Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. 30 травня 2018 року заявник уточнив заяву, зазначивши зацікавленими особами Державне підприємство оборони України «Південьвійськбуд», Військову прокуратуру Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства Оборони України. Ухвалою суду від 04.07.2018 року до участі у розгляді справи у якості заінтересованої особи залучено Публічне акціонерне товариство «ПІК» за заявою цієї особи. Заявник [PERSON] просить встановити факт того, що 22 управління начальника робіт умовне найменування в/ч [NUMBER] є однією юридичною особою. При цьому заявник посилається на те, що він виконував обов`язки однієї юридичної особи 22 управління начальника робіт умовне найменування ВЧ [NUMBER] , будучи одночасно як начальником 22 управління начальника робіт так і командиром військової частини [NUMBER] . Необхідність встановити вищезазначений факт у заявника виникла через неможливість доведення інакше ніж через суд фактичних обставин у проходженні ним військової служби на посадах командира та начальника однієї юридичної особи, яка через своє найменування повне та умовне (22 управління начальника робіт повне, в/ч [NUMBER] умовне ) не визначає де саме, у двох різних або у одній юридичній особі заявник виконував свої службові обов`язки. Після надання певних пояснень суду, представник заявника подав до суду заяву, у якій просив подальший розгляд справи проводити за його відсутності, вимоги підтримав та просить задовольнити. Заінтересована особа Військова прокуратура Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства Оборони України про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення представнику зацікавленої особи. Представник іншої заінтересованої особи Державного підприємства «Південьвійськбуд» подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяву [PERSON] просить задовольнити. Від представника заінтересованої особи Публічного акціонерного товариства «ПІК» також надійшла заява про слухання справи за його відсутності. Крім того, представник ПАТ «ПІК» просив залишити заяву [PERSON] без розгляду. Ухвалою суду від 01.08.2018 року в задоволені цієї заяви було відмовлено у зв`язку із її безпідставністю та з метою запобігання незаконного обмеження заявника [PERSON] у доступі до правосуддя. Згідно зі\~статтею 8 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~Конституція України\~має найвищу юридичну силу. У\~статті 129 Конституції України\~закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Відповідно до\~статі 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Залишення заяви [PERSON] в даному випадку суперечило б завданню цивільного судочинства та не відповідало б конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного\~Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі\~ст.64 Конституції України,\~не може\~бути обмежене\~(пункти\~1,2\~резолютивної частини\~Рішення від\~25\~грудня 1997\~року №9-зп,\~абзац 7\~пункт 3\~мотивувальної частини\~Рішення від\~25\~квітня 2012\~року № 11-рп/2012). Крім цього, у низці рішень Європейського Суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті справи. У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Таким чином, вказані обставини свідчать про необхідність надати заявнику [PERSON] можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Положеннями\~статті 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви [PERSON] з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] одночасно займав посаду керівника та командира Державної організації юридичної особи, місцезнаходження якої зазначено: м. Одеса, Приморський район, вулиця Армійська, 18-А, поштовий індекс 65063, ідентифікаційний код 07788244 форма власності Державна, та мало назву 22 управління начальника робіт умовне найменування військова частина [NUMBER] . Ця Державна організація утворилася на підставі вимоги Директиви Міністра оборони України № Д-115/1/2794 «Про проведення організаційних заходів» від 08.07.1996 року та за указами Головного організаційно-мобілізаційного управління Генерального штабу Збройних Сил України № 1115/1/366 від 21.08.1996 року, з 01 жовтня 1996 року військову частину [NUMBER] /241 управління спеціалізованих монтажних робіт - переформовано в 22 управління начальника робіт утримуючі по штату № 41/045-51/01, умовне найменування військова частина [NUMBER] , індекс частини 07788244, код за системою обліку ЮІ455ПХО. Умовне найменування військової частини [NUMBER] анульовано. Підстава: фонд 3053, опис 39839, справа 54, аркуш 158. (відомості відповідно архівної довідки Начальника Одеського територіального Архівного відділу ГДАМОУ). Наказом Начальника Центрального спеціалізованого будівельного управління Міністерства Оборони України від 07 лютого 2000 року № 26 було введено в дію Положення про Управління начальника робіт (спеціалізованого). Додатком до Наказу № 26 від 07 лютого 2000 року затверджено наступне: Управління начальника робіт (спеціалізоване) надалі УНР (С) умовне найменування військова частина [NUMBER] , згідно з директивою Міністра оборони України № 185/356 від 08 жовтня 1996 року створено на базі управління спеціалізованих монтажних робіт (в/ч 42682) для виконання спеціалізованих монтажних робіт (санітарно-монтажних, електромонтажних і т.д.). УНР входить до структури Центрального спеціалізованого будівельного управління, умовне найменування якого - військова частина [NUMBER] і утримується за штатом № 41/049 51 /01 (затвердженим Міністром оборони України 10.06.1996 року.) Згідно довідки ЄРДПО від 07.02.2000 року за № 3665 керівником 22 управління начальника робіт зазначено [PERSON] . Одночасно, відповідно до Положення, зареєстрованого начальником спеціального будівничого управління Міністерства оборони України за № 26 від 07.02.2000 року [PERSON] призначено командиром військової частини [NUMBER] , який мав право підписувати та укладати договори. Судом було досліджені Договір на право забудови від 23.12.2004 року, Договір оренди землі від 12 вересня 2005 року, укладений між Одеською міською радою та 22 управлінням начальника робіт умовне найменування військова частина [NUMBER] , який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., Акт приймання-передачі земельної ділянки від 12 вересня 2005 року, у всіх перелічених документах однією із сторін зазначено юридичну особу найменування якої записано як 22 управління начальника робіт умовне найменування військова частина [NUMBER] , стоять підписи та печатки командира військової частини [NUMBER] та керівника 22 управління начальника робіт Смазнова С.М. ідентифікаційний номер яких є один 07788244. Згідно ліквідаційного акту, затвердженого 24 травня 2007 року у відповідності з вимогами наказу Міністра Оборони України від 07 серпня 2006 року № 483, 22 управління начальника робіт підлягає реорганізації шляхом приєднання до ДП МО України «Південьвійськбуд». У відповідності до статті 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено що [PERSON] проходив службу та виконував свої службові обов`язки у одній Державній юридичній особі яка мала повне найменування 22 управління начальника робіт умовне найменування військова частина [NUMBER] . Згідно з частиною 7 статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається заявник, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженнями в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності,

Outcome: approved