Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області звернулась [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 вересня 1999 року вона з відповідачем уклали шлюб, від якого мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що їх сімейні відносини не складаються, через відсутність спільних сімейних інтересів. Відповідач переїхав на постійне проживання до своїх батьків де на даний час проживає понад один рік шість місяців. Вказує, що всі спроби порозумітися були марними, тому вона вирішила що шлюбні відносини слід припинити, оскільки шлюб між ними існує формально. Зазначила, що вона повністю втратила до відповідача почуття любові, поваги та довіри, в зв'язку з чим вважає, що шлюб між ними потрібно розірвати, оскільки подальше спільне життя та збереження сім'ї вважає недоцільним. Просить шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, з поданій до суду заяві вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, просила суд їх задовольнити, справу розглядати у її відсутності. Відповідач в підготовчому засіданні заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечив щодо розірвання шлюбу. Вказав, що вони спільно, як сім'я не проживають, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства та бюджету не мають, отже шлюб між ними існує формально. Між ними відсутній спір щодо місця проживання дітей та щодо спільного майна подружжя. Ухвалою Острозького районного суду від 09 липня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання, відповідачу було встановлено строк протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований між ними 09 вересня 1999 року виконавчим комітетом Оженинської сільської ради Острозького рйону Рівненської області, актовий запис № 29, про що свідчить свідоцтво про одруження серії 1-ГЮ № 016054 від 09.09.1999 року (а.с.6). Від шлюбу народились діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №262959, виданого 27 вересня 2016 року Острозьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Рівненській області, актовий запис № 34 (а.с.7) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АП №271988, виданого 24 вересня 2004 року виконкомом Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області (а.с.8). З пояснень відповідача та матеріалів справи вбачається, що сім?я фактично розпалася, сторони разом не проживають, взаємних прав та обовязків, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу. Між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дітей та щодо спільного майна подружжя, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв'язку із чим, визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Судом встановлено, що між сторонами відсутні такі складові сім`ї, як спільне проживання, повязаність спільним побутом та почуття любові і взаємоповаги, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається із ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Із квитанції № 21 від 27.06.2018р., банк платника АТ «Ощадбанк», сплаченого на рахунок ГУ ДКСУ у Рівненській області, розрахунковий рахунок № 31214206700005, МФО 833017, ЄДРПОУ 38043501 вбачається, що при подачі позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., а відтак, враховуючи визнання позову відповідачем до розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається із ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, з огляду на задоволення позовних вимог та повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 352 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду із вказаним позовом. Враховуючи викладене та

Outcome: approved