Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

В листопаді 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь суму матеріальних збитків (матеріальної шкоди) в розмірі 209164,00 грн., завдану відповідачем внаслідок залиття квартири позивача та суму моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн., завдану відповідачем внаслідок залиття квартири позивача. Розподіл судових витрат провести у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. В мотивування вимог посилався на те, що з вини відповідача сталося залиття його квартири, що спричинило шкоду. Так, як відповідач є власником квартири та залиття відбулося з її вини, то саме вона має відшкодувати позивачу збитки завдані залиттям квартири. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.12.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Крім того, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.12.2020 року задоволено заявупозивача про забезпечення позову у вищевказаній справі шляхом накладення арешту на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1617473880000. 25.03.2021 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставності. Вказував на те, що позивачем не надано належних доказів, які б об`єктивно свідчили про те, що шкоду завдано відповідачем. До того ж, наданий позивачем Висновок про розмір майнового збитку містить відомості, які суперечать іншому доказу, наданому позивачем, а саме Акту від 15.09.2020 року в частині об`ємів, площ та речей, що були пошкоджені внаслідок залиття квартири позивача та підлягають відновленню. За переконанням представника відповідача Акт від 15.09.2020 року, як доказ не відповідає вимогам процесуального закону, а його зміст свідчить про те, що він не відповідає встановленій законодавством формі та не містить в собі обов`язкових відомостей. В свою чергу позивачем 18.05.2021 року подано до суду відповідь на відзив, в якому заперечувались обставини зазначені представником відповідача у відзиві. Зокрема, позивач вказував на те, що повністю не відповідає дійсності та є свідченням грубого перекручування дійсних обставин справи, норм чинного законодавства а також Висновків Верховного Суду щодо вірного застосування норм матеріального права у спірних аналогічних правовідносинах викладений у мотивувальній частині відзиву висновок відповідача про, нібито, можливість не застосування у спірних правовідносинах презумпції вини заподіювана шкоди. Позивач довів належними й допустимими доказами розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття його квартири, врахувавши наявність у матеріалах даної судової справи Акт про залиття квартири та Висновок експерта, що були складені у повній відповідності до вимог чинного законодавства та є належними й допустимими доказами в розумінні ЦПК України, враховуючи обставини та тривалість часу, протягом якого позивач вживає заходи для відновлення своїх порушених прав, на переконання позивача - наявні усі правові підстави для повного задоволення судом позовних вимог позивача у даній справі. До того ж, відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювана шкоди. Ухвалою суду від 02.06.2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання закінчено підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в судовому засідання. В судовому засіданні позивач - [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача - адвокат Старшинський В.А. вимоги позову не визнав в повному обсязі та просив відмовити у його задоволенні. Вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи суд, приходить до висновку, про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] . Статтею 316 ЦК України визначено поняття права власності, де вказано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, положенням ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Так, правовстановлюючим документом може вважатися документ (сукупність документів), який на підставі законодавства і нормативних актів, що діяли в період цього складання, безперечно підтверджує право зазначеної в ньому особи на зазначений об`єкт нерухомості і при цьому не вимагає для встановлення зафіксованого в ньому права будь-яких інших документів. Судом встановлено, що підставою для звернення до суду з вказаним позовом, як вказувалось стороною позивача в ході судового розгляду справи, стало залиття його квартири, яке як вказувалось останнім в позові та в судовому засіданні мало місце 08.09.2020 року. Вказане залиття квартири, на думку позивача, сталось з вини відповідача [PERSON] , яка мешкає на два поверхи вище, тому в зв`язку з завданням шкоди його майну, останній звернувся до суду з вказаним позовом. 08.09.2020 року позивачем було подано до КП «Керуючої компанії з обслуговував житлового фонду Деснянського району м. Києва» заяву про проведення обстеження квартири та складення акту про залиття. Як доказ завдання шкоди відповідачем [PERSON] позивачем надано Акт про залиття за адресою: [ADDRESS] від 15.09.2020 року. Відповідно до вказаного Акту вбачається, що комісія у складі працівників ЖЕД-305: головного інженера [PERSON] , майстра технічної дільниці [PERSON] , майстра рем. дільниці [PERSON] склали даний акт на підставі заяви мешканця квартири [ADDRESS] з приводу залиття, яке сталося 08.09.2020 року. Заявка на ОДС № 6673368. Квартира [ADDRESS] розташована на 13-му поверсі 16-ти поверхового будинку. При обстеженні виявлені наступні сліди залиття: - кімната - на стелі -шпалери - 0,2 м2; - на підлозі - покриття ламінат - вздуття - 0,5 м2; - коридор - на стіні - шпалери - жовті плями - 0,3 м2;, - на стіні - водоемульсійне покриття - жовті плями - 0,3 м2; - на стелі - водоемульсійне покриття - жовті плями - 0,5 м2; - дитяча кімната - на стелі - натяжна стеля (підлягає демонтажу); - велика кімната - на стелі - шпалери - жовті плями - 6м2; - на стіні - шпалери - жовті плями - 7 м2; Комісією обстежені внутрішньо будинкові інженерні мережі холодного, гарячого водопостачання та каналізаційна система, які знаходяться в задовільному технічному стані, витоки відсутні. Також комісією обстежена квартира [ADDRESS] , що знаходиться на 16-му поверсі. Інженерні мережі в квартирі знаходяться в задовільному стані, витоки відсутні. Інженерні мережі на технічному поверсі також в задовільному етапі, витоки відсутні. Причина залиття: характер залиття свідчить про те, що залиття вібувалося з квартири [ADDRESS] . У відповідності до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства від 17.05.2005 року, у разі залиття квартири складається відповідний Акт. Типова форма цього акту міститься у додатку №4 до Правил. Таким чином, факт залиття квартири та його наслідків фіксується Актом комісійного обстеження квартири за участі представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної особи є обов`язковою. Даний Акт повинен містити: дату його складання, прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвища, ім`я, по-батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок квартири речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони з боку винної не впливає на його чинність; у такому випадку в Акті має бути зазначено що вказані особи (прізвище, ім`я, по-батькові) підписувати вказаний акт відмовилися з тих чи інших причин. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи в сукупності, що Акт огляду квартири [ADDRESS] складений через 7 днів після ймовірного залиття квартири. При цьому, даний Акт складено у відсутності представника організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та гарячого водопостачання, власника квартири. Крім того, в порушення Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року, яким затверджено типовий Акт залиття квартири, вбачається, що даний Акт, який мається в матеріалах справи не містить: характер залиття та його причини; перелік пошкоджених внаслідок квартири речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт не підписаний ні потерпілою, ні винною особою та не містить вказівок на те, що вказані особи підписувати акт відмовилися з тих чи інших причин. Дані факти встановлені судом, не були спростовані стороною позивача по справі шляхом подання належних та допустимих доказів у справі. Судом беззаперечно встановлено, що відповідач не повідомлялась про проведення огляду квартири [ADDRESS] , що належить позивачу на праві власності, на підтвердження чого свідчить відсутність підпису в Акті та відсутній запис, яким зафіксовано відмову винної особи [PERSON] від підписання даного Акту. Таким чином, судом встановлено, та не було спростовано стороною позивача, що Акт огляду квартири [ADDRESS] на предмет залиття по своїй сутті є неналежним та недопустимим доказом. При цьому, як доказ завдання шкоди майну позивача, останнім надано Висновок суб`єкта оціночної діяльності - Оцінювач - ФОП [PERSON] (Свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів ФДМ України №6353 від 28.03.2008 року, Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача ФДМ України МФ №5761 від 01.03.2008 року, відповідно до якого «розмір майнового збитку, заподіяного внаслідок залиття водою приміщень квартири [ADDRESS] , становить 178424,00 грн., без урахування ПДВ. У даному висновку не вказано причину залиття і вона не досліджувалась, а метою складення даного висновку було визначення вартості відновлювального ремонту приміщень квартири [ADDRESS] та орієнтовна вартість пошкоджених речей в квартирі. В той же час, аналіз наданих позивачем доказів свідчить про те, що Акт від 15.09.2020 року та Висновок про розмір майнового збитку суперечать один одному в частині площ, об`ємів та речей, що були пошкоджені внаслідок залиття та підлягають відновленню. У зв`язку з тим, що наданий позивачем Висновок про розмір майнового збитку викликав у відповідача обґрунтовані сумніви щодо його правильності та відповідності затвердженим методикам проведення розрахунків, з метою встановлення дійсних обставин справи та реального розміру завданих позивачу залиттям квартири збитків, відповідач 04.06.2021 року звернулася до ТОВ «Судова незалежна експертиза Україна» з проханням провести будівельно-технічне експертне дослідження та надати відповідь наступне питання: чи відповідають Акту від 15.09.2020 року комісії у складі працівників ЖЕД-305 та затвердженим методикам із проведення розрахунків вказані у Висновку про розмір майнового збитку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача - ФОП [PERSON] , за Договором №10/09/20-С від 10.09.2020 року з гр. [PERSON] види робіт та їх розраховані обсяги при визначенні вартості ремонтно-будівельних робіт в результаті залиття квартири, що сталося 08.09.2020 року, а також розрахунок вартості майнової шкоди, завданої при цьому власнику квартири [ADDRESS] ? За результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження, 23.06.2021 року складений Висновок експерта №ED-1727-1-1800.21, згідно якого Висновок про розмір майнового збитку, поданий позивачем, містить значний обсяг зайво порахованих робіт, не містить посилань на методики по розрахунку матеріальної шкоди внаслідок залиття, а також будівельні норми та стандарти якими користувався оцінювач та відповідно проведений без врахування вимог методик, будівельних норм та стандартів. Отже, зважаючи на вищевикладене Висновок суб`єкта оціночної діяльності - Оцінювач - ФОП [PERSON] не приймається судом до уваги, оскільки є по своїй природі неналежним доказом, так як є таким, що суперечить дійсним обставинам справи. Судовою палатою у цивільних справах Верховного суду України у постанові № 6-2125цс16 від 23.07.2017 року відмовлено у задоволенні заяви про перегляд Верховним судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, де ВСУ підтвердив позицію суду касаційної інстанції про те, що позивачі не надали комісійного Акту, складеного за участю представників обслуговуючої організації, яким було зафіксовано сам факт затоплення, а також причини затоплення та завдані пошкодження, а суди попередніх інстанцій, установивши факт залиття квартири, не з`ясували причини залиття квартири позивачів та не установили особи, відповідну завдану шкоду. У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина визначеної особи. Таким чином, наведені вище обставини та встановлені дійсні обставини справи вказують про відсутність в діях відповідача вини, що б надавало право позивачу для звернення до суду з позовом про захист порушених прав. Так, в ході судового розгляду справи стороною позивача не було доведено шляхом подання будь-яких належних та допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин, які підтверджуються в сукупності поясненнями сторін та учасників судового процесу по справі. Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивача про стягнення з [PERSON] суми матеріальних збитків (матеріальної шкоди) в сумі 209164,00 грн. завданих відповідачем внаслідок залиття квартири позивача. Отже, оскільки позовні вимоги є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в ході розгляд управи у їх задоволенні необхідно відмовити. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до ч. 1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 ЦПК України). Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки в ході розгляду справи позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми матеріальних збитків в розмірі 209164,00 грн. не знайшли свого підтвердження та у їх задоволенні було відмовлено, то у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн. також необхідно відмовити, оскільки вони є похідними від позовних вимог про стягнення з відповідача суми матеріальних збитків. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, то арешт, накладений ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.12.2020 року підлягає скасуванню. Згідно п. 2 ч. 2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed