Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON], звертаючись до суду з вказаним позовом до відповідача, вказувала, що вона та відповідач [PERSON] з 14 листопада 2009 року по лютий 2012 року проживали однією сім'єю у зареєстрованому шлюбі.[INFO] року у них народилася дочка [PERSON], з початку 2012 року вони припинили спільне проживання. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.03.2012 року шлюб між ними розірвано.Проте відповідач як не надавав, так і не надає ніякої допомоги дитині, не бере участі у її вихованні. Зазначає, що під час перебування дитини у дитячому садку, останній жодного разу дитини там не провідував. В даний час дитина навчається у 2-му класі, відповідач не цікавиться її життям, успіхами у школі, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитину відповідним харчуванням, медичним доглядом, взагалі не спілкується з дитиною. З метою ухилення від сплати аліментів, змінив своє прізвище [PERSON] на [PERSON]. Вихованням, утриманням, забезпеченням дитині відповідних умов для проживання, займається вона та її батьки. Органом опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівського міської ради від 18.09.2017 року зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні до неповнолітньої дочки [PERSON]. Просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з викладених у позовній заяві мотивів та суду пояснила, що відповідач, являючись батьком їх неповнолітньої дочки [PERSON], повністю усунувся від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На засідання органу опіки та піклування 18.09.2017 року не з'явився, а лише подав заяву в якій визнав факт ухилення від виховання та ненадання дитині утримання та зазначив, що в подальшому вихованням дитини займатися не буде. Крім того, позивач зазначила, що станом на березень 2018 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 30891 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про розгляд справи, подав до суду заяву про розгляд даної справи у його відсутності, позов визнав. Представник органу опіки та піклування Зановяк І.С. у судовому засіданні вважав, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини, дочки [PERSON], взагалі не цікавиться її життям і здоров'ям, матеріально не утримує. Вислухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони спільно проживали у зареєстрованому шлюбі з 14.11.2009 року до лютого 2012 року. [INFO] року у них народилась донька [PERSON]. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 06.03.2012 року шлюб між сторонами розірвано і неповнолітня дитина та позивач проживають окремо від відповідача в [ADDRESS]. Фактично з січня 2012 року відповідач проживає окремо від дитини, обов'язків щодо участі у вихованні доньки не виконує, вихованням дитини займається мати [PERSON] Дитина перебуває на повному її утриманні та вихованні. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.03.2012 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.02.2012 року і до повноліття дитини. Згідно актового запису про шлюб №207 від 28.07.2013 року відповідач, після реєстрації шлюбу з [PERSON], змінив прізвище [PERSON] на [PERSON] і з того часу є [PERSON]. Борг [PERSON] по сплаті аліментів на утримання доньки станом на 09.03.2015 року становить 30891 грн.60 коп. Відповідно до довідки №42 від 30.08.2017 року Шепетівського ДНЗ №6 «Білочка» відповідач участі у вихованні неповнолітньої доньки [PERSON] під час відвідування дитячого закладу з 02.09.2014 року по 31.05.2016 року не приймав, вихованням дитини опікувалася мати. Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Обов'язки батьків щодо дитини визначено статтею 150 СК України, за якою вони зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України (пункти 15, 16, 18 Постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Так, за висновком виконкому Шепетівської міської ради як органу опіки та піклування від 18.09.2017 року [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, тому позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO] є доцільним і відповідає інтересам дитини. При цьому зазначено, що [PERSON], був повідомлений про слухання цього питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, проте на засідання не прибув, подав заяву в якій визнав факт ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини. Згідно характеристики «ЗОШ І-ІІІ ступенів-гімназія» м.Шепетівки [PERSON] навчається в даній школі, характеризується з позитивної сторони, навчанням та вихованням дитини опікується мати [PERSON], батько дитини [PERSON] у школі не з'являється, навчанням дитини не цікавиться, батьківських зборів не відвідує, у вихованні доньки участі не бере. Судом не встановлено об'єктивних причин, які б унеможливлювали піклування відповідачем про фізичний і духовний розвиток своєї доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, її медичний догляд та лікування, спілкування з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; інтерес до її внутрішнього світу та усіх сторін життя тощо. Наведене підтверджує винну поведінку [PERSON].в ухиленні від виховання своєї доньки, у свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов'язками. Таке нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками має місце тривалий час, з січня 2012 року по теперішній час. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає доведеним, що відповідач при відсутності жодних перешкод, протягом тривалого часу, близько шести років, умисно свідомо нехтує своїми обов'язками щодо виховання доньки, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Таке рішення, в свою чергу, відповідатиме інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved