Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. В обґрунтування позову вказував на те, що 20.09.2017 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідачка отримала від позивача суму позики у розмірі 800 доларів США. На підтвердження факту отримання вказаної суми, а також на підтвердження факту укладання договору позики відповідачем була видана відповідна розписка. Зазначив, що суму позики відповідачка [PERSON] зобов`язалася повернути у строк до 28.09.2018 року, а в разі неповернення - зобов`язалася повернути суму в розмірі 1600,00 доларів США. Посилаючись на те, що станом на день звернення до суду з даним позовом [PERSON] позику не повернула, позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідачки суму боргу розмірі 42 356,53 грн., що становило за офіційним курсом гривні до долару США станом на 28.09.2017 (26,472830 грн. за 1 долар США) 1600,00 доларів США, а також просив стягнути судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу без його участі. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Подільського районного суду м. Києва, оскільки за відомостями Відділу реєстрації місця проживання/перебування осіб інформація про реєстрацію в м. Києві [PERSON] виявлена не була. Відповідачка [PERSON] про розгляд справи також повідомлялася судовим повістками, які направлялися за адресою, зазначеною нею у розписці про отримання грошових коштів. Заяв про розгляд справи за її відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідачки не надходили. Зважаючи на відсутність заперечень представника позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідачки, яка вважається належним чином повідомленою про розгляд справи, з можливістю постановлення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову у зв`язку з наступним. З матеріалів справи вбачається, що 20.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідачка отримала від позивача суму позики у розмірі 800 доларів США. На підтвердження факту отримання вказаної суми, а також на підтвердження факту укладання договору позики відповідачкою була складена відповідна розписка (а.с. 6). Умовами договору позики сторони встановили кінцеву дату повернення коштів 28 вересня 2017 року. Розпискою сторони передбачили відповідальність відповідачки, у випадку невиконання свого зобов`язання щодо повернення боргу, у вигляді покладення на відповідачку обов`язку сплатити позикодавцю подвійний розмір боргу, тобто 1600 доларів США. Станом на день розгляду справи [PERSON] борг [PERSON] не повернула, а відтак, права позивача підлягають захисту судовим рішенням. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (правовий висновок ВСУ від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13). Судом у судовому засіданні досліджено текст розписки та викладені умови повернення грошових коштів. Підстав вважати, що розписка засвідчує існування інших, а ніж боргових правовідносин між сторонами, не встановлено. Розпискою виражено справжню правову природу укладеного договору позики. Розписка має вираження обов`язку [PERSON] повернути грошові кошти, а відтак така розписка дає правові підстави для стягнення боргу судовим рішенням. Враховуючи відсутність доказів про те, що станом на день розгляду справи у суді відповідачка виконала умови укладеного з позивачем договору позики, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а відтак про їх задоволення. Позивач має право на стягнення з відповідачки 1600 доларів США. В той же час, позивачем заявлено вимогу про стягнення боргу у національній валюті за курсом НБУ станом на 28.09.2017, тобто станом на день, коли у [PERSON] виник обов`язок повернути позику. Стягнення боргу у національній валюті не суперечить цивільному законодавству та в силу принципу диспозитивності цивільного процесу дає підстави суду стягнути з [PERSON] саме 42 356,53 грн. За таких обставин, позов [PERSON] потрібно задовольнити в повному обсязі та стягнути на його користь з [PERSON] 42 356,53 грн. суми боргу за договором позики. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача 704,80 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved