Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - факту реєстрації шлюбу звернулась [PERSON] Позовну заяву мотивує тим, що [INFO] року у віці 82 роки помер [PERSON] На день своєї смерті [PERSON] дійсно був зареєстрований та проживав в с.Країв Острозького району Рівненської області один. За життя, а саме 19.03.1992 року [PERSON] склав заповіт посвідчений Оженинською сільською радою Острозького району Рівненської області та зареєстрований в реєстрі за №39, у якому залишив особисте розпорядження на випадок своєї смерті, а саме, все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповів [PERSON] На день смерті [PERSON] вказаний заповіт змінено чи скасовано не було. Посилається на те, що після смерті [PERSON] Острозькою районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №125/2002 р., нею було подано заяву про прийняття спадщини за заповітом, відомості про інших спадкоємців відсутні. Також, 26.03.2002 року державним нотаріусом їй, як спадкоємцю за заповітом після смерті [PERSON], було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, зокрема, на житловий будинок з надвірними будовами, що знаходиться в [ADDRESS], та права на земельну частку (пай). Таким чином, вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], у встановленому законом порядку прийняла спадщину, що відкрилася після його смерті та належним чином оформила свої спадкові права. Зазначає, що [INFO] року у віці 79 років померла [PERSON] За життя заповіти [PERSON] не складалися та від її імені не посвідчувалися. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з її права на земельну частку (пай) розміром 2,20 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Зірка». На день своєї смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована разом із своїм чоловіком [PERSON] однією сім'єю та вели спільне господарство. Оскільки на день смерті [PERSON], [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований разом з нею, проживав однією сім'єю та вели спільне господарство, заяву про відмову від спадщини не подав, а тому у відповідності до статті 549 ЦК УРСР вважається таким, що прийняв спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Посилається на те, що вона звернулася до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. з приводу видачі їй, як спадкоємцю за заповітом після смерті [PERSON], свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), площею 2,20 в умовних кадастрових гектарах, у землі, право на яку мала [PERSON] зазначаючи, що [PERSON], будучи чоловіком [PERSON], визнається таким, що прийняв спадщину, що відкрилася після її смерті, нотаріусом було витребувано спадкову справу та у такій видачі їй було відмовлено, оскільки в матеріалах спадкової справи свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] відсутнє. В державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб - актовий запис про шлюб [PERSON] відсутній, про що нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та їй було рекомендовано звернутися до суду для встановлення відповідного факту. Також приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. було отримано повідомлення Острозького районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області де зазначено, що в архіві Острозького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на зберіганні знаходяться лише актові записи цивільного стану, які складені відділом та виконавчими комітетами сільських рад Острозького району. Зазначає, що від встановлення факту, що має юридичне значення - факту реєстрації шлюбу залежить виникнення та зміна її майнових прав, так як у неї виникне можливість звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Кордиш А.А. заяву підтримали з підстав зазначених в ній та просили суд встановити факт, що має юридичне значення - факт реєстрації шлюбу в 1938 році в с.Поболовичі, Холмського повіту Люблінського воєводства, Польща, між [PERSON], [INFO], уродженцем с.Жмудь Холмського повіту Люблінського воєводства, Польща, що помер [INFO] року та [PERSON], [INFO], уродженкою с.Поболовичі Холмського повіту Люблінського воєводства, Польща, що померла [INFO] року. На доведення позовної заяви представник позивачки адвокат Кордиш А.А. зазначив, що його довірителька [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], у встановленому законом порядку прийняла спадщину, що відкрилася після його смерті та належним чином оформила свої спадкові права як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] Їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, зокрема на житловий будинок з надвірними будовами, що знаходиться в [ADDRESS]. Крім того, після смерті [PERSON] також відкрилася спадщина, що складається з її права на земельну частку (пай) розміром 2,20 в умовних кадастрових гектарах, у землі. Після її смерті заяви про прийняття чи відмову від спадщини не подавалися, а відтак спадкові справи не заводилися. Оскільки на день смерті [PERSON], [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований разом з нею, проживав однією сім'єю та вели спільне господарство, заяву про відмову від спадщини не подав, а тому є таким, що прийняв спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Зазначив, що після звернення його довірительки до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. з приводу видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), площею 2,20 в умовних кадастрових гектарах, право на яку мала [PERSON] їй було відмовлено, оскільки в матеріалах спадкової справи було відсутнє свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] В державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб - актовий запис про шлюб [PERSON] відсутній. Зазначив, що від встановлення факту, що має юридичне значення - факту реєстрації шлюбу залежить виникнення та зміна майнових прав його довірительки, так як у неї виникне можливість звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину. Представник відповідача Оженинської сільської ради подала до суду заяву, в якій зазначила, що сільська рада заявлені позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, розгляд справи просила проводити у відсутності представника сільської ради. Приватний нотаріус Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. подала до суду заяву, в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, розгляд справи просила проводити у її відсутності. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є двоюрідним братом [PERSON] Зазначив, що зі слів його діда, йому відомо, що ще до війни 1945 року родичі позивачки проживали на території Польщі в с. Поболовичі Холмського повіту Люблінського воєводства. А його родичі проживали недалеко, але в іншому селі. З розповідей діда знає, що церква у них була одна на кілька сіл, яка згоріла під час війни. А разом з церквою і згоріли всі документи, які знаходилися в ній. Запевнив суд в тому, що він особисто був знайомий з родичами позивачки, коли ті вже проживали в с. Країв Острозького району Рівненської області так як їхні сім'ї, зокрема батьки, тісно спілкувались та зустрічалися на свята, їздили в гості. Запевнив суд в тому, що [PERSON] та [PERSON], які проживали в с.Поболовичі Холмського повіту Люблінського воєводства, Польщі, були чоловіком та дружиною. Зі слів своєї рідні він знає, що вони поженились незадовго до війни, саме до початку [PERSON] строкової військової служби, на початку 1938р. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є родичем позивачки. Зазначив, що він знає про те, що [PERSON] та [PERSON], які проживали в с.Поболовичі Холмського повіту Люблінського воєводства, Польщі, були чоловіком та дружиною. Зазначене він знає також і з іх слів, зі слів своїх родичів, так як ті проживали недалеко, поряд з їхнім селом та були знайомі. Знає, що вони були одружені в Польщі ще до війни, однак церква де вони проживали була спалена німцями під час війни і ніяких документів щодо реєстрації їхнього шлюбу не збереглося. Вказав, що коли вони вже проживали в с. Країв Острозького району Рівненської області він часто з батьками їздили до [PERSON] та [PERSON] в гості, а ті приїздили до них. Суд, вислухавши позивачку, представника позивачки адвоката Кордиша А.А., свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов про встановлення факту, що має юридичне значення - факту реєстрації шлюбу підлягає частковому задоволенню. До зазначеного висновку суд дійшов на підставі аналізу показів свідків [PERSON], [PERSON], пояснень позивачки та письмових доказів. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 01.09.1999 року виконкомом Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області, [PERSON] помер [INFO] року (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 16.07.1966 року відповідно до якого було відновлено запис про народження [PERSON], за яким він народився [INFO] року в с. Жмудь Холмського району (повіту) Люблінської області (воєводства), Польща, його батьком зазначений - [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (актовий запис № 415 від 16.07.1966 року (а.с.10). Згідно довідки приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Рівненської області № 791/02-14 від 08.11.2017 року, про те, що після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, Острозькою нотконторою було заведено спадкову справу № 125/2002. Від [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини за заповітом, відомості про інших спадкоємців відсутні (а.с.11). Згідно заповіту від 19.03.1992 року [PERSON] все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів своїй онуці [PERSON] (а.с.12). Згідно свідоцтва про право на спадщину від 26.03.1992 року, виданого державним нотаріусом Острозької ДНК, спадкоємцем майна [PERSON], відповідно до заповіту, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.13). Згідно довідки Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області № 1739 від 15.06.2017 року [PERSON] проживав в с.Країв острозького району рівненської області один (а.с.14). Згідно з військовим квитком серії [NUMBER] виданим 16.07.1964 року, відповідно до якого [PERSON], [INFO], проходив військову службу в період з лютого 1938 року по червень 1939 року в Польській армії, сімейний стан зазначено - одружений з [PERSON] (п. 7 військового квитка, 12 обліково-послужної картки, до військового квитка) ( а.с.15-16). Згідно повідомленням Державного архіву Рівненської області № 746/06-29 від 12.09.2017 року, відповідно до якого є відомості, що [PERSON] 10 жовтня 1945 року був переселений у с. Ново-Країв Гощанського району з с.Поболовичи Холмського повіту Люблінського воєводства разом з родиною у кількості трьох чоловік. Склад родини в документах не вказаний (а.с.18). Згідно з виписки з погосподарської книги Оженинської сільської ради Рівненської області № від 18.07.2017 року, відповідно до якої згідно запису в погосподарській книзі № 4 за 1950- 1952 роки с. Країв, особовий рахунок [NUMBER], рахувалося господарство за [PERSON], 1917 року народження, голова господарства, та разом з ним були зареєстровані: [PERSON], 1919 року народження, дружина, [PERSON], 1886 року народження, теща (а.с.19). Згідно з виписки з погосподарської книги Оженинської сільської ради Рівненської області №2255 від 18.07.2017 року, відповідно до якої згідно запису в погосподарській книзі №1 за 1953-1955 роки с.Країв, особовий рахунок [NUMBER], рахувалося господарство за [PERSON], 1917 року народження, голова господарства, та разом з ним були зареєстровані: [PERSON], 1919 року народження, дружина, та [PERSON], 1886 року народження мати (а.с.20). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] року виконкомом Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області, [PERSON] померла [INFO] року (а.с.21). Згідно з витягу із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) [NUMBER] від 04.10.2017 року за параметрами запиту [PERSON] та [PERSON] інформація відсутня (а.с.22). Згідно з витягу із Спадкового реєстру ( заповіти/спадкові договори) № 49332774 від 04.10.2017 року за параметрами запиту [PERSON] та [PERSON] інформація відсутня (а.с.23). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 14.03.1974 року, відповідно до якого було відновлено запис про народження [PERSON], [INFO] року в с. Поболовичі Холмського району (повіту) Люблінської області (воєводства), Польща, її батьком зазначений - [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (актовий запис № 74 від 14.03.1974 року) (а.с.24). Згідно довідки Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області № 1736 від 15.06.2017 року про те, що на день смерті [INFO] року [PERSON] була зареєстрована в с. Країв острозького району Рівненської області разом з своїм чоловіком [PERSON] однією сім'єю і вели спільне господарство (а.с.25). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) площею 2,20 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Зірка», право на яку мала [PERSON] на підставі Сертифіката про право на земельну частку ( пай) серії [NUMBER], виданого 26.03.1997 року (а.с.27-28). Відповідно до повідомлення Острозького районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області № 1148/1513-15.14-02-23 від 22.11.2017 року, відповідно до якого було повідомлено, що в архіві Острозького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на зберіганні знаходяться лише актові записи цивільного стану, які складені відділом та виконавчими комітетами сільських рад Острозького району (а.с.29). Згідно п.4 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу за таких умов: якщо відповідний запис в органах РАЦС не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги та за відсутності запису в ній); якщо у поновленні такого запису органи РАЦС відмовили у встановленому законом порядку; запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації шлюбу. Із заявою про порушення справи можуть звернутись особи, для яких наявність факту реєстрації шлюбу може продовжувати юридичні наслідки. П.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує на те, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, якщо в органах РАГСу не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту цивільного стану. Відповідно до статті 524 Цивільного кодексу УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до статті 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до статей 548, 549 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом, а відповідно до статті 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до статей 548, 549 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, від встановлення факту реєстрації шлюбу в 1938 році в с.Поболовичі Холмського повіту Люблінського воєводства, Польща, між [PERSON], та [PERSON], залежить виникнення та зміна майнових та немайнових прав позивачки, що пов'язані з можливістю звернення її до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину. Вищезазначені докази повністю узгоджуються з заявою [PERSON] поясненнями її представника в судовому засіданні, поясненнями свідків і є такими, що дозволяють встановити факт реєстрації шлюбу в 1938 році в с.Поболовичі Холмського повіту Люблінського воєводства, Польща, між [PERSON], та [PERSON] так як відповідні записи не збереглися. Разом з тим, позивачка ставить дану вимогу і до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. , у зв'язку з чим, суд зазначає наступне. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (Закон № 3425-XII). Частиною 1 ст. 1 Закону № 3425-XII встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону № 3425-XII передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій. Разом з тим, суд зазначає, що система нотаріату не входить до системи органів виконавчої влади. Проте вважати діяльність нотаріуса як таку, у межах якої здійснюються владні управлінські функції, не можна. У діях нотаріуса немає ані адміністративного примусу, ані управлінських повноважень, хоча він і є посадовою особою (але не державним службовцем), а нотаріальну діяльність слід характеризувати як публічно-правову, оскільки вона здійснюється від імені держави. Між нотаріальною та адміністративною діяльністю існує суттєва різниця за юридичним характером, колом суб'єктів та структурою їх правовідносин, цілями, результатами та методами регулювання. Крім того, якщо метою виконавчо-розпорядчої діяльності є реалізація функції державного управління, а результатом цієї діяльності є управлінське рішення, яким один суб'єкт приписує певну поведінку іншому суб'єкту, то метою діяльності нотаріату є захист і охорона існуючих суб'єктивних прав та інтересів, а результатом нотаріальної діяльності є нотаріальний акт як різновид правозастосовного юрисдикційного акта, що офіційно підтверджує вже об'єктивно існуючі факти, права та обов'язки, які суб'єкти права покладають на себе за своїм бажанням. Як вбачається із позовних вимог, останні спрямовані на отримання права на спадкування, та в подальшому належного оформлення прав на спадкове нерухоме майно, у зв'язку з чим, суд визнає територіальну громаду, де знаходиться спадкове майно належним відповідачем. Однак, право на звернення до суду з позовом до нотаріуса допускається щодо визнання незаконними нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні та право на звернення мають мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших суб'єктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір. Саме таке процесуальне правило визначення суб'єктного складу осіб наведене у ст.50 Закону № 3425-XII. Однак, у позові відсутня вимога до нотаріуса по визнання незаконними нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні. Так, в ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05 грудня 2007 року у справі № 6-16344св07 висловлена така правова позиція: «Відповідно до ст.26 ЦПК особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві. Суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які вступають у порушену в суді справу, пред'явивши позов щодо предмета спору з метою захисту особистих суб'єктивних матеріальних прав чи охоронюваних законом інтересів, є третіми особами, які заявляють самостійні вимоги (ст.34 ЦПК України). Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які беруть участь у справі на стороні позивача або відповідача з метою захисту своїх суб'єктивних прав та інтересів (ст.35 ЦПК України). Відповідно до ст.1 Закону №3425-ХІІ, нотаріат - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Виходячи із системного аналізу зазначених правових норм, слід зробити висновок, що при вирішенні справ, які стосуються оспорювання прав і обов'язків сторін, набутих на підставі вчинених нотаріальних дій - посвідчення договорів, угод (крім справ за скаргами на нотаріальні дії чи відмову в їх вчиненні), нотаріуси в розумінні статей 30, 34, 35 ЦПК не є особами, прав і обов'язків яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх юридична заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення». Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ст.33 ЦПК України. У разі якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за результатами розгляду суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. З огляду на вищевказане, у частині позовних вимог до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. слід відмовити. На підставі ст. ст. 524, 534,548,549 Цивільного кодексу УРСР, ст. 256 ЦПК України,-

Outcome: partial