Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

В листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов обґрунтовано тим, що квартира [ADDRESS] , відповідно до ордеру на житлове приміщення №11589 серії Б від 28.12.1990 була передана в користування [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач та відповідач не перебувають у родинних відносинах, відповідач є сином дружини позивача. Відповідач є зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] , проте понад 6 місяців (з грудня 2015 року), не проживає за місцем своєї реєстрації. Позивач стверджує, що відповідач квартирою [ADDRESS] не користується та не цікавиться, проте позивачу доводиться самостійно нести додаткові витрати по утриманню житла відповідно до кількості зареєстрованих осіб у ньому. Позивач вказує, що перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] він та будь-які інші особи відповідачу не чинили та не чинять. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Окрім того просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач просив проводити розгляд справи за його відсутності. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на останню відому адресу проживання відповідача, також, відповідача було повідомлено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~ Судовим розглядом встановлено, що відповідно до ордеру на житлове приміщення №11589 серії Б від 28.12.1990 квартира за адресою: [ADDRESS] була передана в користування [PERSON] з сім`єю із чотирьох чоловік. Склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи наданої відділом з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб Святошинської РДА №4159135 від 15.07.2019 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] - з 19.02.2009 по теперішній час. Згідно з актами про не проживання особи у житловому приміщенні від 22.05.2020, 07.07.2020, 10.11.2020 [PERSON] не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2014 року. Відповідно до відповіді на адвокатський запит Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації від 22.03.2021 №107-20/1732 за період з 01.01.2014 до 19.03.2021 до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації не надходили заяви та звернення від громадянина [PERSON] . Згідно із листом Святошинського управління поліції Національної поліції у м. Києві згідно інформаційно-аналітичної бази «Інформаційний портал Національної поліції» до Святошинського УП ГУНП у м. Києві будь-яких звернень від громадянина [PERSON] з приводу перешкод у користуванні майном/житлом за адресою: [ADDRESS] , не надходило. Відповідно до листа Святошинського районного у м. Києві територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 19.03.2021 відомості щодо призову на військову службу громадянина [PERSON] на адресу Святошинського РТЦК не надходили. Відомості про отриманні поранення, захворювання, лікування в медичних закладах, перебування в полоні відсутні. Відповідно, відповідач втратив інтерес до квартири, у добровільному порядку залишивши її як своє місце проживання. Підставами звернення позивача до суду з даним позовом є порушення права власності без позбавлення права користування і володіння майном. Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до\~ст. 150\~ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС. Аналогічний висновок зроблений ВС у постанові від 16.01.2019 в справі №243/7004/17-ц. При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 17.10.2018 у справі № 521/17805/16-ц, відповідно до якої згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Норма статті 391 ЦК України не передбачає можливості визнавати особу такою, що втратила право на житлову площу. Також Верховний Суд роз`яснив, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України регулює взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі, сторони не пов`язані спільним\~\~побутом, при цьому, відповідач не несе витрат по утриманню квартири, що створює позивачу додатковий тягар, оскільки останній зобов`язаний сплачувати комунальні послуги з урахуванням факту реєстрації місця проживання відповідача у вказаній квартирі. Отже, право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved