Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

В липні 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 92 664 грн. 85 коп. боргу за договором позики (90 000 грн. основного боргу, 1718 грн. інфляційних втрат та 946 грн. 85 коп. - 3 % річних на суму боргу). В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 05 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким [PERSON] надала у борг [PERSON] 90 000 грн., що підтверджується розпискою відповідача. Згідно з розпискою, вказані кошти відповідач зобов`язалась повернути [PERSON] до 01 березня 2018 року, однак свої зобов`язання не виконала, борг не повернула, у зв`язку з чим позивач просить позов задовольнити. Сторони в судове засідання 11 березня 2020 року не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява з проханням про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Опитані в минулих судових засіданнях, учасники справи пояснили наступне. Представники позивача [PERSON] , [PERSON] та позивач в суді підтримали позов з викладених у ньому підстав. Представник відповідача Долгополов М.Д. в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснивши, що відповідач працювала у позивача продавцем в кіоску на ринку, та одного разу позивачем було нібито виявлено нестачу у кіоску на суму 90 000 грн., в результаті чого [PERSON] примусила [PERSON] написати розписку про те, що остання позичила ці кошти і зобов`язується їх повернути, однак насправді відповідач їх не брала. Факт написання розписки не заперечує, однак зазначає, що її було написано під тиском. Допитана у якості свідка [PERSON] в суді показала, що знайома із [PERSON] по ринку, яка розповідала, що їй «написали недостачу», і що погрожували, подробиці їй невідомі. Вказала, що очевидцем укладення договору позики та передачі коштів в розмірі 90 000 грн. не була. Допитана у якості свідка [PERSON] в суді показала, що є сестрою [PERSON] та була очевидцем того, як [PERSON] отримала гроші в сумі 90 000 грн. від [PERSON] , після чого [PERSON] написала відповідну розписку. При цьому були присутні: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (сестра [PERSON] ) та [PERSON] (матір позивача). Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу абз. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 1049; ч. 1 ст. 1050 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 05 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким [PERSON] в присутності двох свідків - [PERSON] та [PERSON] отримала від [PERSON] в борг 90 000 грн. із зобов`язанням повернути вказані кошти до 01 березня 2018 року, що підтверджується розпискою [PERSON] від 05 жовтня 2017 року. Умов укладеного договору позики [PERSON] не виконала та борг позивачу до цього часу не повернула. Згідно з розрахунком позивача, не оспореним відповідачем, сума боргу за договором позики, укладеним 05 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] , становить 92 664 грн. 85 коп. (90 000 грн. основного боргу, 1718 грн. інфляційних втрат та 946 грн. 85 коп. - 3 % річних від простроченої суми). Суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що відповідач не отримувала 90 000 грн. від позивача, оскільки встановлено факт укладення договору позики між сторонами і факт невиконання його умов відповідачем (наявність розписки відповідача і неповернення коштів). Посилання ж представника відповідача на обставини роботи відповідача продавцем у кіоску позивача (чи матері позивача), виявлення нестачі коштів і нібито написання розписки відповідачем під тиском з боку позивача свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, в тому числі не підтверджений такий факт ні даними висновку № 1851 за зверненням [PERSON] , ні даними довідки директора Волочиського районного ринку [PERSON] від 06 січня 2020 року. Крім цього, за письмовим повідомленням директора Волочиського районного ринку Марценюка Б.В. від 11 лютого 2020 року, зміст копії направленої ним відповіді адвокату Долгополову М.Д. від 06 січня 2020 року відрізняється від оригіналу зазначеної відповіді не тільки за розміром шрифту, але й за змістом. Показання в судовому засіданні свідків не спростовують факт укладення між сторонами договору позики. Враховуючи викладене, з відповідача слід стягнути на користь позивача 92 664 грн. 85 коп. боргу за договором позики та 926 грн. 65 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього - 93 591 грн. 50 коп. На підставі ст. ст. 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved