Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

В квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], померлого 02 червня 2013 року. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона є дочкою [PERSON], який помер 02 червня 2013 року. Після смерті її батька відкрилася спадщина на належну йому квартиру [ADDRESS]. Відповідачка за позовом - [PERSON] (у дівоцтві Житомирська) [PERSON] є її рідною сестрою. Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за місцем відкриття спадщини, для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову квартиру їй було відмовлено, оскільки на зазначений обєкт нерухомого майна відсутній документ, який підтверджує реєстрацію права власності за спадкодавцем. Таким чином, позивачка не змогла оформити на квартиру право власності в порядку спадкування за законом, шляхом позасудового порядку у нотаріальній конторі, та їй приватним нотаріусом [PERSON] було рекомендовано його отримання в судовому порядку. В судовому засіданні представники позивачки [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги позивачки та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні визнала позовні вимоги позивачки та не заперечувала проти їх задоволення. Третя особа в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі на розсуд суду. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що 02 червня 2013 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-КИ № 508510, виданим 03.06.2013 року Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 3895 від 03.06.2013 року (а.с.11). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке, зі слів позивачки, серед іншого, складається з квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними дочками [PERSON], померлого 02 червня 2013 року, що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження Серії ІV-КИ № 325457, виданим відділом ЗАГС Жовтневого району м. Дніпропетровська, актовий запис № 818 від 03.04.1983 року (а.с.55) та Серії V-КИ № 411035, виданим відділом ЗАГС Жовтневого району м. Дніпропетровська, актовий запис № 432 від 17.02.1981 року (а.с.57), а також: свідоцтвом про шлюб Серії І-КИ № 060502, виданим 07.10.2006 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 550 від 07.10.2006 року, згідно якого позивачка змінила своє дівоче прізвище - «Житомирська» на - «Закурдаєва» (а.с.65); свідоцтвом про одруження Серії І-КИ № 138872, виданим 14.07.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 204 від 14.07.2001 року, згідно якого відповідачка змінила своє дівоче прізвище - «Житомирська» на - «Кадашова» (а.с.71) та свідоцтвом про шлюб Серії 1-КИ № 100271, виданим 26.10.2007 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1034 від 26.10.2007 року, згідно якого відповідачка змінила своє прізвище - «Кадашова» на - «Сич» (а.с.73). На підставі вищевказаного, позивачка та відповідачка, у встановлений законом строк, а саме 13 листопада 2013 року, звернулися до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], позивачка - з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька - [PERSON], який помер 02 червня 2013 року, а відповідачка - з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь позивачки - [PERSON]. На підставі їхніх заяв, після смерті [PERSON], померлого 02 червня 2013 року, була заведена відповідна спадкова справа за № 27/2013, копія якої знаходиться в матеріалах даної справи. Проте, 27 березня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 02 червня 2013 року, на квартиру [ADDRESS], оскільки нею не надані документ, який підтверджує реєстрацію права власності за спадкодавцем на зазначений обєкт нерухомого майна (а.с.8). У звязку з вказаними обставинами, позивачка була вимушена звернутися до суду. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, судом встановлено, що квартиру [ADDRESS] [PERSON], який помер 02 червня 2013 року, успадкував після смерті свого батька - [PERSON], померлого 15 листопада 2002 року, про що державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] 01 лютого 2008 року йому ([PERSON]Б.) було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за № 3-343 (а.с.12). Проте, за свого життя, [PERSON] не зареєстрував у відповідних органах своє право власності на вказану спадкову квартиру, що підтверджується й листом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 14.03.2014 року за № 2651, в якому зазначено, що відомості щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] в інвентаризаційній справі відсутні. Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, з урахуванням вищевказаного, встановлено, що після смерті [PERSON], померлого 02 червня 2013 року, відкрилася спадщина на належну йому майно, яке серед іншого, складається й з квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до абзаців 14-17 п. 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Оскільки нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, виник цивільно-правовий спір, який підлягає розглядові у позовному провадженні. При цьому, судом встановлено, що позивачка від спадщини не відмовлялася та у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого батька, а відповідачка відмовилася від своєї частки спадщини після смерті батька на користь позивачки. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], померлого 02 червня 2013 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved