Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

В квітні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста», [PERSON], третя особа: Моторно (транспортне) страхове бюро України про стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, 19.12.2013 року о 21.год. 35 хв. по вул. Глибочицькій, 30 в м. Києві водій [PERSON] керуючи автомобілем «Шкода» д/н [NUMBER], порушив правила дорожнього руху, в результаті чого відбулось зіткнення з транспортним засобом «Рено» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що належить на праві приватної власності [PERSON] та транспортним засобом «КІА» д/н [NUMBER], що призвело до пошкоджень автомобілів. Вина [PERSON] підтверджується постановою суду в справі № 761/1198/14-п. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «НАСТА», поліс обов'язкового страхування № АС/6240300 від 02.12.2013 року. Про настання страхового випадку було письмово повідомлено страхову компанію та надано автомобіль для огляду, що підтверджується протоколом огляду від 25.12.2013 року та результатом товарознавчої експертизи. 20.12.2013 року він звернувся до ТДВ «СК «НАСТА» з заявою про отримання страхового відшкодування, проте жодних відповідей не отримав і суму страхового відшкодування не було погоджено. Відповідно до результатів експертизи вартість відновлювального ремонту складає 85 248,34 грн., а дійсна ринкова вартість автомобіля складає 60 642,00 грн., тобто автомобіль є фізично знищеним. Залишки автомобіля після ДТП були продані на аукціоні за 41 200,00 грн. Просив стягнути з відповідача ТДА «СК «НАСТА» суму страхового відшкодування в розмірі 19 442,00 грн., витрати на експертну оцінку в розмірі 700 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав наведених у ньому. Представник відповідача ТОВ «СК «НАСТА» у судове засідання не з'явилась про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що його відповідальність на момент скоєння ДТП була застрахована в страховій компанії, а тому саме вона повинна виплачувати страхове відшкодування. Просив у задоволенні позову відмовити. Представника третьої особи Моторно (транспортне) страхове бюро України у судовому засіданні проти позову не заперечив та зазначив, що страхова компанія «НАСТА» не є членом МТСБУ та в господарському суді розглядається справа про визнання її банкрутом. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Вказана норма кореспондується з положенням ст.979 ЦК України. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що 19.12.2013 року о 21 год. 30 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Шкода» д/н [NUMBER] по вул. Глибочицькій, 30 в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Рено» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «КАІ» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкоджень транспортних засобів та матеріальних збитків. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.01.2014 року [PERSON] було визнаний винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 10-11). Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ТДВ «СК «НАСТА», що підтверджується страховим полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6240300 від 02.12.2013 року. Судом встановлено, що позивач 20.12.2013 року повідомив страхову компанію про настання страхової події , надав автомобіль для огляду та цього ж дня звернувся з заявою про отримання страхового відшкодування (а.с. 8-9). Також позивач 09.01.2014 року звернувся з письмовою заявою до страхувальника, яку зареєстрували за № 2103/В3, про надання копії експертної оцінки та ознайомлення з сумою страхового відшкодування (а.с.12). проте жодних відповідей від відповідача не одержав. Як вбачається з висновку оцінювача [PERSON] про вартість матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту КТЗ «Рено» д/н [NUMBER] становить 85 248,34 грн., в той час як ринкова вартість транспортного засобу становить 60 642,00 грн. (а.с.13). Відповідно до ст. 30.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У судовому засіданні встановлено, що у зв'язку з тим, що вартість відновлювального ремонту перевищувала ринкову вартість самого автомобіля, такий був проданий позивачем на аукціоні за 41 200,00 грн. Таким чином виплата страхового відшкодування становить 19 442,00 =(60 642,00 - 41 200,00). Стаття 1187 ЦК України передбачає, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір підряду, оренди, інше речове право, тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У судовому засіданні встановлено, що відповідач ТДВ «СК «НАСТА» не відшкодувала позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 19 442,00 грн., а тому така підлягає до стягнення в судовому порядку. Щодо відшкодування витрат на проведення експертної оцінки, суд приходить до висновку, що у їх задоволенні слід відмовити, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що він дійсно сплатив за проведення експертної оцінки кошти в розмірі 700 грн. і таких у судовому засіданні не здобуто. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТДВ «СК «НАСТА» на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial