Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

В квітні 2018 року керівник Бориспільської місцевої прокуратури, в інтересах держави, в особі Київської обласної державної адміністрації Київської області, звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить: визнати недійсним розпорядження Бориспільської РДА №5032 від 25 липня 2008 року, а також визнати недійсними наступні державні акти: серії ЯИ №477692 від 08 лютого 2010 року, яким посвідчено право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3220882900:03:002:0272 площею 1,0000 га на території Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області та серії ЯИ №477691 від 08 лютого 2010 року, яким посвідчено право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3220882900:03:002:0273 площею 0,9954 га на території Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області. Витребувати на користь держави, в особі Київської обласної державної адміністрації, із чужого незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3220882900:03:002:0273 площею 0,9954 га та [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3220882900:03:002:0272 площею 1,0000 га В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що перевіркою законності відведення у власність громадянам земельних ділянок на території Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області встановлено, що розпорядженням Бориспільської РДА №5032 від 25 липня 2008 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,9954 га для ведення особистого селянського господарства на території Головурівської сільської ради. На підставі цього розпорядження [PERSON] отримала державний акт серії ЯЖ №680788 на право приватної власності на землю з кадастровим номером 3220882900:03:002:0215 загальною площею 1,9954 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Головурівської сільської ради Бориспільського району. В подальшому вказана земельна ділянка була розділена на дві земельні ділянки та відчужена на користь [PERSON] та [PERSON], які відповідно отримали державні акти серії ЯИ №477692 на земельну ділянку з кадастровим номером 3220882900:03:002:0272 та серії ЯИ №477691 з кадастровим номером 3220882900:03:002:0273. Проте, Бориспільська РДА перевищила свої повноваження та всупереч чинному законодавству незаконно розпорядилася землею, яка відноситься до категорії земель водного фонду. Оскільки вказані земельні ділянки накладаються на водні поверхні та острови акваторії Канівського водосховища річки Дніпро. Тому землі, які передані Бориспільською РДА у власність громадян, є землями водного фонду і не могли бути придатними для використання під садівництво та городництво. Вказуючи на те, що спірні земельні ділянки не могли бути надані у приватну власність, оскільки відносяться до земель водного фонду щодо них встановлено спеціальний правовий режим - обмежено в обороті, передача їх у приватну власність відбулась з порушенням встановленого законом порядку, прокурор просив позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні прокурор Качкалда В.В. підтримала предявлений позов та наполягала на його задоволенні в повному обсязі. Представник Київської обласної державної адміністрації у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Представник Бориспільської РДА [PERSON] зявився лише на підготовче судове засідання та в подальшому до суду не зявлявся. Тому про своє ставлення до предявленого позову суду не повідомив та відзив на позовну заяву не надав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися та відзив на позов не надали. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Третя особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] у судове засідання не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, свої пояснення щодо позову або відзиву не надала. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням Бориспільської РДА №5032 від 25 липня 2008 року затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,9954 га на території Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області для ведення особистого селянського господарства (а.с.18-19). На підставі\~цього розпорядження\~Управлінням земельних\~ресурсів у\~Бориспільському районі\~був виданий\~державний акт\~серії ЯЖ\~№680788\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~з кадастровим\~номером 3220882900:03:002:0215\~площею 1,9954\~га з\~цільовим призначенням для\~ведення особистого\~селянського господарства,\~що розташовується\~на території\~Головурівської сільської\~ради Бориспільського\~району (а.с.20-21). В подальшому згідно договорів купівлі-продажу №4533 та №4537 від 23 грудня 2008 року відчужила вказану земельну ділянку наступним чином: частину земельної ділянки площею 1,0000 га на користь [PERSON], а частину площею 0,9954 га [PERSON] У звязку\~з цим\~[PERSON]\~отримав державний\~акт серії\~ЯИ №477692 на\~право власності\~на земельну\~ділянку з\~кадастровим номером\~3220882900:03:002:0272\~площею 1,0000\~га з\~цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовується на території Головурівської сільської ради Бориспільського району (а.с.24-25), [PERSON] отримав державний акт серії ЯИ №477691 на право\~власності на\~земельну ділянку\~з кадастровим\~номером 3220882900:03:002:0273\~площею 0,9954\~га з\~цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовується на території Головурівської сільської ради Бориспільського району (а.с.22-23). За змістом листа КДП «Київгеоінформатика» №01-01/445 від 04 серпня 2017 року вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 3220882900:03:002:0215,\~яка в\~подальшому була\~розділена на\~дві земельні\~ділянки з\~кадастровими номерами\~3220882900:03:002:0272-0273, повністю накладається на землі водного фонду, а саме на водну поверхню та острови акваторії Канівського водосховища на р. Дніпро (а.с.26). Зазначене підтверджується схемою накладення вказаної земельної ділянки на землі водного фонду на території Бориспільського району викопіюванням з топографічних карт станом на 1997 рік, викопіюванням з ортофотопланів станом на 2008 рік та матеріалів космічної зйомки станом на 2016 рік з відповідною схемою із зазначенням кадастрових номерів спірних земельних ділянок (а.с.27-29). Відповідно до п.«д» ч.4 ст.84\~ЗК України (в редакції станом на липень 2008 року, тобто на час видання оспорюваного розпорядження Бориспільської РДА) до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст.58\~ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів. Згідно ч.1 та ч.4 ст.59\~ЗК України землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади абр органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведенні і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.122\~ЗК України районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті. Обласні державні адміністрації передають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті. Відповідно до ст.17\~ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; б) участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних(республіканських) програм з питань використання та охорони земель; в) координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; г) підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб у межах, визначених цим Кодексом; д) підготовка висновків щодо встановлення та зміни меж сіл, селищ, районів, районів у містах та міст; е) здійснення контролю за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов'язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок; є) координація діяльності державних органів земельних ресурсів; ж) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Відповідно до вимог ст.16\~Закону України\~«Про місцеві\~державні адміністрації» місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель, лісів, надр, води, атмосферного повітря, рослинного і тваринного світу та інших природних ресурсів. Судом встановлено, що земельна ділянка, яка була виділена у власність [PERSON] належить до земель водного фонду. Вказана обставина підтверджується наявними у матеріалах справи листом КДП «Київгеоінформатика» від 04 серпня 2017 року та схемами накладення земельних ділянок, згідно яких передані у власність третім особам земельні ділянки накладаються на водну поверхню Канівського водосховища на р. Дніпро. З огляд на це, Бориспільська РДА не мала права розпоряджатися земельною ділянкою та передавати її у власність [PERSON], яка в подальшому на підставі договорів купівлі-продажу здійснила відчуження спірної земельної ділянки на користь відповідачів. Відповідно до ч.1 ст.155\~ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Тому, розпорядження Бориспільської РДА №5032 від 25 липня 2008 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області» належить визнати недійсним. У відповідності до ч.1 ст.215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.203\~ЦК України правочин не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Так, відповідно до ч.1 ст.319\~ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Встановлено, що державні акти на право власності на земельні ділянки, видані на імя [PERSON] та [PERSON] є недійсними з моменту їх видачі, оскільки видані на підставі незаконного розпорядження Бориспільської РДА. У третьої особи про справі не виникло право власності на спірну земельну ділянку, тому відповідно і у [PERSON] та [PERSON] не виникло право власності на земельні ділянки. Зважаючи на це, державні акти на право власності на земельні ділянки, видані відповідно на імя відповідачів слід визнати недійсними. Згідно з положенням ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Враховуючи те, що у звязку з визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих на імя [PERSON] та [PERSON], у них припинилось право власності на вказане нерухоме майно. Тому відповідачі володіють спірними земельними ділянками без належної правової підстави. Тому, суд вважає за необхідне витребувати з чужого незаконного володіння відповідачів на користь держави, в особі Київської обласної державної адміністрації, земельні ділянки з кадастровими номерами 3220882900:03:002:0272 та 3220882900:03:002:0273. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, зокрема рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Прийняття рішення про передачу в приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому правовідносини, пов'язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення №504 від 13 березня 2018 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову до суду прокуратурою Київської області було сплачено судовий збір у розмірі 7048 гривень. Предявлений позов задоволений. З огляду на це, з [PERSON] та [PERSON] на користь прокуратури Київської області належить стягнути судовий збір по 3524 гривні з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved