Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

В Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернулась [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що з 21.08.2007р. перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільної стану Острозького районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 113. Вказує, що під час спільного подружнього життя у них народилось два сина : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбне життя з відповідачем не склалося, так як вони втратили одне до одного почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Головною причиною погіршення їхніх стосунків є те, що вони є абсолютно різними людьми, мають різні характери та погляди на подружнє життя. За весь час спільного проживання в них так і не з`явились спільні інтереси, а їхні погляди та життєві пріоритети протилежно відрізняються. Вказала, що останнім часом їхні взаємовідносини вкрай погіршились, що призвело до того, що з серпня 2020 року між ними фактично припинені шлюбні відносини. З того часу вони, як сім`я не проживають, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивачка разом з дітьми проживає в с.Антонівка Ізяславського району Хмельницької області, а відповідач проживає окремо від них в с.Лючин Рівненського району (Острозька ОТГ) Рівненської області. Вважає, що шлюб між ними існує формально, а подальше його збереження суперечить її інтересам, примирення між ними неможливо. Просить позовні вимоги задовольнити, судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 23 квітня 2021 року відкрито провадження, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач у відповідності до вимог ст.ст.178, 180 ЦПК України відзиву на позовну заяву та заперечень проти позову не подав. В поданій до суду заяві відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував щодо розірвання шлюбу, просив розгляд справи здійснювати у його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільної стану Острозького районного управління юстиції Рівненської області 21 серпня 2007 року, актовий запис № 113, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 21.07.2007р. Під час шлюбу у сторін народились діти : син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] втратили почуття один до одного, на даний час шлюб фактично припинено, оскільки вони як сім`я разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спроби відновити шлюбні відносини сторони не роблять. Таким чином шлюб існує формально, а тому вбачаються підстави для його розірвання в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, що свідчить про формальне існування шлюбу. А відтак суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час фактично шлюб припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Окрім того, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 16.04.2021 року, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертались, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що у позивачки та відповідача було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. З [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн., відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, які було сплачено позивачкою при зверненні до суду із вказаним позовом. На підставі ст.ст.105, 110 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved