Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку до закінчення дочкою навчання - до 31 серпня 2017 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1995 року по 2002 рік; від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON], 1996 року народження. З 01 вересня 2013 року донька навчається на денному відділенні у Переяслав-Хмельницькому державному педагогічному університеті імені Григорія Сковороди, будь-яким доходів не має, а тому потребує матеріальної допомоги, яку відповідач спроможний надавати. Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 06 березня 2014 року позовні вимоги задоволені: стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх виді його доходу до закінчення донькою навчання. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 11 лютого 2015 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що оскаржуване рішення є незаконним. Апелянт посилається на те, що він не був повідомлений про час розгляду справи, оскільки за місцем реєстрації не проживає. Апелянт вказує на те, що він є інвалідом 3 групи загального захворювання з 2006 року, ніде не працює, по декілька раз на рік проходить лікування, що потребує значних коштів, тобто не має можливості надавати допомогу доньці на період навчання. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що [PERSON] досягнула повноліття та продовжує навчання, тобто потребує матеріальної допомоги, а відповідач працездатного віку та має можливість надавати таку допомогу. Проте, з таким висновком частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За змістом ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] з 01 вересня 2013 року навчається на денному державному відділенні Переяслав-Хмельницького державного педагогічного університету імені Григорія Сковороди. [PERSON] стипендія не нараховується, плата за проживання у гуртожитку становить 2100 грн. на рік, тобто вона потребує матеріальної допомоги. [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Завод Будмаш», за період з вересня 2014 року по лютий 2015 року загальний розмір її заробітної плати склав 4253.78 грн., що в середньому щомісяця складає 708.96 грн. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на праві власності об»єктів нерухомості або транспортних засобів не має. Відповідач не працює, є інвалідом третьої групи та за станом здоров»я перебуває під диспансерним наглядом, розмір пенсії відповідача становить 1049 грн. Враховуючи стан здоров»я та матеріальний стан апелянта, [PERSON] та позивачки, яка надає доньці допомогу на період навчання, апеляційний суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який стягнутий з відповідача на користь позивачки на утримання повнолітньої [PERSON] підлягає зменшенню до 1/8 частини всіх видів доходу.

Outcome: partial