Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

В листопаді 2013р. позивачка [PERSON], в інтересах якої діє опікун [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Київської міської ради, в якому просила суд: визнати за собою право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], на ? частину квартири [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на ? частину вищезазначеної квартири, яка належала спадкодавцю на підставі дубліката свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, згідно розпорядження від 22 червня 1993р. за № 2653. У визначений законодавством строк вона звернулась до П'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, при цьому за життя [PERSON] склав заповіт на користь [PERSON], яка відмовилась від спадщини. Однак, у зв'язку з тим, що спадкодавець не зареєстрував право власності на зазначену частку квартири у встановленому законом порядку, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, і вона вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. До судового засідання, представником позивачки (опікуном) подано до суду заяву, в якій сторона позивача просить суд здійснювати розгляд справи у відсутність сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, і просить не стягувати судовий збір. Відповідач, про час та місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку, надіслав на адресу суду свої письмові пояснення, клопотав перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на ? частину квартири [ADDRESS]. За життя, 16 березня 1995р. [PERSON] склав заповіт на користь [PERSON] Судом встановлено, що 05 серпня 2013р. [PERSON] звернулася з нотаріально посвідченою заявою про відмову від спадщини. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Згідно зі ст. 69 цього Закону нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. У відповідності з п.п.4.15, п.п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України від 22 лютого 2012р. № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом встановлено, що у позивачки наявний дублікат свідоцтва про право власності на житло, відповідно до якого квартира [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності їй та її покійному чоловіку [PERSON] в рівних частках кожному. Проте, П'ятою Київської державної нотаріальної конторою позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що спадкодавець не зареєстрував право власності на зазначену частку квартири у встановленому законом порядку, про що свідчить відсутність реєстрації на дублікаті свідоцтва. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги позивачки про визнання за нею право власності на спадкове майно, а саме на: ? частину квартири [ADDRESS] ґрунтуються на вимогах Закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved