Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

В лютому 2015 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача передоплату за договором про надання послуг від 02 грудня 2014 року у розмірі 11000 гривень, мотивуючи свої вимоги тим, що 02 грудня 2014 року між [PERSON] (далі Позивач, Замовник) та [PERSON] (далі Відповідач, Виконавець) було укладено Договір про надання послуг, а саме, встановлення кухні із зазначеними в договорі характеристиками, а Замовник зобов'язується оплачувати надані послуги. Відповідно до п. 2.1 Договору Виконавець зобов'язаний за письмовим завданням замовника особисто надавати останньому визначені цим договором послуги в строк не пізніше 18 днів з дня отримання завдання. Відповідно до п. 3.1 Договору за надання передбачених Договором послуг Замовник виплачує Виконавцю 15400 грн., з яких 11000 грн. - предоплата, і 4400 грн. - залишок. Відповідно до п.6.2 Договору строк дії цього Договору починає свій перебіг у момент підписання сторонами та закінчується 24 грудня 2014 року. Позивач зазначає, що всупереч п.2.1 Договору Відповідачем замовлення виконано не було і будь-яких пояснень Позивач не отримав. Тому, Позивач просить стягнути з Відповідача надану ним передоплату згідно Договору про надання послуг в сумі 11000 грн. В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством; 6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав. Відповідно до частини 7 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Так, судом встановлено, що 02 грудня 22014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про надання послуг (а.с.5-7). Відповідно до п.1.1 Договору про надання послуг від 02 грудня 2014 року Виконавець, тобто [PERSON] зобов'язався за завданням Замовника, тобто [PERSON], протягом визначеного в Договорі строку, надавати за плату наступні послуги: встановити кухню розміром 3095х1250х1100 - 1 шт. із зазначеними в договорі характеристиками (а.с.5). Відповідно до п. 2.1 Договору Виконавець зобов'язаний за письмовим завданням замовника особисто надавати останньому визначені цим договором послуги в строк не пізніше 18 днів з дня отримання завдання (а.с.5). Згідно з п. 3.1 Договору за надання передбачених Договором послуг Замовник виплачує Виконавцю 15400 грн., з яких 11000 грн. - передоплата, і 4400 грн. - залишок (а.с.6). Відповідно до п.6.2 Договору строк дії цього Договору починає свій перебіг у момент підписання сторонами та закінчується 24 грудня 2014 року(а.с.6). Судом встановлено, що [PERSON], на виконання умов Договору, було сплачено передоплату у розмірі 11000 грн., про що відображено у Договорі, але [PERSON] замовлення виконано не було. Згідно з Претензією від 09 лютого 2015 року, представник позивача [PERSON] направив відповідачу [PERSON] претензію про повернення завдатку протягом 7 календарних днів з моменту отримання даної претензії, але станом на 23 лютого 2015 року предоплата позивачу повернута не була. Відповідно до статті 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до договору та цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі статею 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію -передати майно, надати послугу тощо. Відповідно до статті 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторонни (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що невиконання умов договору відповідачем порушені права позивача, як надавача послуг; дане право підлягає до захисту, а тому необхідно стягнути із відповідача на користь позивача передоплату за договором від 02 грудня 2015 року в сумі 11000 гривень. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved