Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунто-вує його тим, що [INFO] помер його рідний брат [PERSON], якому належала квартира [ADDRESS]. За час свого життя, а саме 31 трав-ня 2008 року, спадкодавець склав заповіт, яким він заповів квартиру [PERSON] 9 лютого 2010 року відповідачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на цей об'єкт нерухомого майна. Однак після складення заповіту [PERSON] припинив доглядати за спадкодавцем. 31 травня 2009 року [PERSON] розірвав заповіт. Він мав намір скасу-вати його у встановленому порядку, але не встиг зробити це у зв'язку зі смертю. Тому [PERSON] просить суд визнати дійсним скасування заповіту та визнати недійсним видане відповідачу свідоцтво про право на спадщину. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримують позов та просять суд задовольнити його. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задово-лення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що допитані у судовому засі-данні свідки дали суперечливі показання, які не підтверджують того, що [PERSON] мав намір скасувати заповіт. Він мав достатньо можливостей для вжиття цього заходу. Ці об-ставини свідчать про те, що підстави для застосування ч.2 ст.219 ЦК України відсутні. Крім того, [PERSON] звернувся до суду після закінчення строку позовної давності. Тому пред-ставник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, допитавши свідків та дослідив-ши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких під-став. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON], якому належала квартира [ADDRESS]. Ці обставини підтверджуються копіями сві-доцтва про смерть серії [NUMBER] від 9 червня 2009 року (а.с.11, 123), копією дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 січня 2010 року (а.с.132), копією дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом №2-2075 від 26 грудня 2008 року (а.с.134) та копією витягу №25170837 від 28 січня 2010 року з реєстру прав власності на не-рухоме майно (а.с.136). За час свого життя, а саме 31 травня 2008 року, [PERSON] склав заповіт (а.с.6, 129), яким спадкодавець заповів [PERSON] квартиру [ADDRESS]. [INFO] відповідач подав до Бориспільської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.122). 9 лютого 2010 року державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] (а.с.7, 140). Відповідно до ч.1, ч.7 ст.1254 ЦК України в редакції, що була чинною на час смерті спадкодавця, заповідач мав право у будь-який час скасувати заповіт. Скасування заповіту мало бути посвідчено нотаріусом. Згідно зі ст.219 цього Кодексу у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне по-свідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Допитаний як свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що [PERSON] обі-цяв доглядати за спадкодавцем. Тому [PERSON] склав заповіт, яким він заповів квартиру відповідачу. Через півтора місяці [PERSON] припинив доглядати за спадкодавцем. [PERSON] зателефонував до [PERSON] та поскаржився на відповідача. Позивач та його дружина [PERSON] переїхали до спадкодавця та почали доглядати за ним. 31 травня 2009 року [PERSON] розірвав заповіт. Він хотів відзначити річницю смерті його дружини та після цього скасувати заповіт. Однак [INFO] спадкодавець помер. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є дружиною позивача та їй відомо про те, що [PERSON] домовився з відповідачем про те, що [PERSON] буде доглядати за спадкодавцем. В свою чергу [PERSON] склав заповіт, яким він заповів квартиру відповідачу. Приблизно півтора місяця [PERSON] належно виконував об-умовлений обов'язок. Однак в подальшому він припинив доглядати за спадкодавцем. [PERSON] зателефонував позивачу та поскаржився на те, що він був голодним та залишився без догляду. [PERSON] та [PERSON] забрали спадкодавця на дачу. З того часу вони почали доглядати за ним. Восени 2009 року вони повернулись в квартиру [PERSON] та продовжили проживати в ній зі спадкодавцем. [PERSON] не телефонував йому, не ціка-вився його здоров'ям. Це дуже ображало [PERSON] Зі слів [PERSON] стало відомо про те, що спадкодавець розірвав заповіт. Він хотів відзначити річницю смерті його дружини та після цього скасувати заповіт. Однак [INFO] [PERSON] помер. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона була знайома з [PERSON] Приблизно за тиждень до смерті [PERSON] запросила [PERSON] та [PERSON] в квартиру. [PERSON] сидів на дивані. Спадкодавець витягнув з-під по-душки заповіт та розірвав його. Після цього він попросив [PERSON] допомогти скасувати заповіт. Вона погодилась допомогти йому. Однак [INFO] [PERSON] помер. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він був сусідом [PERSON] Він неодноразово провідував спадкодавця та був присутнім, коли [PERSON] сказав: «Я помилився. Я анулюю його». Після цього він розірвав заповіт та кинув його частини на подушку. Спадкодавець хотів оформити заповіт на його брата [PERSON] Це стало зрозуміло після того, як [PERSON] сказав: «В мене є брат. Я оформлю заповіт на нього». Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона була сусідкою [PERSON] Їй відомо про те, що позивач та [PERSON] доглядали за спадкодавцем. Він казав: «Відзначимо річницю смерті моєї дружини, після цього я оформлю заповіт на [PERSON]». Однак [PERSON] помер. Аналіз показань наведених свідків підтверджує те, що, дійсно, [PERSON] мав намір скасувати заповіт. Однак спадкодавець не реалізував свій намір та не вчинив цей правочин щонайменше в простій письмовій формі. Крім того, допитаний як свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що в квар-тирі спадкодавця був облаштований стаціонарний телефон. Крім того, [PERSON] мав при собі мобільний телефон. Обставини, що перешкодили спадкодавцю зателефонувати нота-ріусу та викликати його для посвідчення скасування заповіту, [PERSON] не зміг поясни-ти. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] також підтвердила те, що в квар-тирі спадкодавця був облаштований стаціонарний телефон. Крім того, [PERSON] мав при собі мобільний телефон. Раніше він викликав нотаріуса для того, щоб оформити заповіт на [PERSON] Обставини, що перешкодили спадкодавцю повторно викликати нотаріуса для посвідчення скасування заповіту, [PERSON] не відомі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] мав на-мір скасувати заповіт вже після відзначення 40 днів смерті його дружини. Чому спадко-давець не реалізував цей намір протягом всього року, [PERSON] не відомо також. Крім того, [PERSON] мав при собі телефон та міг викликати нотаріуса. Поряд з ним постійно були позивач та його дружина, які могли зробити це замість спадкодавця. Аналіз показань цих свідків підтверджує те, що відсутні обставини, які об'єктивно перешкоджали та унеможливлювали нотаріальне посвідчення скасування [PERSON] заповіту. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання дійсним цього одностороннього правочину відсутні. Допитаний як свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він був двоюрід-ним племінником [PERSON] В 2009 році позивач приїхав в м. Бориспіль та почав про-живати зі спадкодавцем. [PERSON] склав заповіт, яким він заповів квартиру позивачу. [PERSON] не обіцяв доглядати за спадкодавцем. В подальшому у позивача народилась дитина. [PERSON] стало важко. Тому [PERSON] разом з сім'єю був вимушений пере-селитись в інше житло. Спадкодавець не мав намір скасовувати заповіт. Крім того, [PERSON] перебував у поганих стосунках з позивачем, тому спадкодавець ніколи не хотів складати заповіт на [PERSON] Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є рідною сес-трою відповідача. Вона стверджувала про те, що позивач постійно тиснув на [PERSON] для того, щоб спадкодавець скасував заповіт та склав новий заповіт, яким він заповів квар-тиру [PERSON] З цією метою відповідач обмежував спілкування [PERSON] та [PERSON] зі спадкодавцем. Достовірність показань [PERSON] та свідка [PERSON] спростовується показання-ми [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Показання цих свідків є послідовними. Тому саме ці докази суд покладає в основу судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається не-дійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Встановлено, що [PERSON] у встановленому порядку не скасував заповіт. Ця об-ставина свідчить про те, що [PERSON] мав право на спадкування після смерті спадкодав-ця. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання недійсним виданого відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом відсутні. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 постанови №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», суд повинен встановити, чи були пору-шені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси осіб, які звернулись до суду за за-хистом; а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної дав-ності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Встановлено, що [PERSON] не довів всіх обставин, на які він посилається в об-ґрунтування своїх вимог. Ця обставина є єдиною та самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. З огляду на це суд вважає, що підстави для додаткового застосування строку позовної давності відсутні. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 243 гривень. Ця об-ставина підтверджується квитанцією №10140028-1 від 6 лютого 2015 року (а.с.1). Однак у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору відсутні.

Outcome: dismissed