overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 7655,79 грн., утворену за час з 01.10.2014 року по 31.05.2016 року включно, та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити, вказавши, що між сторонами склалися фактичні договірні відносини, позивачем надавалися відповідачам послуги з теплопостачання, однак в указаний в позовній заяві період жодної проплати за отримані послуги відповідачами здійснено не було, хоча будь-яких скарг на кількість та якість послуг від відповідачів позивачу не надходило. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду справи повідомлялись судом в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомили. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідачів в судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Судом встановлено, що відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання, які надає позивач ([PERSON] як наймач, [PERSON] як член сімї наймача). В період з 01.10.2014 року по 31.05.2016 року вартість отриманих послуг з теплопостачання сплачена не була, внаслідок чого станом на 31.05.2016 року утворився борг в сумі 7655,79 грн., що підтверджується довідкою, виданою МКП Хмельницьктеплокомуненерго, від 21.06.2016 року за вих. № 66, наявною у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 160 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Таким чином, заборгованість, що утворилась, слід стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача. У справі наявні судові витрати судовий збір в сумі 1378,00 грн., сплачений при зверненні позивача до суду з заявою про видачу судового наказу, у прийнятті якої було відмовлено, та сплачений при зверненні з позовом до суду. Його слід стягнути з відповідачів в рівних частках з кожного на користь позивача в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Вказувала, що з 25.09.1999 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дітей, позивач просила стягнути з останнього аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Сторони в судове засідання не зявились, звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій ним заяві позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 25.09.1999 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження (а.с.3,4). Згідно довідки про місце проживання та склад сім`ї, виданої Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради № 400 від 14.07.2016 року, [PERSON] та її діти, а саме: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с.6). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоровя платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі, що становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що з 04.07.2008 р. по 03.06.2015 р. перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги на утримання дитини, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність в якій проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотними поштовими повідомленнями, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 04.07.2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відомостями наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження (а.с. 6). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 1012 від 20.07.2016 року виданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.8). Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорта позивача остання також зареєстрована за вказаною адресою. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоровя платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що з 26.05.2011 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають дочку, [INFO]. Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги на утримання дитини, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність в якій проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотними поштовими повідомленнями, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 26.03.2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується відомостями наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження (а.с. 6). Згідно довідки Лосятинської сільської ради від 02.06.2016 року № 388, [PERSON], [INFO] дійсно знаходиться на утриманні матері [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоровя платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищезазначеним позовом. Вказувала, що з 10.03.2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що вони мають різні погляди на сімейне життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, спроби на примирення не дали позитивних результатів, тому збереження шлюбу є неможливим, позивач просила їх шлюб розірвати. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Позивач в подані заяві просила змінити прізвище на дівоче «Донець». Відповідач в поданій ним заяві позовні вимоги визнав. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 19.09.2007 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1455, що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від спільного життя подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу суд вважає за можливе змінити прізвище позивачу на «Донець». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 25.09.1999 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги однин до одного, в звязку з чим між ними виникають сварки, це призвело до того, що шлюб фактично розпався, тому збереження сім`ї є неможливим, позивач просила їх шлюб розірвати. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Позивач в поданій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в поданій ним заяві позовні вимоги визнав повністю. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 25.09.1999 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 1049, що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від спільного життя подружжя має двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що вбачається з наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження (а.с.5, 6). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 551,20 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернулась до Київського районного суду м. Одеси з зазначеним позовом до відповідача, у якому просила суд стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказала, що сторони мають спільну дитину яка на теперішній час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач в свою чергу жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не приймає, та за такого позивач просила суд задовольнити позов. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, жодних заяв, клопотань чи заперечень не надав. З наведених обставин провадження у справі, та встановивши що неявка відповідача у судове засідання без поважних причин є повторною, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь аліменти для утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та Владислава, [INFO], - в твердій грошовій сумі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення повноліття кожною дитиною. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач, який є батьком дітей, не виконує свого обов'язку по їх матеріальному утриманню. Діти повністю знаходяться на утриманні матері. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просить задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково в частині сплати аліментів в розмірі ? від всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Пояснив, що офіційно не працює, а неофіційний його дохід становить 2000 2500 грн. на місяць; інших осіб на утриманні не має. Протягом останніх двох місяців надавав позивачу грошову допомогу в утриманні дітей в сумі 500 грн. та продукти харчування, зробив власним коштом ремонт в дитячій кімнаті, до того передавав половину заробітної плати на утримання дітей. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та Владислава, [INFO]. Діти проживають з матірю і знаходяться на її утриманні, відповідач кошти на утримання дітей надає в недостатньому розмірі. Разом з тим, позивач не обґрунтувала належними доказами в ході розгляду справи необхідності в утриманні від батька на користь кожної дитини на суму 1500 грн. та спроможності відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Враховуючи стан здоров'я відповідача (незадовільного стану здоровя будь-якими доказами підтверджено в ході розгляду справи не було), матеріальне становище відповідача (відповідач визнає, що сума його доходу становить 2000 2500 грн. на місяць, позивач більшого розмір доходів відповідача будь-якими доказами не довела), відсутність у відповідача інших дітей та інших осіб на утриманні, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, визначивши розмір аліментів на кожну дитину в сумі по 600 грн. на місяць, в задоволенні позовних вимог про стягнення решти 900 грн. аліментів на кожну дитину відмовивши.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 04 жовтня 2002 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Тому, просила суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з'явились, надійшла заява в якій просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла заява в якій проти позову заперечує та просить суд розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 04 жовтня 2002 року вступили в зареєстрований шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4,5). Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довір'я та повагу один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між сторонами не можливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved