Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

В листопаді 2013 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON], якою позивач просить стягнути у солідарному порядку з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) та з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на свою користь суму боргу у розмірі 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок за договором позики, укладеним між сторонами 05 липня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 1256. Стягнути у солідарному порядку з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) та з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь позивача за користування позиченими грошима 3 % річних у сумі 911 (дев'ятсот одинадцять) 01 копійок та проценти від суми боргу в розмірі 1991 (одна тисяча дев'ятсот дев'яносто одна) гривня 00 копійок, а також 1 529 (одну тисячу п'ятсот двадцять дев'ять) гривень - на відшкодування понесених позивачем судових витрат. Відповідачі від виконання зобов'язання щодо повернення грошових коштів ухиляються, що вимусило [PERSON] захищати своє порушене право в судовому порядку. Під час судового розгляду представник позивача заявлені вимоги підтримав та позов просив задовольнити. В останнє судове засідання не з'явився та скориставшись правом, передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, надав заяву про проведення розгляду справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] в попередньому судовому засідання заявив про невизнання позову та зобов'язався надати суду до розгляду справи докази погашення боргу за договором позики, з приводу якого виник спір. Після призначення справи до судового розгляду, а ні відповідач [PERSON], а ні його представник в судове засідання не з'явилися. Про наявність поважних причин суд не повідомили. Відповідач [PERSON] також участі у розгляді справи не приймав, в судові засідання не з'являвся, про час та місце проведення розгляду справи сповіщався належним чином. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінал договору позики та встановивши певні факти, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 липня 2013 року між [PERSON], у якості позикодавця, та [PERSON], у якості позичальника, та [PERSON], у якості поручителя, було укладено договір позики грошових коштів (надалі - Договір). Відповідно до п. 1 Договору Позикодавець передав у власність Позичальника грошові кошти у сумі 150 000 гривень, а Позичальник зобов'язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених договором. Згідно з п. 2 Договору грошові кошти передані Позикодавцем та одержані Позичальником до підписання договору. Підписання сторонами договору підтверджує факт передання грошових коштів. Цей факт також визнаний та не заперечувався у попередньому судовому засіданні представником відповідача [PERSON] П. 3 Договору зазначає, що Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві позику у строк до 10.10.2013р. При цьому сторони домовились, що повернення грошових коштів за договором, буде провадитися шляхом оплати трьох рівних платежів в готівковій або безготівковій формі, а саме: - в строк до 01.08.2013 року, сума платежу дорівнює 50 000,00 гривень. - в строк до 10.09.2013 року, сума платежу дорівнює 50 000,00 гривень. - в строк до 10.10.2013 року, сума платежу дорівнює 50 000,00 гривень. Підтвердження сплати Позичальником частини грошових коштів є відмітка Позикодавця на примірнику Договору або платіжне доручення банку. Відповідно до п. 6 Договору сторони домовилися, що грошове зобов'язання, яке виникає внаслідок посвідчення Договору, повністю забезпечується порукою [PERSON], тобто у разі невиконання Позичальником свого зобов'язання, [PERSON] зобов'язана виконати зобов'язання у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частина перша статті 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Станом на час розгляду справи, суду не надано належних доказів, яки б достовірно підтверджували виконання позичальником [PERSON] та/або поручителем [PERSON] взятих на себе зобов'язань перед [PERSON] за договором позики. За положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБУ, за період з 01.08.2013 по 20.11.2013 р.р. становить 1991,00 гривень. Три проценти річних від простроченої суми заборгованості за весь час прострочення Договором дорівнюють 911,01 гривень. Дотримуючись ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача [PERSON] проти позову та намагань довести суду проведення погашення заборгованості, підтверджуючи це написами на примірниках договору, зроблених шляхом ксерокопіювання. В прикінцевих положеннях Договору вказано, що договір складено у двох примірниках, один з яких зберігається в справах приватного нотаріуса, а другий - у позикодавця, який зобов'язується після повного виконання позичальником зобов'язання за Договором передати його позичальнику з відміткою про одержання грошей, а у випадку неможливості повернення боргового документа - вказати про це в розписці, яку він повинен видати позичальнику. Судом досліджено оригінал примірнику Договору, наданого представником позивача, в якому відсутні відмітки про одержання грошей. За таких обставин посилання представника відповідача про недобросовісне виконання умов Договору з боку позикодавця, а саме складання відміток про одержання грошей на копії Договору судом не приймається до уваги, як такі, що є необґрунтованими та не підтвердженими жодним доказом. Визначені обставини також спростовують посилання відповідача про неправомірність вимоги нарахування 3% річних зі всієї суми позики та судового збору. Також суд зауважує, що відповідно до п. 3 Договору підтвердження сплати позичальником частини грошових коштів є відмітка позикодавця на примірнику договору або платіжне доручення банку, тобто договором обумовлено декілька способів виконання зобов'язання, що відповідає загальним засадам цивільного законодавства України про свободу договору. За таких обставин відсутність банківських реквізитів позикодавця в договорі може свідчити лише про відсутність його банківського рахунку та ніяким чином - про ухилення від виконання Договору. Крім того суд звертає увагу, що в прикінцевих положеннях Договору обумовлена необхідність в разі неможливості повернення боргового документа - вказати про це в розписці, яку позикодавець повинен видати позичальнику. Судом не враховуються посилання представника відповідача [PERSON] про суперечність вимоги про стягнення процентів у розмірі облікової ставки НБУ вимогам ст. 1048 ЦК України. За загальним правилом відсутність у договорі умови про винагороду не означає, що договір є безоплатним. Договір позики відшкодувальний, тобто позикодавець має право на отримання від позичальника процентів на суму позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1048 Цивільного кодексу України безпроцентним вважається договір позики, укладений між фізичними особами не у зв'язку із здійсненням ними підприємницької діяльності на суму, що не перевищує 50-кратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а також договір позики, предметом якого є речі, визначені родовими ознаками. Відповідно до положення ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Отже, суд вважає, що позивач надав суду достатні докази, на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги. Відповідачі цих доводів не спростували та не довели суду обставини, яки б свідчили про безпідставність та незаконність вимог позивача. Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, у зв'язку із тим, що позивач просить стягнути судові витрати з відповідачів солідарно, що не передбачено діючими нормами процесуального цивільного права. При ухваленні заочного рішення, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи, про що вказано в Узагальненнях судової практики у справах цивільної юрисдикції щодо практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах, станом на 05 липня 2012 року. Верховний Суд України також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Outcome: approved