Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

В лютому 2015 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності. Вказувала на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2006 р. по 2012 р. За час спільного проживання ними було спільно придбано квартиру [ADDRESS]. Право власності на вищезазначене майно зареєстроване за відповідачем. Однак, оскільки вказане нерухоме майно було придбано сторонами за час перебування в зареєстрованому шлюбі, позивачка вважає, що має право власності на 1/2 частку даної квартири. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру [ADDRESS]; визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали посилаючись на те, що спірна квартира була придбана відповідачем за кошти, отримані від продажу належного йому на праві власності нерухомого майна та є його особистою власністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.10.2006 р., який був розірваний 03.07.2012 р. відповідно до Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва. Від спільного проживання [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] Станом на 06.03.2009 року, [PERSON] з донькою - [PERSON] була зареєстрована за адресою [INFO], разом із своїми батьками. [PERSON] мешкав та був зареєстрований за адресою - [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рудою О.М. від 22 серпня 2007 року за р.№ 1272, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 04.10.2007 року та на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунальної власності міської ради м. Миколаєва від 03.08.2006 року, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 04.08.2006 року. 06.03.2009 р. [PERSON] було продано належну йому на праві власності двокімнатну квартиру [ADDRESS], відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 985. Продаж даної квартири, відповідно до п. 2.1 Договору, вчинено за 11 619 грн. 00 коп. В той же день, 06.03.2009 р., відповідач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 988, придбав однокімнатну [ADDRESS]. Продаж квартири за домовленістю сторін вчинився за 7 212 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] була придбана відповідачем за власні кошти, отримані ним від продажу належної йому раніше квартири [ADDRESS]. При цьому 1/2 частка кв. № 24 була набута відповідачем ще до шлюбу, а 1/2 частка - отримана ним на підставі договору дарування. Позивач [PERSON] у судовому засіданні стверджувала, що коштів, які були отримані відповідачем [PERSON] від продажу належної йому раніше квартири було достатньо для купівлі спірної квартири, навіть з урахуванням виплачених ним боргових зобов'язань та не заперечувала тієї обставини, що інших коштів сім'я не мала. За таких обставин квартира [ADDRESS] є приватною власністю [PERSON], хоча набута ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто, та розподілу як спільне майно подружжя не підлягає. При цьому суд не може погодитись з твердженням позивача щодо визнання квартири спільним сумісним майном через те, що була придбана в інтересах сім'ї, через його безпідставність. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та в їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed