Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

В квітні 2016 року ПАТ «[PERSON] - Банк» звернувся до суду з вимогами до [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2007/0408/46-015 від 18.04.2008 року, яка станом на 16.02.2016 року складає 109\~585, 74 доларів США, а саме: за кредитом 68\~813,81 доларів США, по відсотках 40\~771, 93 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлові цокольні приміщення № 1-:-4, в літері «А-4», загальною площею 35,8 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Артема, буд. 58 на користь ПАТ «[PERSON] Банк» шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження» встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності / незалежним експертом н стадії оцінки майна. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18.04.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2007/0408/46-015 з подальшим внесенням змін та доповнень, на підставі чого останньому був наданий кредит у розмірі 82\~600, 00 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00 відсотків річних. Датою остаточного повернення кредиту було визначено 18.04.2018 року. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 2007/0408/46-015 від 18.04.2008 року був укладений договір іпотеки № 2007/0408/46-015-Z-1 від 18.04.2008 року, відповідно до пункту 2 предметом іпотеки є нежитлові цокольні приміщення № 1-:-4, в літері «А-4», загальною площею 35,8 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Артема, буд. 58. За згодою сторін предмет іпотеки оцінюється в 490\~961, 00 грн. 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі продажу прав вимоги, що посвідчений 25.05.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 1306,1307, відповідно до умов якого права вимоги переходить до ПАТ «Дельта Банк». 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» укладено договір купівлі продажу прав вимоги, що посвідчений 15.06.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], згідно умов якого права вимоги переходить до ПАТ «Альфа Банк». В наслідок укладання вказаних договорів відбулась зміна кредитора, а саме ПАТ «Альфа Банк» набув статусу нового кредитора за договором від 18.04.2008 року № 2007/0408/46-015 позичальником якого є [PERSON] Проте [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобовязання, чим порушує умови кредитного договору, в результаті чого станом на 16.02.2016 року має прострочену заборгованість: за кредитом 68\~813, 81 доларів США; по відсотках 40\~771, 93 доларів США. Окрім того, предмет іпотеки нежитлові цокольні приміщення № 1-:-4, в літері «А-4», загальною площею 35,8 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Артема, буд. 58 належить на праві приватної власності [PERSON] За вказаних обставин позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. В судовому засідання\~представник позивача [PERSON] яка діє на підставі довіреності, підтримала заявлені позовні вимоги, просила задовольнити позов в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, заперечувала проти заявлених позовних вимог, просила відмовити в їх задоволенні за необґрунтованістю та недоведеністю. В судове засіданні третя особа [PERSON] не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не надходило, у звязку з чим суд вважає за можливим розглянути справу за його відсутністю. Суд, заслухавши думки присутніх осіб, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.04.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2007/0408/46-015 з подальшим внесенням змін та доповнень, на підставі чого останньому був наданий кредит у розмірі 82\~600, 00 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00 відсотків річних. Датою остаточного повернення кредиту було визначено 18.04.2018 року (арк. справи 7-15). Відповідно до п. 3.1.1 Кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п. 3.2 цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 1233.31 доларів США у чітко встановлений цим Договором термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. Згідно зі п. 3.1.3 Кредитного договору позичальник зобовязується сплачувати ануїтетні платежі, платежі на погашення відсотків шляхом направлення коштів на рахунок № 2620.1.7124471.01 в ВАТ «Сведбанк» у м. Києві, МФО 300164 через касу Банку шляхом безготівкового перерахування щомісяця, у чітко встановлений термін здійснення платежів. Проте, [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобовязання, чим порушує умови кредитного договору, в результаті чого станом на 16.02.2016 року має прострочену заборгованість: за кредитом 68\~813, 81 доларів США; по відсотках 40\~771, 93 доларів США (арк. справи 38). Згідно ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 статті 629\~Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі продажу прав вимоги, що посвідчений 25.05.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 1306,1307, відповідно до умов якого права вимоги переходить до ПАТ «Дельта Банк» (арк. справи 43-57). 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» укладено договір купівлі продажу прав вимоги, що посвідчений 15.06.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], згідно умов якого права вимоги за кредитним договором № 2007/0408/46-015 від 18.04.2008 року та договором іпотеки № 2007/0408/46-015-Z-1 від 18.04.2008 року переходить до ПАТ «Альфа Банк» (арк. справи 58-64). З матеріалів справи вбачається, що в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 2007/0408/46-015 від 18.04.2008 року був укладений договір іпотеки № 2007/0408/46-015-Z-1 від 18.04.2008 року, відповідно до пункту 2 предметом іпотеки є нежитлові цокольні приміщення № 1-:-4, в літері «А-4», загальною площею 35,8 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Артема, буд. 58. За згодою сторін предмет іпотеки оцінюється в 490\~961, 00 грн. (арк. справи 16-20). Відповідно до п. 1 іпотечного договору, за рахунок предмета іпотеки позивач може задовольнити всі боргові зобовязання, не сплачені відповідачем і вимоги стосовно повного відшкодовування всіх збитків, завданих порушенням відповідачем його зобовязань за договором іпотеки, а також всіх фактичних витрат, понесених позивачем у звязку із реалізацією його права. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2013 року в\~рахунок погашення заборгованості\~[PERSON]\~за кредитним договором № 2007/0408/436-015 від 18.04.2008 року, яка станом на 10.12.2012 р. складає 633428,22 грн. звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме на: нежитлові цокольні приміщення\~\~№ 1-:-4 в літері « А-4», загальною площею 35,8 кв.м., що знаходяться за адресою : м. Харків, вул. Артема, № 58, що належить іпотекодавцю [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], 18.04.2008 р., за номером № 746, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів за № 2847847 згідно витягу за Реєстром правочинів від 18.04.2008 р. № 5813523, шляхом проведення прилюдних торгів згідно\~Закону України «Про виконавче провадження»\~за початковою ціною\~\~ в сумі 202526,90 грн., що за курсом НБУ на день укладення договору становить 25400,00 доларів США, узгодженою сторонами в договорі про внесення змін та доповнень № 1 до договору\~\~ іпотеки №\~\~№ 2007/0408/46-015-Z-1 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], 18.04.2008 р., за номером № 750 (арк. справи 154-155). Зі змісту копії виконавчого напису від 23.07.2016 року вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] пропонує стягнути на користь ПАТ «[PERSON] Банк» заборгованість, що виникла про кредитному договору № 2007/0408/436-015 від 18.04.2008 року, право вимоги, боржником за кредитним договором є [PERSON],стягнення заборгованості проводиться з 01.08.2013 року по 10.05.2016 року, сума заборгованості становить 111827,57 доларів США та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Згідно відомостей про виконавче провадження ВП № 52494125 з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вбачається, що 04.10.2016 року Київським відділом державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження, постановою від 04.10.2016 року накладено арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель, має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором. Відповідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Згідно зі ч. 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, якщо рішення суду передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, Іпотекодержатель зобовязаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця. Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки. Відповідно до Інформаційної довідки, предмет іпотеки - нежитлові цокольні приміщення № 1-:-4, в літері «А-4», загальною площею 35,8 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Артема, буд. 58 належать на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі продажу посвідченого 19.12.2011 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 3104 (арк. справи 27). Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Згідно ч. 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Згідно статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли своє доведення в ході судового розгляду, а тому задоволенню не підлягають. За результатами судового розгляду позовної заяви ПАТ «[PERSON] Банк» суд вважає передчасними заявлені позовні вимоги, оскільки не враховують наявність заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2013 року про звернення стягнення на нежитлові цокольні приміщення\~\~№ 1-:-4 в літері « А-4», загальною площею 35,8 кв.м., що знаходяться за адресою : м. Харків, вул. Артема, № 58, а також виконавчий напис від 23.07.2016 року приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Окрім цього, позивач не ставить питання щодо застосування правових наслідків укладення договору купівлі-продажу від 19.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON] з приводу спірних нежитлових приміщень, відновлення іпотеки з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек, залишається не вирішеним питання щодо презумпції правомірності правочину, статусу добросовісного набуття права власності на нежитлові приміщення, не визначено вартість вказаних нежитлових приміщень, тощо. Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обовязки підлягають виконанню. За вказаних обставин, суд відмовляє в задоволення заявлених позовних за необгрунтвоаністю та недоведеністю. На підставі викладеного й

Outcome: dismissed