Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

В липні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила наступне. Позивач [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом із нею в квартирі зареєстровані відповідачі - онука [PERSON], зять [PERSON] та онука [PERSON], але фактично в ній не проживають з 2014 року. Збереження реєстрації за відповідачами перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Позивач до судового засідання не з'явилась, її неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, вислухав пояснення позивача, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами. У відповідності до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно положень ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Права власника житлового будинку також визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК , які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до статті 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.09.2010 року (а.с. 7). Витягом про державну реєстрацію прав КП «Бюро технічної інвентаризації м.Дзержиська» [NUMBER] підтверджено, що її власником є [PERSON] (а.с.8). Відповідно до копій паспорту виданого на ім`я [PERSON], [PERSON], [PERSON], останні мають громадянство РФ та постійно зареєстровані на території РФ (а.с.9-11). З довідки про склад сім'ї №6219 від 18.06.2018 року, встановлено, що разом з позивачем в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: онука [PERSON], [INFO], зять [PERSON], правнучка [PERSON], (а.с.12). Відповідно до Акту, складеного головою вуличного комітету у присутності сусідів, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають за вищевказаною адресою з 2014 року по теперішній час (а.с.13). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом було встановлено, що відповідачі не проживають в житловому приміщенні за вказаною адресою з 2014 року, тобто понад один рік Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку щодо задоволення вимог позивача [PERSON], оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач як власник квартири, позбавлена можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв'язку з тим, що за адресою зазначеного нерухомого майна зареєстровано відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які понад рік не проживають за вказаною адресою. Відтак, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою №2 в будинку № 15 по вул. Мирна (колишня Урицького) в м. Торецьк Донецької області.

Outcome: approved