Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

В квітні 2017 року, [PERSON], звернулася до суду за вказаним первісним позовом, посилаючись на те, що ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ», в день звільнення позивачки з посади, не виплатило всіх належних позивачці коштів, а саме премію за січень 2017 року в розмірі 30 089,00 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з 12.08.2013 року вона працювала головним бухгалтером ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ». В товаристві, наказом № 7-пр від 29.12.2015 року, було введено в дію «Положення про оплату праці та преміювання співробітників ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ» (надалі - «Положення»), яким передбачалась виплата премій. Наказом №3/17-к від 28.02.2017 року позивачку було звільнено з посади головного бухгалтера ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ», за власним бажанням, у відповідності до ст.38 КЗпП України. В позовній заяві позивачка зазначає, що у день її звільнення з посади, директор ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ», виплатив позивачці лише основну заробітну плату за лютий 2017 року в розмірі посадового окладу пропорційно до відпрацьованого часу та компенсацію за всі дні невикористаних відпусток. Премію за січень 2017 року у розмірі 30 089,00 грн., позивачці виплачено не було. Оскільки при звільненні, позивачці не було виплачено премію за січень 2017 року, вона вимагає виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 14 850,00 грн. Відповідач за первісним позовом, ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ», проти основного позову заперечував. Свої заперечення ґрунтував на тому, що згідно Положення, виплата премії можлива лише за наявності нерозподіленого прибутку, що сформувався в звітному періоді. Відповідач, у своїх запереченнях зазначав, що суми нерозподіленого прибутку відображаються у фінансовій звітності, яка подається до контролюючих органів в кінці кожного кварталу. Останній день першого кварталу припав на 31.03.2017 року, що перешкоджало відповідачу визначити суму нерозподіленого прибутку в кінці лютого 2017 року при звільненні позивачки. Згідно заперечить відповідача, 23.02.2017 року він звернувся до голови загальних зборів учасників товариства з листом-зверненням №37, в якому просив затвердити преміальний фонд на січень 2017 року, посилаючись на розрахунки надані позивачкою. Відповідач стверджував, що не порушив права позивачки на отримання премії, оскільки в день звільнення позивачки 28.02.2017 року, відповідач не отримав відповіді на свій лист-звернення від голови загальних зборів учасників товариства, без якої директор не мав права видати наказ про преміювання. Як зазначав відповідач, листом № 5.23-19/70-12/6-1 від 01.03.2017 року головою загальних зборів учасників товариства, відповідачу було відмовлено в задоволенні листа-звернення від 23.02.2017 року. У зв'язку з цим жоден працівник товариства відповідача премію за січень 2017 року не отримував. В ході судового засідання позивачкою була подана заява про збільшення розміру позовних вимог, якою визначено нову ціну позову в сумі 146 189,00 грн. Згідно даної заяви, позивачка просила суд стягнути з відповідача додаткову заробітну плату у вигляді премії за січень 2017 року у розмірі 30 098,00 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 116 100,00 грн. В ході судового слухання від 08.11.2017 року, відповідачем була подана зустрічна позовна заява, ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ» до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманої суми премії за червень 2016 року. Позовні вимоги, позивач за зустрічним позовом мотивував тим, що в первинних документах ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ» відсутні наказ про преміювання працівників в червні 2016 року та письмове узгодження від голови загальних зборів учасників товариства засновника, щодо погодженого розміру премій за червень 2016 року. Відтак, позивач за зустрічним позовом вважає, що виплата премії за червень 2016 року відбулась поза законом. Позивач за зустрічним позовом, просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ» суму безпідставно отриманої премії за червень 2016 року в сумі 35 188,23 грн., відсотки за користування чужими грошовими коштами в розмірі 1 430,18 грн. та інфляційні втрати в сумі 6 333,88 грн. Перекласти на відповідача за зустрічним позовом витрати понесені позивачем за зустрічним позовом у зв'язку з розглядом справи, а саме судовий збір в сумі 1 600,00 грн. Відповідачкою за зустрічним позовом, були подані заперечення на зустрічну позовну заяву. В запереченнях, відповідачка за зустрічним позовом, заперечувала проти суми премії, зазначаючи, що заявлена сума в розмірі 35 188,23 грн. включає не лише премію за червень 2016 року, а й заробітну плату за 2-гу половину червня 2016 року та індексацію заробітної плати за червень 2016 року. Відповідачка за зустрічним позовом, заперечувала й щодо відсутності документів, що стали підставою для нарахування премії за червень 2016 року, зазначаючи, що такі документи були скоріш за все втрачені позивачем за зустрічним позовом. Разом з цим, просила суд відмовити позивачеві за зустрічним позовом в задоволені зустрічної позовної заяви. 23.11.2017 року, в судовому засіданні позивачкою була подана заява про збільшення розміру позовних вимог та визначено нову ціну позову, що склала 153 614,00 грн. Згідно даної заяви, позивачка просила суд стягнути з відповідача додаткову заробітну плату у вигляді премії за січень 2017 року у розмірі 30 098,00 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 123 525,00 грн. В даному судовому засіданні, відповідачем були подані заперечення проти збільшення позовних вимог, в яких відповідач посилається на те, що збільшення терміну вирішення цивільного спору, знаходиться поза волею сторін, а відтак необхідно відмовити позивачці у задоволенні її заяви про збільшення розміру позовних вимог. Додатково позивачкою були подані письмові пояснення, щодо обставин справи, в тому числі щодо визначення понять додаткової заробітної плати; періодичності та систематичності виплати премій; щодо доказів по преміях за грудень 2016 року та січня 2017 року. 26.12.2017 року, позивачкою були подані додаткові письмові пояснення з окремих питань, серед яких визначення понять звітний період, звітний місяць, закриття місяця; про належність такого доказу як Управлінський звіт БДР; висловлення думки щодо квартальності премій та щодо неможливості використання офіційної фінансової звітності для розрахунку премій. В судовому засіданні від 27.12.2017 року, було розглянуто клопотання позивачки про витребування у відповідача доказів, що було судом задоволене частково. 12.02.2018 року, позивачкою було заявлено ряд клопотань. Клопотання про проведення підготовчого засідання; заяву про допит позивачки як свідка за її згодою та ініціативою; заяву про збільшення розміру позовних вимог та визначення нової ціни позову, що склала 190 064,00 грн. Згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивачка просила суд стягнути з відповідача додаткову заробітну плату у вигляді премії за січень 2017 року у розмірі 30 098,00 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 159 975,00 грн. 20.02.2018 року, позивачкою була подана заява про збільшення розміру позовних вимог та визначення нової ціни позову, що склала 194 114,00 грн. Згідно даної заяви, позивачка просила суд стягнути з відповідача додаткову заробітну плату у вигляді премії за січень 2017 року у розмірі 30 098,00 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 164 025,00 грн. 20.02.2018 року. в рамках судового слухання справи, позивачку було допитано в якості свідка, з попереднім складенням свідком присяги та роз'ясненням свідку прав та обов'язків. В судовому засіданні, позивачка за первісним позовом [PERSON], позовні вимоги підтримала. Зустрічні позовні вимоги не визнала. Позивачка посилається на те, що премія за січень 2017 року, була виробничою премією, а тому мала бути виплачена позивачці при звільнені. Зазначала, що нарахування премій мало системний характер, однак нерідко працівники приймали рішення щодо перенесення періоду виплати премії, для накопичення її значущості, саме тому премія не виплачувалась кожен місяць протягом 2016 року. Наполягала на тому, що при визначенні суми премій мало бути взято до уваги не лише офіційну податкову та фінансову звітність, а й електронну частину бухгалтерського обліку до якого відноситься управлінський звіт. Представники відповідача не визнали позовних вимог по первісному позову, заявлені ними позовні вимоги по зустрічному позову підтримали. Щодо основного позову представники відповідача зазначили, що вимога позивачки про виплату їй премії за січень 2017 року, фактично є вимогою персональної виплати премії авансом. Також, представники відповідача заперечували, щодо можливості використання в розрахунку премії даних управлінського звіту, як неофіційного джерела даних, та за відсутності в ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ» розробленого та затвердженого положення про методику ведення даного обліку. Відтак наполягали, що при визначенні суми премії мають використовуватись виключно офіційні податкові та фінансові звіти, що відображають дійсне фінансове становище відповідача, на момент визначення розміру премій. Окремо зауважили, що позивачка без належних законних підстав та без погодження відповідача збирала, обробляла та використала інформацію, що є має ознаки комерційної. Щодо зустрічного позову, представники позивача за зустрічним позовом зазначили, що в ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ» відсутні первинні документи, що підтвердили б право [PERSON] на отримання премії за червень 2016 року, не через втрату, а через те що такі документи не виготовлялись. В підтвердження своїх доводів, приводили порядковість номерів наказів на преміювання, які чітко відповідають кількості законно виплаченої премії, а також відсутність зареєстрованого у журналі вихідної кореспонденції листа-звернення до голови загальних зборів учасників товариства засновника від 27.06.2016 року Свідок [PERSON] в суді засвідчила, що вона була працівником ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ», займала посаду головного бухгалтера тривалий час. Фактично брала участь у розробці всіх існуючих нормативних документів, що діяли в Товаристві до моменту її звільнення. Влітку 2016 року в ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ» змінились учасники, що не зовсім розуміли методику розрахунку премій в Товаристві, однак систематично ознайомлювались з квартальними звітами ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ». Також свідок засвідчила, що премія, згідно Положення, виплачувалась не щомісячно, оскільки були місяці в яких премія мало що доходила до суми в одну тисячу гривень, і працівники не були зацікавлені в отриманні таких незначних сум премій. Заслухавши позивача, представників відповідача, показання свідка, перевіривши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, зустрічний позов задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до наказу № 3-п від 09.08.2013 року працювала на посаді головного бухгалтера в ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ». Посадові обов'язки здійснювала відповідно до посадової інструкції головного бухгалтера, затвердженої директор ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ» від 01.12.2010 року. Звільнена на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням з 28.02.2017 року відповідно до наказу № 3/17-к від 28.02.2017 року, що підтверджується копією трудової книжки. В ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ» діє Положення про оплату праці та преміювання співробітників ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ». Дане Положення введене в дію з 01.01.2016 року, згідно наказу директора ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ» від 29.12.2015 року за № 7-пр. 23.02.2017 року відповідач звернувся до голови загальних зборів учасників товариства із листом-зверненням №37, про погодження виплати премії. 01.03.2017 року відповідачу було відмовлено в задоволенні листа-звернення, шляхом направлення головою загальних зборів учасників товариства відповіді № 5.23-19/70-12/6-1. Згідно довідки про нарахування премії працівникам ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ» в січні-лютому 2017 року, премія за вказані місяці працівникам товариства відповідача не нараховувалась. Відповідно до ст.ст. 143, 144 КЗпП України до працівників підприємств, установ, організацій можуть застосовуватись будь-які заохочення, що містяться в затверджених трудовими колективами правилах внутрішнього трудового розпорядку. Заохочення застосовуються власником або уповноваженим ним органом разом або за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації. Статтею 15 Закону України «Про оплату праці», встановлено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних та компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Законодавством надане право підприємствам самостійно визначати умови та розміри преміювання. Відповідні висновки робить ВСУ в Постанові від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Положенням про оплату праці та преміювання співробітників ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ» передбачені умови формування преміювального фонду, розподіл преміювальних фондів, порядок розрахунку, нарахування і виплати премій. Відповідно до п. 6.1 Положення, періодом нарахування премії є звітний період при наявності джерела виплати премії. В п. 3.2 Положення, зазначено, що джерелом виплати та базою для розрахунку премії є нерозподілений прибуток товариства, сформований в звітному періоді. З пояснень відповідача встановлено, що сума нерозподіленого прибутку визначається та фіксується в офіційній фінансовій звітності. Згідно ст. 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» фінансовою звітністю є бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», звітним періодом для складання фінансової звітності є календарний рік. Проміжна звітність складається щоквартально наростаючим підсумком з початку звітного року в складі балансу та звіту про фінансові результати. Баланс підприємства складається за станом на кінець останнього дня кварталу (року). Згідно п.1 розділу ІІ Національного положення (Стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», фінансова звітність складається з: балансу (звіту про фінансовий стан), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності. Баланс підприємства складається на кінець останнього дня звітного періоду. Проміжна (місячна, квартальна) звітність, яка охоплює певний період, складається наростаючим підсумком з початку звітного року. Пункт 3 розділу ІІ Національного положення (Стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» зазначає, що форма і склад статей фінансової звітності визначаються цим Національним положенням (стандартом) і наводяться у додатках 1 і 2 до цього Національного положення (стандарту). Відповідно до розділу «Пасив», додатку №1 до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», фінансова звітності «Баланс (Звіт про фінансовий стан)» передбачає декларування сум нерозподіленого прибутку, що зазначається в рядку 1420. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачена Положенням премія не могла бути виплачена позивачці при звільненні, оскільки дата звільнення позивачки з посади передувала періоду нарахування премії. В досліджених доказах також відсутні підстави, які б засвідчили право позивачки на отримання премії за визначений позивачкою місяць. Щодо зустрічного позову судом встановлено, що згідно видаткового касового ордеру №21 від 30.06.2016 року, відповідачкою за зустрічним позовом було отримано премію за червень в розмірі 35 188,23 грн. Бухгалтерською довідкою від 07.07.2017 року, виданою позивачем за зустрічним позовом, підтверджується факт нарахування відповідачці за зустрічним позовом премії за червень 2016 року в сумі 38 600,00 грн. З пояснень позивача за зустрічним позовом встановлено, що в ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ» відсутні документи, які б підтвердили правомірність отримання відповідачкою за зустрічним позовом премії за червень 2016 року. Відповідно до виданих ТОВ «АМКОДОР-УКРОСПЕЦМАШ» наказів на преміювання, премія працівникам товариства у 2016 році нараховувалась на підставі наказу №1-пр/2016_1 від 31 березня 2016 року, наказу №2-пр/2016_1 від 30 листопада 2016 року, наказу №2-пр/2016_2 від 30 листопада 2016 року. Відтак, у відповідності до нумерації наказів про преміювання та відсутності заперечень відповідачки за зустрічним позовом про їх дійсність, суд вважає, що доводи позивача за зустрічним позовом є обґрунтованими. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч.1. ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відтак ч. 1 ст. 623 ЦК України, зазначено, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Згідно ч.1. ст. 1214 ЦПК особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Частиною. 2 ст. 1214 ЦК України, закріплено, у разі безпідставного одержання чи зберігання грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами . Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Трудовим договором не встановлений розмір процентів за користування чужими грошовими коштами, а відтак він встановлюється законом. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З аналізу норм матеріального права, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача за зустрічним позовом є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному об'ємі. Позивачем за зустрічним позовом при зверненні до суду із зустрічним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved