Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

В мотивуванні позовних вимог позивачкою вказано, [INFO] помер її син [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина на майно та майнові права, які належали спадкодавцеві на час його смерті. У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає v день відкриття спадщини. Заповіту [PERSON] не складав, тому спадкування після нього відбувається за законом. Згідно зі ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця,\' лому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка є матір'ю [PERSON], як вбачається зі свідоцтва про його народження. Переміну мого прізвища з [PERSON] на [PERSON] підтверджує свідоцтво про розірвання мого шлюбу з батьком [PERSON] - [PERSON]. Інших спадкоємців першої черги за законом після [PERSON] не існує, оскільки син на час смерті у шлюбі не перебував та дітей не мав. Як вбачається з витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі, спадкову справу після [PERSON] зареєстровано за номером 57792020 П'ятою харківською державною нотаріальною конторою 10.08.2015 року за моїм зверненням. Та обставина, що позивачка є єдиною особою, яка звернулася до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини після [PERSON], частково підтверджується Постановою державного нотаріуса П'ятої харківської державної нотаріальної контори Одринської О.В.. На клопотання позивачки на попередньому судовому засіданні суд спрямує запит до П'ятої харківської державної нотаріальної контори щодо кола спадкоємців, наявності заповіту та чи видавалося будь-кому свідоцтво про право на спадщину після [PERSON]. Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, позивачка звернулася до П'ятої харківської державної нотаріальної контори 10.08.2015 року, тобто в межах шестимісячного строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України. Крім того, позивачка прийняла спадщину після [PERSON] фактом свого постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У відповідності до припису ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадщина складається з наступного майна та майнових прав: - легкового автомобіля SEAT TOLEDO 1994 року випуску білого кольору, двигун [NUMBER], кузов № [NUMBER]. реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію т/з номер [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] 30.01.1996 року на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова; - легкового автомобіля марки DAEWOO модель SENS , 2006 року випуску, синього кольору, тип кузову легковий седан, [NUMBER], об'єм двигуна 1299 куб. см., зареєстрований за [PERSON] 26.12.2012 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 19.12.12 року в торгівельній організації «ВІП-ЕКСПЕРТ»; - 65/400 часток житлового будинку [ADDRESS], право власності зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на Агропромисловій біржі «ХАРКІВ» 11 серпня 1998 року; - 25/100 часток квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Право власності на квартиру зареєстровано в МКП БТІ м. Харкова за спадкодавцем на підставі правочину купівлі-продажу, посвідченого 25 грудня 2008 року приватним нотаріусом Карташовою С.І.( реєстровий номер 3262). У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] державним нотаріусом П'ятої харківської державної нотаріальної контори Одринською О.В. позивачки відмовлено у зв'язку з тим, що на все майно спадкодавця накладено арешт судовими органами. Копію постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії додаю до позовної заяви. Дійсно, на майно спадкодавця накладено наступні арешти: 28.05 2004 року за реєстраційним номером обтяжень № 19182 реєстратором Першою харківською державною нотаріальною конторою зареєстровано арешт на невизначене майно, все майно власника [PERSON] на підставі повідомлення №13653 від 26.05.2004 року ВДВС Ленінського району м. Харкова; 28.05.2004 року за реєстраційним номером обтяжень №19196 реєстратором Першою харківською державною нотаріальною конторою накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] на підставі повідомлення №13653 від 26.05.2004 року ВДВС Ленінського району м. Харкова на об'єкт обтяження - будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], власник [PERSON]; 12.09.2007 року за реєстраційним номером обтяжень №5650258 Першою харківською державною нотаріальною конторою на підставі постанови без номера від 14.02.2002 року відділу виконавчої служби Ленінського району м. Харкова накладено арени на будинок, розташований за адресою : [ADDRESS]; 12.09.2007 року за реєстраційним номером обтяжень №5650279 реєстратором Першою харківською державною нотаріальною конторою накладено арешт на невизначене майно. все майно власника [PERSON] на підставі постанови без номера від І4.02.2002 року відділу виконавчою служби Ленінського району м. Харкова . Строк зберігання матеріалів завершеного виконавчого провадження, переданого на зберігання, у відповідності до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік. Тому матеріали виконавчого провадження, в рамках якого 28.05.2004 року та 12.09.2007 року накладено зазначені арешти, - були знищені. В зв'язку із цим Ленінський відділ ДВС Харківського міського управління юстиції спрямував до мерії м. Харкова запит щодо надання копій документів із інвентаризаційної справи, на підставі яких було накладено арешти па майно [PERSON]. Чи отримано відповідь Холодної міським ВДВС від мерії м. Харкова щодо копії постанов про арешт всього та нерухомого майна спадкодавця, - позивачки наразі не відомо. В будь-якому випадку, арешти невизначені, тобто, все майно, а також на будинок , розташований за адресою [ADDRESS] ( можливо, №364-а є опискою при комп'ютерному наборі , слід читати №64-а) та на будинок, розташований за адресою : [ADDRESS], було накладено в рамках цивільної справи за позовом [PERSON], з якою [PERSON] перебував у шлюбі. В період шлюбу з [PERSON] за договором біржевого контракту було придбано 65/200 часток домоволодіння [ADDRESS]. Покупцем за договором купівлі-продажу частини житлового будинку виступав син. Право власності на 65\\200 часток домоволодіння зареєстровано в установленому на той час порядку за [PERSON]. Також в період шлюбу з відповідачкою на ім'я сина позивачки придбано легковий автомобілі. SEAT TOLEDO 1994 року випуску білого кольору, двигун [NUMBER], кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію т/з номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] 30.01.1996 року на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова. 03 грудня 2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Реєстрація розірвання шлюбу проведена відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова. Оскільки дітей від шлюбу не було, реєстрація розірвання шлюбу відбувалася за спільною заявою в органах РАЦС. Натомість в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходилася цивільна справа за позовом [PERSON] діо [PERSON] про розподіл майна. Рішенням Ленінського районною суду м. Харкова від 17.12.2003 року за [PERSON] визнано право власності на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , та за [PERSON] - 1/3 частина зазначеного житлового будинку. Тим же рішенням визнано недійсним договір купівлі-продажу автопричепу МАЗ - 8132 від 09.11.1995 року відносно покупця, визнано за [PERSON] право власності на автопричеп МАЗ -81132, зобов'язано органи ДАІ зареєструвати автопричеп на його ім'я, а також право власності на автомобіль SEAT TOLEDO 1994 року випуску , стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] 12182 грн., стягнено з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] по 17550 з кожного. Ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 08.04.2004 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17.12.2003 року було змінено: визнано за [PERSON] право власності на (65/400 часток частин жилого будинку [ADDRESS]; визнано за [PERSON] право власності на 65/400 частин житлового будинку [ADDRESS]. В частині визнання недійсним договору купівлі-продажу автопричепу МАЗ -8132 від 09.11.1995 року відносно покупця, визнання за [PERSON] права власності на автопричеп МАЗ -81132, зобов'язання органу ДАІ зареєструвати автопричеп на його ім'я, визнання права власності на автомобіль SEAT TOLEDO за [PERSON] , стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 12 182 гри. рішення скасовано, а справу в зазначеній частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до закону України «Про судоустрій України» щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ від 22 лютого 2007 року №697 справу було передано для касаційного розгляду апеляційному суду Луганської області. Відповідно до ухвали судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області як касаційної інстанції, рішення Ленінського районного суду м. Харкова та ухвала судової колегії апеляційного суду Харківської області від 08.04.2004 року в частині стягнення з [PERSON] і [PERSON] на користь [PERSON] по 17750 гри. з кожного, залишено без змін. В частині скасування рішення Ленінського районного суду м. Харкова в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу автопричепу МАЗ -8132 від 09.11.1995 року відносно покупця, визнання за [PERSON] права власності на автопричеп МАЗ -81132, зобов'язання органу ДАІ зареєструвати автопричеп на його ім'я, визнання права власності на автомобіль SEAT TOLEDO за [PERSON] , стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 12182 грн. ухвалу судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційної о суду Харківської області залишено без змін. Ленінським районним судом м. Харкова судом відкрито провадження по справі № 2-17/2008 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу автопричепу МАЗ -8132 від 09.11.1995 року відносно покупця, визнання за [PERSON] права власності на автопричеп МАЗ - 81132, зобов'язання органу ДАІ зареєструвати автопричеп на його ім'я, визнання права власності на автомобіль SEAT TOLEDO за [PERSON], стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 12182 грн. Внаслідок неодноразової неявки позивача та його представника в попередні судові, а також судові засідання ухвалою від 13 серпня 2008 року Ленінський районний суд м.Харкова позовну заяву залишив без розгляду. Ухвала суду від 13.08.2008 року оскаржена не була і набрала законної сили. Відтак, 65/200 часток домоволодіння [ADDRESS] розподілені між сторонами в рівних частках, по 65/400 часток за [PERSON] та 65/400 часток за [PERSON]. Інших спорів щодо спадкової о майна не велося. 21 травня 2013 року [PERSON] надала [PERSON] нотаріально посвідчену заяву , в якій просила зняти арешт та визнати право власності на автомобіль SEAT TOLEDO 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], двигун [NUMBER] за її колишнім чоловіком [PERSON], [INFO], податковий номер [NUMBER], паспорт [NUMBER], виданий Інгулецьким РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 16.08.1996 p., зареєстрованим за адресою :[ADDRESS]. Стосовно зазначеною майна судових спорів не ведеться. Заходи забезпечення позову [PERSON] в насінні арешту, накладеного на 64/200 частин домоволодіння [ADDRESS] та автомобіля SEAT TOLEDO 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , мали бути скасовані рішенням судової колегії судової палати апеляційного суду Харківської області від 08.04.2004 року у відповідності до ч.6 ст.154 ЦПК України одночасно з ухваленням рішення. Натомість питання про скасування заходів забезпечення позову при вирішення справи по суті вирішено не було. Із заявою про скасування заходів забезпечення позову жодна із сторін цивільного процесу у справі про розподіл майна подружжя( справа № 2-3617/04 Ленінського районного суду м. Харкова) до Ленінського районного суду м. Харкова не зверталася. Особа, яка не є учасником цивільного процесу, в рамках якого накладено арешт, мас право звернутися до суду, який приймав рішення про застосування заходів забезпечення позову, із позовом про скасування цих заходів. За вимогами ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржнику, може звернутися до суду з позовом про визнання його права власності на це майно та про зняття з цього майна арешту. Позивачка є власником спадкового майна, оскільки воно належить позивачки як спадкоємцю [PERSON] з часу відкриття спадщини після нього, що передбачено ч. 5 ст.1298 ЦК України. Спадщина відкрилася днем смерті спадкодавця, у відповідності до ч.2 ст.1220 ЦК України. Окрім майна, яке було предметом судового спору між відповідачкою та [PERSON], до складу спадщини входить майно, яке було куплено спадкодавцем в 2008 та 2012 році. Так, легковий автомобіль марки DAEWOO модель SENS , 2006 року випуску, синього кольору, тип кузову лаковий седан, [NUMBER], об'єм двигуна 1299 куб. см., зареєстрований за [PERSON] 26.12.2012 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 19.12.12 року в торгівельній організації «ВІП- ЕКСПЕРТ» . Він є особистою власністю [PERSON]. 25/100 частин квартири, розташованої за адресою :[ADDRESS], купленої сином позивачки 25 грудня 2008 року за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Карташовою С.І. (реєстровий номер 3262) та зареєстрованої в МКП БТІ м. Харкова, також є особистою власністю сина позивачки. Приймаючи до уваги час розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] 03 грудня 2002 року , зазначений автомобіль та частка квартири не можуть бути спільним майном і на них не розповсюджуються арешти , накладені 28.05.2004р., 12.09.2007 року ВДВС Ленінського району м.Харкова. Відповідно до ч.І сі. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові копни, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Тому майно, яке на час розгляду справи за позовом [PERSON] не належало відповідачу , не мої до бути арештоване для забезпечення позову. Під всім майном [PERSON] слід розуміти майно, яке належало [PERSON] на час прийняття рішення про забезпечення позову. Йдеться про майно, яке снувало на час постанови ВДВС Ленінського району про арешт майна. Тому будь-які обмеження та заборони щодо майна, купленого спадкодавцем після розірвання шлюбу із [PERSON] 03.12.2002 року є незаконними та такими, що порушують мої права як спадкоємця [PERSON]. Відповідно до закону (ч.1 і ч.2 ст.321 ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути противоправна позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні . Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом. До цього часу ніким іі відповідачів моє право власності не оспорене і спір про право відсутній. В той же час, за змістом ct.ct.182 та 331 ЦК України, право власності на об'єкти нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації і момент виникнення права власності на нерухоме майно законодавець пов'язує з моментом його державної реєстрації. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину, відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно порушує право власності позивачки. Тому позивачка вимагає: Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер [INFO] на настукпне майно: - 65/400 часток житлового будинку [ADDRESS] , право власності зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на Агропромисловій біржі «ХАРКІВ» 11 серпня 1998 року; - 25/100 часток квартири, розташованої за адресою :[ADDRESS]. Право власності на квартиру зареєстровано в МКП БТІ м. Харкова за спадкодавцем на підставі правочину купівлі-продажу, посвідченого 25 грудня 2008 року приватним нотаріусом Карташовою С.І.( реєстровий номер 3262); - легковий автомобіль SEAT TOLEDO 1994 року випуску білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], двигун [NUMBER], кузов № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію т/з номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] 30.01. 1996 року на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова; - легковий автомобіль марки DAEWOO модель SENS , 2006 року випуску, синього кольору, тип кузову легковий седан, [NUMBER], об'єм двигуна 1299 куб. см., зареєстрований за [PERSON] 26.12.2012 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 19.12.12 року в торгівельній організації «ВІП-ЕКСПЕРТ». Зняти арешти зі спадкового майна, яке належало [PERSON] на час його смерті, а саме: - арешт від 28.05 2004 року за реєстраційним номером обтяжень № 19182, зареєстрований Першою харківською державною нотаріальною конторою, накладений на невизначене майно, все майно власника [PERSON] на підставі повідомлення №13653 від 26.05.2004 року ВДВС Ленінського району м. Харкова: - арешт 28.05.2004 року за реєстраційним номером обтяжень №19196 зареєстрований Першою харківською державною нотаріальною конторою, накладений на нерухоме майно [PERSON] на підставі повідомлення №13653 від 26.05.2004 року ВДВС Ленінського району м. Харкова на об'єкт обтяження - будинок, розташований за адресою : [ADDRESS], власник [PERSON]; - арешт 12.09.2007 року за реєстраційним номером обтяжень №5650258, зареєстрований Першою харківською державною нотаріальною конторою на підставі постанови без номера від 14.02.2002 року відділу виконавчої служби Ленінського району м. Харкова, накладений на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]; - арешт від 12.09.2007 року за реєстраційним номером обтяжень №5650279, зареєстрований Першою харківською державною нотаріальною конторою, накладений на невизначене манно, все майно власника [PERSON] на підставі постанови без номера від 14.02.2002 року відділу виконавчою служби Ленінської о району м. Харкова . Відповідачка заперечень суду не надала. Позивачка на позові наполягала, який визнала відповідачка. У разі визнання позову ухвалення рішення відбувається у порядку, визначеному ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законник підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідачка своїх заперечень проти доказів наданих позивачем в обґрунтування позовних вимог, суду не надала. Визнання позову відповідачкою не суперечить закону і не порушує права інших осіб. Ст..11 ч.2 ЦПК України передбачено право осіб яки беруть участь у справі, розпоряджатись своїми правами що до предмету спору на власний розсуд. Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України визначено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закон або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 1216 ЦК України визначено: Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено: Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено: до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено: якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Outcome: approved