Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом та обґрунтовувала його тим, що в період часу з 9 березня 2006 року до 11 лютого 2016 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] Під час шлюбу вони побудували садовий будинок №14 на тери-торії СТ «Карань» в адміністративних межах Головурівської сільської ради Бориспільського району та гараж №296 в ГБК «Стріла», розташованому по вул. Київський шлях, 2 в м. Борис-полі. Це майно є спільною сумісною власністю подружжя. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матірю. Позивач не має автомобіля та не потребує місця для його зберігання. Тому [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 2/3 част-ки в садовому будинку №14 на території СТ «Карань» в адміністративних межах Головурів-ської сільської ради Бориспільського району; у власності [PERSON] залишити 1/3 частку в цьому садовому будинку та пай, внесений в ГБК «Стріла». В ході розгляду цивільної справи представник позивача [PERSON] подав заяву про часткову зміну предмета позову (а.с.93): просить визнати за його довірителем право власнос-ті на 2/3 частки в садовому будинку №14 на території СТ «Карань» в адміністративних ме-жах Головурівської сільської ради Бориспільського району; у власності відповідача залиши-ти 1/3 частку в цьому садовому будинку та пай або гараж №296 в ГБК «Стріла». У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримують позов та просять суд задовольнити його. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задо-волення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що садовий будинок був побудований ще в 2005 році, а не під час шлюбу. Крім того, його довіритель ніколи не був членом ГБК «Стріла» та не будував гараж №296 в ГБК «Стріла». Тому представник відпові-дача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, допитавши свідків та дослідив-ши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких під-став. Встановлено, що 9 березня 2006 року [PERSON] уклала шлюб з відповідачем. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 11 лютого 2016 року (а.с.7) шлюб між ними був розірваний. Ці обставини свідчать про те, що сторони перебували у шлюбі в період часу з 9 березня 2006 року до 11 лютого 2016 року. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з п.1 ч.1 ст.57 цього ж Кодексу особистою приватною власністю дружини, чоло-віка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. У судовому засіданні [PERSON], допитаний як свідок, показав, що в 2003 році у його батьків зявилась можливість придбати земельну ділянку на території СТ «Карань». Вони вирішили оформити цю земельну ділянку за відповідачем, оскільки на той час за його рідним братом [PERSON] вже була оформлена інша земельна ділянка. В тому ж році [PERSON] був прийнятий в членство СТ «Карань». Протягом 2004 2005 років його батько [PERSON] за власний рахунок побудував садовий будинок, сауну та на-віс. До 2006 року, тобто до дня укладення шлюбу, ці приміщення були повністю побудовані. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є рідним бра-том відповідача. В 2003 році їх батьки вирішили придбати земельну ділянку в СТ «Карань». Однак членство в цьому садівницькому товаристві було оформлено на [PERSON] Протягом 2004 2005 років їх батько [PERSON] побудував садовий будинок та інші споруди. В 2006 році жодного будівництва вже не велось. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є головою правління СТ «Карань». Їй відомо про те, що в 2003 році батько відповідача [PERSON] придбав земельну ділянку в цьому садівницькому товаристві. Однак членство було оформлено на його сина [PERSON] В 2004 році [PERSON] почав будувати садовий будинок. Він був побудований в основному з дерева. Тому будівництво садового будинку було закінчено ще в 2005 році. Крім садового будинку, на земельній ділянці була побудована баня. Її будівництво також було закінчено ще в 2005 році. В матеріалах цивільної справи міститься копія розписки (а.с.71), з якої вбачається, що 12 травня 2003 року [PERSON] передав [PERSON] невизначену суму грошових коштів з метою придбання для його сина земельної ділянки в СТ «Карань». З копії технічного паспорту на садовий будинок від 3 листопада 2009 року (а.с.61-65) та копії інвентаризаційної справи (а.с.138-156) вбачається, що будівництво садового будинку, мансарди, бані та навісу було закінчено ще в 2005 році. Ретельний аналіз цих доказів свідчить про те, що садовий будинок №14 на території СТ «Карань» в адміністративних межах Головурівської сільської ради Бориспільського району був побудований до укладення [PERSON] шлюбу з позивачем. У судовому засіданні [PERSON], допитана як свідок, показала, що у 2006 році вона уклала шлюб з відповідачем. Після цього [PERSON] вперше приїхала на земель-ну ділянку в СТ «Карань». На той час на земельній ділянці була збудована лише баня. Крім того, знаходився вагончик. В 2006 році розпочалось будівництво садового будинку. Воно за-кінчилось лише в 2007 році. Крім того, в матеріалах цивільної справи міститься копія інформаційної довідки з Дер-жавного реєстру речових прав на нерухоме майно №53135441 від 12 лютого 2016 року (а.с.8) та копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно №3147 від 3 грудня 2009 року (а.с.85), з яких вбачається, що лише 3 грудня 2009 року за [PERSON] було зареєс-тровано право власності на садовий будинок №14 на території СТ «Карань» в адміністратив-них межах Головурівської сільської ради Бориспільського району. Однак достовірність показань [PERSON] спростовується показаннями [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], копією технічного паспорту на садовий будинок від 3 листопада 2009 року та копією інвентаризаційної справи. Ці докази є логічно послідовними та підтверджують одне одного. Крім того, сам факт реєстрації права власності на садовий будинок під час шлюбу не свідчить про те, що цей обєкт нерухомого майна був нажитий подружжям, якщо будівництво садового будинку було закінчено до укла-дення шлюбу. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання садового будинку №14 на терито-рії СТ «Карань» в адміністративних межах Головурівської сільської ради Бориспільського району обєктом спільної сумісної власності позивача та [PERSON] відсутні. Тому у задоволенні позову в частині вимоги про поділ цього обєкту нерухомого майна належить відмовити. Крім того, допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є голо-вою правління ГБК «Стріла». В 2009 році в члени цього гаражно-будівельного кооперативу був прийнятий батько відповідача [PERSON] Протягом 2009 2010 років він за влас-ний рахунок побудував гараж. Виключно [PERSON] сплачував членські внески. Піс-ля його смерті членство ГБК «Стріла» на іншу особу, зокрема на його сина [PERSON], не переоформлялось. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є сином [PERSON] Йому відомо про те, що в 2009 року його батько був прийнятий в члени ГБК «Стріла». Після цього [PERSON] побудував гараж на території цього гаражно-буді-вельного кооперативу. Крім того, [PERSON], допитаний як свідок, показав, що він ніколи не був чле-ном ГБК «Стріла». Він не писав заяву про прийняття його в члени цього гаражно-будівель-ного кооперативу. Членом ГБК «Стріла» був тільки його батько [PERSON] [PERSON] він за власний рахунок побудував гараж. В матеріалах цивільної справи міститься копія листа голови правління ГБК «Стріла» №40-ГБК від 23 травня 2016 року (а.с.56), з якої вбачається, що [PERSON] не є чле-ном цього гаражно-будівельного кооперативу та не вносив грошових коштів на будівництво гаражу. На підставі протоколу №15/09 від 5 листопада 2009 року членом ГБК «Стріла» був прийнятий [PERSON] [PERSON] він збудував гараж на території цього гаражно-буді-вельного кооперативу. Копією витягу з протоколу засідання правління ГБК «Стріла» №15/09 від 5 листопада 2009 року (а.с.109-110) підтверджується те, що в члени цього гаражно-будівельного коопера-тиву був прийнятий саме [PERSON], а не відповідач. Ретельний аналіз цих доказів свідчить про те, що ні пай, ні гараж №296 в ГБК «Стріла» не були нажиті позивачем та [PERSON] під час перебування їх у шлюбі. У судовому засіданні [PERSON], допитана як свідок, показала, що після укла-дення шлюбу відповідач став членом ГБК «Стріла». Він сплачував членські внески. За раху-нок їх спільних коштів здійснювалось будівництво гаражу №296. Крім того, з копії листа голови правління ГБК «Стріла» №38-ГБК від 4 березня 2016 року (а.с.34) вбачається, що [PERSON] був прийнятий в члени цього гаражно-буді-вельного кооперативу. Однак достовірність цього листа спростовуються показаннями свідка [PERSON], який під час допиту повідомив про те, що в процесі підготовки цього листа він помилився в імені та по батькові члена кооперативу: помилково зазначив [PERSON] замість [PERSON] Тому інформація, вказана в цьому листі, не відповідає дійсності. Крім того, в копії листа голови правління ГБК «Стріла» №40-ГБК від 23 травня 2016 року (а.с.56) також наголошується на тому, що в листі №38-ГБК від 4 березня 2016 року була допущена помилка з приводу прийняття [PERSON] в члени ГБК «Стріла». В дійсності членом цього гаражно-будівельного кооперативу був його батько [PERSON] Достовірність показань [PERSON] спростовується показаннями [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], копією листа голови правління ГБК «Стріла» №40-ГБК від 23 травня 2016 року та копією витягу з протоколу засідання правління ГБК «Стріла» №15/09 від 5 листопада 2009 року. Ці докази є логічно послідовними та підтверд-жують одне одного. Тому саме їх суд покладає в основу ухваленого ним рішення. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання паю або гаражу №296 в ГБК «Стріла» обєктами спільної сумісної власності позивача та [PERSON] відсутні. Тому у задоволенні позову в частині вимоги про поділ цього майна належить відмовити також. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 4134 гривень. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Однак у задоволенні предявленого нею позо-ву відмовлено в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору відсутні.

Outcome: dismissed