Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

В липні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування суми завданої майнової шкоди в розмірі 23447,35 грн. та судовий збір в сумі 1600,00 грн. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що між Приватний акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, за яким страховик застрахував майнові інтереси пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - автомобіля марки Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] . 15.04.2016 року в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля, під управлінням [PERSON] та транспортного засобу - автомобіля марки Lexus RX, державний номерний знак [NUMBER] під управлінням [PERSON] В результаті ДТП було пошкоджено застрахований транспортний засіб - автомобіль марки Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно 02.06.2016 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок настання ДТП застрахованого автомобіля становить 23447,35 грн. Згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь Страхувальника суму страхового відшкодування в розмірі 23447,35 грн. Після виплати страхового відшкодування у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в розмірі 23447,35 грн.. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.11.2017 року дану позовну заяву повернуто позивачу для подання до належного суду. Постановою апеляційного суду м. Києва від 22.02.2018 року апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» задоволено; ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29.11.2017 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.03.2018 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. В судове засідання з`явився представник позивач, підтримав позовні вимоги з викладених в позовній заяві підстав та просив її задовольнити в повному обсязі. Також просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача. В судове засідання відповідач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлений належним чином. Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, судові повістки які направлялись за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулись до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 квітня 2016 року о 13 год. 15 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] , за адресою проспект Гагаріна, 5 у м. Києві, здійснив проїзд на червоний сигнал світлофора допустив зіткнення з транспортним засобом - автомобілем марки «Рено», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 17.05.2016 року в справі про адміністративне правопорушення № 755/7311/16-п, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина відповідача у вчиненні ДТП, в результаті якої було пошкоджено транспортні засоби та обставини даного ДТП, не потребують доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що відповідно до рахунку-фактури № J9400004991 від 02.06.2016 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди застрахованого автомобіля становить 234447,35 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку від 15.04.2016 року та страхових актів №UAA2016041500015/L18/01 від 07.06.2016 року та № UA20016041500015/L18/02 від 16.06.2016 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжними дорученнями № 42871 від 08.06.2016 року та № 43110 від 17.06.2016 року. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки покладено на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частини 2 статті 1187 ЦК). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України). Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Відповідно до статті 22 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Одним із способів відшкодування шкоди є відшкодування збитків (частин 2 статті 16 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України, збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно із ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Приймаючи до уваги те, що страхове відшкодування в сумі 23447,35 грн., яке було виплачено позивачем потерпілому за умовами договору страхування, доказів, які б спростовували доводи позову з боку відповідача суду надано не було, а тому позивач має право відшкодувати шкоду за правилами зазначених вище норм саме із винної в аварії особи. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги те, що в даному випадку саме відповідач повинен нести відповідальність за заподіяну шкоду, та доказів добровільної сплати страхових сум позивачу матеріали справи не містять, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved