Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, вказавши, що згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 29.08.2016 року на її користь з відповідача стягуються аліменти на утримання їхніх неповнолітніх сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 17.06.2016 року, і до досягнення дітьми повноліття. Проте, стверджує позивачка, у зв'язку зі зміною вікових потреб дітей розмір стягуваних із відповідача аліментів на даний час є дуже незначним, а тому вона, навівши доводи щодо спроможності відповідача виплачувати аліменти на утримання дітей, просила змінити їх розмір на 1/3 частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не\~менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте заявила письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, підтримавши позовні вимоги у повному обсязі та не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином та викликався в судове засідання через оголошення, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки він суд не повідомив та відзив на позов не подав. З огляду на викладене та при відсутності заперечень позивачки, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. \~ Судом обєктивно встановлено, що від зареєстрованого шлюбу в сторін є син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дітей, що підтверджується свідоцтвами про їх народження. \~ Згідно із ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.3 ст.181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або)\~у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.192\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 29.08.2016 року з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO] та дочки [PERSON],[INFO], в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 17.06.2016 року, і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, на даний час не відповідає потребам дітей, а вона самостійно неспроможна забезпечити дітей усім необхідним. Крім того, вона вказує на можливість стягнення з відповідача аліментів у частковому виразі. Судом приймаються до уваги такі її доводи, оскільки вони не заперечуються відповідачем і будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем не подано. Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази, на думку суду, свідчать про можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу своїм дітям, оскільки з матеріалів справи не вбачається наявності у нього інших утриманців чи даних про його поганий стан здоровя, який би перешкоджав йому у виконанні батьківських обовязків щодо його неповнолітніх дітей, тому суд приходить до висновку про можливість зміни розміру аліментів. При цьому, судом приймаються до уваги положення ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, відповідно до якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому суд вважає вірним в подальшому\~стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3\~частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. При цьому, не підлягає задоволенню вимога позивачки про стягнення з відповідача аліментів у новому розмірі з дня її звернення до суду з даним позовом, оскільки згідно з розясненнями, наведеними в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial