overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

В обґрунтування позову позивачі [PERSON], [PERSON] посилаються на те, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. За життя спадкодавець склала заповіт, яким вказану квартиру заповідала позивачам [PERSON], [PERSON] Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Кожен з позивачів має похилий вік, постійні хвороби, у зв'язку з чим ними пропущено строк на подання заяви про прийняття спадщини на п'ять днів. За таких обставин, позивачі просять суд визначити їм додатковий строк для подачі заяви до нотконтори про прийняття спадщини у шість місяців. В судове засідання позивачі не з'явилися, надали суду заяву, в котрій просять суд розглянути їх позов та задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнає (а.с. 22). Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову за слідуючих підстав: За ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, що не прийняла спадщину у встановлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Як вбачається із свідоцтва про смерть (а.с. 9) [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями після смерті [PERSON] за заповітом є позивачі [PERSON], [PERSON], що підтверджується заповітом (а.с. 12). Суд вважає поважними причини пропуску позивачами строку подачі заяви до нотконтори на прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

В обґрунтування позову позивачі [PERSON], [PERSON] посилаються на те, що вони є власниками житлового будинку № 23 з господарськими побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Зелена, с. Піщане, Старобільського району, Луганської області. За цією адресою зареєстрований відповідач по справі [PERSON], який в даному домоволодінні не мешкає, тим самим його реєстрація перешкоджає позивачам оформити житлову субсидію. Факт не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується довідкою про склад сімї та проживання виданою Бутівською сільською радою від 31.03.2016 року. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не зявилися, надали суду заяву в котрій просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі (а.с. 9). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про визнання позову, та про розгляд справи у його відсутність (а.с. 8). Суд, вияснив позицію позивачів, дослідив матеріали справи й вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за слідуючих підстав: За ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. За ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї родини. За ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з свідоцтва про право власності (а.с. 4), що власниками будинку № 23 по вул. Зелена у с. Піщане, Старобільського району Луганської області є позивачі по справі [PERSON] та [PERSON]. З довідки Бутівської сільської ради від 31.03.2016 р. (а.с. 10) вбачається, що відповідач [PERSON] у будинку № 23 по вул. Зелена у с. Піщане Старобільського району Луганської області не проживає більше одного року. За таких обставин, суд вважає доведеним, що [PERSON], [INFO], за місцем прописки у будинку № 23 по вул. Зелена у с. Піщане, Старобільського району Луганської області не проживає більше одного року без поважної причини, плату за комунальні послуги не вносить, що дозволяє його визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

В обгрунтування позову позивачка [PERSON] вказала, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] є двоє синів: [PERSON] [INFO] й [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірваний 01.07.13 року. Оскільки сини мешкають з нею, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, вона просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги змінила, просила стягнути аліменти на утримання тільки сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку відповідача, оскільки старший син [PERSON] має намір проживати з батьком. Відповідач [PERSON] змінені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за слідуючих підстав: За ст. 180 СК України батьки обоє зобовязані утримувати дитину до повноліття. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батька, дочки, сина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. За ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. За ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За свідоцтвом про народження (а.с.4) батьком та матірю неповнолітнього [PERSON] записані сторони по справі. Згідно до рішення суду (а.с. 5) шлюб між сторонами по справі розірваний 01.07.2013 року. Згідно довідки (а.с. 6) [PERSON] проживає з матірю за адресою: м. Старобільськ, пл. Б. Хмельницького, 67. На підставі вищевикладеного, приймаючі до уваги, що [PERSON] проживає з матірю, відповідач добровільно матеріальної допомоги на дитину не надає, згодний за рішенням суду надавати таку допомогу, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частки всіх видів доходу й заробітку відповідача на користь [PERSON], але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Оскільки судове рішення винесено на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

В обґрунтування позову позивачка [PERSON] вказала, що з 04 липня 1981 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період шлюбу ними був придбаний будинок [ADDRESS] З 2014 року у позивачки з відповідачем склалися неприязні стосунки, на теперішній час подружжя мешкає окремо, позивачка бажає поділити спільне нажите майно, але відповідач відмовляється в добровільному порядку вирішити питання про розподіл майна. На підставі вищевикладеного позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просить суд розглянути справу у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримала (а.с. 15). Відповідач [PERSON] у судове засідання 13.07.2016 р., 27.07.2016 р. та 07.09.2016 р. не з'явився, про причини неявки до суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення та (а.с. 17). На підставі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 07 вересня 2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). На підставі ч. 1 ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, належного їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За ч. 1 ст. 70 СК України, при поділі майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка рівні, якщо інше не передбачено домовленістю між ними та шлюбним договором. З свідоцтва про шлюб (а.с.6) вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 липня 1981 року. 05.12.1992р. за договором купівлі-продажу [PERSON] придбав у [PERSON], що діяла від імені колгоспу «Комуніст» на підставі доручення, будинок [ADDRESS] розташованій на земельній ділянці і є єдиним власником (а.с.10-11) . Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] придбане сторонами в період шлюбу, що свідчить про те, що частки в них подружжя [PERSON] є рівними. Оскільки сторони не бажають ділити майно в натурі, суд самостійно не може вийти за межі позовних вимог й вважає за доцільне визнати за позивачкою право власності на ? частину домоволодіння, розташованого за адресою буд. [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

В обґрунтування позову позивачка [PERSON] вказала, що з 14.01.1984 році перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період шлюбу ними був придбаний будинок № 62 з надвірними будівлями та спорудами, який складається з А-1 житлового будинку з прибудовою, а-1 віранди, а -тамбура, Б-сараю, Н-повітки, г-погріба, к-колодязю, № 1-2 огорожі, ф-фундаменту під теплицю, що розташоване по вул. Кооперативній у м. Старобільську Луганської області. Посилаючись на те, що будинок був придбаний подружжям в період шлюбу за сумісні кошти, а співвідносини між сторонами погіршились, позивачка просить визнати домоволодіння сумісним майном подружжя, визнати за нею право на ? частку домоволодіння, без реального поділу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач позов визнав. Суд, зясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за слідуючих підстав: За ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). На підставі ч. 1 ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, належного їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За ч. 1 ст. 70 СК України, при поділі майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка рівні, якщо інше не передбачено домовленістю між ними та шлюбним договором. З свідоцтва про шлюб (а.с. 4) вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.01.84 року. За договором купівлі-продажу (а.с. 5) [PERSON] придбав у [PERSON] будинок № 62 по вул. Кооперативній з господарчими та побутовими будівлями у м. Старобільськ Луганської області і є єдиним власником (а.с. 6-7). Таким чином, в судовому засіданні доведено позивачкою та визнано відповідачем, що домоволодіння № 62 по вул. Кооперативній у м. Старобільську Луганської області придбаний сторонами в період шлюбу, що свідчить про те, що частки в ньому подружжя [PERSON] є рівними. Оскільки сторони не бажають ділити майно в натурі, суд самостійно не може вийти за межі позовних вимог й вважає за доцільне визнати за позивачкою право власності на ? ідеальну частку домоволодіння. Судові витрати по справі покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

В обґрунтування позову позивачка [PERSON] посилається на те, що 09.03.2014 року вона передала в борг відповідачці [PERSON] 18\~800 грн., яка в свою чергу, зобовязалася повернути цю суму в строк до 03.09.2014 року, про що власноручно написала розписку. Оскільки у встановлений в розписці строк відповідачка суму боргу не повернула, позивачка звернулася до суду й просить стягнути суму боргу з відповідачки в розмірі 18\~800 грн., 3% річних, що складає 910,74 грн., витрати на послуги адвоката в розмірі 400 грн., судові витрати в розмірі 551,20 грн. В судовому засіданні позивачка змінила розмір позовних вимог й просила стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 18\~800 грн., судові витрати в розмірі 551,20 грн. В судовому засіданні представники відповідачки позов визнали частково, просили суд стягнути тільки суму боргу в розмірі 18\~800 грн., розмір якої не оспорювали, судові витрати вважали за необхідно не стягувати. При цьому не заперечували, що розписка про боргові зобовязання [PERSON] писала власноручно, добровільно, але своєчасно повернути борг позивачці не змогла внаслідок відсутності грошових коштів. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, вважає змінені позовні вимоги такими, що підлягають повному задоволенню за слідуючих підстав: Взаємовідносини між сторонами регулюються нормами ст.ст. 1046-1050 ЦК України, а саме: За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позивальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду й такої ж якості. За ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначення кількості речей. За ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. З розписки від 09.03.2014 року (а.с. 4) вбачається, що [PERSON] взяла у [PERSON] гроші в сумі 18 800 грн. у борг. Зобовязалась повернути всю суму до 03.09.14 року. Оскільки судом доведено та не заперечується сторонами, що відповідачка [PERSON] не виконає зобовязань за договором позики, з неї підлягає стягненню сума боргу в розмірі 18\~800 грн. на користь позивачки [PERSON] За ст. 88 ЦПК України, при задоволенні позову з протилежної сторони підлягають стягненню судові витрати в розмірі пропорційному задоволенню позову. Оскільки позовні вимоги позивачки задоволені на 93%, з відповідачки підлягають стягненню судові витрати на користь позивачки в розмірі 512,43 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

