Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому зазначила, що 4 травня 2012 року відповідачі умисно заподіяли\~ їй легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров»я, у зв»язку із чим органом досудового розслідування їм було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України. Під час судового розгляду кримінального провадження [PERSON] та [PERSON] були звільнені від кримінальної відповідальності у зв»язку із закінченням строків давності. Посилаючись на те, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вона зазнала моральних страждань, які зумовлені обмеженням її працездатності, спілкування з рідними і друзями та почуттям приниження, позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь по 5000 грн на відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі позов не визнали, заперечивши при цьому сам факт заподіяння ними тілесних ушкоджень [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази та висновки експертиз суд прийшов до висновку про безпідставність позову, виходячи з наступного. За загальним правилом, закріпленим \~статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. \~Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, а також у \~душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї. Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. \~\~ У пункті \~5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності \~обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність \~діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, \~зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння \~\~позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що \~мають значення для вирішення спору. Судом встановлено, що 4 травня 2015 року о 20 годині [PERSON] була госпіталізована у хірургічне відділення Романівської центральної районної лікарні з діагнозом: закрита травма грудної клітки; забій м»яких тканин грудної клітки; забій м»яких тканин передньої черевної стінки, де знаходилася на стаціонарному лікуванні до 10 травня 2015 року. Вказана обставина підтверджується медичною картою стаціонарного хворого № 1526. Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 24 грудня 2012 року [PERSON] звернулася до слідчого Романівського РВ УМВС України в Житомирській області із заявою про спричинення їй відповідачами 4 травня 2012 року о 16 годині тілесних ушкоджень. Зазначені відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012060150000039. У грудні 2013 року у вказаному кримінальному провадженні був складений обвинувальний акт, згідно якого [PERSON] та [PERSON] обвинувачувалися у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України, зокрема їм інкримінувалося те, що 4 травня 2012 року, близько 16 години в с. Пилипо-Кошара Романівського району Житомирськї області, [PERSON], перебуваючи на присадибній ділянці біля житлового будинку, розташованого по вул. Миропільській,14, діючи умисно і спільно з [PERSON], на грунті особистих неприязних відносин умисно вдарила правою стороною голови [PERSON] об землю, перед цим притиснувши її до землі, нанесла один удар невстановленим слідством предметом по спині та не менше двох ударів ногою в праве плече [PERSON], а [PERSON] в цей час умисно нанесла не менше чотирьох ударів держаком лопати по лівому плечі та не менше трьох ударів по лівій руці [PERSON] За наслідком судового розгляду даного обвинувального акту 2 червня 2014 року Баранівським районним судом Житомирської області постановлена ухвала про звільнення [PERSON] та [PERSON] від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв»язку із закінченням строків давності. Встановлюючи відповідність дійсності фактичних даних, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 12012060150000039, копії яких були надані сторонами, суд виявив численні недоліки та протиріччя у процесуальних джерелах, в яких містяться ці дані. Так, висновки судово-медичних експертиз, проведених під час досудового розслідування кримінального провадження, якими визначені ступінь тяжкості тілесних ушкоджень [PERSON], їх локалізація та механізм спричинення, базуються на акті судово-медичного обстеження № 124, проведеного 7 травня 2012 року судово-медичним експертом [PERSON] Із вказаного акту вбачається, що судово-медичним експертом проводилося обстеження [PERSON] [INFO], в той час як згідно даних паспорту позивача вона народилася у 1943 році. При цьому, про наявність в особи, яка обстежувалася, будь-якого документу, що посвідчує її особу, в акті судово-медичного обстеження не зазначено. У своєму поясненні щодо обставин спричинення їй тілесних ушкоджень, відібраному співробітником Романівського РВ УМВС України в Житомирській області 4 травня 2012 року, позивач зазначила, що вказані ушкодження були спричинені [PERSON] та [PERSON]. В той же час відповідачі під час досудового розслідування давали чіткі та послідовні показання про свою непричетність до побиття [PERSON], не заперечуючи при цьому наявність неприязних стосунків з останньою, які існували до 4 травня 2012 року. З метою перевірки достовірності відомостей щодо особи, результат обстеження якої зафіксований актом судово-медичного обстеження № 124 від 7 травня 2012 року, у судовому засіданні був допитаний експерт [PERSON], який пояснив невідповідність дати народження особи, яка обстежувалася, відображеної у акті, її справжній даті народження механічною помилкою. Проте, причину відсутності в акті даних про конкретний документ, на підставі якого він засвідчував особу, яка обстежувалася, експерт пояснити не зміг. Висновком комісійної судово-медичної експертизи, проведеної у даній цивільній справі, встановлена неможливість визначення строків та механізму виникнення тілесних ушкоджень, описаних в акті судово-медичного обстеження № 124 від 7 травня 2012 року. Згідно цього ж висновку у медичних документах, які знаходяться у Романівській центральній районній лікарні, будь-які об»єктивні дані, які б свідчили про необхідність термінової госпіталізації [PERSON] в хірургічне відділення та подальшого лікування до 10 травня 2012 року, відсутні. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що 4 травня 2012 року о 16 годині вона знаходилася біля будинку, який розташований навпроти домогосподарства [PERSON], однак, будь-яких звуків, характерних для сварки чи бійки вона не чула. Інші допитані у судовому засіданні свідки, зокрема [PERSON] та [PERSON] дали показання щодо обставин спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень, виходячи із відомостей, повідомлених їм самою [PERSON], оскільки очевидцями побиття останньої вони не були. При цьому свідок [PERSON], яка є донькою позивача дала, на переконання суду, неправдиві показання щодо наявності на тілі [PERSON] численних синців при її госпіталізації до лікарні. Про недостовірність цих показань суд прийшов до висновку, дослідивши висновок комісійної судово-медичної експертизи, згідно якої у [PERSON] як на час госпіталізації до лікарні 4 травня 2012 року, так і на день виписки із лікарні 10 травня 2012 будь-яких видимих тілесних ушкоджень виявлено не було, а виставлений їй діагноз базувався лише на скаргах самої [PERSON] Відсутність будь-яких тілесних ушкоджень у [PERSON] під час її стаціонарного лікування підтвердив у судовому засіданні й свідок [PERSON] Відповідно до статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, якими позивач та її представник обґрунтовують позов, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку про недоведеність факту заподіяння відповідачами тілесних ушкоджень [PERSON], а тому у задоволенні позову останньої відмовляє.

Outcome: dismissed