Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

В лютому 2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 10 лютого 1997 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. Урожайна, № 16 в с. Черленівка Новоселицького району. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняв [PERSON] як спадкоємець за заповітом. 08 червня 2017 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на іншу 1/2 частку вказаного домоволодіння. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняв [PERSON] як спадкоємець за заповітом. Однак, оскільки спадкодавці не отримали при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, вони не можуть оформити на себе право власності на спадщину. Просили суд визнати за ними право власності по 1/2 частці домоволодіння за кожним в порядку спадкування за заповітом В підготовчому судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в підготовче судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Черленівської сільської ради Новоселицького району № 254 від 29 січня 2018 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Урожайна, № 16 в с. Черленівка Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали двоє осіб [PERSON] та [PERSON], в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/2 частці домоволодіння. Житловий будинок літера «А» вказаного домоволодіння побудований в 1960 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в Черленівській сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 10 лютого 1997 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час відкриття спадщини, успадкування здійснюється за заповітом та за законом. Успадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Таким чином, за ст.\~549 ЦК УРСР як рівнозначні в юридичному розумінні розглядалися два способи прийняття спадщини: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Згідно заповіту, який був складений 02 липня 1996 року та посвідчений секретарем Черленівської сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповів [PERSON] все своє майно. Спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець за заповітом позивач [PERSON] прийняв своєчасно, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, чим вступив у володіння та управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Черленівської сільської ради Новоселицького району № 433 від 14 грудня 2017 року. 08 червня 2017 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння, яке розташоване по вул. Урожайна, № 16 в с. Черленівка Новоселицького району. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно заповіту, який був складений 23 грудня 2011 року та посвідчений секретарем Черленівської сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно. Спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець за заповітом позивач [PERSON] прийняв своєчасно, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у звязку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON], спадщину прийняли своєчасно, інших спадкоємців не має, відповідач позов визнав, то право власності на спадщину слід визнати за ними. У звязку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що складає 2504 гривні. На підставі ст.ст. 524, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 328, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved