Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

В листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи: Служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, у якому просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня звернення з позовною заявою в суд до настання старшій дитині повнолітнього віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано між ними на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.2016 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. 29.08.2016 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON], який проживає з позивачкою, розділяє турботу про дітей, приймає участь у їх утриманні та вихованні. На даний час від вказаного шлюбу у позивачки буде дитина. Чоловік позивачки хоче усиновити двох інших дітей, оскільки вони фактично не бачать і не знають свого біологічного батька, який ними не цікавиться. Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків взагалі, не піклується про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально їх не утримує, не любить їх як батько та не поважає. Таке ставлення батька до дітей в майбутньому може завдати дітям психологічних травм, оскільки біологічний батько не проявляє батьківської турботи про них, не спілкується з ними та не виказує їм своєї батьківської любові необхідної дітям у їх становленні. Відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, про що 24.07.2018 року написав відповідну нотаріально посвідчену заяву. Оскільки [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не піклується про фізичний і духовний їх розвиток, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, взагалі не цікавиться їх долею, то він має бути позбавлений батьківських прав на них, що відповідатиме як вимогам закону, так і справедливості. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2019 року позовну вимогу [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи: Служби у справах дітей Вінницької міської ради про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей залишено без розгляду. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але попередньо надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила слухати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, хоча про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву, відповідно до якої просила слухати справу у її відсутність, підтримала висновок органу опіки та піклування (а.с. 66). Тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 10.02.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.2016 року(а.с. 19-20, 24). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO],що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, де їх батьком записано відповідача [PERSON] (а.с. 13, 15). 29.11.2016 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11). З довідки №2090 від 30.10.2018 року, виданої квартальним комітетом «Набережний-1» судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживає позивачка [PERSON], її чоловік [PERSON] та двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON] та син [PERSON](а.с. 8). Позивачка [PERSON] та її неповнолітні донька [PERSON], син [PERSON]значаться також і зареєстрованими за вказаною вище адресою, що підтверджується відомостями, наданими Департаментом адміністративних послуг ВМР від 03.10.2018 року (а.с. 10, 14, 16). Зі змісту позовної заяви суд встановив, що з 2016 року по теперішній час відповідач [PERSON] проживав окремо від дітей, не підтримував родинних відносин з ними, не цікавився їх життям і розвитком, не брав участі у вихованні та утриманні дітей. Позивач [PERSON] є приватним підприємцем, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 22). З довідки Вінницького міського суду Вінницької області від 06.11.2018 року вбачається, що [PERSON] за період з 16.10.2012 року по теперішній час з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітніх доньки [PERSON] та сина [PERSON] не зверталася (а.с. 26). У заяві від 24.07.2018 року, у якій справжність підпису [PERSON] засвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Кметюк С.А. зазначено, що «[PERSON] даю згоду на позбавлення батьківських прав на моїх дітей, а саме: дочки - [PERSON], [INFO] і сина [PERSON], [INFO] та не заперечую, щодо особи, яка буде їх всиновлювати - [PERSON]. Усі питання щодо позбавлення батьківських прав та всиновлення, прошу розглядати в органах опіки і піклування та судових органах, без моєї присутності (а.с. 12). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину (ч. 2 - 4 ст. 150 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Суд приймає до уваги те, що відповідач [PERSON] не займається вихованням та матеріальним забезпеченням своїх дітей протягом тривалого часу, не цікавиться їх навчанням і розвитком, здоров'ям, умовами життя, що стверджується письмовими доказами. Діти знаходяться повністю на матеріальному забезпеченні матері [PERSON] та її чоловіка [PERSON] Крім того, згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 17.01.2019 року №01-00-011-2637 визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO](а.с. 67-68). Всі досліджені в сукупності докази по справі дають підстави суду вважати, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, при цьому суд враховує, що відповідач не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO], надавши нотаріально посвідчену заяву, а тому необхідно позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем по справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved