Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який в грудні 2017 року уточнив та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №1/080J4QE від 09 жовтня 2008 року за період з 26 лютого 2010 року по 17 лютого 2014 року в розмірі 60071,66 Євро, що за курсом 11,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17 лютого 2014 року складає 711248 грн. 45 коп., а також судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що відповідно до укладеного договору №1/080J4QE від 09 жовтня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 33000,00 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,50% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08 жовтня 2012 року. 17 лютого 2014 року позичальник [PERSON] померла. Спадкоємцем, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Таким чином, відповідач прийняв спадщину в розумінні ст. 1268 ЦК України, до складу якої в тому числі входять кредитні зобовязання померлого позичальника. Спадкування обовязків відбулося відповідно до ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2011 року з відповідачів на корить позивач було стягнуто 38568,48 Євро. Заборгованість до стягнення за період з 26 лютого 2010 року по 17 лютого 2014 року в розмірі 60071,66 Євро, що за курсом 11,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17 лютого 2014 року складає 711248 грн. 45 коп., та складається з заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом у розмірі 36182,96 Євро, та заборгованості за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 23888,70 Євро. Тому ПАТ КБ «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду для стягнення вищевказаної суми заборгованості. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до ст. 130 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.115), а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи. Причиною спору між сторонами стала відмова відповідача відшкодувати ПАТ КБ «ПриватБанк» у добровільному порядку заборгованість за Кредитним договором. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються чинним Цивільним кодексом України, умовами Кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Встановлено, що відповідно до укладеного Кредитного договору №1/080J4QE від 09 жовтня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 33000,00 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,50% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08 жовтня 2012 року (а.с.15-17). Того ж дня, 09 жовтня 2018 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір поруки №0RЕМ/1, за яким [PERSON] зобовязався відповідати перед кредитом за не виконання обовязків за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с.20). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2011 року з [PERSON] та [PERSON] на корить ПАТ КБ «ПриватБанк» було солідарно стягнуто 38568,48 Євро (а.с.6-7). 17 лютого 2014 року [PERSON] померла, що підтверджується актовим записом про смерть №03 від 26 лютого 2014 року (а.с.69). Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, що підтверджується листом Дніпровської районної державної нотаріальної контри №3268/01-16 від 10.11.2017 року (а.с.106). Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). При цьому за правилами ч. 1 ст. 608 ЦК України\~зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. За змістом ст. 1218,\~1219 ЦК України\~зобов'язання боржника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов'язано з його особою. Згідно зі\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України,\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцем, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, при цьому заяву про відмову від спадщини не подавав, є [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Інші спадкоємці у [PERSON] відсутні. Відповідач прийняв спадщину в розумінні ст. 1268 ЦК України, до складу якої в тому числі входять кредитні зобовязання, однак свідоцтво про право на спадщину не отримував. Заборгованість до стягнення за кредитним договором №1/080J4QE від 09 жовтня 2008 року за період з 26 лютого 2010 року по 17 лютого 2014 року в розмірі 60071,66 Євро, що за курсом 11,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17 лютого 2014 року складає у сумі 711248 грн. 45 коп., та складається з заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом у розмірі 36182,96 Євро, та заборгованості за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 23888,70 Євро. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України,\~спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до\~статті 1296 ЦК України\~є правом, а не обовязком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого\~статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Оскільки зі смертю боржника зобовязання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми\~статті 1282 ЦК України\~щодо обовязку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми (висновок ВСУ викладений у постанові у справі № 6-2962цс16 від 12.04.2017 року). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі\~колегії суддів\~Першої\~судової палати\~Касаційного цивільного\~суду від 28 лютого 2018 року в справі №441/1647/15-ц (провадження №61-5610св18). Згідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст.\~77-79\~ЦПК України щодо заперечень проти позову. Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини, враховуючи,\~що відповідач\~фактично прийняв\~спадщину після\~смерті [PERSON]\~є таким,\~що має\~відповідати за\~її зобов'язаннями, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню, а тому необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму боргу в розмірі 60071,66 Євро, що за курсом 11,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17 лютого 2014 року складає 711248 грн. 45 коп. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 10668,73 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved