Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову позивач вказував, що за адресою: [ADDRESS] розташований житловий будинок літ. «А-1», та який самочинно був збудований ним за власні кошти. За вказаною адресою він також володіє земельною ділянкою, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, а інших власників земельних ділянок чи об`єктів нерухомого майна за вказаною адресою немає. Ще позивач зазначим, що він міг би оформити право власності на вказаний самочинно збудований житловий будинок за умови введення його в експлуатацію, однак, виникнення права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна залежить від наявності у забудовника права власності чи користування земельною ділянкою, на якій збудовано такий об`єкт. Отримати у приватну власність земельну ділянку, на якій збудовано вказаний житловий будинок, позивач не має змоги, тому що відсутній детальний план міста Люботина та не визначено межі міста, а Люботинська міська рада Харківської області обмежена у праві передачі земельних ділянок у власність чи користування фізичним особам. Саме тому позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказував, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Відповідачем Люботинською міською радою Харківської області до суду подана заяву про проведення розгляду справи без участі її представника. Третя особа [PERSON] про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки, проте в судове засідання не з`явилася та заяв до суду не подавала. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до копії договору купівлі-продажу земельної ділянки серія ННН №330248, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гонтаренко С.Л. 11 червня 2019 року та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 170043853 від 11 червня 2019 року [PERSON] набув права власності на земельну ділянку, площею 0,0200 га, кадастровий номер 6311200000:31:008:0049 для ведення особистого селянського господарства, що розташована в [ADDRESS] . Згідно з технічним паспортом, виготовленим КП «Люботинське БТІ» станом 23 жовтня 2019 року, за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці загальною площею 0,1288 га розташовані самочинно збудовані у 2014 році житловий будинок літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1-1» і мансардою літ. «мс», загальною площею 248,60 кв.м., в тому числі житловою площею 71,80 кв.м., та надвірні будівлі: гараж літ. «Б», погреб літ. «бп», вбиральня літ. «В», свердловина літ. «К». В технічному паспорті також є відмітка про проведене технічне обстеження, яким встановлена можливість надійної і безпечної експлуатації вказаного житлового будинку. Зі змісту вказаних документів випливає, що за адресою: [ADDRESS] , наявний лише один об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка, одноособовим власником якої [PERSON] , що виключає будь-які припущення щодо наявності у інших осіб речових прав на нерухоме майно за вказаною вище адресою. Згідно із технічним звітом, виготовленим у 2019 році кваліфікованим експертом ТОВ «Харківреконструкція» Карпенко К.О. на замовлення [PERSON] , за результатами технічного обстеження будинку літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1-1» і мансардою літ. «мс», та надвірних будівель: гаражу літ. «Б», погребу літ. «бп», вбиральні літ. «В», свердловини літ. «К», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , визначено можливість їх надійної та безпечної експлуатації та їх відповідність вимогам чинних будівельних норм. Отже, забудовником спірного житлового будинку є саме [PERSON] , позивач по даній справі. Порушення прав чи інтересів сторонніх осіб чи територіальної громади такою забудовою під час розгляду справи не встановлено. Як вбачається із положень ч. 2 ст. 373 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Поняття самочинного будівництва, а також правові підстави та умови визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно визначені в ст. 376 ЦК України, яка є спеціальною в врегулюванні спірних правовідносин, оскільки урегульовує правовідносини, що виникають у тих випадках, коли вимоги закону та нормативне правових актів при створенні нової речі тобто самочинному будівництві, були порушені. Згідно із ч. ч 1 ст. 376 ЦК України самочинно збудованим вважається об`єкт нерухомості, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного документа чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. При таких обставинах, виходячи із положення ст. 376 ЦК України, право власності на самочинне будівництво може бути визнано за особою, яка здійснювала таке будівництво, виключно в судовому порядку шляхом звернення цієї особи з відповідним позовом, та з підстав і в порядку, передбаченому Законом, за умови наявності права власності чи права користування земельною ділянкою, що знаходиться під самочинно зведеною прибудовою, та за відсутності обставин, пов`язаних з істотним відхиленням від проекту чи істотного порушення будівельних норм і правил. Тобто зважливе значення у набутті права власності на самочинно збудоване нерухоме майно відіграє наявність в користуванні у забудовника земельної ділянки відповідного цільового призначення або можливість отримання такої земельної ділянки під уже збудоване майно. Проте позивач [PERSON] позбавлений можливості отримати у приватну власність чи у користування земельну ділянку під уже збудованим житловим будинком, оскільки відповідно до ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 липня 2018 року № 158 затверджено Порядок проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, а саме індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року. Розділ ІІІ вказаного вище Порядку визначає процедуру прийняття в експлуатацію збудованих об`єктів. Так, замовник (або уповноважена особа) подає до органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням об`єкта або через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта, до якої додаються: один примірник заповненої декларації; звіт про проведення технічного обстеження; засвідчені в установленому порядку копії документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою відповідного цільового призначення, на якій розміщено об`єкт, та технічного паспорту. Зі змісту наведених нормативно-правових актів випливає, що виникнення права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна у відповідності до визначеної законом процедури залежить від наявності у забудовника права власності чи користування земельною ділянкою, на якій збудовано такий об`єкт. Однак позивач [PERSON] позбавлений можливості отримати земельну ділянку, на якій збудований житловий будинок, аби скористатися встановленою процедурою прийняття житлового будинку в експлуатацію. З іншого боку, можливість для [PERSON] отримання земельної ділянки у власність чи у користування обумовлена лише наявністю у нього права власності на житловий будинок, який розташований на відповідній земельній ділянці. Оскільки позивач є забудовником спірного житлового будинку, але не має змоги зареєструвати своє право власності, суд задовольняє позов та визнає за ним право власності в цілому на самочинно збудований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Але визнання права власності на такий будинок не виключає необхідності прийняття його в експлуатацію у встановленому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved