Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

В лютому 2019р. позивач ОСББ «Герасима Кондратьєва 127/2» звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до відповідачів: [PERSON] , ПУАТ «Фідобанк», третя особа: Старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області Колос Р.В., в якому просив суд: зняти арешт з грошових коштів, які знаходяться на розрахунковому рахунку № [NUMBER] в АТ «ОТП Банк» МФО 300528, відкритому ФОП [PERSON] , який був накладений постановою третьої особи про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 49852559. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] було створено ОСББ «Герасима Кондратьєва 127/2» з метою належного утримання та використання спільного майна будинку. До часу створення ОСББ, управителем будинку була ФОП [PERSON] на банківський рахунок якої, перераховувались грошові кошти співвласниками будинку за отримання житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Після того, як надавати житлово-комунальні послуги розпочав ОСББ, було запропоновано ФОП [PERSON] повернути залишки невикористаних коштів мешканців будинку, сплачені ними в рахунок майбутніх житлово-комунальних послуг. Однак, зазначені грошові кошти не були повернуті позивачу, та повідомлено [PERSON] , що зазначені грошові кошти вона не в змозі повернути, оскільки в межах виконавчого провадження № 49852559, за яким вона є боржником, було накладено арешт на грошові кошти, які обліковуються на банківському рахунку, який нею був відкритий, як ФОП. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір неможливо, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 березня 2019р. цивільну справу було передано до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2019р. відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадженні та призначено справу в підготовче засідання. 11 жовтня 2019р. на адресу суду надійшов відзив на позов від третьої особи, яка проти позову заперечила, зазначивши, що державним виконавцем правомірно було накладено арешт на грошові кошти, які обліковуються на банківському рахунку відкритому на ім`я відповідачки, яка є боржником за виконавчим провадженням № 49852559, а стягувачем є ПУАТ «Фідобанк» за виконавчим листом № 6-962/2009 виданого 15 січня 2010р. Дніпровським районним судом м. Києва. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання сторони, третя особа не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. До судового засідання стороною позивача, відповідачкою та третьою особою були подані на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому відповідачка зазначала, що заявлені позовні вимоги визнає, оскільки не є власником грошових коштів, які були перераховані їй, як управителю будинку, власниками квартир в цьому будинку за житлово-комунальні послуги. Решта учасників процесу поважності причин неявки не повідомили. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державно виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (яке змінило назву на Північно-східне міжрегіональне управління МЮ (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 49852559, з примусового виконання виконавчого листа № 2-962/2009 виданий 15 січня 2010р. Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ПП «Інтерном», фізичних осіб: [PERSON] , [PERSON] на користь ВАТ «Ерсте Банк» 831994,34 дол. США заборгованості за генеральною кредитною угодою від 28 серпня 2007р. № 010-05/814, кредитними договорами від 28 серпня 2007р. №№ 012-05/815 та 012-05/816, пеню в сумі 967475,41 грн., витрати пов`язані з вирішенням спору Третейським судом в сумі 25500,0 грн. В процесі примусового виконання зазначеного виконавчого документу, державним виконавцем 11 січня 2018р. було винесено постанову про арешт коштів боржника, а саме накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, в тому числі на рахунку № [NUMBER] в АТ «ОТП Банк» МФО, який було відкрито відповідачкою, як ФОП для здійснення господарської діяльності. Судом встановлено, що 27 квітня 2018р. відбулася реєстрації ОСББ «Герасима Кондратьєва 127/2», яке було створено власниками квартир та нежитлових приміщень розташованих в будинку [ADDRESS] . Метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів передбачених законодавством та Статутом об`єднання, Судом встановлено, що до створення ОСББ «Герасима Кондратьєва 127/2» управителем будинку [ADDRESS] була ФОП [PERSON] (вид діяльності 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів (основний); 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 68.32 Управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в період часу з 28 грудня 2017р. по 12 липня 2018р. власниками квартир та нежитлових приміщень будинку [ADDRESS] були перераховані ФОП [PERSON] , як управителю цього будинку грошові кошти за житлово-комунальні послуги, утримання будинку та прибудинкової території у сумі 38714,01 грн., які обліковуються на рахунку № [NUMBER] в АТ «ОТП Банк» МФО 300528 (а.с. 76-80). Після звернення позивача до ФОП [PERSON] з вимогою повернуті невикористанні вищезазначені грошові кошти, які є власністю співвласників будинку [ADDRESS] , остання повідомила, що здійснити це неможливо, у зв`язку з накладенням арешту на них. Положеннями ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього, порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги, в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Водночас, як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту особою цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України висловлених у справі № 6-26цс13 від 15 березня 2013р., вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: слід звільнити з-під арешту, який було накладено постановою про арешт коштів боржника від 11 січня 2018р., старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державно виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Колоса Р.В. у виконавчому провадженні № 49852559, грошові кошти у сумі в розмірі 38714,01 грн. (власниками яких є співвласники квартир та нежитлових приміщень будинку [ADDRESS] ), які обліковувались на розрахунковому рахунку № [NUMBER] в АТ «ОТП Банк» МФО 300528, відкритому ФОП [PERSON] , при цьому судом враховано, що [PERSON] не є власником цих коштів, враховуючи цільове призначення платежів, а також те, що ПУАТ «Фідобанк» не було порушено права позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,0 грн.

Outcome: partial