Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

В липні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору № б/н, укладеного 29 листопада 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , банк надав останній кредит у розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. [INFO] [PERSON] померла. Станом на дату смерті [PERSON] за нею рахується заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 9953,18 грн. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі [PERSON] і [PERSON] . Тому просив стягнути з відповідачів на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 9953,18 грн. та витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача Андрійченко В.М. позов підтримав, викладене підтвердив. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзив не надали. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що на підставі заяви від 29 листопада 2010 року, поданої [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк», банком останній було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, строком кредитування, що відповідає терміну дії картки /а.с. 10/. [INFO] [PERSON] померла /а.с.41/. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 31 травня 2020 року за [PERSON] рахується заборгованість, яка складає 9953,18 грн. та включає в себе: 5500 грн. - заборгованість за кредитом, 4453,18 грн. - заборгованість за відсотками /а.с. 7-9/. З матеріалів спадкової справи № 193/2016, заведеної після смерті [PERSON] , убачається, що дана спадкова справа була заведена на підставі претензії кредитора - ПАТ КБ «Приватбанк» від 18 травня 2016 року, відповідачі із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не звертались /а.с. 81-95/. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до положень ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, оскільки з матеріалів спадкової справи, заведеної після [PERSON] , встановити спадкоємців її майна неможливо, належних доказів отримання відповідачами спадкового майна позивачем суду не надано, а посилання останнього на те, що відповідачі на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем внаслідок чого є її спадкоємцями, суд не приймає до уваги, так як та обставина, що згідно відміток у ксерокопії паспортів відповідачів місце їх реєстрації збігається з місцем реєстрації померлої, вказаним у ксерокопії її паспорту, не доводить факту постійного проживання спадкодавця разом із відповідачами на час відкриття спадщини, то суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON] є безпідставними, і вбачає за необхідне у задоволенні позову відмовити за його недоведеністю.

Outcome: dismissed