Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

В листопаді 2016 р.[PERSON]звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що 27.04.2007 р.ним був укладений шлюб із відповідачкою,зареєстрований Орджонікідзевським відділом РАЦС ЗМУЮ,актовий запис № 113. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON],[INFO],яка за домовленістю між сторонами проживає з відповідачкою. З вересня 2016 р. сторони спільно не проживають,їх шлюб є формальним, вони не підтримують особистих відносин,ведення спільного господарства припинено та поновлювати його позивач наміру не має. Посилаючись на те,що через різні погляді на сімейне життя, втрату почуття поваги між ним та відповідачкою відсутнє взаєморозуміння, відновлення сім*ї неможливе,позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. Майновий спір між сторонами на теперішній час відсутній В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та пояснив,що протягом всього періоду спільного життя між ними відбувалися сварки,які в останній час лише почастішали,з боку відповідачки він зазнавав постійних дорікань та принижень,через що були створені неможливі умови спільного проживання,склалася морально-психологічна ситуація,за якої він не бажав повертатися додому та яка негативно впливає на психічний стан неповнолітньої дитини.Кілька разів він намагався почати з відповідачкою спільне життя наново,проте примирення між ними тривало короткий час,сварки ставали більш бурхливими,позитивних змін у відносинах не сталося,через що у вересні 2016 р.він пішов із сім*ї ,яка фактично розпалася.Рішення про розірвання шлюбу прийнято ним обмірковано та усвідомлено,оскільки збереження сім*ї неможливе,буде протирічити інтересам в тому числі і неповнолітньої дитини,в присутності якої відбуваються з*ясування відносин між ним та відповідачкою. Протягом строку після залишення сім*ї примирення та відновлення подружніх відносин з відповідачкою не відбулося,вважає подальше збереження шлюбу неможливим та наполягає на його розірванні,за жодних обставин до жінки не повернеться,оскільки почуття до неї втрачені остаточно. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з тих підстав,що вони з позивачем хоча спільно не проживають та не ведуть господарства,не підтримують шлюбних стосунків,проте вона має намір та бажання примиритись з позивачем та продовжити сімейні відносини,задля чого готова пробачити йому подружні зради та інші образи.Протягом з вересня 2016 р.примирення між ними не відбулося,однак вона має надію буди разом з позивачем. Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши позивача та відповідачку,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.105,110 СК України за позовом одного із подружжя шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Як передбачено ст.112 ч.2 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересах їхніх дітей,що мають істотне значення. Судом встановлено та перевірено доказами, що 27.04.2007 р.[PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Орджонікідзевським відділом РАЦС ЗМУЮ,актовий запис № 113,після одруження прізвища чоловіка та дружини [PERSON],про що надана копія свідоцтва про одруження. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину,[INFO],яка за домовленістю між сторонами проживає з відповідачкою,позивач бере участь у її вихованні. На час розгляду справи про розірвання шлюбу спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. З вересня 2016 р.сторони проживають окремо, взаємопорозуміння відсутнє. Як пояснив суду позивач,розлад у сім*Ї триває кілька років,тобто має не короткочасний характер,причиною чого є конфлікти,через які створена ненормальна психологічна обстановка,що відповідачка по суті не оспорювала,однак вважала,що збереження сім*ї можливе. На думку суду,шлюб між сторонами не може бути збережений,їх взаємини свідчать про відсутність ознак сім*ї,примирення між ними не відбулося і позивач проти цього категорично заперечує. Факти,встановлені судом,приводять до висновку,до шлюб між сторонами розпався остаточно,спільне життя сторін як подружжя не поновлено,збереження шлюбу можливо на паритетних засадах,почуттях взаємної любові та поваги,взаємодопомоги та підтримки,тобто на тому,що є морально-правовою основою шлюбу і між сторонами втрачено. Конкретні обставини даної справи та категоричне небажання позивача примиритися з відповідачкою вказують на те,що позивач не має наміру відновлювати шлюбні стосунки,остаточно втратив почуття до відповідачки,поряд з якою,за його поясненнями,може знаходитись лише короткий проміжок часу та відчуває лише роздратування, відповідачка не заперечувала,що докладені нею зусилля не призвели до повернення позивача у сім*ю. За таких обставин подальше формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення,протирічить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Крім того, існуюча психологічна обстановка негативно впливає на розвиток дитини подружжя, порушує її право на виховання в сім*ї в умовах взаємоповаги та любові. Питання про зміну прізвища відповідачкою не ставилось. На підставі ст.105,110,112 СК України,ст.3,10,11,60,212-215,218 ЦПК України,суд-

Outcome: approved