overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від спільного проживання мають доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, разом не проживають. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в суді позивні вимоги підтримує повністю. Відповідач позов визнав, проти стягнення аліментів не заперечує. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від сумісного проживання мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданого 13.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області. Відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, здоровий, працездатний, тимчасово не працює, інших дітей на своєму утриманні не має, і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки сторони дійшли згоди щодо розміру аліментів, тому суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] і [PERSON] звернулися в суд з позовом до Комсомольської сільської ради про визначення додаткового строку в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті їхньої матері [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивачі вказали в позовній заяві, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини пропустив через юридичну необізнаність. В судове засідання позивачі не з'явилися, надали в суд заяви з просьбою розглянути справу у їхній відсутності, вказавши, що позов підтримують. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, Комсомольський сільський голова надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у відсутності представника сільської ради, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання позову представником відповідача необхідно прийняти, оскільки це не суперечить законодавству, не порушує чиїх-небудь прав та інтересів, вимоги позивачів ґрунтуються на матеріалах справи і положеннях ч. 3 ст. 1272 ЦК України, а Комсомольський сільський голова не обмежений в повноваженнях на визнання позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про стягнення аліментів. Зазначила, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04 лютого 2004 року. Від спільного подружнього життя в них є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач є фізично здоровим, інших утриманців немає, працевлаштований, проте матеріальну допомогу на утримання дочки не надає. Просить суд ухвалити рішення, на підставі якого стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку та доходів, щомісячно, починаючи з дня звернення в суд і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дочки, якщо вони підуть за цільовим призначенням. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини та, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що дитина, на утримання якої позивач просить стягувати аліменти перебуває на її утриманні. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] має постійне місце роботи - працює охоронцем в ТзОВ «Рівнетранссервіс» та отримує заробітну плату, інших доходів не має. (а.с.31) Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд враховує те, що відповідач є працевлаштованим, будь-яких інших осіб на утриманні не має, а також стан його здоров»я (довідка Млинівської ЦРЛ № 232 від 04.03.2015 року). Відповідно до ч.1 ст.180 СК України, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів визначається судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Суд вважає, що рішення про задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку та доходів відповідача буде справедливим та відповідає чинному законодавству. За приписом ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Днем пред»явлення позову вважається день прийняття судом позовної заяви. Згідно штампу на позовній заяві, позовна заява подана до суду 24.02.2015 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що їм на праві приватної власності в [ADDRESS]. В даній квартирі 26 січня 2011 року були прописані [PERSON] та її донька [PERSON], [INFO]. Відповідачка прописалася у зв'язку з тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбу з [PERSON]. Незважаючи на те, що вона прописана в даній квартирі з 26 січня 2011 року з дитиною в квартирі не проживає, а проживає в с. Зелений Гай Новоселицького району. Просили визнати відповідачку та її малолітню доньку такими, що втратили право користування жилим приміщення в двохкімнатній квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачі позов підтримали. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Він неї надійшла заява про розгляд справи без неї. Позов визнає. Суд, вислухавши пояснення позивачів, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що дійсно відповідачка з донькою, у зв'язку з перебуванням в зареєстрованому шлюбі з сином позивачів як члени сім'ї позивачів прописалися в квартирі № 6, що належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON]. Однак з 26 січня 2011 року, в даній квартирі вона з малолітньою дитиною не проживають без поважних причин. Ця обставина підтверджується актом комісії Новоселицької міської ради від 11 серпня 2014 року. Письмовою заявою [PERSON] з якого видно, що вона з донькою з 30 травня 2010 року проживає в с. Зелений Гай Новоселицького району. За таких обставин відповідачка з донькою втратили право користування жилим приміщенням в квартирі позивачів. На підставі ст.71 ч.1 Житлового кодексу, ст.391 ЦК України суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] та [PERSON] пред'явили в суд заяву про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 11 жовтня 2011 року в Личаківському відділі реєстрації акті громадянського стану м. Львова, актовий запис № 290. В обгрунтування своїх вимог зазначали про те, що після одруження вони проживали разом, 16 грудня 2011 року від даного шлюбу в них народився син - [PERSON], однак подружнє життя між ними не склалося, з листопада 2014 року вони не підтримують подружніх відносин. Шлюбні відносини між ними припинено, спільне сімейне господарство не ведеться. Шлюб між ними носить формальний характер, примирення є неможливе та тому вони вирішили звернутись в суд. В судове засідання заявник [PERSON] не з»явився, однак був повідомлений про час та місце розгляду даної заяви належним чином, однак на адресу суду надійшла від нього заява в якій він подану ним заяву підтримав та просить суд заяву задоволити. Заявник [PERSON] також в судове засідання не з»явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомила, однак на адресу суду надійшла від неї заява в якій вона подану нею заяву підтримала та просить суд заяву задоволити її. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

