Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову представник позивача вказува, що за адресою: [ADDRESS] , був розташований житловий будинок літ. «А-1», який належав в 1/2 частині [PERSON] та 1/2 частині [PERSON] , та в подальшому був зруйнований. [PERSON] на земельній ділянці за вказаною адресою збудував новий житловий будинок літ. «Б-1», однак, правовстановлюючі документи так і не оформив. [INFO] [PERSON] помер, внаслідок чого відкрилася спадщина у виді вказаного побудованого житлового будинку. Спадщину\~ після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON] , так як вступили в управління спадковим майном. [INFO] [PERSON] померла, а тому відкрилася спадщина у виді 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та яку в спадок прийняли син померлої [PERSON] та позивач по справі [PERSON] , оскільки вступили в управління спадковим майном. [INFO] [PERSON] помер внаслідок чого відкрилася спадщина у виді 3/4 частин вказаного будинку, яку прийняла у спадок позивач по справі [PERSON] , так як проживала із спадкодавцем на момент його смерті. Однак [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку не має можливості, так як відсутній\~ правовстановлюючий документ на успадкований житловий будинок. Саме тому позивач була змушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але її представник [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Люботинська міська рада Харківської області до суду подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі її представника за наявними доказами\~ згідно чинного законодавства. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. 19 липня 1963 року [PERSON] та [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Люботинською державною нотаріальною конторою Харківського району та зареєстрованого за реєстровим номером №2466, набули права власності по 1/2 частині за кожним на житловий будинок, що був розташований за адресою: [ADDRESS] ), що підтверджується копією вказаного договору дарування. В позовній заяві представник позивача зазначає, що набутий [PERSON] та [PERSON] в 1963 році житловий будинок літ. «А-1» був знесений, а згідно із п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна. Факт знесення набутого житлового будинку підтверджується довідкою-характеристикою №87-в за адресою: [ADDRESS] ), складеною 09 липня 2019 року КП «Люботинське БТІ» вбачається, що житловий будинок літ. «А-1», з верандою літ. «а», сараєм літ. «Б», погребом літ. «В» був знесений. Також представник позивача в позовній заяві вказує, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] особисто було побудовано житловий будинок літ. «Б-1». Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» на замовлення [PERSON] станом на 18 березня 2018 року, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , були побудовані в 1988 році: житловий будинок літ. «Б-1», з прибудовою літ. «Б1-1», погребом літ. «бп», ґанком літ. «б», загальною площею 102,90 кв.м., житловою площею 53,60 кв.м., допоміжною площею 49,30 кв.м., а також душ літ. «Д», сарай літ. «Е», вбиральня літ. «Г», зливна яма літ. «Я», огорожа 1, 2.\~\~ Згідно із довідкою Люботинського бюро технічної інвентаризації №87-в від 09 липня 2019 року вбачається, що житловий будинок літ. «Б-1» не є самочинним, але право власності не оформлено, адреса вказаного будинку змінена з « [ADDRESS] » на підставі рішення Люботинської міської ради Харківської області №73 від 23 лютого 2016 року. Також станом на 1988 рік питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Таким чином, з моменту завершення будівництва житлового будинку літ. «Б-1», а саме з 1988 року\~\~ [PERSON] набув статусу власника житлового будинку та він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що житловий будинок літ. «Б-1» з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , був збудований та набутий [PERSON] одноособово. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Люботинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 14 листопада 1997 року, актовий запис про смерть №490. Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] , тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв`язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ,\~ після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] . Згідно із повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №4758/01-16 від 12 листопада 2019 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , до нотаріальної контори\~ в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину за період з 1997 року по 2019 рік нікому не видавались.\~ Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцями на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є його дружина [PERSON] та син [PERSON] , що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя котрий залишився, батьки померлого. Спадщину у виді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON] , оскільки фактично вступили в управління або володіння спадковим майном, та використовували житловий будинок для проживання. Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцями [PERSON] , [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 06 квітня 1959 року та копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 22 січня 1960 року. Таким чином суд приходить до висновку, що житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] став належати [PERSON] та [PERSON] в 1/2 частині кожному. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області 12 березня 2002 року, актовий запис про смерть №124. Спадкоємцями на відкриту після смерті [PERSON] спадщину у виді 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , є її діти [PERSON] та [PERSON] , що відповідає ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя котрий залишився, батьки померлого. Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцями [PERSON] , [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 22 січня 1960 року, копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 07 липня 1961 року. З повідомлення Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №4758/01-16 від 12 листопада 2019 року вбачається, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , до нотаріальної контори\~ в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину за період з 2002 року по 2019 рік нікому не видавались.\~ Спадщину у виді 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] прийняли її діти [PERSON] та [PERSON] , так як вступили в управління спадковим майном та використовували вказаний житловий будинок для проживання, що підтверджується копією національного паспорта серія [NUMBER] , виданого Люботинським МВ УМВС України в Харківській області 14 листопада 2000 року, а тому вказаний житловий будинок став належати в 1/4 частині [PERSON] та в 3/4 частинах [PERSON] .. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис про смерть №275. Відповідно до положень ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємцем на відкриту спадщину, що складається із 3/4 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ,\~ після смерті [PERSON] є його сестра [PERSON] , що відповідає ст. 1262ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями другої черги є рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №140/02-14/02-31 від 11 квітня 2018 року до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Омельницької Н.В. звернулася [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її рідного брата [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270\~ ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається із довідки №03-10/270 від 12 січня 2018 року, виданою виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області на час смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , також була зареєстрована його сестра [PERSON] .. Отже суд приходить до висновку, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею, яка прийняли після смерті свого брата [PERSON] спадщину у виді 3/4 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а тому задовольняє позовну заяву повністю та визнає за [PERSON] право власності на житловий будинок в цілому в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] та після смерті брата [PERSON] ..\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved