Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

В лютому [NUMBER] року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, просив визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою в [ADDRESS], між співвласниками будівель і споруд за цією ж адресою. В обґрунтування позову позивач послався на ті обставини, що у добровільному порядку сторони це питання вирішити не можуть. Усною ухвалою суду від 22 червня 2015 року до участі в справі в якості третіх осіб притягнуті співвласники домоволодіння [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, наполягали на визначенні порядку користування земельною ділянкою відповідно другого варіанту висновку № 1175-1177 судової земельно-технічної експертизи від 02 квітня 2015 року. Відповідач [PERSON] та її представник проти позову заперечували з тих підстав, що порядок користування спірною земельною ділянкою встановлений нотаріально посвідченим договором між співвласниками домоволодіння, якому найбільш відповідає третій варіант висновку судової земельно-технічної експертизи від 02 квітня 2015 року, який може бути покладений в основу судового рішення. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечувала, оскільки жоден з представлених варіантів не визначає розмір земельної ділянки, що виділяється в користування співвласників [PERSON] та [PERSON], зокрема тієї її частини, що знаходиться під будівлями. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як слідує з рішення апеляційного суду Миколаївської області від 02 грудня 2013 року, рішенням виконкому Миколаївської міської ради № 2002 від 26 жовтня 1954 року за землекористувачами по [ADDRESS] (нині - [ADDRESS]) зареєстрована земельна ділянка, загальною площею 767 кв.м. Між колишніми співвласниками домоволодіння неодноразово вирішувалися спори судом щодо порядку користування земельною ділянкою. Востаннє, 07 жовтня 1966 року вони уклали договір про порядок користування земельною ділянкою, який був нотаріально посвідчений того ж дня. З цього часу інший порядок користування земельною ділянкою не визначався. Як за рішенням суду, так і за угодою співвласників була передбачена межа (дерев'яна огорожа) між земельними ділянками з західної сторони земельних ділянок, які належали [PERSON] і [PERSON] (нині позивача та третіх осіб), з однієї сторони, та з іншої - східної, які належали [PERSON] і [PERSON] (нині - відповідач [PERSON]) Отже ця угода про порядок користування і розпорядження земельною ділянкою є обов'язковою для осіб, які згодом придбали відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі. На час вирішення справи частки співвласників домоволодіння [ADDRESS] складають: 41/100 - [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 20 червня 1996 року № 1707; 14/100 - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі договору міни нерухомого майна від 14 серпня 1995 року № 2329;45/100 - [PERSON] на підставі нотаріально посвідчених: договору дарування від 28 листопада 2000 року № 1903, договору дарування від 15 листопада 2004 року № 3813 та договору купівлі-продажу від 23 червня 2006 року № 5045. При цьому, 25 вересня 2007 року рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради житловий будинок під літ. Я, загальною площею 143,8 кв.м. по [ADDRESS], що належав [PERSON], виділено в окрему адресу: [ADDRESS]/2. На підставі цього рішення йому видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08 жовтня 2007 року № 198. Також [PERSON] було виділено 10/100 часток житлового будинку по [ADDRESS] в окрему адресу: [ADDRESS], які в подальшому переведені у нежитлові приміщення магазину продовольчих товарів, загальною площею 37,4 кв.м. (літ. А). Позивачем отримане відповідне свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27 серпня 2004 року № 1503. Відповідно до нотаріально посвідченого договору міни від 05 серпня 2008 року [PERSON] обміняв житловий будинок за адресою: [ADDRESS] [PERSON], яка отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно за цією адресою. В подальшому [PERSON] на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу частки житлового будинку від 18 листопада 2009 року № 1773 та № 1775 продала третій особі [PERSON] 72\\100 частки вказаного житлового будинку та третій особі [PERSON] - 28/100 частки. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради 27 лютого 2007 року № 461, 41/100 частці житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарських та побутових споруд та побудов по [ADDRESS], що належали [PERSON] було надано нову адресу: [ADDRESS]/1 та в подальшому їй було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24 жовтня 2008 року № [NUMBER]. Питання про закріплення за новими адресами одного домоволодіння відповідної площі земельної ділянки органами місцевого самоврядування не вирішувалось. Висновком судової земельно-технічної експертизи № 1175-1177 від 02 квітня 2015 року суду запропоновані чотири варіанти встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою раніше цілого домоволодіння [ADDRESS] виходячи з часток співвласників, побажань позивача та відповідачів. При цьому в жодному з варіантів не фігурує частина земельної ділянки, що виділяється співвласникам [PERSON] та [PERSON] Судом сторонам роз'яснювалось право заявити клопотання про призначення по справі експертизи для усунення зазначених недоліків, проте скористуватись таким правом учасники процесу не побажали. Відповідно п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» суд не може відмовити в позові або закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною ділянкою з тих підстав, що його визначено угодою сторін. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. В даному випадку в суду відсутні підстави для встановлення порядку користування земельною ділянкою за будь-яким з запропонованих експертом варіантом, оскільки таке рішення матиме наслідком виключення співвласників будинку [PERSON] та [PERSON] з кола користувачів земельної ділянки та призведе до порушень їх майнових прав. За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити, що не перешкоджає сторонам після усунення зазначених перешкод повторно звернутись до суду з позовом, представивши достатні, допустимі та належні докази в обґрунтування позовних вимог.

Outcome: dismissed