overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-01 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що з 09.09.2014 р. перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначала, що в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача на її утримання, позивач просила стягнути з останнього аліменти на особисте утримання в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно до досягнення сином трирічного віку. 07.12.2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судове засідання сторони не з'явились, звернулись до суду заявами про розгляд справи без їх участі. Позивач в поданій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в поданій ним заяві не заперечував проти задоволення позову. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 09.09.2014 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі та від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно копії акту про фактичне місце проживання від 30.10.2017 року № 46, [PERSON] та її син [PERSON] фактично проживають за адресою: [INFO]. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 5 та ч. 6 ст. 84 СК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на особисте утримання позивача в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаціної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що з 08.02.1985 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися оскільки мають різні погляди на сімейне життя та обов'язкі. Фактично шлюбні відносини припинені між сторонами з 2010 року. Між сторонами втрачені всі фізичні та духовні зв'язки. Спільного господарства не ведуть, спору про розподіл майна не виникає. Подальше збереження шлюбу та примирення неможливі та суперечать інтересам позивача, тому у судовому порядку шлюб він просить розірвати. Позивач до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих причин, про місце та час розгляду справи повідомлялась належно через оголошення у пресі - газета «Часопис-Донеччина» від 12.12.2017 року, заяву про причини неявки або про розгляд справи у її відсутність суду не надавала, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки встановлено та підтверджено матеріалами справи, що подальше сумісне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливими. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем не ставиться питання про відновлення дошлюбного прізвища. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем в 2007 році, в період якого мають четверо малолітніх дітей:Анну, [INFO], Анастасію, [INFO], Даниіла, [INFO], Олександра, [INFO]. В обґрунтування вимог вказала, що сімейне життя з відповідачем не склалось через психологічну несумісність та різні погляди на життя. Відповідач зловживав спиртними напоями, ображав її, іноді застосовував фізичне насильство, внаслідок чого з вересня 2012 року стали проживати окремо. На даний час позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, з яким мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Вважає, що збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 2007 року, мають четверо дітей, але з вересня 2012 року проживають окремо. На даний час позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, з яким мають спільного сина, [INFO]. Відновлювати сімейні стосунки сторони не мають бажання, строк для примирення не просили. Зазначені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя\~\~ подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожної сторони та їх дітей, тому, відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 18 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 110. Під час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Вказує, що шлюбні стосунки між сторонами припинені та спільне господарство не ведеться з квітня 2017 року у звязку з різними поглядами на життя та сімейні обовязки. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, неухильно наполягає на задоволенні заявлених вимог. Вказує, що спору про поділ спільного майна подружжя та визначення місця проживання дитини між сторонами не виникає. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю, наполягала на розірванні шлюбу між сторонами . Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав. Справа розглядається на підставі ст. 280 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 18 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 110. Під час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з квітня 2017 року, спільне господарство не ведеться, тому подальше збереження шлюбу є неможливим. Спір про поділ майна, яке є спільною власністю подружжя та про місце проживання дитини, відсутній. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд доходить висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн.(а.с.2), тому суд вважає необхідним стягнути на користь позивача вказану суму судового збору з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 28 вересня 1996 року у виконкомі Щербинівської селищної Ради м.Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 28. Вказує, що шлюбні стосунки між сторонами припинені та спільне господарство не ведеться у зв'язку з різними поглядами на життя та сімейні обов'язки, на підставі чого між сторонами виникали постійні сварки. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки між сторонами по справі повністю втрачене почуття любові та поваги один до одного, що суперечить їх інтересам, неухильно наполягає на задоволенні заявлених вимог. Вказує, що спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами не виникає. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю, наполягала на розірванні шлюбу між сторонами . Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав. Справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 28 вересня 1996 року у виконкомі Щербинівської селищної Ради м.Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 28. Шлюбні стосунки між сторонами припинені та спільне господарство не ведеться, тому позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, неухильно наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 29 листопада 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 536. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Вказує, що спільне життя сторін не склалося у звязку з різними поглядами на життя та сімейний уклад, тому з 2014 року шлюбні стосунки між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Зазначила, що можливості зберегти сімю немає, спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Майновий спір відсутній. Неухильно наполягає на розірванні шлюбу. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, надавши письмову заяву, в якій просили суд розглянути справу за їх відсутністю, наполягали на задоволенні вимог. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, про причини неявки суд не інформував. Справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 29 листопада 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 536. Від вказаного шлюбу дітей не мають. З 2014 року подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримують їх тривалий час, тому збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Спір про поділ майна, яке є спільною власністю подружжя, відсутній. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн. (а.с.1). Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2015 року, проте шлюбні відносини між ними припинено, вони не мають спільних інтересів, більше року не проживають спільно. Просить про розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення та наполягала на зміні прізвища на дівоче «Цимбал» після розірвання шлюбу, а також просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2015 року (свідоцтво про шлюб І-ФП № 118361, видане 17.07.2015 року Новосафронівською сільською радою Новоодеського району Миколаївської області). Сторони спільних дітей не мають. Подружнє життя між сторонами не склалося, фактичні шлюбні відносини між ними припинено та вони спільно не проживають більше року. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторони не бажають проживати разом, проти можливості примирення заперечує позивач. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст.\~104,110,112, 113 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Позивачем при подачі позову до суду заявлено про присвоєння їй після розірвання шлюбу дівочого прізвища «Цимбал». Вимоги ст. 113 Сімейного Кодексу України передбачають, право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Так, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Однак, в матеріалах справи відсутні підтвердження того, що позивач мала дошлюбне прізвище «Цимбал». Згідно дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про шлюб І-ФП № 118361, прізвище позивача до укладення шлюбу вказано «Обривкова». Таким чином, клопотання позивача щодо зміни прізвища на дошлюбне «Цимбал» задоволенню не підлягає, що не є позовною вимогу під час звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 29.06.2016 року та мають спільну дитину: доньку [PERSON], [INFO], шлюбні відносини між ними припинено внаслідок втрати поваги один до одного з неприйняття позиції іншого подружжя щодо важливих питань ведення спільного господарства, через що сторони часто не можуть знайти спільну мову стосовно подружнього життя. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Просив розглядати справу в його відсутність. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 29.06.2016 року (свідоцтво про шлюб І-ФП № 126389, видане 29.06.2016 р. Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ФП № 252906, видане 04.08.2016 року Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області). Подружнє життя між сторонами не склалося, фактичні шлюбні відносини між ними припинено з жовтня 2017 року. Відповідно до\~ст.24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.\~\~ Сторони не бажають проживати разом, проти можливості примирення заперечує позивач. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України).\~\~\~\~\~\~ На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст.\~104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved