overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

В лютому 2016 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сім'я розпалася і поновлена бути не може. В судове засідання позивачка не з'явилася, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу у її відсутність (а.с.18). Відповідач подав до канцелярії суду заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення (а. с. 19). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 03 березня 2011 року, місце реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Великобагачанського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 6). Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину [INFO] (а.с. 7). Позивач та відповідач по справі заяв, клопотань щодо примирення до суду не подали. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сім'я поновлена бути не може. Позивачка не бажає відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» після розірвання шлюбу, право на що передбачене ст. 113 СК України (а.с. 3). Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

В лютому 2016 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімя розпалася і поновлена бути не може. В судове засідання позивачка не зявилася, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу у її відсутність (а.с.22). Відповідач подав до канцелярії суду заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення (а. с. 23). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 27 квітня 2007 року, місце реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Великобагачанського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину [INFO] (а.с. 3). Позивач та відповідач по справі заяв, клопотань щодо примирення до суду не подали. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сімя поновлена бути не може. Позивачка не бажає відновити своє дошлюбне прізвище «Білька» після розірвання шлюбу, право на що передбачене ст. 113 СК України (а.с. 2). Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

В лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі розміром 750 гривень. Позивачка в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу у її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, з 22 вересня 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6), довідкою Озерської сільської ради №49 від 18 лютого 2016 року (а.с.11) Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 750 гривень, щомісячно, починаючи з 22 лютого 2016 року до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. та на користь позивачки понесені судові витрати в сумі 100 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

В лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 12 червня 2009 року у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 314 - розірвати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що від шлюбу вони з відповідачем мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами на теперішній час припинені. Причиною розпаду сім'ї є психологічна несумісність між ними, яка негативно вплинула на подружні стосунки та призвела до непорозумінь та втрати моральної рівноваги в сім'ї. До теперішнього часу поліпшення у їх стосунках не відбулося, так як кожен з них продовжує жити окремим життям. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити їх. Вказала, що не підтримує з чоловіком шлюбних відносин з лютого 2016 року. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін та розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Вказав, що не підтримує з дружиною шлюбних відносин з лютого 2016 року. Справу просив розглянути без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В судовому засіданні було встановлено, що 12 червня 2009 року [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) та [PERSON] уклали шлюб у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 314. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2016 року, шлюб носить формальний характер. З урахуванням вказаних позивачкою обставин, судом встановлено, що збереження шлюбу між сторонами буде суперечити її (дружини) інтересам, що має істотне значення. В силу ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає необхідним задовольнити даний позов та розірвати шлюб між сторонами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

В лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 28 жовтня 2005 року у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 826 - розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що від шлюбу вони з відповідачем мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами на теперішній час припинені. Причиною розпаду сім'ї є психологічна несумісність між ними, яка негативно вплинула на подружні стосунки та призвела до непорозумінь та втрати моральної рівноваги в сім'ї. До теперішнього часу поліпшення у їх стосунках не відбулося, так як кожен з них продовжує жити окремим життям. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити їх. Вказала, що не підтримує з чоловіком шлюбних відносин з вересня 2015 року. Справу просила розглянути справу без її участі та зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В судовому засіданні було встановлено, що 28 жовтня 2005 року [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) та [PERSON] уклали шлюб у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 826. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2015 року, шлюб носить формальний характер. З урахуванням вказаних позивачкою обставин, судом встановлено, що збереження шлюбу між сторонами буде суперечити її (дружини) інтересам, що має істотне значення. В силу ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає необхідним задовольнити даний позов та розірвати шлюб між сторонами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

В лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 20.09.2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 784. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Просила розірвати шлюб, оскільки з відповідачем з 2015 року однією сім'єю не проживають, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, на ґрунті чого постійно виникали сварки, що погано впливає на виховання дитини. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій підтримує свої позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище- [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

В лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку, яка розташована в с. Тарасівці Новоселицького району. Однак, оскільки їй не було відомо про наявність заповіту, так як він був складений таємно, вона не звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, у зв'язку із чим пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Оскільки, про наявність заповіту дізналася нещодавно, просила суд надати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю у три місяця. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги. Представник Тарасовецької сільської ради Новоселицького району в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] від 10 червня 2013 року. Згідно заповіту, який був складений 06 листопада 2012 року та посвідчений секретарем Тарасовецької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповіла позивачці земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в с. Тарасівці Новоселицького району. Однак, спадщину після смерті [PERSON] ніхто не прийняв, що підтверджується довідками нотаріальних контор Новоселицького району Чернівецької області, відповідно до яких спадкова справа після її смерті не відкривалася та довідкою Тарасовецької сільської ради Новоселицького району № 494 від 08 лютого 2016 року, відповідно до якої спадкодавець [PERSON] на час відкриття спадщини проживала одна. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що після смерті [PERSON] спадщину ніхто не прийняв та відповідач позов визнав, а також те, що позивачка дізналася про наявність заповіту на її користь після пропуску шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, суд вважає, що вона з поважних причин не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тим самим пропустивши строк для її прийняття. За таких обставин, суд вважає за необхідне надати позивачці додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі ст.ст. 1268-1272 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

В лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка посилалася на те, що 01 вересня 2006 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 700. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Примирення між ними та збереження шлюбу неможливе. Просила шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. У судове засідання позивач не з'явилася, відповідно до заяви від 14.03.2016 року просила справу розглядати за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Просила після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідач у судове засідання позивач не з'явився, відповідно до заяви від 14.03.2016 року просив справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що між сторонами 01 вересня 2006 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 700, був зареєстрований шлюб. [INFO] від даного шлюбу в позивачки та відповідача народилась спільна дитина - син [PERSON], на підтвердження чого до позовної заяви додано копію свідоцтва про народження (повторного) від 29 вересня 2006 року, в якому батьками вказаної дитини значаться позивачка та відповідач. Дитина наразі проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Судом встановлено, що з січня 2016 року сторони спільне господарство не ведуть та проживають окремо. За період із січня 2016 року по даний час відповідачем не здійснювалось жодних дій щодо збереження сім'ї. За час окремого проживання позивачка остаточно визначилась щодо неможливості збереження сім'ї та втратила почуття любові до відповідача. Примирення між ними неможливе. Спори щодо місця проживання дитини та розділу майна відсутні. На теперішній час відповідач надає добровільну матеріальну допомогу на утримання дитини. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, спору про майно між сторонами немає, спір щодо місця проживання дитини також відсутній, тому суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

В лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка посилалася на те, що 24 квітня 2004 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 141. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Примирення між ними та збереження шлюбу неможливе. Просила шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. У судове засідання позивач не з'явилася, відповідно до заяви від 22.03.2016 року просила справу розглядати за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Просила після розірвання шлюбу залишити прізвище Заламай. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що між сторонами 24 квітня 2004 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 141, був зареєстрований шлюб. [INFO] від даного шлюбу в позивачки та відповідача народилась спільна дитина - син [PERSON], на підтвердження чого до позовної заяви додано копію свідоцтва про народження від 17 травня 2005 року, в якому батьками вказаної дитини значаться позивачка та відповідач. Дитина наразі проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Судом встановлено, що між сторонами з травня 2013 року були фактично припинені шлюбні стосунки, примирення неможливе. Спори щодо місця проживання дитини та розділу майна відсутні. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, спору про майно між сторонами немає, спір щодо місця проживання дитини також відсутній, тому суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

В лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім'я розпалася та з 2004 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати та стягнути на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач позов визнав та пояснив, що подальший шлюб із позивачкою є неможливим, оскільки вже 13 років сторони проживають окремо. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2001 року. Шлюб перший, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. В даний час сторони не проживають разом, не бажають збереження сім'ї, наполягають на розірвання шлюбу та примиритися не бажають. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved