Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] звернулась до суду із позовом з урахування заяви про збільшення позовних вимог до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок вчинення злочину, в обґрунтування якого вказала, що 18 березня 2011 року неповнолітні [PERSON] та [PERSON], побили [PERSON], яка на той час була неповнолітньою, завдавши їй легких тілесних ушкоджень, що потягнули короткочасний розлад здоров»я. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 19 листопада 2012 року до неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] застосовано примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі їх під нагляд матері [PERSON] та батька [PERSON] відповідно, до досягнення ними повноліття. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивач, проходила стаціонарне лікування, після чого проходила тривалий курс амбулаторного лікування, на протязі якого, нею було витрачено кошти на придбання ліків, проведення лікування та медичне обстеження на загальну суму 5 707 грн. 85 коп. Крім того, внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень на обличчі позивача залишився в наявності рубець в ділянці щоки, лікування якого продовжується і на даний час, зокрема, необхідно пройти курс лікування на суму 1500 гривень. Також, за час стаціонарного лікування [PERSON] витратила на проїзд до лікарні та на продукти харчування кошти в сумі 1000 грн. Всього позивачу заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 8 207 грн. 85 коп. Внаслідок незаконних та протиправних дій зі сторони відповідачів, [PERSON], заподіяно моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, які вона зазнала у зв'язку з спричиненими тілесними ушкодженнями та втратою здоров'я та яку оцінила в сумі 40 000 гривень. Крім цього позивач також просить стягнути понесені судові витрати в сумі 4000грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, проти позову заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена в установленому законом порядку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 18 березня 2011 року біля 17 години 30 хвилин неповнолітні [PERSON] та [PERSON], перебуваючи в дворі будинку [ADDRESS] побили неповнолітню [PERSON] При цьому [PERSON] на ґрунті раптово виниклих обставин неприязних відносин умисно штовхнула [PERSON] двома руками у верхню частину грудей, від чого остання втратила рівновагу та падаючи назад вдарилась головою в стіну будинку і отримала струс головного мозку, який згідно з висновку судово-медичної експертизи №300 від 01.03.2012року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягнули короткочасний розлад здоров»я. В це й же час [PERSON] на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин схопила потерпілу [PERSON] лівою рукою за волосся та потягла донизу, правою рукою нанесла останній ряд ударів та подряпин по обличчю, умисно заподіявши тілесні ушкодження у вигляд саден шкіри лівої щічної ділянки обличчя, правої надбрівної ділянки підборіддя, які у висновку судово-медичної експертизи №300 від 01.03.2012року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягнуло короткочасний розлад здоров»я. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 19 листопада 2012 року неповнолітню [PERSON], [INFO], за вчинення злочину передбаченого ч.2 125 КК України визнано винною, відповідно до ст.ст. 7-3,447,448 КПК України застосовано примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі її під нагляд матері [PERSON] до досягнення повноліття, неповнолітню [PERSON], [INFO], за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 125 КК України визнано винною, відповідно до ст.ст.7-3,447,448 КПК України застосовано примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі її під нагляд батька [PERSON] до досягнення повноліття. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON], проходила стаціонарне лікування в нейрохірургічному відділенні Хмельницької обласної лікарні в період з 19.03.2011 року по 24.03.2011 року, після чого проходила курс амбулаторного лікування, що підтверджено довідкою Хмельницької міської поліклініки №1 від 05 квітня 2012 року за №09/223 та довідкою ПП [PERSON] від 20.06.2012 р. На протязі лікування, [PERSON] було витрачено кошти на придбання ліків, проведення лікування та медичне обстеження на загальну суму 5 707 грн. 85 коп., що підтверджується чеками, рахунком та довідкою (а.с. 8-13), з яких 660,00грн. для лікування рубця, 5047,85грн. витрати на лікування остеохондрозу та залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ. Внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень на обличчі [PERSON] залишився в наявності рубець в ділянці щоки. Відповідно до довідки лікаря-дерматолога від 04.04.2012 року позивачу необхідно пройти курс лікування до 5 процедур з періодичністю 1 раз на 28 днів, вартістю однієї процедури становить 300 гривень, всього на суму 1500 гривень (а.с. 14). Відповідно до висновку експерта № 1004, проведеного на підставі постанови судді Хмельницького міськрайонного суду в кримінальній справі № 2218/7143/2012 по обвинуваченню [PERSON] та [PERSON] зазначено, що у [PERSON] діагноз «остеохондроз шийного відділу хребта» не має прямого причинного зв'язку із травмою 18.03.2011р., а являється лише загостренням після заподіяння тілесних ушкоджень, що обумовлене не власне характером цих ушкоджень. Діагноз «Наслідки перенесеної черепно-мозкової травми» не підтверджений об'єктивно неврологічною симптоматикою, а лише базується на суб'єктивних відомостях. Ухвалою суду від 13.03.2014 р. по даній цивільній справі за клопотанням позивача була призначена комісійна судово-медична експертиза, на вирішення якої було поставлено питання щодо наявності прямого причинно-наслідкового зв'язку між лікуванням позивача з 15.06.2011р. та тілесними ушкодженнями, отриманими 18.03.2011р. та їх наслідками («остеохондроз шийного відділу хребта», «наслідки перенесеної черепно-мозкової травми»). Проте в подальшому позивач відмовилась від проведення оплати даної експертизи. Оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Згідно зі ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Зважаючи на те, що відповідачі [PERSON] [INFO].н. та [PERSON] [INFO].н. на час пред'явлення позову досягли повноліття, то відповідно самостійно несуть цивільно-правову відповідальність за заподіяну шкоду. У відповідності до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна особі або майну підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. При цьому в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Враховуючи вищезазначене, вимоги в частині стягнення майнової шкоди підлягають задоволенню частково а саме в сумі 660,00грн. витрат на придбання ліків для лікування рубця (а.с.9,11). В частині стягнення витрат в сумі 5047,85грн., 1000грн. на харчування та проїзд, 1500грн. на проведення лікування рубця, належить відмовити у зв'язку з недоведеністю причинного зв'язку протиправної поведінки відповідачів із заподіяною шкодою. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням глибини та характеру душевних страждань, які завдані позивачу внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень, необхідністю лікування, тривалістю вимушених змін в житті та необхідністю додаткових зусиль для повернення до звичного способу життя, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди позивачеві повинен складати 4,0тис.грн. Відшкодування майнової та моральної шкоди належить стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] в рівних частках, а саме 380грн. майнової шкоди та 2,0тис.грн. моральної шкоди з кожної. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. [PERSON] сплачено 1 000 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджується договором від 01.11.2013р., довідкою розрахунком та квитанцією (а.с. 67, 108, 110), які підлягають стягненню з відповідачів [PERSON], [PERSON] в рівних частках з кожної. Вимоги в частині стягнення витрати на правову допомогу в частині 3000грн. задоволенню не підлягають, оскільки дані кошти сплачені не позивачем, а [PERSON] за надання правової допомоги в кримінальній справі. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви до суду, із відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. з кожної.

Outcome: partial