В лютому 2015 року Бережанська кредитна спілка «Взаємодопомога» звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, зазначивши, що згідно кредитного договору № 382 від 17.12.2013 року відповідач [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 7100 (сім тисяч сто) гривень 00 копійок в кредит строком на 12 місяців з 17 грудня 2013 р. по 17 грудня 2014 р. зі сплатою 48 % річних, які нараховуються на залишок заборгованості за кредитом. Відповідач неналежно виконувала умови договору кредиту, внаслідок чого станом на 05 лютого 2015 року заборгувала кредитній спілці 8966,16 грн., у тому числі 7100,00 грн. неповернутого кредиту та 1866,16 грн. нараховані відсотки. У судовому засіданні представники позивача Заторська Г.Я. та Білик О.Я. позовні вимоги підтримують, просять стягнути з відповідача [PERSON] 8966 (вісім тисяч девятсот шістдесят шість) гривень 16 коп. боргу за кредитним договором № 382 від 17.12.2013 р. та 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлялася належним чином. Зі згоди представників позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлено, що 17.12.2013 року між кредитною спілкою «Взаємодопомога» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 382. Згідно договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 7100 грн. із сплатою 48 % річних, з 17.12.2013 р. до 17.12.2014 р. Станом на 05 лютого 2015 року відповідач [PERSON] заборгувала позивачу по кредитному договору 8966,16 грн., у тому числі 7100,00 грн. за основною сумою кредиту та 1866,16 грн. заборгованість по відсотках, порушивши цим самим умови договору. Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязання виникають з підстав, перерахованих в ст. 11 ЦК України, зокрема на підставі договорів. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, повязані зі сплатою ним при предявленні позову 243 гривень 60 копійок судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

В лютому 2015 року до суду звернувся [PERSON] з заявою, в якій просить встановити факт розташування житлового будинку з господарськими будівлями, який він придбав за договором купівлі-продажу 06 лютого 1985 року, оскільки в договорі, який було посвідчено Метанівською сільською радою, помилково не було вказано місце розташування будинку - назву вулиці та номер будинку. Вказаний факт необхідно встановити, щоб зареєструвати право власності на житловий будинок. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заявлені вимоги. Пояснив, що він звернувся до реєстраційної служби для проведення державної реєстрації права власності на будинок, однак, таку реєстрацію неможливо провести через відсутність в договорі купівлі-продажу назви вулиці та номеру будинку. Представник заінтересованої особи - Метанівської сільської ради - в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечують. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснив суду, що знайомий з заявником більше двадцяти років, проживають по сусідству. Вказав, що [PERSON] купив будинок по [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника та показання свідка, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт розташування житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 06 лютого 1985 року, який було укладено між [PERSON] та [PERSON]. Вказаний договір купівлі-продажу був посвідчений секретарем Метанівської сільської ради 06 лютого 1985 року та зареєстровано у виконавчому комітеті Метанівської сільської ради в реєстрі за №2. Відповідно рішення виконавчого комітету Метанівської сільської ради №13 від 17 лютого 2015 року, житловому будинку [PERSON] присвоєно [ADDRESS]. Вказаний факт також підтвердив у своїх показаннях свідок [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

В лютому 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про визначення часток. Представник позивача, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав визначених в позові. Представник відповідача виконкому Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області - Шаумян О.В. в судове засідання не прибула, просила розглянути справу без участі представника відповідача. Представник третьої особи відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у судове засідання не з'явився. Просив справу розглянути без його участі, при ухвалені рішення покладалися на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що обставини, викладені в позові, мали місце. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06.10.1996 року виданого УЖКГ виконкому Кременчуцької міської ради на квартиру [ADDRESS], квартира була передана у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року помер [PERSON] після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. При зверненні до нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON] за яким [PERSON] та [PERSON] успадкували по 1/6 частині вищезазначеної квартири. [INFO] року померла [PERSON] у зв'язку зі смертю [PERSON] визначити розмір часток у спільній сумісній власності не є можливим. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Домовленості про визначення часток у спірній сумісній власності між позивачами та померлою не було, тому суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Необхідно визначити частки у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] по 1/3 частині кожному із співвласників, а саме: [PERSON] (яка померла [INFO] року) належить 1/3 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.10.1996 року, [PERSON] (який помер [INFO] року) належить 1/3 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.10.1996 року та [PERSON] належить 1/3 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.10.1996 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

В лютому 2015 року до суду із вказаним позовом звернулася [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON],[INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до закінчення сином навчання, тобто до 30.06.2015 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, вказував, що має скрутне матеріальне становище та сплачує аліменти на іншу дитину. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. В судовому засіданні достовірно було встановлено, що сторони від офіційно зареєстрованого шлюбу мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], який з 01.09.2012 року навчається на денній формі навчання в Вищому професійному училищі №7 м. Кременчука. Термін навчання складає з 01.09.2012 року по 30.06.2015 року. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. У відповідності зі ст. 199 СК України якщо повнолітня донька, син продовжує навчання в звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України за рішенням суду кошти на утримання повнолітньої дитини визначаються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку платника аліментів з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявності в останнього інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, тощо. Виходячи з положень закону та враховуючи надані докази, суд прийшов до висновку, що відповідач зобовязаний утримувати свого повнолітнього сина. Враховуючи все, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/8\~\~частини від заробітку (доходу) відповідача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України. На підставі положень ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на утримання сина слід стягнути з дати предявлення позову до суду, тобто з 19.02.2015.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

В лютому 2015 року заявник [PERSON] звернувся в суд з заявою, в якій вказав, що народився [INFO] року в с. Ромашівка Чортківського району Тернопільської області. Йому виповнилося 60 років і він має право на оформлення пенсії, проте в нього наявні розбіжності в документах. В паспорті, свідоцтві про народження та деяких інших документах його власне ім'я [PERSON]. Проте вдома, на роботі, в селі його називали [PERSON]. В трудових книжках та військовому квитку він записаний як [PERSON], а в книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспника, сільське підприємство ім. Л. Українки, бригада №4 с. Ридодуби - [PERSON]. Розбіжність в документах змусила його звернутися до суду. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримує, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області вважає, що заява підставна та не заперечує проти її задоволення. Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Заявник [PERSON] народився [INFO] року в с. Ромашівка Чортківського району Тернопільської області, що стверджується свідоцтвом про народження, виданим Ромашівською сільською радою Чортківського району Тернопільської області, та записом в паспорті. Заявник [PERSON] в паспорті, трудових книжках, свідоцтві про одруження, військовому квитку, ідентифікаційному коді, свідоцтві про народження його дитини коді він записаний як [PERSON], а в книзі обліку трудового стажу та заробітку колгоспника - [PERSON]. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Співставлення наявних документів вказує на те, що книга обліку трудового стажу і заробітку колгоспника сільськогосподарського підприємства ім. Лесі Українки, бригада №4, с. Ридодуби та записи проведені на сторінці 54 на ім'я [PERSON], - належить [PERSON], [INFO]. Суд вважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки встановити даний факт в іншому порядку неможливо, що позбавляє заявника реалізовувати свої права на оформлення пенсії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

В лютому 2015 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання особи недієздатною внаслідок психічного захворювання [PERSON]. Посилався на те, що з 11 листопада 2013 року старша сестра батька [PERSON] знаходиться в Чернівецькому геріатричному пансіонаті, де під час проживання спостерігалась неадекватна поведінка, дезорієнтація в просторі та після огляду психіатром був виставлений діагноз: судинна деменція з психічним включенням та сутінковими станами свідомості. Внаслідок виявленого хронічного захворювання тітка не розуміє наслідків своєї поведінки, не може правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєві ситуації. Їй встановлено І групу інвалідності. Просить визнати [PERSON] недієздатною. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав повністю, підтвердивши викладені в заяві обставини, просить визнати [PERSON]. недієздатним з підстав, вказаних в заяві. Представник зацікавленої особи не заперечувала проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що вимоги заяви підлягають до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 158, [PERSON]., [INFO], на даний час виявляє ознаки психічного розладу у формі судинної деменції. За своїм психічним станом [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Визнання [PERSON] недієздатною має для заявника юридичне значення, оскільки це необхідно для захисту її законних прав та інтересів. На підставі викладеного,

Outcome: approved