Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до ПАТ КБ «Приватбанк», прохаючи визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк» в частині блокування карткового рахунку [NUMBER] відкритого на її ім'я неправомірними, стягнути за її користь наявні на картковому рахунку [NUMBER] грошові кошти в сумі 275012,87 грн., а також втрати від інфляції у розмірі 7922,42 грн. та 3 проценти річних за користування коштами у розмірі 4678,99 грн., покласти на відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником банківської платіжної картки ПАТ КБ «Приватбанк» [NUMBER], яку отримала задля власних потреб. В червні 2015 року їй стало відомо про те, що її платіжна картка заблокована. На момент здійснення блокування її платіжної картки на рахунку [NUMBER] знаходилося близько 275012,87 грн. З причин блокування платіжної картки вона звернувся до працівників ПАТ КБ «Приватбанк», але не отримала вичерпної інформації щодо причин заблокування її банківської картки та неможливості отримання належних їй грошових коштів. Її неодноразові усні та письмові звернення через кол-центр з операторами банку залишилися без відповіді. ПАТ КБ «Приватбанк» не звертався до жодного правоохоронного органу із заявою про вчинений нею злочин й жодним правоохоронним органом не було зареєстровано в ЄДРДР кримінального провадження щодо вчинення злочинів при здійсненні фінансових операцій по її банківському рахунку. З огляду на викладене, вважає дії працівників ПАТ КБ «Приватбанк» щодо блокування його банківської платіжної картки незаконними й такими, що порушують діюче законодавство України та його конституційні права громадянина України та споживача банківських послуг. В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні вимог [PERSON] з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача повторно в судове засіданні не з'явився, причин неявки не повідомив, надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких наполягав на необґрунтованості вимог позивачки. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. У відповідності з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Частинами 1, 2 статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб'єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно). Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви від 04 січня 2012 року позивачка уклала з відповідачем шляхом приєднання договір відкриття карткового рахунку і отримала картку для виплат [NUMBER] (а.с.51-57). Згідно відповіді банку на запит позивачки від 11 лютого 2016 року банком було призупинено (заблоковано) здійснення операцій за рахунком з використанням платіжної карти позивачки з 25 червня 2015 року (а.с.17). Згідно довідки банку станом на 16 лютого 2016 року на картковому рахунку [NUMBER] заблоковано 275012,87 грн.(а.с.14). Згідно письмових заперечень проти позову, блокування картки позивача відповідач обґрунтовує використанням свого права, передбаченого ч.ч. 1,2 ст.9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення», ст.64 Закону України «Про банки та банківську діяльність» п.п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, до яких приєдналася позивачка, а саме: призупинити розрахунки за карткою (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України, а також відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунок клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання Банку для проведення незаконних операцій. Проте, суд не прийняв до уваги доводи відповідача з приводу того, що на картку позивача були здійснені сумнівні трансакції з перерахунку грошових коштів, які відповідач пов'язує із функціонуванням фінансових «пірамід», оскільки вони не відповідають діючому законодавству України, так як про злочинну фінансову операцію, її учасників та про залишок коштів на рахунку клієнта, спеціально уповноважений орган сповіщається у день зупинення здійснення фінансових операції, тобто в день блокування картки позивача, однак будь-яких доказів, що відповідач звертався до уповноваженого органу з таким повідомленням, або, що таке повідомлення було розглянуто, суду не надано. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що передбачений Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» строк, на який відповідач міг зупинити фінансові операції, що здійснюється з використанням платіжної картки позивачки, на час вирішення спору сплив, даних про те, що уповноваженими органами приймалось рішення про блокування платіжної картки відсутні, подальше блокування рахунку [NUMBER] є протиправним, а тому рахунок підлягає до розблокування. З огляду на викладене,

Outcome: partial