Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

В листопаді 2014р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-4) до відповідача ТОВ «Тренд Компані», третя особа: ТОВ «Давір-Фінанс», в якому просила суд, з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 33): стягнути з відповідача на свою користь 213523,0 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 09 листопада 2012р. між нею та третьою особою було укладено попередній договір, згідно з умовами якого вона сплатила третій особі 191302,0 грн., з метою укладання в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири № 9, розташованої на 3 поверсі в секції 2 в будинку [ADDRESS]. За умовами вищезгаданого договору третя особа зобов'язувалася в строк до 31 серпня 2013р. укласти з позивачкою основний договір купівлі-продажу нерухомого майна. 05 серпня 2013р. між відповідачем та третьою особою було укладено договори купівлі - продажу земельної ділянки, незавершеного будівництва, відповідно до яких третьою особою було здійснено відчуження земельної ділянки та об'єкт незавершеного будівництва, який на ній розташований. З листа відповідача, позивачка дізналась, що всі кошти, які нею були сплачені третій особі на виконання умов попереднього договору вважаються такими, що сплачені в рахунок виконання умов нового попереднього договору з відповідачем, однак позивачка не бажає переукладати новий попередній договір з відповідачем, про що повідомила керівництво відповідача. Враховуючи те, що відповідач володіє грошовими коштами позивачки без відповідної правової підстави, позивачка неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення коштів, однак дана вимога задоволена не була, і враховуючи, що в строк, визначений попереднім договором, основний договір не було укладено саме з вини відповідача, внесені позивачкою грошові кошти повернуто не було, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. До судового засідання представник позивачки подала на адресу суду заяву, в якій просила суд здійснювати розгляд справи у відсутність сторони позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи і підтримує заявлені позовні вимоги. Відповідач та третя особа, про час та місце розгляду справи оповіщались в установленому законом порядку, поважності причин неявки суду не повідомили, заперечення на позов не подавалися. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 520 ЦК України, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 09 листопада 2012р. між третьою особою, в особі Генерального директора Івченка Р.М., та позивачкою було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сингаївською С.О. за реєстровим №9197. Предметом цього договору було укладання в майбутньому (в строк до 31 серпня 2013р.) договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири №9, розташованої на 3 поверсі в секції 2 в будинку [ADDRESS], загальною площею 35,84 кв.м. В подальшому, на виконання умов попереднього договору, позивачкою було сплачено 191302,0 грн. на рахунок третьої особи № 26006060742679, однак, в установлений договором строк третя особа своїх зобов'язань не виконала. Натомість, 05 серпня 2013р. між відповідачем і третьою особою було укладено договори купівлі-продажу земельної ділянки та незавершеного будівництва, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Згідно з п. 6 договору купівлі - продажу незавершеного будівництва, сторони домовились, що всі права та обов'язки по об'єкту незавершеного будівництва, що є предметом даного договору переходять від продавця до покупця в повному обсязі. В тому числі, до покупця переходять всі права та зобов'язання по попередніх договорах, договорах завдатку та інших правочинах, укладених щодо об'єкту даного договору. Про вказані правочини позивачка була повідомлена відповідачем, при цьому нею було висловлено відмову в переукладенні попереднього договору, і запропоновано відповідачу повернути внесені нею грошові кошти. Однак, відповіді, як і повернення сплачених за попереднім договором грошових коштів, позивачка не отримала. У відповідності з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Положеннями ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу положень ч. 1-3 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Судом достовірно встановлено, що позивачкою було сплачено на виконання попереднього договору 191302,0 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги положення п. 5.1 попереднього договору, а також положення п. 6 договору незавершеного будівництва від 05 серпня 2013р., укладеного між відповідачем та третьою особою, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2135,23 грн.

Outcome: approved