Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 29 червня 2002 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований у Великоолександрівській сільській раді Бориспільського району Київської області. Від цього шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. За час перебування у шлюбі з'ясувалось, що сторони мають різні погляди на життя, відношення до сімейних стосунків, між ними постійно виникають непорозуміння. У зв'язку з цим, шлюбні відносини між ними припинені та проживають вони окремо. За вказаних обставин спільне життя з [PERSON] та збереження шлюбу в подальшому [PERSON] вважає неможливим. Крім цього, малолітня дочка проживає разом з позивачем, а тому всі витрати по утриманню дитини, зокрема щодо її оздоровлення, відвідування учбових закладів, позивач здійснює особисто. Добровільної участі в утриманні дитини відповідач не бере, періодичних грошових відрахувань на утримання дитини не здійснює. Тому [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], а також стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] у розмірі 2000 гривень щомісячно. Крім цього, [PERSON] просить визначити участь [PERSON] у додаткових витратах на дитину, пов'язаних з особистими обставинами, зокрема розвиток здібностей дитини, лікування, оздоровлення, навчання тощо у розмірі 50% від фактичної вартості витрат. Сторони у судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надала заяву, в якій зазначила, що позов підтримує та просить суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився та про своє ставлення до пред'явленого позову суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Тому, на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 29 червня 2002 року Великоолександрівською сільською радою Бориспільського району Київської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач не бажає жити однією сім'єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Крім того, [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON], що підтверджуються копією свідоцтва про народження, виданого на ім'я [PERSON] (а.с.5). На даний час малолітня дочка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. У відповідності до ч.1 ст.180 та ч.3 ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В матеріалах справи відсутні докази, які підтвердили б те, що відповідач добровільно приймає участь в утриманні дочки [PERSON] З огляду на це, суд вважає допустимим примусово стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки. У відповідності до вимог ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, позивач позбавлена можливості самостійно забезпечувати утримання малолітньої дочки. Відомості про те, що [PERSON] має незадовільний стан здоров'я, в матеріалах цивільної справи відсутні, інші діти, непрацездатні батьки, дружина на його утриманні не перебувають. Водночас, відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років: з 1 травня 2017 року - 1777 гривень. У відповідності до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. З урахуванням викладеного, а також, враховуючи рівний обов'язок батьків брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, та відсутність будь-яких інших належних і допустимих доказів на обґрунтування розміру аліментів та щодо матеріального стану позивача, враховуючи вищенаведений розмір прожиткового мінімуму, визначений законом, суд прийшов до висновку, що зазначений позивачем розмір аліментів є необґрунтовано завищеним, і розмір аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно. Такий розмір аліментів забезпечить мінімальне утримання [PERSON] та не погіршить матеріальний стан платника аліментів. При вирішенні позовних вимог про участь [PERSON] у додаткових витратах на дитину, пов'язаних з особистими обставинами, зокрема розвиток здібностей дитини, лікування, оздоровлення, навчання, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За правилами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Всупереч цьому, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] несе витрати по оплаті додаткових витрат на дитину, що пов'язані з розвитком здібностей дочки, її оздоровленням, навчанням тощо. Зазначене також узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України в постанові №6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року, згідно з яким наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Зважаючи на це, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на її користь додаткових витрат у розмірі 50% від фактичної вартості понесених додаткових витрат, належить відмовити. Згідно з ч.1 та ч.3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, не сплатила судові витрати, вони присуджуються судом з відповідача в дохід держави. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.1), вбачається, що при пред'явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 640 гривень за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Пред'явлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 640 гривень. При пред'явленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір за позовні вимоги щодо стягнення аліментів, оскільки вона звільнена від сплати судового збору. Пред'явлений нею позов задоволений. Тому із [PERSON] належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 640 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial