Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

В лютому 2019 року на розгляд Шаргородського районного суду Вінницької області надійшов зазначений вище позов. В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] (далі - позивач) є рідним сином [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області. Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 28 листопада 2018 року у справі №152/365/18, заяву позивача задоволено, визнано недієздатною [PERSON] , встановлено опіку над [PERSON] , призначено позивача опікуном. [PERSON] на праві власності володіє трьома земельними ділянками - площею 1,2000 га (кадастровий номер 0525389200020020206), площею 1,3814 та (кадастровий номер 0525389200020020205) та площею 1,1724 га (кадастровий номер 0525389200020020207), які розташовані на території ІОхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, що підтверджується державними актами на право власності на землю серії АГ номера відповідно 479351, 479350, 479352 від 25 жовтня 2007 року. 28 лютого 2008 року [PERSON] укладено договори оренди землі вказаних земельних ділянок, де орендодавцем виступала [PERSON] , а орендарем - Приватне підприємство «Юхимівське». У лютому 2018 року позивачу стало відомо про те, що 14 листопада 2017 року, під час його відсутності в с. Юхимівка, [PERSON] , перебуваючи в конторі відповідача, з метою виписування трактора для оранки городу, підписала три договори оренди земельних ділянок площею 1,2000 га (кадастровий номер 0525389200020020206), площею 1,3814 га (кадастровий номер 0525389200020020205) та площею 1,1724 га (кадастровий номер 0525389200020020207), які їй належать на праві власності. Наявність у [PERSON] психічного захворювання, що прогресувало та відсутність можливості станом на 14.11.2017 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними свідчить, що вона діяла поза межами дієздатності, чим і скористався відповідач. В зв`язку з вищевказаним просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , жительку [ADDRESS] , недієздатною з 14 листопада 2017 року. Визнати недійсними договори оренди землі, укладені 14 листопада 2017 року між [PERSON] та Приватним підприємством «Юхимівське» стосовно земельної ділянки площею 1,2000 га з кадастровим номером 0525389200020020206, земельної ділянки площею 1,3814 га з кадастровим номером 0525389200020020205, земельної ділянки площею 1,1724 га з кадастровим номером 0525389200020020207. Скасувати державну реєстрацію права оренди земельних ділянок площею 1,2000 га з кадастровим номером 0525389200020020206, земельної ділянки площею 1,3814 га з кадастровим номером 0525389200020020205, земельної ділянки площею 1,1724 га з кадастровим номером 0525389200020020207. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, подали до суду заяву, в якій просили позовну заяву задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ній. Представники відповідача в судове засідання не з`явились, подали до суду відзив та заяву, в якій просили розгляд справи проводити без їх участі. Крім цього, подали заперечення на позовну заяву. Зі змісту зазначених документів вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги позивача, посилаючись на те, що [PERSON] не повідомляла підприємство про те, що страждає на психічне захворювання, її поведінка не викликала жодних сумнівів в бажанні підписувати договори оренди землі, отримувати орендну плату, тощо. На думку представника відповідача жодних порушень не було допущено при укладенні договорів, які є предметом розгляду цієї справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, виходячи з принципів верховенства права та захисту порушених прав осіб, суд установив таке. Позивач є сином [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Юхимівка Миргородського району Вінницької області. Позивач зареєстрований та постійно проживає разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] на праві власності володіє трьома земельними ділянками - площею 1,2000 га (кадастровий номер 0525389200020020206), площею 1,3814 та (кадастровий номер 0525389200020020205) та площею 1,1724 га (кадастровий номер 0525389200020020207), які розташовані на території ІОхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку серії АГ номера відповідно 479351, 479350, 479352 від 25 жовтня 2007 року (а.с. 12-14). 28 лютого 2008 року [PERSON] укладено договори оренди землі вказаних земельних ділянок, де орендодавцем виступала [PERSON] , а орендарем - Приватне підприємство «Юхимівське». [PERSON] з грудня 2015 року встановлено другу групу інвалідності загального захворювання, а з 14 січня 2016 року, під час повторного огляду спеціалізованою психіатричною медико-соціальною експертною комісією [PERSON] встановлена друга група інвалідності безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 14.01.2016 серії 12 ААА № 324082 (а.с. 15). 18.04.2017 [PERSON] підписано повідомлення до відповідача про припинення договорів оренди землі у зв`язку із закінченням строку, на який їх було укладено та, не маючи наміру в подальшому укладати договорів оренди з відповідачем, просить його після збору урожаю 2017 року не проводити будь-яких сільськогосподарських робіт на цих ділянках, а також повернення земельних ділянок (а.с. 17-19). 14 листопада 2017 року між [PERSON] та приватним підприємством «Юхимівське» стосовно земельної ділянки площею 1,2000 га з кадастровим номером 0525389200020020206, земельної ділянки площею 1,3814 га з кадастровим номером 0525389200020020205, земельної ділянки площею 1,1724 га з кадастровим номером 0525389200020020207 укладено договори оренди землі (а.с. 20-28). Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 28 листопада 2018 року у справі №152/365/18, заяву позивача задоволено, визнано недієздатною [PERSON] , встановлено опіку над [PERSON] , призначено позивача опікуном (а.с. 108-113). Відповідно до довідки та відомостей, наданих відповідачем, [PERSON] отримувала орендну плату в 2017-2018 роках згідно договорів оренди земельних ділянок (а.с. 63-69). У відповідності до висновку судово-психіатричного експерта №1-пл від 29 серпня 2019 року [PERSON] станом на 14 листопада 2017 року страждала на хронічне психічне захворювання у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного типу перебігу (Б20.00). Внаслідок свого захворювання [PERSON] під час укладання договорів оренди землі 14 листопада 2017 року не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] станом на 18 липня 2017 року (по справі - 18 квітня 2017 року) страждала на хронічне психічне захворювання у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного типу перебігу (Г20.00) (а.с. 125-128). Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Частиною 9 ст. 93 ЗК України встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. За ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Приписами ст. 40 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним шлюбу, договору або іншого правочину, суд з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною. Таким чином, суд доходить висновку про визнання [PERSON] недієздатною з 14 листопада 2017 року, зважаючи на висновки судово-психіатричного експерта. Згідно ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 41 ЦК України, недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. За таких обставин суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога - визнати недійсними договори оренди землі укладені 14 листопада 2017 року між [PERSON] та приватним підприємством «Юхимівське» стосовно земельної ділянки площею 1,2000 га з кадастровим номером 0525389200020020206, земельної ділянки площею 1,3814 га з кадастровим номером 0525389200020020205, земельної ділянки площею 1,1724 га з кадастровим номером 0525389200020020207, підлягає до задоволення в зв`язку з тим, що договори оренди землі були укладені недієздатною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення, для вирішення справи. Зважаючи на усе викладене, аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконує суд, що договори оренди землі, укладені 14 листопада 2017 року між [PERSON] та відповідачем - ПП «Юхимівське» стосовно земельної ділянки площею 1,2000 га з кадастровим номером 0525389200020020206, земельної ділянки площею 1,3814 га з кадастровим номером 0525389200020020205, земельної ділянки площею 1,1724 га з кадастровим номером 0525389200020020207 слід визнати недійсними, скасувавши державну реєстрацію права їх оренди, оскільки судом встановлено, що станом на день укладання договорів оренди землі - 14 листопада 2017 року - [PERSON] була недієздатною, отже, позов належить задовольнити у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Із матеріалів справи вбачається, що позивачеві правова допомога надавалась адвокатом Федишеним Р.В., що підтверджується договорами про надання правничої (правової) допомоги від 29 січня 2019 року (а.с.33, 34), договорами про надання правничої (правової) допомоги від 29 квітня 2019 року, договорами про надання правничої (правової) допомоги від 29 серпня 2019 року (а.с.146, 147). З детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Федишеним Р.В., необхідних для надання правової допомоги позивачу [PERSON] (а.с. 143), вбачається, що адвокатом надано позивачеві послуг на загальну суму 6762,20 грн, з яких: за надання усної консультації, ознайомлення з наданими матеріалами (документами) 29 січня 2019 року в сумі 380,00 грн (1 прожитковий мінімум 2019 року х 1 год х 20 % = 1921 х 1 х 0,2); складання позовної заяви 14 лютого 2019 року в сумі 2156, 00 грн (1 прожитковий мінімум х 3 год х 40 % = 1921 х 3 х 0,4); участь у судових засіданнях 13 травня 2019 року, 06 червня 2019 року, 21 листопада 2019 року в сумі 2881,50 грн (1 прожитковий мінімум х 3 год х 50 % = 1921 х 3 х 0,5) ; підготовка, подача до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи 21 листопада 2019 року в сумі 768,40 грн (1 прожитковий мінімум х 1 год х 40 % = 1921 х 1 х 0,4); ознайомлення з матеріалами судової справи 21 листопада 2019 року в сумі 576,30 грн (1 прожитковий мінімум х 1 год х 30 % = 1921 х 1 х 0,3). Отже, загальна сума, сплачена позивачем адвокату за надані послуги, становить 6762,20 грн, які належить стягнути з відповідача. Окрім того, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати за проведення судово-психіатричної експертизи в сумі 6729,47 грн, сплачені в АТ КБ «Приватбанк» згідно квитанції № 0.0.1431452331.1 від 09.08.2019 (а.с.120).

Outcome: approved