Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом та з урахуванням заяви від 01.03.2020 року просила суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 48 000,00 грн. Крім того, завою від 20.07.2020 року просила змінити предмет позову в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів з 326 520,00 грн. на 48 000,00 грн. В обґрунтування вказаного позову зазначила про те, що 20.06.2017 року між нею та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів, визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні. Однак, відповідач порушує взяті на себе зобов`язання, зокрема, що стосується сплати аліментів за вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року, за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року, січень та лютий 2019 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 48 000,00 грн. Крім того, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2019 року визнано припиненим зобов`язання, викладене у п.10 договору про сплату аліментів, визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні від 20.06.2017 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON] , посвідченому приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Клімчук А.В., зареєстрованому в реєстрі за реєстровим № 865, щодо стягнення пені в розмірі 3 (трьох) відсотків від несплаченої суми аліментів та/або додаткових витрат на дитину за кожен день прострочення зобов`язання. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Ржанов О.Д. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дійшов висновку, що пред`явлений позов про стягнення заборгованості по аліментам та пені за прострочення сплати аліментів, підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 141 СК України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, до досягнення ними повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 20.06.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про сплату аліментів, визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області 20.06.2017 року № 865. Відповідно до п.1, даний договір укладено батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Пунктом 2, 3 договору визначено, що за домовленістю батьків даним договором встановлюється обов`язок батька сплачувати на утримання сина аліменти в розмірі 4000,00 грн. щомісяця, а також брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, передбаченими п.185 СК України. Також, відповідно до п.п. 4, 5 договору встановлено, що до досягнення сином 10-річного віку він буде проживати з матір`ю в м.Хмельницькому. У разі зміни місця проживання дитини, матір зобов`язується попереджувати батька письмово із зазначенням точного місця проживання дитини не пізніше одного місяця з моменту зміни місця проживання. Батько має право зустрічатись та без перешкод спілкуватись з сином, в тому числі в будь-який день тижня та у будь-який час, а також має право за попередньою домовленістю з матір`ю брати дитину до себе за місцем проживання у вихідні дні. Згідно п.10 договору, у разі невиконання, неналежного або несвоєчасного виконання батьком умов даного договору та виникнення заборгованості з вини батька, він зобов`язаний сплатити неустойку (пеню) в розмірі 3 % від несплаченої суми аліментів та/або додаткових витрат на дитину за кожен день прострочення зобов`язання. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2019 року визнано припиненим зобов`язання, викладене у п.10 договору про сплату аліментів, визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні від 20.06.2017 року, укладеному між позивачем та відповідачем, посвідченому приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Клімчук А.В., зареєстрованому в реєстрі за реєстровим № 865, щодо стягнення пені в розмірі 3 (трьох) відсотків від несплаченої суми аліментів та/або додаткових витрат на дитину за кожен день прострочення зобов`язання. Позивач зазначала, що відповідач порушує взяті на себе зобов`язання, зокрема, що стосується сплати аліментів за вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року, за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року, січень та лютий 2019 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 48 000,00 грн. Відповідачем на підтвердження оплати аліментів у вказаний період жодних доказів не надано. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України). Оскільки відповідачем в процесі розгляду справи не було доведено того, що в період за вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року, січень та лютий 2019 року, він дійсно сплачував аліменти у встановленому договором розмірі, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 48 000,00 грн. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі 333/6020/16 відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 0.022016 року у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16 і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та один відсоток. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішення вказаного спору суд виходить із встановлених обставин справи та враховує правововий висновок Великої Палати Верховного Суду. Обчислюючи розмір неустойки, суд виходить із розміру заборгованості, який був визначений позивачем у розрахунку від 20.07.2019 року і який не спростований відповідачем. Згідно із вказаним правовим висновком Великої Палати Верховного Суду розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У зв`язку з виниклою заборгованістю зі сплати аліментів у відповідача виникла пеня за несплату аліментів у розмірі 108 840,00 грн., про що позивачем надано розрахунок. Проте, з огляду на положення ст. 196 СК України, позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 100 % заборгованості по сплаті аліментів в сумі 48 000,00 грн. Вказані позовні вимоги відповідають положенням законодавства, а тому також підлягають задоволенню. Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 48 000,00 грн. та пеня у зв`язку з простроченням сплати аліментів в сумі 48 000,00 грн. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору під час подання позову, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved