Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач у своїй заяві просить суд, з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] по кредитному договору від 23.10.2007 року № 1-036/07Ф, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед позивачем в сумі 3 096 637,51 грн. звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки, а саме: нежитлові приміщення, загальною площею 364,20 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності, шляхом реалізації на прилюдних торгах та покласти на відповідача судові витрати в сумі 1 762,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір від 23.10.2007 року № 1-036/07Ф, відповідно до якого банк надав кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом 6 413 500,00 грн. зі сплатою 16,49 % річних за користування кредитом, а позичальник зобов`язався повністю повернути кредит у валюті, у строки та у розмірі, визначені договором. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір від 23.10.2007 року № 1-036/07Ф, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М., зареєстрований в реєстрі за № 2951, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нежитлові приміщення будинку [ADDRESS] . Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Разом з тим, позичальник не дотримувався умов кредитного договору щодо погашення кредиту у встановлений строк та не виконував свої зобов`язання щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом. 26.05.2017 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № б/н, за яким кредитор набув право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, зокрема, але не виключно, за договором про відкриття кредитної лінії від 23.10.2007р оку № 1-036/07Ф. У зв`язку з цим позивач звернувся до позичальника та іпотекодавця з вимогами здійснити погашення простроченої заборгованості в повному обсязі. Станом на листопад 2018 року заборгованість перед позивачем за вказаним кредитним договором становить 3 096 637,51 грн. з яких: 2 559 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 537 137,51 грн. - заборгованість за відсотками. Оскільки, відповідач свої зобов`язання не виконує належним чином, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою від 18.06.2019 року суд відкрив провадження у цій справі та, з урахуванням ст. ст. 274-279 ЦПК України, вирішив її розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 19.08.2019 року представник позивача направив до суду заяву, в якій просить призначити розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 19.08.2019 року суд заяву представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Авістар», адвоката Остащенко О.М. про розгляд справи в загальному позовному провадженні задовольнив та призначив підготовче судове засідання. 12.09.2019 року суд закрив підготовче судове засідання та призначив справу до судовог розгляду на 10:00 год на 28.11.2019 року. 28.11.2019 року сторони в судове засідання не з`явились, судом повідомлялись належним чином. Представник позивача направив до суд заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач та третя особа відзив та пояснення на позов не надали. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, приходить до висновку про ухвалення заочного рішення, у відповідності п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Так судом встановлено, що між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір від 23.10.2007 року № 1-036/07Ф, відповідно до якого банк надав кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом 6 413 500,00 грн. зі сплатою 16,49 % річних за користування кредитом, а позичальник зобов`язався повністю повернути кредит у валюті, у строки та у розмірі, визначені договором. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір від 23.10.2007 року № 1-036/07Ф, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М., зареєстрований в реєстрі за № 2951, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нежитлові приміщення, загальною площею 364,20 кв.м., будинку [ADDRESS] Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Разом з тим, позичальник не дотримувався умов кредитного договору щодо погашення кредиту у встановлений строк та не виконував свої зобов`язання щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом. 30 червня 2010 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі № 2-497/10 за позовом АКБ «Правекс-Банк» до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії № 1-036/07 від 23 жовтня 2007 року. 21 грудня 2010 року Апеляційним судом м. Києва ухвалено рішення у справі 22-23990, в якому рішення від 30 червня 2010 року у справі № 2-497/10 скасовано в частині задоволення вимог про стягнення з [PERSON] . 03 червня 2016 року на примусове виконання вищевказаного рішення Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 51281439. 26 травня 2017 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та Товариством з обмежеі відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до п. п. 1.1. та 2.1. якого Новий кредитор набув право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, зокрема, але не виключно, за Договором про відкриття кредитної лінії № 1-036/07Ф від 23 жовтня 2007 року. Станом на день розгляду позову заборгованість не погашена і стягнення предмет іпотеки не звернуто. У зв`язку з цим позивач звернувся до позичальника та іпотекодавця з вимогами здійснити погашення простроченої заборгованості в повному обсязі. Станом на листопад 2018 року заборгованість перед позивачем за вказаним кредитним договором становить 3 096 637,51 грн. з яких: 2 559 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 537 137,51 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписом ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Окремим видом застави є іпотека - застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст. 575 ЦК України). Згідно п. 1.1 Іпотечного договору, іпотекодавець для забезпечення виконання в повному обсязі зобов`язань позичальника перед іпотекодержателем за договором про відкриття кредитної лінії від 23.10.2007 року № 1-036/07Ф зі строком остаточного повного його погашення, зі сплатою процентів та інших платежів на умовах, визначених кредитним договором. Предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у кредитному договорі зобов`язань боржника перед Іпотекодержателем, є нерухоме майно, що належить Іпотекодавцю, а саме: нежитлові приміщення, загальною площею 364,20 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності Як роз`яснено у пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч.1 ст. 20 ЦК, ст. ст. 3, 4 ЦПК). Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави (іпотеки) кредитор має право у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою (іпотекою), одержати задоволення за рахунок заставленого майна. Згідно положень ст. ст. 1, 33 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (відповідач) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч.2 ст.615 ЦК України). Змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як роз`яснено у пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року за № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Будь яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, що підтверджується договорами, відповідач та третя особа суду не надали, як і відсутні докази належного виконання умов договору кредиту. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Згідно положень ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як вбачається з п. 1.4 Договору іпотеки, вартість об`єкта застави визначається сторонами в сумі 7 648 200,00 грн. . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 23.10.2007 року № 1-036/07Ф в сумі 3 096 637,51 грн. слід звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 23.10.2007 року № 1-036/07Ф, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М., зареєстрованим в реєстрі за № 2951 - нежитлові приміщення, загальною площею 364,20 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , які належать на праві власності [PERSON] , визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 1 762,00 грн.

Outcome: approved