Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

В листопаді 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який в процесі розгляду справи неодноразово уточнювала, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2010 року, який було розірвано за рішенням Бородянського районного суду Київської області і від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. За час шлюбу з відповідачем вони побудували альтанку по [ADDRESS], придбали автомобіль Nissan Mikra, 2015 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], мотоцикл марки Viper модель МХ, державний номерний знак [NUMBER], квартиру [ADDRESS], інше рухоме майно, зокрема, меблі та побутову техніку, а всього набуто майна на загальну суму 1051600 грн. В добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу вказаного майна. Тому просила визнати вищезазначене майно спільною сумісною власністю подружжя сторін, виділити в порядку поділу майна [PERSON] Ѕ частину всього майна, яке можна поділити, та (або) в грошовому еквіваленті у випадку неподільності речі, залишити у її (позивачки) власності: квартиру [ADDRESS] вартістю 450 000 грн., так як іншого житла у неї та дітей, які будуть проживати разом з нею, немає, Ѕ частину вартості альтанки, що становить 35 000 грн. від вартості 70 000 грн., Ѕ частину вартості автомобіля Nissan Mikra, 2015 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], що становить 164 000 грн. від повної вартості 328 000 грн., Ѕ частину вартості мотоцикла марки Viper модель МХ, державний номерний знак [NUMBER], що становить 9000 грн. від повної вартості 18 000 грн., шафу, комод, стіл, двоповерхове ліжко, матраци в кількості 2 штук, килим, штори та тюль віконні, ліжко з матрацом, дві тумби при ліжкові, комод, дзеркало, посудомийку Boosh, морозильну камеру, очисник повітря, кавоварку, набір посуду на 20 персон, блендер, стіл кухонний, електромясорубку, міксер Vitek, хлібопічку LG, порохотяг водяний, міні мийку, принтер-сканер, а всього майна на суму 728 900 грн. Відповідачу виділити: Ѕ частину альтанки, що становить 35 000 грн. від вартості 70 000 грн., Ѕ частину вартості автомобіля Nissan Mikra, 2015 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], що становить 164 000 грн. від повної вартості 328 000 грн., Ѕ частину вартості мотоцикла марки Viper модель МХ, державний номерний знак [NUMBER], що становить 9000 грн. від повної вартості 18 000 грн., меблі гостьової кімнати, телевізор Samsung, диван, крісло, стіл скляний, килим, люстру, СD програвач Pioneer (домашній кінотеатр), комод, ліжко, тумби, килим, килим маленький, лампу, пральну машину Boosh, телевізор, кавоварку, стіл кухонний, мікрохвильову пічку, холодильник Boosh, плиту газову, стільці в кількості 6 штук, люстру, корпусну мебельну кухню, ванну джакузі, рукомийник, унітаз, дзеркало, меблі гардеробної кімнати, стіл, тумбу, верхню відкриту тумбу, крісло, дві шафи, два порохотяги, два кархери, а всього майна на суму 345 100 грн. [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] та також просив здійснити поділ спільного майна подружжя та виділити кожному із сторін по Ѕ частині квартири № [ADDRESS], стягнути з [PERSON] на його ([PERSON].) користь грошові кошти в сумі 201 300 грн. як компенсацію його частки у спільному майні, а саме, грошових коштах, які зберігалися у сейфі в будинку, де вони проживали в [INFO], в розмірі 20 000 євро та 40 500 доларів США, з яких [PERSON] в червні 2017 року забрала 10 000 євро та 27 500 доларів США, що більше її частки на 7500 доларів США. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представники [PERSON] і [PERSON] позов [PERSON] підтримали і викладене в ньому підтвердили, позивачка уточнила, що альтанка знаходиться на території будинковолодіння третьої особи [PERSON] та збудована сторонами самовільно, будь-якої документації на неї немає, альтанку просить виділити відповідачу, а на її користь стягнути з нього компенсацію в розмірі 35 000 грн., спірний автомобіль в кінці 2017 року відповідачем був проданий, тому просить стягнути на її користь Ѕ частину його вартості в сумі 164 000 грн., мотоцикл був придбаний по довіреності в 2016 році та знаходиться у відповідача, але просить виділити цей транспортний засіб їй, а вона сплатить відповідачу Ѕ частину його вартості в сумі 9 000 грн., штори та тюль віконна знаходяться у неї, все інше майно в будинку третьої особи [PERSON] по [ADDRESS], де сторони проживали, пральна машина придбана чоловіком ще до їх шлюбу. Проти задоволення зустрічних вимог [PERSON] заперечувала, посилаючись на те, що вона дійсно в травні 2017 року взяла із спільних їх з відповідачем коштів 10 000 євро та 27 500 доларів США, проте, в жовтні 2017 року повернула [PERSON] 8 000 доларів на його прохання, доказів чого не має. Квартира ж потрібна їй для проживання з їх дітьми, так як іншого житла вона не має. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] визнала частково, погодилась на сплату відповідачем компенсації вартості проданого автомобіля в розмірі 118 305 грн., що становить Ѕ частину коштів, отриманий від продажі, в сумі 236 611 грн., альтанка розташована на земельній ділянці батька відповідача, право власності на неї не зареєстроване, тому вона не може бути спільним майном подружжя, з речей, які знаходяться в будинку батька по [ADDRESS], було придбано під час шлюбу за спільні кошти двоповерхове ліжко та морозильна камера, з яких відповідач не заперечує передати позивачці морозильну камеру за визначеною в позові вартістю 8 000 грн., а йому ([PERSON].) виділити двоповерхове ліжко вартістю 4500 грн., так як їх діти на даний час проживають з ним. Також спільним майном є штори та тюль вартістю 5000 грн., які знаходяться у позивачки і які відповідач не заперечує їй залишити. Інші речі були придбані або ще до шлюбу сторін (пральна машина, стіл кухонний, стільці, рукомийник, унітаз, дзеркало, меблі гардеробної кімнати, крісло) та є особистою власністю відповідача, або придбані та є власністю третьої особи [PERSON], мотоцикл також сторонам не належить. Зустрічний позов [PERSON] підтримала, викладене в ньому підтвердила, щодо повернення позивачкою коштів відповідачу заперечувала. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, справу просив розглядати без його участі, надав свої письмові пояснення, в яких зазначив, що житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка біля нього належать йому на праві власності, на час вселення його сина ([PERSON]) з дружиною в цей будинок, він був повністю обладнаний, з підведеними комунікаціями та майже весь умебльований, а тому дане майно не є майном подружжя сторін і поділу не підлягає. Вислухавши позивачку, її представників, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що сторони з 22 грудня 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Бородянського районного суду Київської області від 18 серпня 2017 року, і від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи (а.с.102-104) та визнається сторонами. Під час перебування сторін у шлюбі, 8 жовтня 2013 року на підставі свідоцтва про право власності від 22 жовтня 2013 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру № [ADDRESS] (а.с.105 т.1, а.с.1-2 т.2). Також, як вбачається з матеріалів справи (а.с.79 т.1) та що визнається сторонами, за час шлюбу сторони придбали автомобіль Nissan Mikra, 2015 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який за договором купівлі-продажу від 2 листопада 2017 року був проданий [PERSON] за 236 611 грн. Крім того, сторони визнали, що ними під час шлюбу за спільні кошти було придбано двоповерхове ліжко вартістю 4500 грн., морозильна камера вартістю 8 000 грн., штори та тюль вартістю 5000 грн. До того ж, сторонами визнається, що на час припинення їх спільного проживання вони мали спільні кошти, а саме, 20 000 євро та 40 500 доларів США, з яких позивачка [PERSON] в травні 2017 року забрала 10 000 євро та 27 500 доларів США. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає, що вказані квартира, автомобіль, двоповерхове ліжко, морозильна камера, штори, тюль та грошові кошти в розмірі 20 000 євро та 40 500 доларів США належали сторонам на праві спільної сумісної власності, так як були набуті ними за час їх шлюбу і суду не надано доказів на підтвердження придбання даного майна за особисті кошти одного із сторін. При цьому суд не вбачає за можливе включити до спільного сумісного майна подружжя сторін, яке підлягає розподілу, альтанку, так як вона самовільно збудована на земельній ділянці третьої особи [PERSON] і право власності на неї не зареєстроване, що підтверджується матеріалами справи (а.с.76-78,120-131 т.1) та визнається сторонами, мотоцикл, так як він не належить сторонам, що вони визнали, інше вказане позивачкою майно, оскільки суду не надано жодних доказів, які б підтвердили наявність даного майна та придбання його в період спільного проживання сторін. Крім того, як визнала позивачка в судовому засіданні, пральна машина була придбана відповідачем ще до шлюбу та як вбачається з матеріалів справи, телевізор Samsung був придбаний також до шлюбу сторін 8 листопада 2010 року, диван 3 листопада 2010 року, корпусна мебельна кухня 24 серпня 2010 року, стіл компютерний, меблі вітальні і гардеробної 9 листопада 2010 року, крісло 8 листопада 2010 року, умивальники, компакт, унітаз, дзеркала, тумби 10 березня 2010 року, стіл та стільці 29 вересня 2010 року (а.с.172-182,227-232 т.1). Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Так як підстав для відступлення від рівності часток не вбачається, то суд вважає, що частки сторін в їх спільному майні є рівними. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON], розділити спільне сумісне майно подружжя сторін та визнати за кожним із них право власності на Ѕ частину квартири № [ADDRESS], так як іншого власного житла вони не мають та відсутні підстави для виділення цієї квартири в особисту власність позивачки як вона того просить, виділити позивачці віконні штори і тюль вартістю 5000 грн. та морозильну камеру вартістю 8000 грн., а всього майна на суму 13 000 грн., а відповідачу виділити двоповерхове дитяче ліжко вартістю 4 500 грн., без сплати позивачкою різниці в частках по даному майну (13 000 грн. (5000 грн. + 8 000 грн. + 4 500 грн. = 17 500 грн. : 2 = 8 750 грн.) = 4 300 грн.), враховуючи згоду на це відповідача та проживання з ним на даний час дітей сторін, що також визнається сторонами. Так як спільний автомобіль сторін Nissan Mikra, 2015 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] був проданий відповідачем після припинення спільного проживання сторін, що встановлено судом та сторонами визнається, то відповідач має сплатити позивачці Ѕ частину вартості цього автомобіля, що становить 118 305,50 грн. (236 611 грн. : 2). При визначенні вартості цього автомобіля суд приймає до уваги ціну, за якою його було продано за договором купівлі-продажу від 2 листопада 2017 року - 236 611 грн. (а.с.79 т.1), оскільки доказів вартості, на яку посилається позивачка, суду не надано. Так як позивачка визнала, що вона забрала зі спільних коштів 10000 євро та 27 500 доларів США і відповідач погоджується, що у нього залишилось також 10 000 євро та 13 000 доларів США, то суд визнає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію його частки в даному майні в розмірі в межах позовних вимог 201 300 грн. (27 500 доларів США (40 500 доларів США : 2 = 20250 доларів США) = 7250 доларів США х 28,1494 ( курс долара США НБУ станом на 24 жовтня 2018 року) = 204 083,15 грн.). На підставі ч.12 ст.265 ЦПК України суд вважає за необхідне здійснити зустрічне зарахування сум компенсацій, які необхідно стягнути з кожної сторони, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю сум, які підлягають сплаті, в розмірі 82 994,50 грн. (201 300 грн. 118 305,50 грн.). Зважаючи на викладене, в іншій частині в позові необхідно відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути на відшкодування її витрат по сплаті судового збору 3563,05 грн. (1% від 356 305,50 грн. (1/2 від вартості квартири 450 000 грн. = 225 000 грн. + 118 305,50 грн. + 13 000 грн.), а з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути на відшкодування витрат по сплаті судового збору 4263 грн. (1% від 426 300 грн. (225 000 грн. + 201 300 грн.).

Outcome: partial