Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] та [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], звернулися до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно якого, з урахування заяви про збільшення позовних вимог, прийнятої судом до розгляду 06.12.2017 року, просять: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь [PERSON] пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України на загальну суму 4 125,39 грн.; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь [PERSON] інфляційні втрати в розмірі 2 382,05 грн.; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь [PERSON] 3% річних у розмірі 484,38 грн.; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди на загальну суму 5 000,00 грн.; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн.; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь [PERSON] в інтересах [PERSON] відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн.; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на корись [PERSON] судовий збір, сплачений за подання даного позову до суду. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.09.2016 року на автодорозі с.Горенка-с.Мощун відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Хюндай Туксон», державний номерний знак [NUMBER], та автомобіля марки «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], в результаті якої водій автомобіля марки «Хюндай Туксон», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] та пасажири [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження, а водій автомобіля «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] загинув. При цьому, постановою прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Цисаренко О.О. про закриття кримінального провадження від 29.12.2016 року, кримінальне провадження відносно [PERSON] за п.5 ч.1 ст. 284 КК України було закрито у зв'язку зі смертю. Разом з тим, оскільки цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон», 06.02.2016 року [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про проведення страхових виплат, які, з урахуванням розміру завданого матеріального збитку та ліміту відповідальності страховика, мали б бути проведенні в розмірі 99 500,00 грн. Однак, позивачі зазначають, що ПрАТ «СК «Еталон» здійснило таку виплату в повному обсязі на загальну суму 99 500,00 грн. (в межах ліміту відповідальності за полісом) лише 04.08.2017 року. На підставі викладеного та посилаючись на положення ст.ст. 22, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 536, 625 ЦК України, позивачі просять стягнути з ПрАТ «СК «Еталон» на користь [PERSON] суми пені в розмірі 4 125,39 грн., трьох процентів річних в розмірі 484,38 грн. та інфляційних втрат в розмірі 2 382,05 грн. Також, на підставі ст. 261 Закону позивачі просили стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти по 5 000,00 грн. кожному в якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров'ю. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва [PERSON] від 07.07.2017 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. В той же час, у зв'язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку з 17.10.2017 року, Розпорядженням Керівника апарату Шевченківського районного суду м.Києва від 07.11.2017 року за № 01-08-551 цивільну справу було передано на потворний автоматичний розподіл. Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2017 року матеріали даної цивільної справи передано для розгляду судді Мальцеву Д.О. Ухвалою від 08.11.2017 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду у судовому засіданні. Ухвалою від 18.01.2018 року розгляд справи вирішено продовжити у загальному позовному порядку, а проведення підготовчого засідання призначено на 31.01.2018 року. Ухвалою від 28.02.2018 року закрито підготовче засідання за позовною заявою [PERSON], [PERSON], яка діє самостійно та в інтересах неповнолітнього [PERSON], до ПрАТ «СК «Еталон», про стягнення страхового відшкодування, штрафних санкцій та моральної шкоди, а справу призначено до судового розгляду по суті на 02.04.2018 року. Позивачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не спвістили. Разом з тим, 02.04.2018 року на адресу суду надійшла заява представника позивача, в якій він просить ухвалити заочне рішення по справі та задовольнити позов. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки свого представника суд не сповістив. Водночас, згідно наявних в матеріалах справи писмьових запереченнях на позов, поданих представником відповідача в судовому засіданні, що відбулося 06.12.2017 року, відповідач просить відмовити в задоволенні позову, оскільки, на його думку, застосування до спірних правовідносин норм зобов'язального права, зокрема ст.ст. 530, 625 ЦК України, є неправомірним, адже, в даному випадку права та обов'язки сторін виникли з позадоговірних відносин, які регулюються, зокрема нормами права, закріпленими в главі 82 ЦК України та законодавством про страхування. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 24.09.2016 року на автодорозі с.Горенка-с.Мощун відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Хюндай Туксон», державний номерний знак [NUMBER], та автомобіля марки «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], в результаті якої водій автомобіля марки «Хюндай Туксон», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] та пасажири [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження, а водій автомобіля «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] загинув. При цьому, постановою прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Цисаренко О.О. про закриття кримінального провадження від 29.12.2016 року, кримінальне провадження відносно [PERSON] за п.5 ч.1 ст. 284 КК України було закрито у зв'язку зі смертю. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, в результаті вказаної ДТП автомобілю марки «Хюндай Туксон», державний номерний знак [NUMBER],що належить [PERSON] на праві власності, були завдані механічні пошкодження. Відповідно до Звіту №13359 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Хюндай Туксон», державний номерний знак [NUMBER], від 29.10.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля складає 314 619,68 грн. В свою чергу, положеннями ч. 1 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Водночас, як встановлено в судовому засіданні, цивільно-правова відповідальність [PERSON] станом на час вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон» (Поліс № АЕ 8925065 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмов від зобов'язання або одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Крім того, пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності до п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). При цьому, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, позивачем було вчасно повідомлено та надано відповідачу ПРАТ «СК «Еталон» всі необхідні документи для виплати йому страхового відшкодування по ДТП, однак, не зважаючи на вищенаведені вимоги закону, та те, що крайній строк виплати страхового відшкодування настав ще 06.05.2017 року, ПрАТ «СК «Еталон» здійснило таку виплату у повному обсязі на загальну суму 99 500,00 грн. (в межах ліміту відповідальності за полісом) лише 04.08.2017 року, про що свідчать відповідні платіжні доручення, наявні в матеріалах справи. В свою чергу, з урахуванням вимог п.36.5 ст. 36 Закону, якими передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, суд, перевіривши в судовому засіданні правильність розрахунків позивача розміру пені, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь [PERSON] пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування на загальну суму 4 125,39 грн. (а.с. 50-51). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь [PERSON] суми інфляційних втрат у розмірі 2 382,05 та суми 3% річних у розмірі 484,38 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вже зазначалось вище, у відповідності до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Відповідно до частини першої статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Проаналізувавши норми статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобов'язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Саме до таких грошових зобов'язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов'язаний здійснити страхове відшкодування. З огляду на викладене можна зробити висновок, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного між [PERSON] та ПрАТ «СК «Еталон» договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 7 червня 2017 року у справі № 6-282цс17, та повністю спростовує доводи відповідача, викладені останнім в своїх письмових запереченнях на даний позов. З огляду на наведене, враховуючи вищезазначені норми закону, а також встановлені в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що з ПрАТ «СК «Еталон» на користь [PERSON] підлягають до стягнення інфляційні втрати у розмірі 2 382,05 грн. та 3% річних у розмірі 484,38 грн., згідно розрахунку позивача, перевіреному у судовому засіданні. Також, як встановлено ст. 261 Закону, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Таким чином, враховуючи розмір страхової виплати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. кожному. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 640,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved