Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на праві власності йому належить будинковолодіння, що в [ADDRESS] В цьому будинку зареєстровані відповідачі, проте вони не проживають в будинку: [PERSON] та її неповнолітня дитина - син [PERSON] - з 2011 року; [PERSON] - з 2007 року, а [PERSON] - з 2009 року. Відповідачі не належить до членів сім'ї позивача, не сплачують за житлово-комунальні послуги. За таких умов позивач просить суд постановити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право на користування належним йому будинком. Позивач позов підтримав та пояснив про обставини, описані вище. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю та пояснив, що він виселився з будинку позивача в 2009 році. Додав, що його брат - [PERSON] залишив будинок позивача в 2007 році, а [PERSON] (мама) дійсно проживає з своїм сином (братом відповідача) [PERSON] в с. Грабів Рівненського району Рівненської області з 2011 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] (яка також є законним представником неповнолітнього [PERSON]) не з'явилися в судове засідання повторно. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачі є належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Від сторін не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без їх участі. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості постановлення рішення без тих учасників процесу, які не з'явилися. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником будинковолодіння, що в [ADDRESS] В цьому будинку зареєстровані відповідачі, проте вони не проживають в будинку: [PERSON] та її неповнолітня дитина - син [PERSON] - з 2011 року; [PERSON] - з 2007 року, а [PERSON] - з 2009 року, оскільки вибули на інше постійне місце проживання. Відповідачі не користуються цим будинком з вказаних вище періодів часу; в будинку відсутні їх речі; відповідачі не сплачують за житлово-комунальні послуги, не ведуть з позивачем спільне господарство, не пов'язані з ним спільним побутом. Про дані обставини пояснив як позивач, так і ствердили свідки [PERSON], [PERSON], та ці обставини визнав відповідач [PERSON]. Також позивач надав суду акти обстеження житлового приміщення, в яких зазначено про непроживання відповідачів в будинку позивача та про відсутність їх речей. Відповідно до статті 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Отже, відповідачі не належать до членів сім'ї позивача. За положеннями ЖК України особи втрачають право на користування житловим приміщенням у разі вибуття їх на інше постійне місце проживання (стаття 107 ЖК України), що й було встановлено в ході розгляду справи. Таким чином відповідачі втратили право на користування житловим приміщенням, що належить позивачеві. Суд критично відноситься до позиції представника органу опіки і піклування про відмову в задоволенні позову, оскільки в разі задоволення позову неповнолітня дитина залишатиметься без житла. Адже в ході розгляду справи встановлено, що неповнолітня дитина постійно проживає з своєю мамою - [PERSON] в [ADDRESS], і не проживає в будинку позивача з 2011 року. Згідно до діючого законодавства, місце проживання неповнолітньої дитини визначається за місцем проживання її батьків. Тому задоволення позову не може порушувати і не буде порушувати права неповнолітньої дитини щодо обмеження її житлових прав: позбавлення її можливості мати житло та користуватися цим житлом в будинку позивача, оскільки таким житлом ця дитина була забезпечена, коли проживала разом з мамою в будинку позивача до 2011 року. Надалі відповідачі добровільно вибули з будинку позивача на інше постійне місце проживання, і за новим місцем проживання ця дитина забезпечена житлом. Адже законодавець врегулював житлові правовідносини та зазначив обставини, за яких особа втрачає право на користування житловим приміщенням зазначивши це, зокрема, і в статті 107 ЖК України. Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такими витратами є 229, 40 грн.

Outcome: approved