Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернулась до суду з названим позовом. Свої вимоги обгрунтовувала тим, що 10 лютого 2014 року між нею та Українським консорціумом «ЕКОСОРБ» було укладено договір № КП/МП-ЧК-277 купівлі- продажу майнових прав на квартиру № 277 в житловому будинку за будівельною адресою: вул. Коцюбинського ,9 (будівельний № 36), с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області. На виконання умов договору купівлі-продажу позивачем було сплачено вартість майнових прав у розмірі 100%15 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем було підписано акт прийому- передачі майнових прав на квартиру. Станом на сьогоднішній день, житловий будинок за адресою вул.Коцюбинського,9 (будівельний №36), с. Чайки Києво - Святошинського району Київської області в експлуатацію не введено, квартира у власність позивачу не передана. Посилаючись на вищевикладене та норми законодавства позивача просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею, яка зареєстрована за адресою [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] майнові права на об'єкт нерухомості, яким виступає квартира № 277, кількість кімнат 2, поверх 3, загальною площею 59,60 кв.м. в житловому будинку за адресою: вул. Коцюбинського 9 (будівельний №36), с. Чайки Києво - Святошинського району Київської області. Представник позивача в судове засідання не зявилась. Звернулась до суду із заявою про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. З матеріалів справи судом встановлено, що 10 лютого 2014 року між нею та Українським консорціумом «ЕКОСОРБ» було укладено договір № КП/МП-ЧК-277купівлі- продажу майнових прав на квартиру № 277 в житловому будинку за будівельною адресою: вул. Коцюбинського,9 (будівельний № 36), с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області. Відповідно до п. 2.1. договору Український консорціум «ЕКОСОРБ» продав, а [PERSON] придбала майнові права на квартиру, 277 в житловому будинку за будівельною адресою: вул. Коцюбинського,9 (будівельний № 36), с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області. Відповідно до п.2.1, за договором відчужуються майнові права на квартиру розташовану в об»єкті будівництва за будівельною адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, ч. Чайки, вул. Коцюбинського, 9, (будівельний № 36). Відповідно до п.4.1. договору вартість майнових прав на об»єкт нерухомості за 1 кв.м. становить 30 000 грн.00 коп., в тому числі ПДВ 20% - 500 грн.00 коп. Відповідно до п.4.2. договору загальна вартість майнових прав складає 178\~800, 00 коп., в тому числі ПДВ 20% 29\~800,00 грн. Пунктом 2.5. договору визначено запланований термін будівництва та введення в експлуатацію об»єкта будівництва, а саме: ІІ квартал 20105 року. На виконня договору позивачкою відповідно до встановленого графіку були сплачені кошти, на загальну суму 178\~800,00 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями: квитанція до прибуткового касового ордеру № 18 від 23 червня 2014 року, квитанція до прибуткового касового ордеру № 24 від 26 серпня 2014 року, квитанція до прибуткового касового ордеру №31 від 26 вересня 2014 року, квитанція до прибуткового касового ордеру №38 від 29 жовтень 2014 року, квитанція до прибуткового касового ордеру №45 від 19 листопада 2014 року, квитанція до прибуткового касового ордеру № 49 від 15 грудня 2014 року. 15 грудня 2014 року, після виконання позивачкою зобовязань щодо оплати вартості майнових прав на квартиру між позивачкою та Українським консорціумом «ЕКОСОРБ» був підписаний акт приймання-передачі майнових прав, згідно з яким продавець передав, а покупець прийняв майнові права на квартиру, з наступними характеристиками: секція-7, поверх-3, кількість кімнат-2, номер квартири-277, загальною площею 59,60 кв.м., за будівельною адресою: вул. Коцюбинського,9 (будівельний № 36), с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області. Позивачка свої зобовязання по договору виконала в повному обсязі. Проте, відповідач в порушення п.2.9. договору до цього часу не здав вексплуатацію житловий будинок за адресою: вул. Коцюбинського,9 (будівельний № 36), с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області. Акт прийому-передачі є підставою для оформлення свідоцтва про право власності та технічного паспорту після прийняття в експлуатацію житлового будинку. Однак, зважаючи на те, що житловий будинок до цього часу не введений в експлуатацію позивачка не має можливості володіти та розпоряджатись квартирою, майнові права на яку придбані нею на підставі договору. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою законом від 17 липня 1997 №475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен громадянин має право на житло, держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду, право приватної власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а також право власності є непорушним. З метою забезпечення сприятливого та стабільного інвестиційного режиму держава встановлює державні гарантії захисту інвестицій. Відповідно до статтей 7, 18, 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність» держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами інвестицій відповідно до законодавчих актів України. Згідно зі статею 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 190 ЦК України визначено, що майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Згідно ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» визначено, що об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, а також майнові права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За умовами п. 5 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», однією з підстав проведення державної реєстрації прав є рішення суду, що набрало законної сили. Враховуючи те, що відповідач порушив умови договору та в установлений строк не ввів в експлуатацію багатоквартирний житловий будинок, у звязку з чим, вона не може зареєструвати право власності на дану квартиру, чим порушив право позивачки на володіння та розпорядження майном, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені, судові витрати. Враховуючи викладене, на підставі ст. 41 Конституції України, 15, 16, 190, 328, 509, 526 ЦК України та

Outcome: approved