Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

В квітні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис про стягнення з неї заборгованості на користь ТОВ «ФК «Женева» в розмірі 28449,60 грн., вчинений 31.01.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. за номером в реєстрі 778. Як на підставу заявлених вимог вказала, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України, так як: між нею та ТОВ «ФК «Женева» відсутні будь-які договірні відносини та будь-які документи, що підтверджують право ТОВ «ФК «Женева» на пред`явлення їй претензій; виконавчим написом засвідчено безспірність стягнення грошових коштів в розмірі 2449,60 грн. при наявності спіни питань щодо заборгованості; виконавчий напис вчинено без врахування строку позовної давності. Крім того, позивач зазначає, що кредитні договори в ПАТ «Дельта Банк» нею ніколи не оформлялись, про що вона повідомляла відповідача. Враховуючи вищевикладене, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.04.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та витребувано у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. належним чином завірені матеріали виконавчого напису від 31.01.2020. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.04.2020 заяву позивача про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 31.01.2020 вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Колейчик В.В., зареєстрованого реєстрі №778. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.05.2020 розгляд справи продовжено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін з урахуванням строку, необхідного для надання відповідачем відзиву. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідачі правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог\~статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Із матеріалів справи вбачається, що 29.12.2013 від імені позивача було укладено кредитний договір з ПАТ «Дельта Банк» №006-03025-291213, відповідно до умов якого позивачу було надано споживчий кредит в розмірі 14285,39 грн. під 0,01 відсотків річних строком на 60 місяців. Матеріалами справи підтверджується, що на адресу позивача не одноразово надсилалися повідомлення про візит від ТОВ «УкрБорг» та ТОВ`Кредитекспрес Юрейн Ел. Ел. Сі» з вимогою погашення заборгованості в розмірі 15035,95 грн. по кредитному договору №006-03025-291213 від 29.12.2013, оформленому в АТ «ДельтаБанк». 03.04.2014 позивачем було повідомлено ПАТ «Дельта Банк», що кредитні договори у вказаному банку вона ніколи оформляла. Також судом встановлено, що позивач зверталась до ГУНП України в місті Києві, Шевченківського УП ГУНП України в місті Києві та Прокуратури міста Києва з заявами про вчинення злочину, в яких зазначала про незаконні дії з боку ПАТ «Дельта Банк» по примушуванню її до повернення неіснуючого боргу за кредитним договором, який нею не укладався. Згідно витягу з ЄРДР Інгульським відділом поліції ГУ НП в Миколаївській області порушено кримінальне провадження № 112018150040001349 від 03.04.2018 за ч. 1 ст. 355 КК України. Також, в матеріалах справи міститься повідомлення про відступлення прав вимоги, яке було направлено ТОВ «ФК «Женева» на адресу позивача, яким позивача було повідомлено про відступлення 11.05.2018 ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги за її кредитним договором ТОВ «ФК «Женева», при цьому, в повідомленні не зазначено ні номера, ні дати укладення такого договору. Також вказане повідомлення не містить жодних відомостей щодо угоди, на підставі якої відбулось відступлення прав вимоги. 13.06.2018 ТОВ «ФК «Женева» направило на адресу позивача попередження про виїзд, в якому позивача було повідомлено, що станом на 13.06.2018 її загальний борг перед ТОВ «ФК «Женева» за вищевказаним кредитним договором становить 14285,95 грн. 13.07.2018 позивачем було направлено відповідь на попередження ТОВ «ФК «Женева» від 13.06.2018, в якому вона зазначила про необґрунтованість вимог банку, з огляду на те, що кредитні договори з ПАТ «Дельта Банк» вона не укладала, грошові кошти від банку ніколи не отримувала, третіх осіб вчиняти від її імені такі дії не уповноважувала. Крім того зазначила, що Інгульським ВП ГУНП в Миколаївській області відкрито кримінальне провадження стосовно шахрайських злочинних дій банку щодо протизаконного укладення кредитних договорів. 31.01.2020 приватним нотаріусом Броварського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Колейчик В.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №778, яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Женева» заборгованість за вищевказаним кредитним договором за період з 11.05.2018 по 13.12.2019 у розмірі 27799,60 грн., з яких: - прострочена заборгованість за сумою кредиту 13073,26 грн.; - заборгованість за комісією 0,00 грн.; - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0,56 грн.; - строкова заборгованість за сумою кредиту 1212,13 грн.; - строкова заборгованість за комісією 2042,00 грн.; - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 11471,65 грн.; - строкова заборгованість за штрафами та пенями 0,00 грн. У вищевказаному виконавчому написі зазначено, що ТОВ «ФК «Женева» є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта банк» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 449/К від 11.05.2018, проте копію такого договору ні приватним нотаріусом, ні ТОВ «ФК «Женева» надано не було. 05.02.2020 ТОВ «ФК «Женева» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. з письмовою заявою, в якій просило відкрити виконавче провадження з примусового виконання спірного виконавчого напису. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. відкрито виконавче провадження з виконання спірного виконавчого напису №61649323. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування, насамперед, встановлюються Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, (далі - Порядок) та іншими нормативними актами. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин»\~\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік), для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні вимоги передбачено пунктом 3.1 глави 16 Порядку. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню правове значення має не лише перевірка додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком, а й перевірка доводів боржника в повному обсязі та встановлення обставин, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду\~\~України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17 та Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 207/1587/16 (провадження № 14-12559св18), 12.12.2018 у справі № 205/6301/16-ц (провадження 61-30321св18). Пунктом 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №2 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Враховуючи викладене, на думку суду, вбачається, що сума заборгованості на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною. Крім того, суд звертає увагу на розбіжність суми кредитної заборгованості, оскільки долучена до матеріалів справи копія повідомлення візит по справі №1582304 від ТОВ «УкрБорг» свідчить про те, що сума заборгованості позивача [PERSON] становить 15035,95 грн. В той час коли в попередження про виїзд ТОВ «ФК «Женева» від 13.06.2018 заборгованість вказана в сумі 14285,95 грн. При цьому, сума заборгованості згідно спірного виконавчого напису становить 27799,60 грн. За таких обставин та враховуючи, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог статті\~\~88 Закону України «Про нотаріат», так як вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною, суд вважає позовні вимоги до ТОВ «ФК «Женева» стосовно визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. В той же час, вимоги до про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. та приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С. В. задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною.\~\~Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний\~ відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.\~\~ Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Тобто приватний нотаріус та приватний виконавець не можуть бути відповідачами у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема, позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Вказана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.08.2019 у справі № 519/77/18, провадження № 61-10311св19. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «ФК «Женева» на користь позивача підлягають стягненню 840,80 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: partial