Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що 29 червня 2018 року у Барському районному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області вона з відповідачем зареєструвала шлюб, актовий запис №84. Дітей у подружжя немає. Вказала, що сімейні відносини з відповідачем не склались, оскільки вони мають несумісні характери та різні погляди на організацію свого життя. За взаємною згодою півроку тому подружжя припинило спільне проживання і подружні стосунки. На підставі викладеного позивач просила розірвати шлюб між сторонами. Судові витрати у справі просила залишити за позивачем. Після розірвання шлюбу просила змінити прізвище « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання разом із позовною заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 19.10.20201 постановлено проводити заочний розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких мотивів. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Стаття 24 СК України передбачає засаду добровільності шлюбу: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.07.2018, виданого Барським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 29.06.2018, актовий запис № 84. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, сім`я фактично розпалася. З урахуванням небажання позивача підтримувати подружні стосунки, збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам позивача. З огляду на те, що вжиття заходів для примирення подружжя є недоцільним, позов про розірвання шлюбу слід задовольнити. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Оскільки позивач просила залишити за нею судові витрати, то суд не стягує з відповідача судових витрат.

Outcome: approved