Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної і моральної шкоди завданої злочином та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 7192 грн., моральну шкоду в розмірі 50000 грн., витрати потрачені нею за оплату судового збору в сумі 1378 грн., та витрати пов'язані з правовою допомогою в сумі 800 грн.. В обґрунтування позовних вимог позивачка [PERSON], зазначила, що вироком Бершадського районного суду від 28 грудня 2015 року [PERSON] засуджено до 8 років 6 місяців позбавлення волі за скоєння злочину, передбаченого ч.1, ст.115 КК України. Згідно вироку суду [PERSON], засуджено за скоєння вбивства [PERSON], який був чоловіком позивача. По справі [PERSON] було визнано потерпілою та цивільним позивачем, що дає їй підстави для вимоги про відшкодування матеріальної і моральної шкоди винною особою. Вказаним злочином позивачці було заподіяно матеріальну і моральну шкоду. Матеріальна шкода полягає у витратах при похованні чоловіка та ритуальних обрядах після його смерті, окрім того, нею було за готівку придбано гранітний пам'ятник та потрачені кошти на поїздки до суду в м. Бершадь. Також, в наслідок вчинення злочину, позивачці була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала з приводу смерті чоловіка та батька її дітей, який був годувальником сім'ї. Моральну шкоду позивачка оцінює у 50 000 грн.. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність наполягаючи на задоволенні позовних вимог в повній мірі. Відповідач по справі [PERSON], допитаний в режимі відеоконференцзв'язку, в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задаволення. Вислухавши пояснення відповідача, який позов визнав, дослідивши документи та матеріали справи, дослідивши письмові докази, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. Вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 28.12.2015 року відповідача визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Зазначений вирок набрав законної сили 05.04.2016 року (а.с. 8-12). Згідно із ч.4 ст.61 Цивільно процесуального кодексу України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, вироком суду встановлено, що внаслідок злочинних дій відповідача позивачу заподіяно матеріальну та моральну шкоду і ця обставина є обов'язковою для суду при розгляді цієї справи. Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, повязані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України. Так, ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, судам розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідач визнав, що внаслідок його неправомірних дій, позивачці було завдано матеріальної шкоди, яку вона просить відшкодувати. Ураховуючи викладене, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди належить задовольнити повністю в сумі 7192 гривні, що підтверджуються чеками та накладними, які є в матеріалах справи (а.с. 13-16). Визначаючись щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із такого. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Судом встановлено, що внаслідок злочину, вчиненого відповідачем, позивачка отримала та зазнала сильних душевних та моральних страждань у зв'язку із втратою рідної людини, годувальника сім'ї. Злочин, вчинений відповідачем призвів до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивачки та її сім'ї в цілому. При цьому, не дивлячись на те, що з часу вчинення злочину минуло більше року, відповідач не вжив жодних заходів щодо відшкодування позивачці матеріальної і моральної шкоди та не сприяв усуненню негативних наслідків вчиненого ними злочину. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнала та продовжує зазнавати позивачка. Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачем злочином позивачці завдано моральної шкоди, що повністю визнав відповідач. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз. На думку суду, у даному випадку компенсація моральної шкоди, завданої позивачу, не поглинеться самим лише фактом визнання відповідачем винним у заподіянні моральної шкоди. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі ст.ст. 11, 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на це, ураховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивача, їх тривалість, суд вважає, що дану вимогу слід задовольнити в повному обсязі. Аналіз досліджених у судовому засіданні та оцінених доказів переконують суд у тому, що позивачем доведено факт порушення відповідачем її права, внаслідок чого позивачу було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, а тому її позов належить задовольнити повністю. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved