Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

в обгрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 22 липня 2006 року №70 дск [PERSON] з 01 вересня 2006 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року №1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» КНУВС реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ. 28 листопада 2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ (КНУВС) комплектуючим органом УМВС України в Хмельницькій області та відповідачем [PERSON] було укладено договір №Хм-136 про підготовку фахівця у КНУВС. Відповідно до договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов»язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання -відшкодувати витрати пов»язані з утриманням у навчальному закладі. З 01 вересня 2006 року по 18 червня 2010 року відповідно до умов договору відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Наказом КНУВС від 19 червня 2010 року №468 відповідачу присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста. Після здобуття вищої освіти відповідача направлено для подальшого проходження служби до УМВС України в Хмельницькій області. Таким чином, навчальним закладом умови договору виконано в повному обсязі. Наказом УМВС України в Хмельницькій області від 03.07.2012 року №153 о/с відповідача звільнено з органів внутнрішніх справ на підставі поданого рапорта за власним бажанням. Тобто у порушення умов договору відповідач з власної ініціативи звільнився з ОВС до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Відповідно до ст.56 ЗУ «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року №2984-111, який діяв на момент навчання та випуску відповідача, випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Відповідач навчався в КНУВС з 01 вересня 2006 року по 18 червня 2010 року, вартість витрат пов»язаних з утриманням його у навчальному закладі становить 25 042 грн. 84 коп., які просить стягнути з відповідача та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримав заявлені позовні вимоги в повному обємі, просить їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, надавши письмові заперечення, в позові просить відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд находить позов не підлягаючим задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 22 липня 2006 року №70дск [PERSON] з 01 вересня 2006 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ. Наказом №468 від 19.06.2010року випускнику [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю « Правознавство» (7.060101) і видано диплом спеціаліста, експертно-криміналістична спеціалізація. Наказом УМВС України в Хмельницькій області від 03.07.2012 року №153 о/с [PERSON] звільнено з ОВС на підставі поданого рапорта за власним бажанням. Представник позивача при звернені до суду із вказаним позовом посилається на ст.56 ЗУ «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року №2984-111 як підставу для стягнення з відповідача витрат понесених позивачем на його навчання, оскільки на момент навчання та випуску відповідача, випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Як передбачено п.2.1.3 договору про підготовку фахівця виконавець зобов»язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовими утриманнями за нормами,затвердженими нормативно-правовими актами. Відповідно до укладеного договору між навчальним закладом і відповідачем (пункт 2.3.6 договору) передбачено що відповідач зобов»язався у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п.3 договору відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов»язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Також, відповідно до п.3.2. договору підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов»язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв ( п.4.1. договору). Укладеним договором передбачено, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку ( п.4.4. договору). Зазначені підстави узгоджувались з п.1 Порядку відшкодування особами витрат, пов»язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ,затвердженого постановю КМУ від 01.03.2007 року №313 в редакції, що діяла на час укладення Договору на підготовку фахівця. 08 лютого 2012 року постановою КМУ №66 до п. 1 Порядку №313 були внесені зміни, згідно яких пункт 1 Порядку був доповнений додатковою підставою для застосування передбаченого Порядком механізму відшкодування витрат, а саме доповнено: «у разі звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьої років після закінчення навчального закладу.» В самому договорі про підготовку фахівця в п.7.3. зазначено, що зміни та доповнення до цього договору вносяться шляхом укладення додаткових договорів відповідно до чинного законодавства України, чого зроблено у даному випадку не було. Відповідачу не було повідомлено про вказані зміни і відповідно їх не було внесено у договір про підготовку фахівця від 28.11.2007 року, який діяв для відповідача. Окрім того до ЗУ « Про освіту» 01.07.2014 року було внесено зміни відповідно до яких ч.2 ст. 52 якою передбачалось, що «випускники вищих закладів освіти, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов»язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому КМУ»,виключено. Таким чином, на момент звернення позивача до суду 17.11.2014 року діяла редакція ЗУ «Про освіту із змінами від 01.07.2014 року згідно із ЗУ №1556-УІІ від 01.07.2014р. яким ч.2 ст. 52 виключено, тобто виключено обов»язок відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому КМУ. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відпала потреба у відшкодуванні фактичних витрат, пов»язаних з утриманням рядового міліції [PERSON] в Національній академії внутрішніх справ з 01.09.2006року по 18.06.2010року.

Outcome: dismissed