 року між КС «Флагман» та [PERSON] був укладений кредитний договір №47/С, відповідно до якого кредитор надав відповідачу кредит у розмірі 10000 грн. на строк до 06 серпня 2010 року, зі сплатою 48 % річних від фактично залишеної суми кредиту (а.с.10,11). Відповідно до п.5.4 кредитного договору, сторони погоджують строк позовної давності за спорами, які виникають з цього договору, протягом п»яти років.(а.с.10). Останній платіж за кредитним договором відповідачем було здійснено 02 грудня 2010 року.(а.с.4). 01 березня 2010 року між КС «Флагман» та [PERSON] укладено договір №17/2010 про відступлення права вимоги та виконання зобов»язання, відповідно до якого первісним кредитором відступлено належне йому право грошової вимоги до [PERSON](а.с.6-8). Про заміну кредитора у зобов»язанні та обов»язок боржника сплатити суму основної заборгованості, [PERSON] була проінформована.(а.с.14). Станом на 23.12.2014 року, відповідач має наявну заборгованість за основним зобов»язанням у розмірі 8365,12 грн.(а.с.4). Крім того, згідно розрахунку інфляції та 3% річних, заборгованість відповідача становить 5468, 58 грн.(а.с.5). Враховуючи вищевикладене, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що 27.04.2013 року між ним та відповідачкою [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта укладено кредитний договір відповідно до умов заяви №001-17037-270413, (надалі Договір). Згідно з п.п.2.1; 2.2; 2.5 Договору Банк відкриває Відповідачці картковий рахунок. Відповідно до п.2.3. Договору Банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 10000 грн. Згідно п.1 частини 3 Договору обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невід'ємною частиною Договору На підставі п.2.4 частини 3 Договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п.2.4. частини 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. Позивач вказує, що він виконав всі свої зобов'язання, відкривши відповідачці картковий рахунок, та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 10000 грн. Відповідач скористалась кредитною лінією, але станом на 22.07.2014 року не виконує належним чином свої зобов'язання, в результаті чого виникла прострочена заборгованість за договором в розмірі 14545 грн. 90 коп. З них 6395,90 грн. - по тілу кредиту; 3600 грн. - прострочене тіло кредиту; 4550 грн. - заборгованість за комісіями. Цю суму та витрати на сплату судового збору позивач просив стягнути на його користь. Представник позивача в судове засідання не з'явився. В позовній заяві зазначено, що позивач просить слухати справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи. Копія заяви [PERSON] вказує на те, що вона подала таку заяву для вікриття їй карткового рахунку та заповнила всі необхідні документи для відкриття кредитної лінії. (а.с.4-8.) Розрахунок заборгованості вказує на розмір заборгованості по цьому договору. (а.с.9.) Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зважаючи на викладені докази, та нормативні акти, вимоги позивача є обґрунтовані, і позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вироком Дубенського міськрайонного суду від 29 грудня 2015 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 120 годин громадських робіт за те, що 26 травня 2015 р. біля 4 год.,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 01.08.2014 року. Шлюб зареєстровано відділом ДРАЦС реєстраційної служби Зарічненського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №29. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що сім»я розпалась через постійні скандали, сварки, бійки. Відповідач не надавав їй допомоги, чинив на неї психологічний тиск, погрожував фізичним насиллям, що негативно відбивалось на її психіці та психіці їхнього сина. Шлюбні відносини носять формальний характер. Вважає, що сім»я розпалася остаточно, її збереження не можливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, надала суду заяву з проханням справу розглянути й її відсутності, підтримує позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.08.2014 року. Шлюб зареєстровано відділом ДРАЦС реєстраційної служби Зарічненського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №29. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Сторони разом не проживають, подружні відносини не підтримують, шлюбні відносини носять формальний характер. Причиною розпаду сім»ї стало те, що через непорозуміння виникали скандали, сварки, бійки. Відповідач не надавав сім»ї допомоги, чинив на позивачку психологічний тиск, погрожував фізичним насиллям, що негативно відбивалось на її психіці та психіці їхнього сина. Сторонам двічі було надано строк для примирення, проте позитивного результату це не дало. Суд вважає, що сім»я розпалася, примирення між сторонами не можливе. За змістом ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 1.08.2014 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зарічненського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №29. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач з ними не проживає, коштів на утримання не надає. Вона в даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3 річного віку. Коштів, які вона отримує на дитину, не достатньо для нормального існування. Ніякої іншої допомоги їй ніхто не надає. Відповідач є працездатним, не є інвалідом, інших утриманців не має, тому спроможний надавати матеріальну допомогу в розмірі 1000 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підримав з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1000 грн. і спроможний надавати таку допомогу. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, прийшов до слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1.08.2014 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зарічненнського районного управління юстиції у Рівненській області (а.с.5). Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.4 ). За змістом ст.84 ч.2, 4 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що відсутні підстави вважати таким, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки відповідач є особою працездатного віку, інших дітей на утриманні не має, в судовому засіданні відповідач підтвердив, що має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1000 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що їй на праві особистої власності належить 1/2 частина домоволодіння по [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право на спадщину по закону від 7.02.2008 року. Інша частина будинку належить матері [PERSON] Досягти згоди щодо поділу будинку вони не можуть. Вони користуються кожен окремо будинком, але відносно користування господарськими будівлями не можуть дійти спільної згоди. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, дали пояснення згідно поданої заяви. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, просить провести розподіл будинку по варіанту №2. Суд, заслухавши пояснення сторін, доводи представників та ознайомившись з матеріалами справи, прийшов до слідуючого. З свідоцтва про право на спадщину від 7.02.2008 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] по 1/2 частині будинку, який розташований в [ADDRESS] (а.с.5). За змістом ст.317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряжається своїм майном на власний розсуд. За змістом ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За змістом ст.367 ЦК України майно, що є спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленністю між ними. Відповідно до висновку експертизи №Е-02/14 від 8 травня 2014 року варіанту розподілу №3: 1 співласнику виділяється з житлового будинку частина 1 (синій колір на рис.1) до якої входять приміщення: 1-1 - коридор площею 4.7 кв.м; 1-2 - коридор площею 2.4 кв.м; 1-3 ванна площею 3.9 кв.м; 1-4 кухня площею 11.6 кв.м; 1-5 - житлова площею 15.1 кв.м; 1-6 - житлова площею 16.1 кв.м; 1-7- житлова площею 11.7 кв.м. Надвірні будівлі: літня кухня (Б1). Частка становить 54.1 %. ІІ - му співвласнику виділити з житлового будинку частину ІІ (зелений колір) до якої входять приміщення: 2-1 коридор площею 4.2 кв.м; 2-2 - коридор площею 6.9 кв.м; 2-3 - житлова площею 10.3 кв.м; 2-4 - житлова площею 14.9 кв.м; 2-5 - кухня площею 16.3 кв.м. Надвірні будівлі: сходи,сарай (Б); сарай (Б2); сарай (В); гараж (В1); погріб (Г); вбиральня (Д); колодязь (К). Частка становить 45.9 %. Компенсація становить 10 111 грн., яка повинна бути сплачена власником 1-ої частини власнику ІІ-ї частини(а.с.26-38).

Outcome: approved