Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «Комерційний банк «Даніель» про стягнення коштів за договором банківського вкладу та відшкодування матеріальної шкоди, в обґрунтування якого вказав, що 29.10.2013р. уклав з відповідачем договір банківського вкладу, відповідно до якого передав в управління відповідача вклад в сумі 8193 долари США, що еквівалентно 65486,65грн. на строк зберігання з 29.10.2013р. по 27.11.2013р. та виплатою простих відсотків на вклад із розрахунку 4% річних. По закінченню строку вкладу відповідач вклад не повернув, а вклад повернуто Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 05.02.2014р. в сумі 65784,79грн. В наслідок неналежного виконання відповідачем умов договору банківського вкладу, позивачу завдано матеріальну шкоду, зокрема банк безпідставно не виплатив проценти по день фактичного розрахунку, заборгованість з яких станом на 05.02.2014 р. становить 412,91грн. За неналежне виконання умов договору кредитор зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, що становить 460,39грн. та 258,73грн. відповідно. Також відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» з відповідача належить стягнути пеню у розмірі трьох відсотків річних вартості послуги, що за період з 29.11.2013р. по 15 січня 2014р. становить 94717,68грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення, прочини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріли справи доказами, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 29.102013р. [PERSON] уклав з ПАТ «Комерційний банк «Даніель» договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-5197-05. На виконання п. 1.1. договору, банк прийняв 29.10.2013 р., а вкладник передав в управління банку грошові кошти у сумі 8193,00 доларів США на строк зберігання з 29.10.2013 р. по 27.11.2013 р. Відповідно до п. 2.1. договору, банк нараховує прості відсотки вкладнику на вклад з розрахунку 4,0% річних. Згідно п. 2.2. договору, відсотки на вклад нараховуються банком від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк щодня, який передує його поверненню вкладнику або списання з вкладного рахунку з інших підстав. 26.11.2013 р. позивач звернувся до банку із письмовою заявою про повернення вкладу, на яку банк надав відповідь 25.12.2013р., зазначивши що не відмовляється повернути банківський вклад, та запропонував переоформити депозитний договір (а. с. 11). Після закінчення строку дії договору банк не повернув суму вкладу та нараховані відсотки вкладнику. Пунктом 1.3. договору передбачено, що банк повертає вкладнику вклад і нараховані на нього відсотки згідно умов п. 1.1 цього договору або за заявою (вимогою) вкладника, наданою в письмовій формі банку, щодо виконання зобов'язань банком, в порядку та на умовах, передбачених цим договором та чинним законодавством України, в т. ч. ст. 1058-1065 ЦК України. Згідно п. 3.1.3. договору, банк зобов'язується у термін передбачений пунктом 1.1 цього договору повернути вклад і нараховані на нього відсотки на підставі заяви на видачу готівки шляхом видачі готівкових коштів з каси банку або перерахуванням на власний поточний або інший вкладний рахунок вкладника у банку України. Повернення вкладу і виплата нарахованих на нього відсотків здійснюється у валюті вкладу. Статтею 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Позивач через Фонд гарантування вкладів отримав 05.02.2014р. відшкодування у сумі 65784,79 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки від 05.02.2014р. Згідно положення ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові. За період з 30.10.2013р.по 04.02.2014р. нараховані відсотків складають 88,96 доларів США (8193*4%*98):365), що еквівалентно 711,05грн. Повернуто 298,14грн. відсотків, отже з банку підлягає стягненню заборгованість по відсотках в сумі 412,91грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже з банку за прострочення виконання зобов'язання належить стягнути три відсотки річних за період з 29.11.2013р. по 15.01.2014р., що становить 32,37 доларів США (8193*3%*48):365), що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 258,73грн. Відповідно до ст.533 ЦК грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає оплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п.2 методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики від 14.11.2006 №519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Останній характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівнянно з базовим. Тобто відповідно до ст.625 ЦК встановлений індекс інфляції враховується при обчисленні суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов'язань у грошовій одиниці України, тобто у гривні. Оскільки позивачем вклад внесено в доларах США, отже, вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 57,6 доларів США, що еквівалентно 460,39грн. задоволенню не підлягають. Щодо стягнення пені відповідно до п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в сумі 94717,68грн., то згідно ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги). ПАТ «КБ «Даніель» надав позивачу послугу, прийнявши від нього грошові кошти з обов'язком виплати процентів на них. Надання такої послуги було оформлено укладеним між банком та позивачем договором строкового банківського вкладу. Так, після укладення цього договору між банком та позивачем виникли зобов'язальні відносини, яка регулюються нормами зобов'язального права та положеннями укладеного договору банківського вкладу, а саме грошове зобов'язання - зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору. Положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» відносини, що виникли між сторонами, не регулюють. Отже, позовні вимоги про стягнення неустойки на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «КБ «Даніель» про стягнення коштів за договором банківського вкладу та відшкодування матеріальної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивача відсотки у розмірі 412,91грн., 3% річних у розмірі 258,73грн., а всього стягнути 671,64грн. (шістсот сімдесят одну гривню 64 коп.). Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню з ПАТ «КБ «Даніель» в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).

Outcome: partial