Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Завадівської сільської ради Теплицького району про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказала, що [INFO] в м.Сочі Краснодарського краю Росії померла її рідна тітка [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку(пай) в колективній власності на землю КСП «Маяк» с.Завадівка, яка розташована на території Завадівської сільської ради Теплицького району. Після смерті [PERSON] вона є спадкоємцем за заповітом. Коли вона звернулась до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, то виявилось, що шестимісячний строк, який передбачений законодавством України для подання заяви про прийняття спадщини, закінчився, тому їй відмовили у прийняті заяви про прийняття спадщини. Вважає, що вказаний строк пропущено нею з поважної причини, оскільки [PERSON] проживала і померла в Росії, заповіт також складено в Росії, у зв'язку із збройним конфліктом на сході України припинилось спілкування між нею та [PERSON] і її донькою, тому їй не було відомо про смерть тітки та про заповіт. Тільки в липні 2016 року вона отримала свідоцтво про смерть [PERSON] та заповіт, які їй направила донька [PERSON]. В судове засідання представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 09 вересня 2016 року, не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги просить задовольнити. Від відповідача - Завадівської сільської ради Теплицького району - надійшла заява про розгляд справи у відсутність її представника, вимоги [PERSON] визнають. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] в м.Сочі Краснодарського краю Росії померла [PERSON].(а.с.13-14), після її смерті залишилось майно у вигляді земельної частки(паю) на території Завадівської сільської ради Теплицького району. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом від 27 червня 2013 року, яким заповіла [PERSON] земельну частку(пай) в колективній власності на землю КСП «Маяк» с.Завадівка(а.с.10-12). Позивач до нотаріальної контори звернулась після спливу шестимісячного строку, який встановлено ст.1270 ЦК України, тому постановою приватного нотаріуса Теплицького районного нотаріального округу від 13 вересня 2016 року їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини у зв'язку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини(а.с.15). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Враховуючи встановлені судом обставини, те, що відповідач позовні вимоги визнає, суд вважає, що у позивача були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, тому причину пропуску строку на прийняття спадщини визнає поважною і вважає можливим його продовжити, що відповідає правовому висновку Верховного суду України у справі 6-85цс12 від 26 вересня 2012 року. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved