Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28.12.2015 року він звернувся до Заборольського сільського голови з заявою щодо погодження відпустки як почесному донору. Замість отриманого погодження сільський голова примусив позивача написати заяву про припинення трудового договору на підставі п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України. Практично під диктовку сільського голови така заява була написана позивачем. Зрозумівши, що в подальшому позивача можуть звільнити з роботи, він написав іншу заяву, в якій просить припинити протиправні дії Заборольського сільського голови; та наголошує на тому, щоб не розглядати та не приймати до уваги раніше написану заяву про припинення трудового договору. Однак начальник відділу культури та туризму Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області видав наказ № 1-к від 04.01.2016 року, яким звільнив позивача з роботи. Оскільки позивач не мав наміру звільнятися з роботи, на нього був вчинений психологічний тиск, він просить суд постановити рішення, яким: визнати незаконним та скасувати наказ № 1-к від 04.01.2016 року про звільнення з посади; поновити на посаді завідувача клубом с. Забороль Рівненського району Рівненської області; стягнути з Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; та допустити до негайного виконання рішення суду про поновлення на роботі. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив суду про обставини, що описані вище. Додав, що заяву про припинення трудового договору на підставі п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України написав під диктовку, оскільки був в шоковому стані після залякувань сільського голови, який сказав що звільнить «по статті» якщо не напише вищевказану заяву. Пізніше позивач поїхав до відділу культури та туризму Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області та просив не реєструвати його заяву про припинення трудового договору. До своєї заяви про надання відпустки він не надав документи, що посвідчують статус почесного донора; також не була надана санаторно-курортна путівка. Позивач не звертався до правоохоронних органів з приводу неправомірних, як на його твердження, дій Заборольського сільського голови. Не заперечує, що був присутнім у відділі культури та туризму Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області, коли проводився розгляд та обговорення трьох заяв: про припинення трудового договору, про надання відпустки, про нерозгляд заяви про припинення трудового договору та щодо неправомірних дій Заборольського сільського голови. 04.01.2016 року він був ознайомлений з наказом № 1-к від 04.01.2016 р., отримав трудову книжку. А 14.01.2016 р. з ним був проведений повний розрахунок. Вважає свій позов доведеним та обґрунтованим, а тому просить його задоволити в повному обсязі. Представник відповідача відділу культури та туризму Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області позов не визнала. Пояснила суду, що наказ про звільнення (припинення трудового договору за згодою сторін) був погоджений у визначеному порядку. Всі три заяви позивача (про припинення трудового договору, про надання відпустки, про нерозгляд заяви про припинення трудового договору та щодо неправомірних дій Заборольського сільського голови) були зареєстровані в Журналі реєстрації заяв, та в послідуючому розглянуті. Припинення трудового договору відбувалося без порушення законодавства. В подальшому позивач був ознайомлений з наказом № 1-к від 04.01.2016 р., отримав трудову книжку 04.01.2016 року. При цьому він не висловлював ніяких заперечень. Зважаючи на відсутність порушень в процедурі звільнення просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області позов не визнав. Пояснив суду, що позивач [PERSON] ще в листопаді 2015 року усно повідомляв працівників Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області про намір працювати лише до 01.01.2016 року оскільки, з його слів, він вже втомився від роботи завідуючого клубом с. Забороль Рівненського району. Позивач 28.12.1015 року власноручно і без жодного примушення написав заяву на звільнення за угодою сторін, та залишив заяву сільському голові для відповідного погодження. Сільським головою було запропоновано Позивачу залишитись на посаді робітника з обслуговування котельні клубу с. Забороль Рівненського району Рівненської області, на якій він працював за сумісництвом, з наступним переведенням на посаду робітника клубу с. Забороль Рівненського району Рівненської області. Позивач не погодився на дану пропозицію. 30.12.2015 року під час з'ясування всіх обставин у відділі культури і туризму Рівненської райдержадміністрації позивач не заперечував проти його звільнення з роботи. Що стосується відкликання заяви позивача на звільнення за згодою сторін (п. 1 статті 36 КЗпП України), то чинне законодавство України не передбачає відкликання заяви на звільнення за згодою сторін. Тому Заборольська сільська рада діє виключно в межах чинного законодавства України, а всі посилання Позивача на неправомірність свого звільнення є надуманими та не містять жодного обґрунтування, і є безпідставними. Враховуючи вищенаведене Заборольська сільська рада Рівненського району Рівненської області просить відмовити позивачу у задоволенні позову повністю. Відповідач начальник відділу культури та туризму Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області позов не визнав. Пояснив, що 28.12.2015 року надійшло три заяви: про припинення трудового договору, про надання відпустки, про нерозгляд заяви про припинення трудового договору та щодо неправомірних дій Заборольського сільського голови. Оскільки зміст цих заяв був суперечливим, то за власною ініціативою була скликана нарада, яка відбулася 30.12.2015 року. На нараду був запрошений позивач, була присутня його дружина. Також був присутній Заборольський сільський голова, та два працівники відділу культури та туризму Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області. Відповідач запитав, чи є у позивача бажання звільнитися з роботи, на що той відповів, що так. Після цього 04.01.2016 року був виданий відповідний наказ, позивач отримав трудову книжку. За таких обставин просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач працював на посаді завідувача клубом с. Забороль Рівненського району Рівненської області. 28.12.2015 року позивач написав заяву на імя начальника відділу культури та туризму Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області, в якій просив припинити трудовий договір за згодою сторін з 04.01.2016 року на підставі п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України. Дана заява була погоджена Заборольським сільським головою, і 28.12.2015 року зареєстрована за вх. № 417-03/05-15 у відділі культури та туризму Рівненської РДА. В послідуючому позивач написав заяву на імя начальника відділу культури та туризму Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області, в якій зазначав, що відкликає раніше написану заяву про звільнення з посади як таку, що була написана під тиском, і ця заява 28.12.2015 року зареєстрована за вх. № 415-03/05-15 у відділі культури та туризму Рівненської РДА. Позивач також подав заяву про надання щорічної основної відпустки та додаткової відпустки з 05.01.2016 року у звязку з терміновим санаторно-курортним лікуванням. Ця заява на імя начальника відділу культури та туризму Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області зареєстрована за вх. № 416-03/05-15 у відділі культури та туризму Рівненської РДА. Про обізнаність зі змістом цих заяв дали пояснення як представник відділу культури та туризму Рівненської РДА, так і начальник зазначеного відділу. Таким чином не зайшли свого підтвердження доводи позивача та його представника про те, що заяви не були зареєстровані у відділі відділу культури та туризму Рівненської РДА. Всі три заяви були предметом розгляду на нараді, яка проводилася 30.12.2015 року за ініціативою начальника відділу культури та туризму Рівненської РДА. Дана обставина не заперечується позивачем, та визнається відповідачами. На нараді позивач підтвердив про свої наміри звільнитися з посади (припинити трудовий договір), про що пояснили як представники відповідачів, так і свідки [PERSON] та [PERSON] Позивач також пояснив, що він не може надати суду доказів того, що написана ним заява про припинення трудового договору була вчинена під тиском Заборольського сільського голови. Згідно з розясненнями, що наведені в постанові Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Отже, при припиненні трудового договору за угодою сторін, на відміну від звільнення за власним бажанням, можливості відкликання працівником своєї заяви не передбачено (ухвала Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25.02.2004 р.). Анулювання домовленості між працівником підприємства і власником про припинення трудового договору за п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП може мати місце лише за взаємної згоди власника або уповноваженого ним органу і працівника (ухвала Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15.10.2003 р., справа № 6-1637кс02). Така ж правова позиція висловлена в ухвалі Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.10.2008 р., справа № 6-15298ск08. Своєї згоди на відмову в припиненні трудового договору за згодою сторін відповідачі не висловили. А тому немає підстав для визнання недійсним наказу № 1-к від 04.01.2016 р. В даному випадку показання свідка [PERSON] про те, що 30.12.2015 року її чоловік позивач у справі наполягав на тому, щоб його не звільняли з роботи не мають юридично значимої ваги, як і показання свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що позивач просив звільнити його з роботи, оскільки вирішальним є відсутність згоди іншої сторони трудового договору на анулювання попередньої домовленості про припинення трудового договору. За таких умов немає підстав як для скасування наказу № 1-к від 04.01.2016 р., так і поновлення позивача на роботі; і відповідно, стягнення грошової суми за час вимушеного прогулу. Отже, в задоволенні позову слід відмовити як через його недоведеність, так і через його безпідставність. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed