Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

В липні 2016 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.01.1996 року померла [PERSON], [INFO], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 1\\2 частки квартири, розташованої за адресою: м.Донецьк, вул. Раздольна 32/26, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності у рівних частках з [PERSON], якому також належала 1\\2 частка зазначеної квартитри. Після смерті [PERSON] останній як спадкоємець першої черги прийняв спадщину, вступив в управління та володіння спадковим майном. 05.10.2013 року помер [PERSON], [INFO], та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вказаної вище квартири. Оскільки заповіту [PERSON] не залишив, а спадкоємці першої-четвертої черги відсутні, то позивач звернулася у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у звязку з відсутністю свідоцтва про народження [PERSON], яке є підтвердженням родинних відносин між останньою та матірю заявниці, свідоцтво про право на спадщину [PERSON] нотаріусом видане не було. Після початку подій на Сході України позивач була вимушена виїхати за межі м.Донецька в Дніпропетровську область, де і звернулася до Павлоградського міського суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Рішенням Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 25.06.2014 року був встановлений факт, що померлий 05.10.2013 року [PERSON], [INFO] є рідним дядьком [PERSON], однак в подальшому позивач свідоцтво про право власності в порядку спадкування не отримувала, оскільки нотаріус, який завів нотаріальну справу на момент отримання нею рішення суду не працював, у звязку з чим отримати свідоцтво про право власності можливості не було. При зверненні позивача 08.07.2016 року до Торецької державної нотаріальної контори з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину, останній було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій , тому [PERSON] вимушена звернутися до суду у звязку із позбавленням права оформлення спадщини. Позивач та її представник в судове засідання не прибули, надали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутністю, наполягали на задоволенні вимог. Представник відповідача в судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належно. Справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до рішення Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 25.06.2014 року є племінницею [PERSON], померлого 05.10.2013 року. (а.с.17,19). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: м.Донецьк, вул. Раздольна 32/26 (а.с. 10). 17.01.2014 року позивач звернувся до Третьої Донецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, на підставі зазначеної заяви було відкрито спадкову справу за № 55613025 (а.с. 20). У звязку із захопленням м.Донецьк представниками незаконних збройних формувань позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вимушений звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку. Згідно з п. 24 постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Оскільки відповідачем по даній справі є Пролетарська районна рада у м.Донецьку, то згідно розпорядження Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2914, розгляд даної справи належить Дзержинському міському суду Донецької області. Відповідно до п.23 розяснень пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців , які прийняли спадщину в порядку , установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Уразі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі м.Донецька у звязку із захопленням приміщення нотаріальної контори представниками незаконних збройних формувань, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного,

Outcome: approved