Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на його користь збиток в розмірі 500 грн., а з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» суму страхового відшкодування в сумі 3487,17 грн., три відсотки річних за користування грошовими коштами у розмірі 345,68 грн., інфляційні втрати 4695,80 грн., суму пені (неустойки) в розмірі 2061,08 грн., витрати на проведення автотоварознавчої оцінки 800 гривень, а всього стягнути 11389,73 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 07 квітня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій належний йому автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2014 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні ДТП. Розмір матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу позивача, згідно Звіту спеціаліста автотоварознавця про вартість матеріального збитку № 60/10/15 від 02.11.2015 року, складає 8634,89 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована страховою компанією «АСКА», згідно полісу № АС/0336646 від 21.02.2015 року (франшиза 500 грн., ліміт відповідальності страховика за збиток заподіяний ману потерпілих 50000 грн). Після звернення до суду та Нацкомфінпослуг, вказаний страховик більш ніж через 1,5 року після страхового випадку нарешті частково виконав свої зобовязання перед позивачем, та 17.11.2015 року нарешті сплатив відшкодування в розмірі 4647,72 грн. На цей час повністю розмір страхового відшкодування не сплаченого. Оскільки станом на день подання позову страхова виплата на здійснена, то термін прострочки виконання зобов'язань з боку страховика складає 517 днів, а отже розмір пені за період з 14.06.2014 року по 12.11.2015 року становить: 4743,65 грн. Після звернення до суду та Нацкомфінпослуг, вказаний страховик частково виконав свої зобовязання із сплати неустойки за прострочку у виплаті страхового відшкодування, та 19.11.2015 року сплатив 2682,57 грн. На цей час розмір недоплаченої пені складає 2061,08 грн. Крім того, позивачем нараховані 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання за вказаний період у розмірі 345,68 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4695,80 гривень. Так як для підготовки даного позову він був вимушений звертатися за правовою допомогою до адвоката, оскільки позивач не є юристом за фахом, то з відповідачів також мають бути також стягнуті й ці судові витрати в розмірі 3000 грн., а з страховика витрати на проведення авто товарознавчої оцінки в розмірі 800 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги позивача та просив задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Представник Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду письмові заперечення, в яких просила розглянути справу без її участі та відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог. При цьому, вказала, що у разі відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється на рахунок потерпілої особи у сумі, що відповідає розміру оціненої шкоди зменшеної на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Тому, страховик сплатив страхове відшкодування з урахуванням ПДВ. За умови надання позивачем документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, ПрАТ «УАСК АСКА» буде здійснено доплату у розмірі, що не перевищує суми податку, але ж на дату подання даного заперечення до ПрАТ «УАСК АСКА» такі документи не надходили, також їх немає у матеріалах справи та про наявність таких документів позивач не вказує у своїй позовній заяві. Таким чином, заборгованість ПрАТ «УАСК АСКА» перед позивачем за страховим відшкодуванням відсутня. При цьому, вказала, що лише у випадку, якщо представник страховика не зявився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди, а страховик зобовязаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. Висновок ПП [PERSON] № 13-05-14ЛЗ від 13.05.2014 року, копія якого додається до даного заперечення, зроблено на замовлення ПрАТ «УАСК АСКА», про що сказано в самому висновку. Отже, ПрАТ «УАСК АСКА» не порушено ст. 34 Закону, а тому в потерпілого немає жодних підстав на отримання відшкодування за проведення експертизи. Таким чином, висновок № 60/10/15 від 02.11.2015 р., на який посилається у своїй позовній заяві [PERSON], було зроблено на замовлення позивача, за його власним бажанням, а тому відшкодування з боку ПрАТ «УАСК АСКА» не підлягає. Доказів предявлення вимоги [PERSON] до ПрАТ «УАСК АСКА» про сплату боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та доказів невиконання відповідачем цієї вимоги позивачем суду не подано. За таких обставин, підстави для задоволення судом позову в частині стягнення інфляційних та річних відсутні. Додатково повідомила, що надати суду копії документів або оригінали для огляду у судовому засіданні, зокрема договір, страховий акт та інше, не представляється можливим у звязку з тим, що усі матеріали по даному страховому випадку знаходяться у зоні проведення антитерористичної операції у м. Донецьку та відсутня будь-яка можливість їх отримання. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним обставинам. У судовому засіданні було встановлено, що 07 квітня 2014 року, близько 08 години 20 хвилин, в м. Дніпропетровську на перехресті нерівнозначних доріг вул. Криворізька - вул. Київська, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON], який керував автобусом «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], та [PERSON], який керував автомобілем «Пежо 508», державний номерний знак [NUMBER]. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2014 року [PERSON] був визнаний винним в скоєному ДТП та на нього накладено адміністративне стягнення: штраф на користь держави у розмірі 425 грн. [PERSON] постанова не була оскаржена та набрала законної сили 19.05.2014 року (а.с.6). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки вони встановлені постановою суду по вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. У вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді, автобусу «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], були спричинені механічні пошкодження. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON] Звіту № 13-05-14ЛЗ від 13.05.2014 року про визначення вартості збитку в результаті пошкодження транспортного засобу, а саме автомобіля «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], виконаного на замовлення Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» спеціалістом - автотоварознавцем [PERSON], автомобілю позивача спричинено шкоду на суму 6177,26 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. [PERSON] з розясненнями п. 9 Постанови Пленуму ВС «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обовязку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у звязку із заподіянням шкоди майну. При цьому, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», на підтвердження чого йому був виданий [PERSON] № АС/0336646 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21.02.2015. [PERSON] ліміт відповідальності на одного водія складає 50000,00 грн. з безумовною франшизою в сумі 500,00 грн. (а.с.6 на обороті). На підставі вищевказаного, позивач 13 червня 2014 року звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Пізніше позивач звернувся до страховика з приводу проведення страхової виплати. Страховик, з порушенням встановлених законом строків, сплатив позивачу частину страхового відшкодування, а саме, за винятком ПДВ. Так, страховик сплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 4647,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 18659 від 17.11.2015 року. Вищевказані обставини визнавалися та не заперечувалися сторонами у справі. А тому, дані обставини не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Разом з тим, такі дії страховика порушують чинне законодавство. Так, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року за № 85/96-ВР, зі змінами та доповненнями, страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Відповідно же до п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не відшкодовує: шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу та згідно з п. 12.1 ст. 12 цього ж Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Інших обмежень щодо зменшення суми страхового відшкодування чи відмови у страховому відшкодуванні Законом не передбачено. Тому, посилання страховика на те, що відшкодування позивачу має бути проведено за вирахуванням ПДВ, є протиправними та не відповідають чинному законодавству. Але, у звязку з тим, що за період з складання спеціалістом - автотоварознавцем [PERSON], на замовлення Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», Звіту № 13-05-14ЛЗ від 13.05.2014 року про визначення вартості збитку в результаті пошкодження транспортного засобу, а саме автомобіля «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], минуло чимало часу й вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу значно змінилася, позивач замовив Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого йому в наслідок пошкодження автобуса «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], у оцінщика [PERSON], згідно якого (Звіту) вартість спричиненої позивачу шкоди станом на 02.11.2015 року склала 8634,89 грн. (а.с.9-13). За послуги вказаного оцінщика позивач сплатив 800 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру № 601015 від 28.10.2015 року (а.с.19). При цьому, згідно листа оцінщика [PERSON], наданого до матеріалів даної справи, встановлена ним вартість відновлювального ремонту автобуса «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], не включає в собі податок на додану вартість. Суд вважає належним та допустимим доказом, з приводу оцінки майнової шкоди позивача, Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого йому в наслідок пошкодження автобуса «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], оскільки вказаний звіт складений повноважною особою, яка має відповідну кваліфікацію, та станом на теперішній час. Тому, суд прийшов до висновку, що дії страховика є протиправними, у звязку з чим, суд вважає, що сума матеріального збитку у розмірі 3487,17 грн. (з урахуванням франшизи в розмірі 500 грн. та вже сплаченої страховиком суми страхового відшкодування в розмірі 4647,72 грн., які віднімаються з загального розміру шкоди, яку зазнав позивач в сумі 8634,89 грн.) підлягає виплаті Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» позивачу. Крім того, оскільки страховик протягом встановленого законом строку не здійснив страхове відшкодування, він повинен сплатити позивачу пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 14.06.2014 року по 12.11.2015 року в сумі 2061 грн. 08 коп. А також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як розяснив п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмірі процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України). На підставі вищевказаного, страховик має сплатити позивачу, окрім основного боргу, суму індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 4695 грн. 80 коп. та три проценти річних за прострочення повернення коштів у сумі 345 грн. 68 коп. Сума же безумовної франшизи в розмірі 500 грн. підлягає стягнення з [PERSON]. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] збиток (безумовну франшизу) в розмірі 500 грн., а з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» суму страхового відшкодування в сумі 3487,17 грн., три відсотки річних за користування грошовими коштами у розмірі 345,68 грн., інфляційні втрати 4695,80 грн., суму пені (неустойки) в розмірі 2061,08 грн., витрати на проведення автотоварознавчої оцінки 800 гривень, а всього стягнути 11389,73 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слідує стягнути в рівних частинах судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп., тобто по 243 грн. 60 коп. з кожного з них відповідно. Також, згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат повязаних з розглядом судової справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 28.09.2015 року було укладено Договір про надання правової допомоги № 28/09/15-1 з адвокатом [PERSON] (а.с.17), на виконання якого ним було перерахована в рахунок виконання договору 3000 грн., що підтверджується квитанцією до договору від 28.09.2015 року (а.с.19), які також підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах на користь позивача. При цьому, до вказаних договору та квитанції, позивачем також надано розрахунок вартості адвокатського гонорару та звіт про відпрацьовані адвокатом години роботи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved