Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

В листопаді 2013 року представник ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що Позивач відшкодував шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася з вини відповідача, та має право зворотної вимоги (регресу) до останнього, просив стягнути з Відповідача на свою користь 54368 гривень 07 копійок на відшкодування шкоди та судовий збір в сумі 543,68 гривень. Заочним рішенням суду від 09.12.2013р. позову було задоволено, проте ухвалою суду від 16 квітня 2014 року заочне рішення було скасоване у зв'язку з надходженням від Відповідача відомостей про те, що його відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС». Заявою від 24.04.2014р. Позивач уточнив свої вимоги та звернув їх до двох Відповідачів. Зокрема, з ПрАТ «СГ «ТАС» Позивач просив стягнути в порядку суброгації 25500,00 гривень, а з [PERSON] - 28868,07 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 17 серпня 2010 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування транспортних засобів №АМ2443, предметом якого є страхування автомобіля марки «Акура», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 23 січня 2011 року на вул. Хрещатик, в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «Акура», державний реєстраційний номер [NUMBER], та автомобіля марки «Мітсубісі», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.03.2011 року винним у спричиненні зазначеної пригоди є водій автомобіля «Мітсубісі», державний реєстраційний номер, [NUMBER], [PERSON]. 06 травня 2011 року Позивач на підставі Страхових актів та розрахунків суми страхового відшкодування до них, виходячи із рахунку №20 від від 07.02.2011 року (а.с. 14), видаткової накладної від 14.02.2011 року (а.с. 15), акту виконаних робіт (а.с. 16-17), враховуючи звіт №1404/1 про оцінку КТЗ (а.с.18-21), здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 54368,07 гривень, а тому має право зворотної вимоги. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» Позивач просить з зазначеної компанії стягнути страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності згідно з полісом (25500 гривень), а іншу частину невідшкодованої суми - з Відповідача [PERSON] Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» проти задоволення позовних вимого, висунутих до страхової компанії заперечував, наполягаючи на тому, що оскільки [PERSON] не повідомив страховика про настання страхового випадку, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, та покладення усієї відповідальності безпосередньо на заподіювача шкоди. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся за останнім відомим місцем поживання. За згоди інших учасників справи суд ухвалив розглядати справу у відсутність [PERSON] на підставі наявних матеріалів. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини. Судом встановлено, що 17 серпня 2010 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування транспортних засобів №АМ2443, предметом якого є страхування транспортного засобу марки «Акура», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 23 січня 2011 року на вул. Хрещатик в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «Акура», державний реєстраційний номер [NUMBER], та автомобіля марки «Мітсубісі», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.03.2011 року винним у спричиненні зазначеної пригоди є водій автомобіля «Мітсубісі», державний реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON]. Позивач виплатив страхувальнику відшкодування у розмірі 54368,07 гривень на підставі Договору страхування, що підтвердив наданими суду платіжними дорученнями №1906 від 22 лютого 2011 року та № 5068 від 06.05.2011 року (а.с. 31-32) та просить стягнути понесені витрати в порядку регресу. У відповідності до ст. 993 ЦК України до Позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, перейшло право вимоги (в порядку суброгації), яке страхувальник мала до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Акура», державний реєстраційний номер [NUMBER], визначений спеціалістом-оцінювачем у звіті №1404/11 від 04.02.2011р., складає 54368 гривень 07 копійок, підстав для сумнів у обґрунтованості зазначеного висновку суд не має.. Оскільки позивач виплатив [PERSON] страхове відшкодування, він має право відповідної вимоги до особи, винної у заподіянні шкоди, на відшкодування зазначеної суми. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Міцубісі», д/н [NUMBER], на момент ДТП була застрахована відповідно до Полісу ВЕ/7721653 страховою компанією ПрАТ «СГ «ТАС» (а.с.74), з лімітом страхового відшкодування в розмірі 25500 гривень (франшиза - 0 грн). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія в межах ліміту відшкодовує витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Таким чином, вимоги про стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» страхового відшкодування а розмірі встановленого ліміту (25500 гривень) є обґрунтованими. При цьому суд не може взяти до уваги позицію представника ПрАТ «СГ «ТАС» щодо відсутності підстав для виплати страхового відшкодування у зв'язку з невиконанням страхувальником ([PERSON]) своїх зобов'язань щодо повідомлення страховика про настання страхового випадку. Статтею 37.1 Закону, який є спеціальним законом в даному випадку, а тому норми якого мають перевагу перед загальним законодавством, встановлюють вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, і невиконання страхувальником своїх зобов'язань про повідомлення страховика про настання страхового випадку серед них немає. Натомість, згідно з п.п. «ґ» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього закону. Таким чином, покладення на страхувальника обов'язку з відшкодування шкоди завданої з його вини у випадку невиконання ним своїх обов'язків з повідомлення страховика про настання страхового випадку врегульоване спеціальним законодавством шляхом надання страховку права регресного позову. Стаття 1194 Цивільного кодексу встановлює, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи, що лімітом страхового відшкодування весь розмір заподіяної [PERSON] не покривається, стягненню з нього підлягає різниця в розмірі 28868,07 гривень. З урахуванням задоволення позову, стягненню з Відповідачів на користь Позивача підлягає судовий збір відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: approved