Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

В листопаді 2015 року позивачі звернулись до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилались на те, що 09.09.2014 року помер [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частку в квартирі [ADDRESS], якою він володів спільно з позивачами, оскільки квартира була ними приватизована 27.02.2002 року. Вказували на те, що вони постійно проживали разом з спадкодавцем та є спадкоємцями першої черги як дружина та син померлого, а тому фактично прийняли спадщину та з метою її юридичного оформлення звернулись з відповідною заявою в Першу Чернівецьку державну нотаріальну контору. Постановою державного нотаріуса від 03.11.2015 року їм було відмовлено, оскільки права власності на вказану вище квартиру не було зареєстровано у встановленому законом порядку. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просили визнати за ними право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 61,06 кв.м. в тому числі житловою 38,4 кв.м., по 1/2 ідеальної частки квартири за кожним співвласником. В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просили позов задовольнити. Представник відповідача не заперечував проти задоволення позову та просив справу слухати у його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивачів та їх представника, дослідивши письмові докази по справі. Вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 27.02.2002 року, виданого Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], загальною площею 61,06 кв.м. (а/с 11). Відповідно до технічного паспорту на вказану кватиру, остання складається з двох житлових кімнат житловою площею 38,40 кв.м. та загальною площею 61,06 кв.м. (а/с 12). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 09.09.2014 року (а/с 9). Відповідно до ч. ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до \~ст. 1261 ЦК України\~в першу чергу право на спадщину за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з копій матеріалів спадкової справи №696/2015 щодо майна померлого [PERSON], спадкоємцями першої чергу належного померлому майна є дружина [PERSON] та син [PERSON], які постійно проживали разом з спадкодавцем та у встановлений законом строк звернулись в Першу Чернівецьку державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою державного нотаріуса від 03.11.2015 року відмовлено спадкоємцям за законом [PERSON]К та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку спірної квартири, що належала їх покійному чоловіку та батькові, у звязку з тим, що ними не подано документів про державну реєстрацію прав власності на квартиру. Разом з тим, діючим законодавством України передбачається, що державній реєстрації підлягає вже набуте права власності на нерухоме майно і не встановлено строки, в межах яких особа повинна здійснити державну реєстрацію і відсутність такої реєстрації не може свідчити про порушення спадкодавцем якихось обов'язків, повязаних з реалізацією набутого права власності. Відсутність державної реєстрації права власності ні яким чином не скасовує вже набуте право власності. Так, згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що спірна квартира належала спадкодавцю, позивачі є спадкоємцями першої черги належного померлому майна, які вчасно звернулись в органи нотаріату з заявами про прийняття спадщини, постійно проживали разом з спадкодавцем, проте реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину не змогли у звязку з відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій. Отже з урахуванням належної кожному з позивачів частки у спірній квартирі, а також частки яка належала спадкодавцю, за останніми слід визнати право власності на 1/2 частину спірної квартири за кожним в порядку спадкування після смерті [PERSON] За таких обставин, позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved