Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Вільхуватська сільська рада Великобурлуцького району Харківської області звернулася до суду із заявою про визнання відумерлою спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла 24 березня 2001 року, до складу якої входить право на земельну ділянку розміром 4,7918 га. Представник заявника підтримала заяву та пояснила, що після смерті [PERSON] ніхто спадщину не прийняв, зокрема і держава не оформила своє право на спадкове майно. [PERSON] як представник заінтересованої особи - Великобурлуцької РДА, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій також навів заперечення проти задоволення заяви Вільхуватської сільської ради, посилаючись на п.5 ч.1 ст. 555 ЦК УРСР 1963 року (а.с. 42). На підставі досліджених доказів судом встановлені обставини справи і визначено відповідно до них правовідносини. [PERSON] померла 24.03.2001 року у віці 83 років в с. Вільхуватка Великобурлуцького району Харківської області, згідно з записом акту про смерть від 26.03.2001 року № 8 (а.с. 27). В довідці, наданій Великобурлуцькою державною нотаріальною конторою Харківської області, зазначається, що після смерті 24 березня 2001 року [PERSON] до Великобурлуцької державної нотаріальної контори її спадкоємці з заявою про прийняття або відмову від спадщини не зверталися, спадкова справа не заведена (а.с. 28). Розмір земельної частки (паю) [PERSON] на території Вільхуватської сільської ради складає 7,04 умовних кадастрових га, вартість станом на 01.01.2017 року становить 175800,82 грн., згідно довідки, наданої відділом Держгеокадастру у Великобурлуцькому районі Харківської області (а.с. 25). Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Тобто зазначені правила застосовуються до спадщини, що відкрилася після 01.07.2003 року. Оскільки відносини щодо спадкування майна [PERSON] виникли 24.03.2001 року, до набрання чинності ЦК України 2003 року, тому застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, тобто ЦК Української РСР 1963 року. В нормах ЦК Української РСР 1963 року не існує такого поняття як відумерла спадщина. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в ст. 548 ЦК УРСР 1963 року дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дна відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] шестимісячний строк для прийняття спадщини спадкоємцями закінчився 24.09.2001 року і упродовж цього строку ніхто спадщину не прийняв. Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР 1963 року було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. Таким чином, оскільки упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, спадщина, що відкрилася після смерті [PERSON], перейшла до держави. За таких обставин заява Вільхуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, у якій фактично ставиться питання про передачу до комунальної власності землі, яка наразі перебуває у державній власності, не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed