Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову представник позивача [PERSON] вказувала, що житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Нове Життя, 1, належить на праві власності матері позивача [PERSON]. Даний житловий будинок [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка та в 1988 році добудувала його. В 1989 році [PERSON]Ф померла, але за життя право власності на прибудову до вказаного житлового будинку не оформила. В звязку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на перебудований житловий будинок позивач не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, а тому була змушена звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, але подала до суду письмову заяву, в якій вказувала, що повністю підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити, а також просила справу розглядати за її відсутності. Люботинська міська рада Харківської області до суду подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи за позовом [PERSON] до Люботинської міської ради Харківської області про визнання права власності на житловий будинок без участі її представника, за наявними у справі документами та відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. Спірним є житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Нове Життя, 1, який належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району 10 червня 1988 року та зареєстрованого в реєстрі №1293, що також підтверджується довідкою КП «Люботинське БТІ» Люботинської міської ради Харківської області №258 від 02 квітня 2018 року. Відповідно до вказаного свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок літ. «А-1», житловою площею 25,0 кв.м, літню кухню літ. «Б», сарай літ. «В», душ літ. «Г», вбиральню літ. «Д», огорожу №1-3. Як вбачається з копії технічного паспорта, виготовленого на замовлення [PERSON] КП «Люботинське БТІ» Люботинської міської ради Харківської області станом на 30 червня 2017 року на земельній ділянці, що розташована за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Нове Життя, 1, в період з 1930 по 1988 роки були побудовані: житловий будинок літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1-1», прибудовою літ. «А2-1», тамбуром літ. «а3», ганком літ. «а4», навісом літ. «а5», загальною площею 58,50 кв.м., житловою площею 47,10 кв.м., підсобною площею 8,90 кв.м, холодною площею 2,50 кв.м., а також літня кухня літ. «Б» з ганком літ. «б», сарай літ. «В», душ літ. «Г», вбиральні літ. «Д», «Ж», погріб літ. «вп», огорожа №3-2. Відповідно до листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України №40-19-5376 від 30 липня 2012 року «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого будинку і розмірів штрафів» встановлено, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Таким чином здійснені [PERSON] в 1988 році добудови, а саме: прибудови до житлового будинку літ. «А1-1», літ. «А2-1», тамбур літ. «а3», ганок літ. «а4», навіс «а5» не є самовільними, а отже суд приходить до висновку про те, що вказані добудови належали на праві власності спадкодавцю [PERSON] 28 січня 1989 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія I-ВЛ №583005, виданого повторно відділом ДРАЦС Люботинського міського управління юстиції у Харківській області. Враховуючи, що [PERSON] померла 28 січня 1989 року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обовязків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В звязку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Нове Життя, 1, після смерті [PERSON] відкрилася 28 січня 1989 року. За повідомленням Харківського обласного державного нотаріального архіву № 1241/01-21 від 27 квітня 2018 року вбачається, що за наявними в архіві даними, згідно із записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області в період 1989-1995 років до Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області 05 грудня 1989 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] звернулася [PERSON], якій було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що складається з грошового вкладу з процентами в Держтрудощадкасі №5483/057 м. Люботина на рахунку №5556, що належав померлій на підставі ощадної книжки. Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІІ-ВЛ №317352, виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 24 жовтня 1987 року та копією свідоцтва про народження серія І-ВЛ №478752, виданого повторно відділом ДРАЦС Люботинського міського управління юстиції в Харківській області 11 квітня 2017 року. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] як спадкоємець першої черги набула право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Нове Життя, 1, в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON], померлої 28 січня 1989 року, оскільки подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а тому суд задовольняє позов повністю та визнає за нею право власності на вказаний житловий будинок в цілому. На підставі викладеного,

Outcome: approved