Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

В обґрунтування позову, позивачка [PERSON] посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 28.10.2006 року (а.с. 8), розірваний 19.05.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 9). Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Позивачка [PERSON] бажає повезти дитину на відпочинок за кордон з метою спілкування з родичами її бабусею (матір'ю позивачки), а також розширення її кругозору, ознайомлення з культурою інших народів, однак не може отримати згоди на такі поїздки у відповідача. Тому позивачка вимушена звернутися до суду з позовом, в якому просить надати дозвіл дитині - [PERSON], на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна разом з матір'ю позивачкою [PERSON], яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну своєї доньки, без згоди та супроводу батька - відповідача по справі [PERSON], на строк три роки, а саме з 05.10.2015 року по 05.10.2018 рік. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував. Суд, з'ясував позицію позивачки, відповідача, дослідив матеріали справи й вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за слідуючими підставами: За свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 9) шлюб між сторонами розірваний 19.04.2009 року. За свідоцством про народження (а.с. 10) батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], значаться [PERSON] та [PERSON]. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, що їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці, а тому на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Порядок виїзду за кордон без згоди другого з подружжя (чоловіка) визначено законом України « Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-Х11, Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення, видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затвердженого Постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231(із змінами). Стаття 18 цих Правил передбачає, що виїзд за межі України громадян, що не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється (п. 3 Правил) у разі пред'явлення оригіналів документів, або їх нотаріально завірених копій: рішень суду щодо надання дозволу на виїзд за межі України дитині, яка не досягла 16 річного віку без згоди та супроводу другого з батьків». За ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 річного віку, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів, в їхньому супроводі, або у супроводі осіб, уповноважених ними. Таким чином, суд дійшов висновку, надати позивачці - [PERSON] дозвіл на тимчасові неодноразові поїздки разом з донькою [PERSON] за межі України без згоди батька. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved