Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що шлюбні відносини з чоловіком припинені з листопада 2019 року з причин відсутності взаєморозуміння між ними, відмінностей у поглядах на родинні відносини та сімейні обов`язки щодо ведення спільного господарства та різницю у поглядах на сімейне життя. Це призвело до відчуження міни ними, кожен почав жити власним життям. Збереження сім`ї, на думку позивача, неможливе, оскільки вона існувала лише формально. Подальше спільне життя з відповідачем суперечить її інтересам. Ухвалою суду від 04 березня 2020 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. Відповідач [PERSON] отримав копії ухвали про відкриття провадження в справі та позовної заяви з доданими до неї документами 07 березня 2020 року. Але у визначений для нього судом 15-денний строк відповідач [PERSON] відзив чи будь-які інші заяви по суті справи, в тому числі про надання строку на примирення, не подав. В судовому засіданні [PERSON] заявлений позов підтримала та просила задовольнити. Вона наголосила на тому, що не бажає в подальшому перебувати у шлюбі з відповідачем, бо до нього у неї виникають лише негативні емоції. Позивач пояснила, що звернутися до суду її спонукала поведінка відповідача, який тривалий час виявляв байдужість до потреб сім`ї. Вона намагалась виправити цю ситуацію неодноразово проводила бесіди з чоловіком, але той не проявляв зацікавленості у покращенні відносин в сім`ї. Після припинення сімейних відносин чоловік почав зустрічатися з іншою жінкою, тому вона впевнена, що розірвання шлюбу буде на краще для них обох. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні висловив незгоду щодо розірвання шлюбу. Він очікує, що дружина першою зробить крок для примирення та збереження сім`ї, бо вважає, що відносини з нею ще не припинені остаточно. Він спілкується з дружиною, коли заходить до неї на роботу у магазин, та коли забирає доньку до себе до додому. Припинення сімейних відносин пішло не на корить дружині, вона почала частіше вживати алкогольні та слабоалкогольні напої, але він все одно хоче й надалі проживати з дружиною у шлюбі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~ що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим Відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції у Харківській області 30 липня 2013 року. Під час шлюбу у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Причиною розірвання шлюбу є небажання позивача жити з відповідачем однією сім`єю і різні погляди на життя, взаємовідносини в сім`ї. Через відмінність у поглядах на побут і забезпечення потреб сім`ї, сторони втратили почуття кохання та поваги один до одного, що призвело до взаємного відчуження та небажання миритися. Позивач наголошує на розірванні шлюбу, її намір є остаточним та відповідає її інтересам. При цьому підстав для вжиття заходів для примирення суд не вбачає, оскільки сторони протягом останніх чотирьох місяців не здійснили дієвих заходів по відновленню сім`ї. До того ж, у позивача відсутнє бажання підтримувати стосунки з відповідачем, що виключає можливість їх примирення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення, та робить неможливим їхнє подальше спільне проживання і збереження сім`ї, тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved