overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

В лютому 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі ПАТ КБ «Приват Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначено, що 18 квітня 2012 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем було укладено договір, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4100,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, позивач просить стягнути з неї заборгованість, яка утворилась станом на 31 січня 2018 року, в сумі 54189,48 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом - 3253,22 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 44183,04 грн, заборгованість за пенею та комісією - 3696,58 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 500,00 грн (фіксована частина) та штраф 2556,64 грн (процентна складова). Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що 18 квітня 2012 року [PERSON] було видано кредитну карту «Універсальна» зі встановленим лімітом. Своїм підписом в анкеті-заяві від 18.04.2012 року [PERSON] підтвердила, що зазначена заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також тарифами складають договір про надання банківських послуг, з яким вона ознайомилася і згодна, про що свідчить її підпис. Внаслідок несвоєчасного та неповного виконання відповідачем зобов'язань за вказаним договором станом на 31 січня 2018 року утворилася заборгованість в сумі 54189,48 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом - 3253,22 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 44183,04 грн, заборгованість за пенею та комісією - 3696,58 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 500,00 грн (фіксована частина) та штраф 2556,64 грн (процентна складова). Згідно статті 1054 частини 1 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідачем доводи позивача щодо невиконання нею зобов'язань за договором не спростовані, а тому майнові права ПАТ КБ «Приват Банк» підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми заборгованості. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

В лютому 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» \~(далі ПАТ КБ «Приват Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначено, що 29 серпня 2014 року між\~ ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем було укладено договір, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 400,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, позивач просить стягнути з нього заборгованість, яка утворилась станом на 31 грудня 2017 року, в сумі 23447,26 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом 396,00 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 17758,53 грн, заборгованість за пенею 3700,00 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 500,00 грн\~ (фіксована частина) та штраф 1092,73 грн (процентна складова). Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що 29 серпня 2014 року [PERSON] було видано кредитну карту «Універсальна» зі встановленим лімітом. Своїм підписом в анкеті-заяві від 29.08.2014 року [PERSON] підтвердив, що зазначена заява разом із Памяткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають договір про надання банківських послуг, з яким він ознайомився і згоден, про що свідчить його підпис. Внаслідок несвоєчасного та неповного\~ виконання\~\~ відповідачем зобовязань за вказаним договором\~ станом на 31 грудня 2017 року утворилася заборгованість в сумі 23447,26 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом 396,00 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 17758,53 грн, заборгованість за пенею 3700,00 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 500,00 грн\~ (фіксована частина) та штраф 1092,73 грн (процентна складова). Згідно статті 1054 частини 1 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.\~ Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідачем доводи позивача щодо невиконання ним зобовязань за договором не спростовані, а тому майнові права ПАТ КБ «Приват Банк» підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми заборгованості. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

В лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 01.06.2013 року відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 01.06.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Посилається на те, що станом на 31.12.2017 року виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 25140,78 грн., яка складається з: 268,78 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 19298,63 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, 3900 грн. - нараховано пені та комісії, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківський послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1173,37 грн. - штраф (процентна ставка). Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 25140,78 грн. за кредитним договором б/н від 01.06.2013 року та судові витрати у розмірі 1762 грн. Відповідач на призначені судові засідання 24.04.2019 р. та 27.08.2019 р. не з`явився, повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судових повісток, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідач правом на участь в судових засіданнях не скористався, за таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

В лютому 2018 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON], зареєстрований 16 квітня 2010 року Святошинський районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 318. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачкою не склалось. Позивач посилається на те, що він з відповідачем мають різні характери та погляди на життя. На даний час сторони не підтримують шлюбні відносити, не ведуть спільне господарство. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, у зв'язку з чим просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю постановлення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 16 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]), про що видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 16.04.2010 р. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). На момент розгляду справи у суді спору з приводу проживання дитини та поділу майна подружжя не має. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони на даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, між подружжям втрачено почуття любові, примирення не можливе, подальше спільне життя суперечило б інтересам сторін, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

В лютому 2018р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами 11 листопада 2011р. було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 1557. В шлюбі у сторін, [INFO] народився син [PERSON], [INFO] народилась донька [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують більше одного року. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, зазначивши, що примирення між сторонами не відбулося, і строк, який на дався сторонам для примирення був достатнім, збереження шлюбу не можливе. Відповідачка в судовому засіданні зазначала, що по теперішній час сторони разом проживають та ведуть спільне господарство, підтримують шлюбні стосунки, при цьому, якщо позивач не бажає зберегти шлюб, то відповідачка не заперечує проти його розірвання. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2011р. [INFO] у сторін народився син [PERSON], а [INFO] народилась донька [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку. Сторони не ведуть спільного господарства. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2018р. сторонам було надано строк для примирення, проте як встановлено судом примирення між сторонами не відбулось. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одниміз подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено,що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,8 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

В лютому 2018 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 03 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис № 164. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, впродовж останніх декількох років до дня звернення до суду з даним позовом сторони не підтримують шлюбні відносити, не ведуть спільне господарство. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, у зв'язку з чим просила позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 03 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]), про що видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 03.04.2007 року (а.с.3). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO] народження (а.с.4). На момент розгляду справи у суді спору з приводу місця проживання дитини не має. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони на даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, між подружжям втрачено почуття любові, примирення не можливе, подальше спільне життя суперечило б інтересам сторін, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

В лютому 2018 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 15 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міського управління юстиції, актовий запис № 857. Свої вимоги мотивує тим, з 2006 року проживала однією сім'єю [PERSON], на той час в зареєстрованому шлюбі не перебували. Після реєстрації шлюбу сімейне життя з відповідачем не склалось. Позивачка посилається на те, що вона з відповідачем мають різні характери та погляди на життя. На даний час сторони не підтримують шлюбні відносити, не ведуть спільне господарство. З жовтня 2010 року проживають окремо. Від фактичного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, у зв'язку з чим просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, просила позов задовольнити, а шлюб розірвати, оскільки сторони не проживають разом з жовтня 2010 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений за адресою місця реєстрації. Відзив на позовну заяву не подав. Зважаючи на належне повідомлення відповідача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності та ухвалення рішення по справі на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 15 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] ([INFO] р.н.) та [PERSON] ([INFO] р.н.), про що видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 15.07.2010 р. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.9,11). На момент розгляду справи у суді спору з приводу проживання дітей та поділу майна подружжя не має. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони на даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, між подружжям втрачено почуття любові, примирення не можливе, подальше спільне життя суперечило б інтересам сторін, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

В лютому 2018 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 16 вересня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 793. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось. Позивачка посилається на те, що вона з відповідачем мають різні характери та погляди на життя. На даний час сторони не підтримують шлюбні відносити, не ведуть спільне господарство. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, у зв'язку з чим просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб необхідно зберегти заради дітей. При цьому зазначив, що сторони не проживають разом з кінця 2017 року і дружина відмовляється з ним спілкуватися. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 16 вересня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 793 було зареєстровано шлюб між [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]), про що видано свідоцтво про шлюб від 16.11.2005 р. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають трьох дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.5-7). На момент розгляду справи у суді спору з приводу проживання дітей та поділу майна подружжя не має. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони на даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, між подружжям втрачено почуття любові, примирення не можливе, подальше спільне життя суперечило б інтересам сторін, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved