Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

В квітні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2021, цивільну справу № 758/4703/20 (номер провадження 2/758/2456/21) передано судді Подільського районного суду м. Києва Петрову Д.В., на підставі рішень зборів суддів Подільського районного суду м. Києва № 1 від 04.01.2021, № 2 від 12.01.2021 та № 3 від 14.01.2021. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що на початку лютого 2020 року отримав CMC повідомлення на телефон від ТОВ «ФК «ФОРЗА», з якого зрозумів, що в цій компанії на його ім`я оформлено кредит на суму 4 298 грн на підставі договору від 17.01.2020. Позивач зазначає, що він не подавав заявку на оформлення кредиту, відповідно ніяких зобов`язань перед зазначеною організацією не має. Разом з тим, через бюро кредитних історій позивач дізнався, що на його ім`я оформлено ще декілька кредитів. Кредитні кошти, зокрема від ТОВ «ФК «ФОРЗА» було перераховано на картку № [NUMBER] . Укладення зазначеного вище правочину відбулося поза волею позивача. Позивач стверджує, що якісь шахраї, скориставшись наявністю в них його даних, оформили кредит в ТОВ «ФК «ФОРЗА», представники якого, в свою чергу, не встановили та не перевірили особистість позичальника, надали кредит іншій особі. Позивач стверджує, що між ним та ТОВ «ФК «ФОРЗА» не було укладено письмового договору із зазначенням його істотних умов, оскільки він не звертався за наданням позики. Позивач на підставі викладеного просив суд визнати недійсним кредитний договір від 17.01.2020, укладений між ТОВ «ФК «ФОРЗА» та від імені [PERSON] невідомою особою з моменту його укладення. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ «ФК «ФОРЗА» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що 17.01.2020 від імені позивача оформлено договір позики у ТОМ «ФК «ФОРЗА» на суму 4 298 грн, що підтверджується роздруківкою кредитної історії [PERSON] станом на 15.02.2020 року щодо фінансових зобов`язань останнього. Позивачем до матеріалів справи долучено копії протоколів про прийняття заяв про вчинення кримінального правопорушення на адресу Солом`янського УП ГУНП у м. Києві щодо шахрайських дій невстановлених осіб щодо оформлення ними договорів від імені позивача Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу визнання недійсним кредитного договору. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). У статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно із частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивач наполягає на тому, що він ніяких кредитних договорів з відповідачем по справі особисто не підписував, відповідно, істотні умови цього договору не погоджував, тобто у нього було відсутнє волевиявлення на укладення спірного договору. Разом з цим, у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення». Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорено відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.08.2020 у справі № 385/344/16-ц. Враховуючи наведене, спірний договір зазначений позивачем у його позові є неукладеним, а тому у задоволенні позову слід відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту, оскільки неможливо визнати неукладений правочин недійсним. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено, а відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed