Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

В лютому 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до ПрАТ Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі по тексту - відповідач) про стягнення заробітної плати. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 15.02.2016 року позивач працювала у відповідача на посаді юрисконсульта логістичного відділу управління врегулювання майнових збитків та ризик-аудиту. Позивач зазначала, що під час роботи їй не було доплачено заробітну плату за листопад 2017 року в сумі 2670,82 грн., оскільки роботодавцем безпідставно не нараховано щомісячну премію та інші обов`язкові виплати. При цьому відповідач обґрунтував одностороннє зниження заробітної плати позбавленням премії, що заборонено законом. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача розраховану нею суму заробітної плати в розмірі 2670,82 грн. Ухвалою суду від 18.02.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін та призначено розгляд справи по суті на 27.04.2020 року. 27.04.2020 року розгляд справи було відкладено на 06.08.2020 року у зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання. 06.08.2020 року розгляд справи було відкладено на 16.09.2020 року у зв`язку із неявкою сторін. 08.09.2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Ухвалою суду від 16.09.2020 року у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі було відмовлено. В судовому засіданні 16.09.2020 року представник позивача позов підтримав та просив суд про його задоволення. В судове засідання 16.09.2020 року відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином та завчасно. Відзиву або заперечень на позов не надавав. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працювала на посаді юрисконсульта в ПрАТ Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» з 15.02.2016 року із посадовим окладом 6440,00 грн. Згідно із довідкою про розмір виплаченої заробітної плати від 12.12.2018 року № 12 в період з січня 2017 року по грудень 2017 року позивачу було нараховано 82844,49 грн. та виплачено 65660,41 грн. При цьому, за вересень 2017 нараховано 7360,92 грн., за жовтень - 13369,74 грн., а за листопад 1278,78 грн. Згідно із табелем № 928, позивач відпрацювала у вересні 2017 року 21 робочий день, в жовтні - 21 робочий день та в листопаді 8 робочих днів. Разом із тим, у вересні та жовтні 2017 року позивачеві було нараховано щомісячну та у жовтні квартальну премію. В листопаді 2017 року позивачеві не було нараховано премій або інших платежів та виплачено за вирахуванням компенсації за невикористану відпустку, 1278,78 грн. Відповідно до ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування. Відповідачем в ході судового розгляду не було надано суду доказів на підтвердження того, що ним було прийнято рішення про позбавлення позивача премій або інших обов`язкових платежів. Натомість в матеріалах справи міститься лист ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» від 20.09.2018 року, згідно з яким, Положення про преміювання відповідачем не розроблялось та правлінням компанії не затверджувалось. Позивачем було розраховано середньоденний заробіток, виходячи з виплат за останні два місяці, що перебували її звільненню, а саме - вересень та жовтень: (7360,92 грн.+13369,74): (21+21)= 493,70 грн. Судом вказаний розрахунок перевірено та визначено його в розмірі 372,44 грн. за вирахуванням квартальної премії, що була виплачена позивачеві в жовтні 2017 року, оскільки із наданих табелів вбачається, що вказана виплата здійснювалась раз на три місяці та сплаті в листопаді 2017 року не підлягала. З огляду на зазначене, позивачеві в листопаді за 8 відпрацьованих днів мала бути нарахована сума в розмірі 2979,52 грн., а фактично нарахована 1278,78 грн., а тому відповідач зобов`язаний доплатити позивачу 1700,74 грн. заробітної плати. Тоді як відповідно до ч.ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Оскільки відповідачем не було надано жодних доказів щодо підтвердження здійснення вказаних виплат або нарахування заробітної плати у відповідності до вимог законодавства, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та необхідності стягнути з відповідача 1700,79 грн. недоплаченої заробітної плати, з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів. Також з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь державного бюджету України судовий збір в сумі 840,80 грн., оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору на момент подання позовної заяви.

Outcome: approved