Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу та трьох відсотків річних у розмірі 598 611,48 грн., а також судових витрат у розмірі 5 986,11 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.03.2010 року позивачка надала відповідачці позику в сумі 15 000,00 доларів США та 7 000,00 євро, про що остання власноруч написала розписку з підтвердженням як факту отримання вказаних грошей, так і зобов'язанням їх повернути в повному обсязі. Разом з тим, незважаючи на направлення позивачкою вимоги про повернення позики в повному обсязі, відповідачка взяті на себе зобов'язання за договором позики не виконала та у визначений законодавством строк борг не повернула. У зв'язку з зазначеним та посилаючись на положення ст.ст. 625, 11049 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму позики з урахуванням трьох відсотків річних у розмірі 15 000,00 доларів США та 7 000,00 євро, що за офіційним курсом НБУ на дату подання позову становить 598 611,48 грн. Ухвалою від 08.08.2017 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. 07.02.2018 року на адресу суду надійшло клопотання позивачки, згідно змісту якого остання, посилаючись на положення ст. 128 ЦПК України, просила суд розмісти на офіційній сторінці Шевченківського районного суду м.Києва веб-порталу судової влади України оголошення щодо виклику [PERSON] як відповідача по даній справі у судове засідання, призначене на 20.02.2018 року на 20.02.2018 року. 08.02.2018 року вказане оголошення було розміщено судом на своїй офіційний сторінці. Представник позивачки [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі та зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивачки проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно умов якого 21.03.2010 року позивачка надала відповідачці позику в розмірі 15 000,00 доларів США та 7 000,00 євро, а відповідач прийняв на себе зобов'язання повернути вказану суму, що підтверджується розпискою відповідачки. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Водночас, згідно вимог ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Так, з наявної в матеріалах справи копії вимоги встановлено, що 16.03.2017 року позивачкою було направлено на адресу відповідачки вимогу про повернення позики в розмірі 15 000,00 доларів США та 7 000,00 євро. Проте, у встановлений законодавством строк та по теперішній час відповідачка не виконала своїх зобов'язань та суму позики не повернула. В свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Вимоги ст. 625 ЦК України встановлюють, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість невиконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачка не виконала своїх зобов'язань за договором позики щодо повернення позивачці суми позики, суд, перевіривши правильність розрахунків, вважає, що заявлені позивачкою вимоги в частині стягнення на її користь з відповідачки суми позики з урахуванням трьох відсотків річних у розмірі 598 611,48 грн. є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачки на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5 986,11 грн., які сплачено позивачкою за подання позову до суду. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 533, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України та

Outcome: approved