Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

В листопаді 2011 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (після зміни назви\- - Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 214173 cred від 13.03.2008 року, з урахуванням уточнених позовних вимог від 22.11.2018 року, просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість станом на 10.10.2018 року в сумі 7016,84 долари США, що складає 197 032 грн. 87 коп. Позовні вимоги мотивовано тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 214173 cred від 13.03.2008 року, відповідно до умов якого йому було надано кредит в сумі 5000 доларів США шляхом перерахування кредитних коштів на картрахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 26% річних, терміном повернення до 11.09.2009 року, проте в порушення взятих на себе зобов`язань позичальник умови договору не виконав, станом на 10.10.2018 року існує заборгованість в сумі 7016, 84 долари США, в т.ч. заборгованість за кредитом\- - 1270,14 доларів США, заборгованість зі сплати відсотків-5746,70 доларів США, яку позивач просить солідарно стягнути з відповідачів, оскільки між позивачем та [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено відповідні договори поруки, за умовами яких вони поручились за виконання [PERSON] зобов`язань за укладеним ним з позивачем кредитним договором. [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним договору поруки № 207285cred від 11.02.2008 з підстав укладення його внаслідок введення його в оману та застосування до нього психічного тиску з боку позичальника [PERSON] Зустрічний позов мотивовано тим, що 01.02.2008 року [PERSON] звернувся до [PERSON] , посилаючись на своє скрутне матеріальне становище, повідомив його про те, що хоче взяти в банку кредит, проте йому потрібен поручитель, ввів його в оману, повідомивши, що кредит він сплачуватиме сам та поверне його дуже скоро. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором та обов`язок поручителів сплатити борг солідарно з ним. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов не надали. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією актового запису про смерть № 1452 від 20.03.2010 року. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнала, зустрічний позов підтримала, посилаючись на недійсність договору поруки № 207285cred від 11.02.2008 та припинення поруки за договором № 214173cred від 13.03.2008 року внаслідок непред`явлення до поручителя вимоги про сплату боргу в спосіб, встановлений договором та у встановлений законом строк та на обґрунтованість зустрічного позову. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена, надав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні первісного позову відмовити, посилаючись на припинення поруки внаслідок непред`явлення до поручителя вимоги про сплату боргу у встановлений законом строк, недоведеність факту видачі кредиту позичальнику, невідповідність кредитного договору вимогам законодавства в частині попередження позивальника про валютні ризики, не зазначення сукупної вартості кредиту, просить зменшити розмір неустойки співмірно заборгованості по кредиту. Також 23.01.2019р. відповідач [PERSON] надала до суду заяву про застосування позовної давності до заявлених вимог, заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 214173cred від 13.03.2008, копія якого знаходиться в матеріалах справи, відповідно до умов якого ПАТ «КБ «Приватбанк» зобов`язалось надати [PERSON] кредит в сумі 5 000 доларів США строком до 11.09.2009 року (п. 1.3., 1.4. договору) зі сплатою 26 % річних (п. 3.1. договору) шляхом перерахування коштів на картковий рахунок, відкритий відповідно до умов договору № 207285 від 11.02.2008 (п. 1.1. Договору). З розрахунку заборгованості, доданого до уточненої позовної заяви від 22.11.2018 року вбачається, що 13.03.2008 року банком було надано [PERSON] кредит в сумі 5 000 доларів США, проте останній у встановлений договором термін кредит в повному обсязі не повернув, станом на 10.10.2018 року заборгованість за кредитом складає 7016, 84 долари США, в т.ч. заборгованість за кредитом\--1270,14 доларів США, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом\--5746,70 доларів США. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання . Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом примусового виконання обов`язку в натурі. Доводи представника відповідача [PERSON] . про відсутність доказів надання кредиту відповідачу [PERSON] відхиляються судом, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] здійснював погашення наданого йому кредиту, що свідчить про його надання відповідно до умов укладеного кредитного договору. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про стягнення з [PERSON] на користь АТ «КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 7016, 84 долари США, в т.ч. заборгованість за кредитом\--1270,14 доларів США, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом\--5746,70 доларів США. Водночас суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову в частині вимог до про стягнення заборгованості за кредитом з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 533 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Позивачем до первісної позовної заяви додано копії договорів поруки № 207285cred від 11.02.2008 року з яких вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були прийняті на себе зобов`язання відповідати перед ПАТ «КБ «Приватбанк» за виконання [PERSON] своїх зобов`язань за іншим кредитним договором № 207285cred від 11.02.2008 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, відповідно до умов якого, ПАТ «КБ «Приватбанк» зобов`язалось надати [PERSON] кредит в сумі 6 000 доларів США строком до 11.08.2009 року (п. 1.3., 1.4. договору) зі сплатою 27 % річних (п. 3.1. договору) шляхом перерахування коштів на картковий рахунок, відкритий відповідно до умов договору № 207285-CARD від 11.02.2008 (п. 1.1. Договору). Позивачем за первісним позовом не надано суду належних та допустимих доказів укладення з відповідачами [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] договорів поруки, відповідно до умов яких вони прийняли на себе зобов`язання відповідати за виконання [PERSON] його зобов`язань за кредитним договором № 214173cred від 13.03.2008. За таких обставин позовні вимоги АТ «КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] задоволенню не підлягають. Також судом встановлено, що між позивачем за первісним позовом та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 214173cred від 13.03.2008 року (а.с. 9 т.2), відповідно до умов якого [PERSON] поручився за виконання [PERSON] його зобов`язань за кредитним договором № 214173cred від 13.03.2008. Доводи [PERSON] про те, що вказаний договір підписаний не ним спростовуються висновком судової почеркознавчої експертизи № 0125 від 19.09.2017 року, виконаним експертом Одеської філії Київської незалежної судово-експертої установи у формі Товариства з обмеженою відповідальністю та відхиляються судом. Відповідно до п. 5,6 вказаного договору поруки, у випадку невиконання боржником будь-якого обов`язку передбаченого кредитним договором, кредитор (ПАТ «КБ «Приватбанк») направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного обов`язку, яку поручитель зобов`язується виконати протягом 5 днів з дня її отримання. Відповідно до п. 11 зазначеного договору поруки, позовна давність за вказаним договором встановлена протягом 5 років. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, що діяла на момент укладення договору поруки на звернення позивача із позовом про стягнення заборгованості за кредитом), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. З договору поруки № 214173cred від 13.03.2008 року не вбачається, що сторони встановили в ньому відповідний строк, у зв`язку із чим суд доходить висновку про застосування до правовідносин сторін, що випливають із вказаного договору строку, встановленого законом (ч. 4 ст. 559 ЦК України) Суд відхиляє доводи позивача за первісним позовом про те, що сторонами вказаного договору встановлено строк дії поруки 5 років з посиланням на п. 11 вказаного договору, оскільки вказаним пунктом сторони договору дійшли згоди про збільшення позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність та строк дії поруки не є тотожними поняттями. Строк дії поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя по його закінченні припиняються, жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Такий висновок суду відповідає усталеній практиці Верховного суду, зокрема, правовим висновкам, викладеним в постанові від 24.10.2018 року по справі № 409/2342/15-ц) Позивачем за первісним позовом пред`явлено позов до [PERSON] в листопаді 2011 року, тобто після спливу строку дії поруки, доказів направлення йому письмових вимог про погашення заборгованості відповідно до п. 5, 6 договору поруки № 214173cred від 13.03.2008 року до часу пред`явлення позову суду позивачем за первісним позовом не надано. За таких обставин суд доходить висновку про припинення дії поруки [PERSON] за договором поруки № 214173cred від 13.03.2008 року зі спливом шести місяців з кінцевої дати повернення кредиту за кредитним договором № 214173cred від 13.03.2008 року, тобто з 12 березня 2010 року. Враховуючи викладене, позовні вимоги АТ «КБ «Приватбанк» до [PERSON] задоволенню не підлягають. Доводи представника [PERSON] . про застосування позовної давності до вимог АТ «КБ «Приватбанк» відхиляються судом, оскільки відповідно до п. 5.6. кредитного договору № 214173cred від 13.03.2008, п. 11 договору поруки № 214173cred від 13.03.2008, укладеного між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] , сторони за домовленістю збільшили строк позовної давності до 5 років, в т.ч. щодо вимог про стягнення кредиту та відсотків за користування кредитом, Банк звернувся із позовом до спливу зазначеного строку, тобто в межах позовної давності. Також суд доходить висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову, оскільки обставини, на які посилається позивач за зустрічним позовом в його обґрунтування не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, не свідчать про введення позивача за зустрічним позовом в оману в розумінні ст. 230 ЦК України та укладення ним спірного договору поруки внаслідок психічного тиску з боку відповідача [PERSON] (ст. 231 ЦК України). Враховуючи часткове задоволення первісного позову, відмову в задоволенні зустрічного позову, відповідно до ст.. 141 ЦПК України, суд доходить висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь АТ «КБ «Приватбанк» судових витрат\-\--- судового збору, сплаченого за подання позову в сумі 211 грн. 37 коп. за платіжним дорученням № UDAGB092280381 від 22.09.2011 р. в сумі 2744 грн. 12 коп. за платіжним дорученням № UDAG2B003BJ від 23.11.2018 р. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн. 00 коп. за платіжним дорученням № від 22.09.2011 р., всього - 3075 гривень 49 копійок.

Outcome: partial