Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що в період часу з 19 січня 2000 року по 10 березня 2016 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Малолітні діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Позивач утримує синів та створила для них необхідні умови для належного виховання, розвитку та проживання. Зважаючи на це, [PERSON] просить суд визначити місце проживання малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] разом з нею за її місцем проживання. Крім цього, враховуючи те, що [PERSON] є військовослужбовцем та проходить службу в ДП Обслуговування повітряного руху України, має високий та стабільний заробіток, а тому може сплачувати аліменти на утримання дітей. Тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від усього його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від усього його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали у повному обсязі та просили суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні частково визнав позовні вимоги. Зокрема, не заперечував проти визначення місця проживання синів за адресою місця проживання [PERSON] Водночас, він заперечував проти розміру аліментів, визначеного у позовній заяві, які підлягають стягненню з нього. Крім цього, [PERSON] додатково пояснив, що він офіційно працює в ДП Обслуговування повітряного руху України, його середньомісячна заробітна плата становить близько 18000 гривень, тому він не заперечує проти сплати аліментів у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) на двох дітей та починаючи з 01 липня 2017 року. В обґрунтування чого зазначив, що саме по червень 2017 року включно він повністю виконував свої батьківські обовязки по утриманню дітей. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориспільської міської ради [PERSON] при ухваленні рішення просила врахувати висновок щодо визначення місця проживання малолітніх дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 19 січня 2000 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 року шлюб між ними було розірвано (а.с.8). Від цього шлюбу у них народилося двоє малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). На даний час сторони по справі проживають окремо. При цьому, малолітні діти проживають разом з матірю [PERSON] Вказана обставина визнана сторонами у судовому засіданні, а тому, за правилами ч.1 ст.61 ЦПК України, додатковому доказуванню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. З висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 29 травня 2017 року вбачається, що за спільною згодою батьків малолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], залишаються проживати разом з їх матірю [PERSON] Тому, орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітніх дітей разом з їх матірю за її місцем проживання (а.с.54). Згідно з положенням ч.2 ст.161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Встановлено, що [PERSON] є власником квартири №43, що знаходиться в будинку №2 по вул. Новопрорізна в м. Бориспіль Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно №8398 від 02 жовтня 2003 року (а.с.12) та копією договору купівлі-продажу ? частки квартири від 30 травня 2017 року (а.с.29-30). Крім цього, [PERSON] працює на посаді бухгалтера у фізичної особи [PERSON] на підставі трудового договору №1 від 19 червня 2017 року. Розмір її заробітної плати становить 3500 гривень (а.с.31-32). З характеристик [PERSON], наданих Управлінням патрульної поліції у м. Борисполі, та ТОВ «БФ Завод», тобто з попередніх місць роботи позивача, вбачається, що [PERSON] зарекомендувала себе позитивно. До виконання службових обовязків ставиться сумлінно. Відзначається витримкою та цілеспрямованістю, умінням довести розпочату справу до логічного завершення (а.с.6,7). Зважаючи на вищезазначені обставини в сукупності суд вважає, за допустиме визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з їх матірю за адресою її місця проживання. У відповідності до ч.1 ст.180, ч.3 ст.181 та ч.1 ст.182 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема, спосіб сплати аліментів залежить від того, чи має платник аліментів постійний або нерегулярний, мінливий дохід. З огляду на це, суд вважає допустимим примусово стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх синів. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що позивач позбавлена можливості самостійно забезпечувати утримання малолітніх синів. Відомості про те, що [PERSON] має незадовільний стан здоров'я, в матеріалах цивільної справи відсутні, інші діти, непрацездатні дружина та батьки на його утриманні не перебувають. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З огляду на ці обставини в сукупності, суд вважає допустимим стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до дня досягнення старшою дитиною повноліття. Такий розмір аліментів забезпечить мінімальне утримання малолітніх дітей та не погіршить матеріальний стан платника аліментів. До такого висновку, суд приходить з тих міркувань, що підстави для стягнення з [PERSON] аліментів, починаючи з липня 2017 року, відсутні. Оскільки, судом критично сприймаються доводи відповідача стосовно того, що ним добровільно вже було сплачено аліменти на утримання малолітніх дітей включено за червень 2017 року, на підтвердження чого надано копії квитанцій ПАТ «Укрпошта» (а.с.42,43) та виписку по картковому рахунку, відкритому в АТ «[PERSON] Аваль» на імя [PERSON] (а.с.44-53). Оскільки, згідно з вимогами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У звязку з цим, аліменти, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх синів мають стягуватись, починаючи з дня предявлення позову до суду, а саме з 03 квітня 2017 року. Згідно з ч.1 та ч.3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, не сплатила судові витрати, вони присуджуються судом з відповідача в дохід держави. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.1), вбачається, що при предявленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 640 гривень. Предявлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 640 гривень. Крім цього, при предявленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів, оскільки вона звільнена від сплати судового збору. Предявлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 640 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial