Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

В листопаді 2019 року до суду звернулось АТ «Укрсиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з останньої на свою користь заборгованість за договором №94807892000 від 10.10.2018 року про надання споживчого кредиту у розмірі 52966,35 грн.. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 10.10.2018 року між ПАТ «Укрсиббанк» та відповідачем укладено вищезазначений договір з можливістю відкриття карткового рахунку в національній валюті в сумі 49960 грн, з яких 49700 грн на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідача та 260 грн на оплату страхового платежу відповідно до договору добровільного страхування. Всупереч умов кредитного договору, відповідач тривалий час не здійснює своєчасні платежі в повному обсязі, як наслідок, станом на 24.10.2019 року виникла заборгованість у розмірі 52966,35 грн., яка складається з 40341,06 грн. - заборгованості за кредитом, 9450,06 грн. заборгованості по процентами за користування кредитом (ст.. 1048 ЦК України), 368,51 грн - заборгованості по процентам за користування грошовими коштами (ст.. 625 ЦК України), 1750 грн - заборгованості по комісії, 94,35 грн - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, 881,94 грн - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам та 80,43 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності. Також вказав, що у випадку неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка своїм правом на подачу відзиву не скористалась, в судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки не повідомила. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. По місце і час розгляду повідомлена належним чином. З огляду на вказане, суд з урахуванням положень ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 10 жовтня 2018 року між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в національній валюті в сумі 49960 грн, з яких 49700 грн на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідача та 260 грн на оплату страхового платежу відповідно до договору добровільного страхування, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 10.10.2022 року та сплачувати за користування кредитом проценти у розмірі 67,00% річних. Відповідно до п. 3.6 ст. 3 договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, розмір ануїтетного платежу становить 3 012,00 грн. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 3.7 ст. 3 договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 10 числа (включно) кожного місяця. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до 3.11 договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, позичальник сплачує банку комісії відповідно до умов цього договору та додатку № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем були порушені умови договору кредиту в частині повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом та комісії, що підтверджується розрахунком заборгованості, у зв`язку з чим станом на 24.10.2019 року виникла заборгованість у розмірі 52966,35 грн., яка складається з 40341,06 грн. - заборгованості за кредитом, 9450,06 грн. заборгованості по процентами за користування кредитом (ст.. 1048 ЦК України), 368,51 грн - заборгованості по процентам за користування грошовими коштами (ст.. 625 ЦК України), 1750 грн - заборгованості по комісії, 94,35 грн - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, 881,94 грн - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам та 80,43 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії. Крім того, 28 серпня 2019 року на адресу [PERSON] позивачем направлено вимогу про погашення заборгованості по кредиту у розмірі 52617,95 грн., яка залишилась поза увагою відповідача та заборгованість за договором кредиту погашена не була. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо позовних вимог з боку відповідачки, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Також наявні підстави згідно ст. 141 ЦПК України для стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved