Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-06 00:00:00

В лютому 2016 р.[PERSON]звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі договору купівлі-продажу,посвідченого 28.12.2015 р.приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ,вона є власником квартири 82 в житловому будинку 1 по вул.Бочарова в м.Запоріжжі. Відповідач [PERSON]являється колишнім власником цієї квартири та з цих підстав був зареєстрований у ній. Посилаючись на те,що відповідач [PERSON]не являється членом її сім*ї або близьким родичем, реєстрація його проживання у спірній квартирі порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,відповідач порушує домовленість добровільно припинити реєстрацію проживання у квартирі,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.391 ЦК України,усунути перешкоди у користуванні власністю,щляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку. В судове засідання позивач подала письмову заяву про розгляд справи без її участі,в якій наполягала на задоволенні позову та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з*явився,викликався шляхом направлення судової повістки,яка повернута до суду за закінчення терміну зберігання. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив. Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України відповідач вважається таким,що повідомлений належним чином та не з*явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі договору купівлі-продажу квартири,посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кузьминою Н.О.28.12.2015 р.за р№ 934 та зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.12.2015 р.за р№ 335712723101,[PERSON]О.є власником квартири 82 в житловому будинку 1 по вул.Бочарова в м.Запоріжжі. З наведеного суд встановив,що позивач набула право власності на спірну квартиру у встановлений законом спосіб,з правочину,та підтвердила ці обставини належними допустимими доказами,які відповідач нічим не спростував. На час укладання договору купівлі-продажу,в квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON],що підтверджено довідкою від 28.01.2016 р.Центру обслуговування абонентів,реєстрація відповідача була проведена як колишнього власника спірної квартири. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України та з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України , власник житла зберігає право на користування цим житлом саме на період,коли існує його право приватної власності на це житло. Оскільки закон не передбачає переходу прав і обов*язків в частині збереження права користування житлом колишнього власника у випадку зміни власника будинку(квартири),суд дійшов висновку,що відповідач [PERSON]внаслідок припинення права власності на спірну квартиру після її продажу,втратив право користування житловим приміщенням зазначеної квартири. Встановлені судом обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовані відповідачем під час її судового розгляду. Відповідно до ст.383,391 ЦК України,ст.157 ЖК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім*ї,інших осіб,вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином,суд встановив,що позов грунтується на законі,підтверджений доказами і підлягає задоволенню,оскільки правові підстави для користування спірною квартирою відповідачем відсутні,його реєстрація у квартирі без згоди нового власника створює перешкоди [PERSON]для користування та розпорядження власністю,ці перешкоди необхідно усунути,визнавши відповідача таким,що втратив право користування спірною квартирою. Водночас,обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не є адекватним змісту порушення,тому суд застосовує правовий механізм,врегульований нормами ЦК України щодо захисту прав власника. На підставі ст.156,157 ЖК України,ст.383,391,405 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218,224-225,294 ЦПК України,суд-

Outcome: approved