В обґрунтування позову позивачка [PERSON] посилається на те, що вона є власницею домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. За цією адресою зареєстрована відповідач по справі [PERSON], якій раніше дане домоволодіння належало на праві власності, та яка з 31.08.2006 р. в даному домоволодінні не мешкає, тим самим її реєстрація перешкоджає позивачу володіти, користуватися і розпоряджатися належним позивачу домоволодінням. Факт не проживання відповідачки за вказаною адресою підтверджується довідкою про склад сім'ї та проживання виданою Чмирівською сільською радою від 07.12.2015 року за № 3525. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву в котрій позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 17). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про визнання позову, та про розгляд справи у її відсутність (а.с. 18). Третя особа Старобільський районний сектор відділу адресно-довідкової роботи Державної міграційної служби України в Луганській області у судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Суд, вияснив позицію позивача, дослідив матеріали справи й вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за слідуючих підстав: За ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. За ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї родини. За ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з договору купівлі-продажу (а.с. 6), що власницею будинку [ADDRESS] є позивачка [PERSON]. З довідки Чмирівської сільської ради № 3525 від 07.12.2015 р. (а.с. 9) вбачається, що відповідачка [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживає більше одного року. За таких обставин, суд вважає доведеним, що [PERSON], [INFO] за місцем прописки у будинку [ADDRESS] не проживає більше одного року без поважної причини, плату за комунальні послуги не вносить, що дозволяє її визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

В обґрунтування позову позивачка [PERSON] посилається на те, що вона згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане Старобільською ДНК від 19.12.1992 р. за № 1-4065 та свідоцтва про право власності на домоволодіння видане Старобільською ДНК від 19.12.1992 р. за № 1-4061 є власницею жилого будинку № 19а по вул. К. Маркса в м. Старобільську Луганської області. Разом з нею у будинку прописаний відповідач [PERSON], але не проживає більше одного року, що підтверджується довідкою Старобільської міської ради № 21 від 09.06.2015 р. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала суду заяву в котрій позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 18). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву в котрій позовні вимоги визнає (а.с. 14). Представник відповідача [PERSON] районного відділу Державної міграційної служби України в Луганській області у судове засідання не зявився, до початку судового засідання надав письмові заперечення проти позову, у яких посилався на те, що жодних відносин та зобовязань між ними та позивачем немає та просили відмовити у задоволенні позову, а також надав заяву про розгляд справи за відсутності представника Старобільського РВ УДМСУ в Луганській області, у звязку з чим суд на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представника відповідача Старобільського РВ УДМС України в Луганській області. Суд, вияснив позицію позивачки, дослідив матеріали справи й вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за слідуючих підстав: За ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. За ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї родини. За ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з технічного паспорту (а.с. 4-6), свідоцтва про право власності (а.с. 7) що власницею будинку № 19а по вул. К.Маркса у м. Старобільську Луганської області є позивачка [PERSON]. З довідки Старобільської міської ради № 21 від 09.06.2015 р. вбачається, що [PERSON] у будинку № 19а по вул. К. Маркса в м. Старобільську Луганської області не проживає більше одного року. За таких обставин, суд вважає доведеним, що [PERSON], [INFO] за місцем прописки у будинку 19а по вул. К. Маркса у м. Старобільську Луганської області не проживає більше одного року без поважної причини, плату за комунальні послуги не вносить, що дозволяє його визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

В обґрунтування позову позивачка [PERSON] пояснила, що вона є власницею жилого будинку [ADDRESS]. Разом з нею у будинку зареєстровані: її чоловік - [PERSON], син - [PERSON], невістка - [PERSON], онука - [PERSON], а також відповідач - [PERSON] - старший син позивачки. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] більше 5 років в даному будинку не мешкає, з родиною не спілкується, особистих речей не має, комунальні платежі не сплачує, знаходиться за територією України, позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Оскільки відповідач [PERSON] в судове засідання не з'являється, заяв про розгляд справи в його відсутність не надходило, причини своєї неявки відповідач суду не пояснив, тому суд вважав за необхідне ухвалити заочне рішення. Суд, вияснив позицію позивачки, дослідив матеріали справи, вислухав свідків й вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за слідуючих підстав: За ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. За ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї родини. За ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з технічного паспорту (а.с. 6-8), договору дарування (а.с. 9), витягу про реєстрацію (а.с. 10) що власницею будинку [ADDRESS] є позивачка [PERSON]. З акту обстеження від 10.03.2015 року (а.с. 3), довідки (а.с.12) вбачається, що [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживає. Свідки по справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожний окремо, в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON], син позивачки, понад 5 років в будинку не проживає, виїхав на заробітки за межі України. За таких обставин, суд вважає доведеним, що [PERSON], [INFO] за місцем реєстрації у [ADDRESS] не проживає більше 5 років без поважної причини, особистих речей не має, плату за комунальні послуги не вносить, що дозволяє його визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved