overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

В лютому 2016 року ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути на свою користь з відповідачки борг за теплову енергію в сумі 3188,17 грн., яка складається з суми основного боргу - 2459,91 грн., інфляції 698,13 грн., трьох процентів річних 30,13 грн., а також судовий збір 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримку позову в повному обсязі і згоду на заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Договором № 564069 від 01 листопада 2005 р., укладеним між [PERSON] та позивачем, визначений обовязок останнього надавати через приєднану теплову мережу теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання квартири споживача, споживач зобовязувався оплачувати теплову енергію своєчасно, до 10 числа наступного за розрахунковим місяцем (а.с.11). Таким чином, відповідач є споживачем електроенергії, що надає ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» на адресу: м. Миколаїв, вул. Будівельників, 16-А, у відповідності до зазначеного договору, розрахунків, довідки щодо місця реєстрації відповідачки (а.с. 5-7,29). Факт отримання відповідачем теплової енергії підтверджується копією наряду на підключення системи опалення житлового будинку № 16-А по вул. Будівельників у м.Миколаєві (а.с.20). Внаслідок не оплати отриманої теплової енергії, за період 01 жовтня 2014 р. по 01 травня 2015р. з урахуванням перерахунку -14,02 грн., виникла заборгованість на суму 2459,91 грн., а також нарахована інфляція 698,13 грн., три проценти річних 30,13 грн. (а.с.5-7). Згідно ст. ст. 526, 530 ЦПК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Статтями 68, 162 ЖК України визначено, що, наймач зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до частиною 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, суд приходить до переконання про обґрунтованість позову та задоволення його в повному обсязі на суму 3188,17 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1378,00 грн. судового збору, оплаченого при подачі позову до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони уклали шлюб 01 березня 2002 року в с. Колиндяни Чортківського району Тернопільської області. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Більше одного рок подружніх відносин не підтримують , спільного господарства не ведуть. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить суд шлюб розірвати, дітей після розірвання шлюбу просить залишити на утриманні та вихованні з нею, прізвище їй залишити [PERSON]. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Суд вислухавши пояснення позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Сторони уклали шлюб 01 березня 2002 року в с. Колиндяни Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №3.Подружнє життя не склалося, сім'ю зберегти не бажають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Миритися сторони не бажають. За таких обставин,зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити. Дітей сторін, суд зважаючи на права дітей в належному утриманні та вихованні, при погодженні сторін, вважає після розірвання шлюбу залишити з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони уклали шлюб 02 жовтня 2004 року в відділі РАГС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Сторони подружніх відносин не підтримують , спільного господарства не ведуть. Позивачка бажає виїхати за кордон з метою працевлаштування. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить суд шлюб розірвати, дітей після розірвання шлюбу просить залишити на утриманні та вихованні з нею, прізвище їй залишити [PERSON]. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Суд враховуючи заяви сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Сторони уклали шлюб 02 жовтня 2004 року в відділі РАГС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №1407.Подружнє життя не склалося, сім'ю зберегти не бажають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Миритися сторони не бажають. За таких обставин,зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити. Дітей сторін, суд зважаючи на права дітей в належному утриманні та вихованні, при погодженні сторін, вважає після розірвання шлюбу залишити з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони уклали шлюб 06 червня 1998 року в відділі РАГС Чортківської райдержадміністрації Тернопільської області. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] та малолітній син [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Більше трьох років подружніх відносин не підтримують , спільного господарства не ведуть по причині зловживання відповідачем спиртними напоями. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить суд шлюб розірвати, дітей після розірвання шлюбу просить залишити на утриманні та вихованні з нею, прізвище їй залишити [PERSON]. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Суд вислухавши пояснення позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Сторони уклали шлюб 06 червня 1998 року в відділі РАГС Чортківської райдержадміністрації Тернопільської області, актовий запис №77.Подружнє життя не склалося, сім'ю зберегти не бажають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Миритися сторони не бажають. За таких обставин,зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити. Дітей сторін, суд зважаючи на права дітей в належному утриманні та вихованні, при погодженні сторін, вважає після розірвання шлюбу залишити з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що 27.09.1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем, актовий запис №290. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, від нього надійшла заява, в якій він просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 27 вересня 1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] актовий запис №290. (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане 27.09.1997 року). Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що 28.10.2006 року у виконкомі Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем, актовий запис №38. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, від нього надійшла заява, в якій він просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 28.10.2006 року у виконкомі Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №38. (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане 28 жовтня 2006 року). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач байдуже ставиться до питання збереження сім'ї, про що свідчить його неодноразова неявка в судове засідання. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що останнім часом вони з відповідачкою не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне відносини та сімейні обов'язки, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але надав суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] не з'явилась, але надала суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 01 квітня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Степненській сільській раді Полтавського району, Полтавської області , актовий запис - № 2 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.6). Шлюб укладено між сторонами вперше. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Після розірвання шлюбу неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], залишити проживати з матір'ю - [PERSON]. Майнового спору між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 24 грудня 2002 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинськго районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 327. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 грудня 2002 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинськго районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 327, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 11 лютого 2016 року (Повторно). Від спільного проживання сторони дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] до [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 12 серпня 1995 року Рибчинецькою сільською радою Хмельницького району, Вінницької області, актовий запис № 8. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 серпня 1995 року Рибчинецькою сільською радою Хмельницького району, Вінницької області, актовий запис №8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 12 серпня 1995 року. Від спільного проживання сторони мають чотирьох дітей - [PERSON],[INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON],[INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved