Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

В липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі ПАТ «Державний ощадний банк України») звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] за кредитним договором у сумі 22\~882,67 доларів США (з урахуванням зміни позовних вимог). В обґрунтування позову позивач послався на ту обставину, що [PERSON], 07 травня 2007 року уклав кредитний договір № 506 з Відкритим Акціонерним Товариством «Державний ощадний банк України» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та отримав кредит у сумі 57425,00 доларів США з оплатою 12,0% річних, строком погашення до 07.05.2014 р. Додатковим договором № 2 від 23.07.2008 року до кредитного договору процентна ставка збільшилась до 13%. Але відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконує і сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Державний ощадний банк України») за кредитним договором станом на 01.07.2015 року складає у сумі 22\~882,67 доларів США, яка складається з наступного: Заборгованість за кредитом - 14\~940,81 доларів США,заборгованість за відсотками 3\~213,32 доларів США,пеня за прострочення відсотків-351,86 доларів США,пеня за прострочення кредиту -2\~111,99 доларів США,заборгованість 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту-416,05 доларів США,заборгованість 3% річних від простроченої суми кредиту -1\~848,64 доларів США. А всього загальна сума заборгованості за Кредитним договором станом на 01.07.2015 року становить 22882,67 доларів США. Тому, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість у сумі 22\~882.67 доларів США, а також стягнути судовий збір у сумі 3654,00 гривень. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити в повному обсязі,пославшись на ті підставі,які були викладені в позовній заяві. До своїх пояснень позивач добавила про те,що відповідачем сплачено 206\~743,29 гривень через виконавчу службу за рішенням суду з 30.05.2014 року і не заперечує про те,що останнім 29.03.2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором була сплачена сума 163\~000,00 гривень. Вважає,що відповідач повинен сплачувати борг як за кредитним договором так і за рішенням суду. Відповідач,[PERSON] з позовом не погодився пославшись на те,що заборгованість перед банком з нього стягнута на підставі рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 29.03.2010 року,де в рахунок погашення боргу за рішенням цього ж суду він особисто передав представнику відповідача грошові кошти у сумі 163 000,00 гривень,після чого з останнього витребував розписку про їх отримання після того як гроші були зараховані в іноземній валюті за існуючим курсом долара США,тому він вважає,що заборгованість перед банком у нього відсутня,про що свідчить закриття виконавчого провадження у 2015 році. Крім того, до своїх пояснень добавив про те,що банком була направлена скарга до обласного управління юстиції щодо скасування постанови державного виконавця про закриття провадження,де начальник відділу ДВС Приазовського районного управління юстиції,отримавши доручення від управління юстиції,виніс постанову про скасування процесуального документу,а саме постанову про закінчення виконавчого провадження. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини: 07 травня 2007 року [PERSON]В уклав кредитний договір № 506 з Відкритим Акціонерним Товариством «Державний ощадний банк України» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та отримав кредит у сумі 57425,00 доларів США з оплатою 12,0% річних, строком погашення до 07.05.2014 р.(а.с.14-16); Додатковим договором № 2 від 23.07.2008 року до кредитного договору процентна ставка збільшилась до 13%(а.с.17); - згідно довідки про суми заборгованості [PERSON] по кредитному договором № 506 від 07.05.2007 року станом на 01.07.2015 року, розмір заборгованості становить 22882,67 доларів США,що у гривневому еквіваленті по курсу НУ на 01.07.2015 року складає 480655,49 гривень,де курс НБУ на 01.07.2015 року становить:2100,5219 гривень за 100 доларів США (а. с.4 ); - згідно розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № 506 від 07.05.2007 року укладеним між позивачем та відповідачем станом на 01.07.2015 рік з урахуванням звіту щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитом з 01.07.2012 року по 01.072015 року та розрахунку пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту ( а.с.5-9),загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 22\~882,67 доларів США; Приведені фактичні обставини свідчать про укладення між сторонами договору кредиту, предметом якого є грошові кошти в сумі 57425.00 доларів США з оплатою 12 % річних, строком погашення до 07.05.2014 року. Додатковим договором № 2 від 23.07.2008 року до Кредитного договору процентна ставка збільшилась до 13%. Згідно п.п.3.3.4 і п.3.3 розділу 3 Кредитного договору відповідач зобовязаний здійснювати погашення кредиту за користуванням ним щомісячно рівними частинами в сумі 684,00 доларів США ( з 23.07.2008 року-687,98 доларів США) та сплатити відсотків, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань,перший платіж здійснюється до 07.06.2007 року,а в подальшому не пізніше 07 числа місяця, наступного за звітним,останнє погашення кредиту здійснювати не пізніше 07.05.2014 року. А також точно в строки,обумовлені цим Договором,погашати кредит та своєчасно сплачувати за користування кредитом комісійні винагороди,а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції,як це передбачено у Договорі. За змістом ст.ст.525,526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У статті 611 ЦК України зазначено,що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки,встановлені договором або законом,зокрема сплата неустойки. Відповідно до п.п.4.1.1 п.4.1 розділу кредитного договору за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом,комісійних винагород відповідач зобовязується сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,03% від суми платежу за кожний день прострочення. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення,в якому одна сторона(боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони(кредитора) певну дію (передати майно,виконати роботу,надати послугу,сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії,а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України,зокрема із договорів та інших правочинів(ч.2 ст.509 ЦК України). Форма і зміст договору відповідають вимогам ст.ст.1054,1055 ЦК України. Згідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується правила параграфа 1 розділу 71 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.\~1049\~ ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми,що позичалася,на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. ч.1ст.1050 ЦК України передбачено,якщо позичальник своєчасно не повернув всю суму позики,від зобовязаний сплатити грошову суму і відсотки,розмір і порядок яких встановлюється договором ( ст. 1048 ЦК України). Згідно до ст. 625 ЦК України,боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник,який прострочив виконання грошового зобовязання,на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,а також три проценти річних від простроченої суми,якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановлено,що відповідно рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 29.03.2010 року з відповідача, [PERSON] стягнута заборгованість в розмірі 362\~732,58 гривень,яка складається станом на 22.02.2010 року із заборгованості за кредитом в розмірі 41645,07 доларів США,по відсотках-3205,68 доларів США,пеня за несвоєчасне погашення відсотків-88,99 доларів США,пеня за несвоєчасне погашення кредиту-413,17 доларів США,а всього 45352,91 доларів США. Курс НБУ станом на 22.02.2010 року складає 799,8000 гривень за 100,00 доларів,а всього заборгованість у гривневому еквіваленті становить 362 732,58 гривень ( а.с. ). Суд вважає,що позовні вимоги банку щодо стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 14\~940,81доларів США не підлягає задоволенню оскільки банк скористався правом дострокового стягнення, предявивши позов 15.12.2009 року з урахуванням його уточнення та заборгованість за тілом кредиту достроково стягнута рішенням Приазовського районного суду від 29.03.2010 року. Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом,сплату відсотків за користування кредитом та пені,кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання. Також судом встановлено,що постановою державного виконавця відділу виконавчої служби Приазовського РУЮ Запорізької області від 25.03.2015 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-45/10 від 31.05.2010 року,виданого Приазовським районним судом Запорізької області закінчено у звязку з стягненням боргу в повному обсязі,однак постановою начальника відділу державної виконавчої служби Приазовського районного управління [PERSON] від 02.06.2015 року,виконавче провадження виконавчого листа № 2-45/10 від 31.05.2010 року,виданого тим же судом скасовано,після чого постановою того ж державного виконавця відділу виконавчої служби Приазовського РУЮ Запорізької області від 02.06.2015 року виконавче провадження відновлено за тим же виконавчим листом (а.с. ); Із повідомлення ВДВС Приазовського РУЮ Запорізької області від 30.11.2015 року (а.с. ) видно, що в результаті примусового виконання рішення суду,починаючи з грудня 2010 року по березень 2015 року з боржника було стягнуто та перераховано на рахунок стягувача заборгованість у розмірі 206\~743,29 гривень. Отже на тепер виконавче провадження не закінчено, тому виходячи із системного аналізу ст.ст.525,526,599,611 ЦК України,змісту кредитного договору слід дійти висновку про те,що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора,яке не виконано боржником,не припиняє правовідносини сторін кредитного договору,не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій,передбачених умовами договору та ЦК України. Однак,в судовому засіданні під час розгляду справи по суті,відповідач надав клопотання у вигляді письмовій заяві про застосування позовної давності,зроблену до ухвалення рішення щодо стягнення з нього пені,як за прострочення відсотків так і за прострочення кредиту до якої стосується спеціальна позовна давність в один рік,щодо стягнення заборгованості 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту так і заборгованості 3% річних від простроченої суми кредиту, де відповідно до ст.625 ЦК встановлено загальний строк позовної давності тривалістю у три роки,а також заборгованості за відсотками, так як з моменту винесення рішення суду від 29.03.2010 року пройшло три роки і з цими вимогами позивач звернувся поза межами встановленого законом строку позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність-це строк,у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається з дня,коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу,яка його порушила. Позивач про порушення свого права довідався з моменту винесення рішення суду, а саме з 29.03.2010 року. Строк виконання зобовязання за кредитним договором,а саме заборгованості по відсоткам сплинув 29.03.2013 року. До суду з цією вимогою звернувся отже поза межами встановленого строку позовної давності. Таким чином,позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 3\~213,32 доларів США не підлягають задоволенню. До вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені)застосовується позовна давність в один рік( ст.ст.25-257,ч.258 )ЦК України. Суд вважає, що позивні вимоги про стягнення пені за прострочення відсотків в розмірі 351,86 гривень та пені за прострочення кредиту в розмірі 2111,99 гривень відповідно до п.4.1.1 кредитного договору не підлягають задоволенню з наступних підстав: Кредитор звернувся з даним позовом 20.07.2015року,а рішення Приазовського районного суду Запорізької області винесено 29.03.2010,тобто після спливу 1 року,тому предявленні вимоги до позичальника в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки позивач сприяв виникненню та збільшенню розміру неустойки за кредитним договором. Крім того, позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження тих обставин,що в цей період ним здійснювалися заходи щодо стягнення даної заборгованості з відповідача. Позовні вимоги щодо стягнення заборгованості 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту в розмірі 416,05 доларів США,а також заборгованості 3% річних від простроченої суми кредиту в розмірі 1848,64 доларів США також не підлягають задоволенню, оскільки застосування відповідальності,передбаченої ст.625 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст.257). З вищевказаними вимогами банк звернувся поза межами трирічного строку після винесення рішення суду,тому банк втратив право на стягнення зазначених сум. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності,суд вважає,що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed