Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь управління надмірно отриману нею пенсію за віком в розмірі 200 грн. 92 коп. Заявлені вимоги обгрунтовуються посиланням на неправомірні дії відповідача, яка всупереч положенням ст.50 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» надала управлінню недостовірну інформацію про розмір заробітної плати, що потягло за собою переплату призначеної пенсії. До суду сторони не зявились, позивача направив заяву про розгляд справи за відсутності свого представника (а.с. 20), причина неявки відповідача суду невідома, про час та місце розгляду справи [PERSON] повідомлена у встановленому порядку. Дослідивши представлені у справі докази, суд встановив наступне: [PERSON] є пенсіонером за віком і перебуває на обліку в УПФУ м. Комсомольська . 07 травня 2013 року спеціалістом Клієнтської служби відділу ПФР в Мусуйському районі - філіал ОПФР по республіці Бурятія РФ була проведена перевірка достовірності архівної довідки № 108 від 22.01.2004 року, виданої Мусуйським РУО школа №1 (а.с. 4) на імя [PERSON], яка працювала у школі №1 протягом 1985-1992 років. За результатами перевірки було складено акт б/н від 07 травня 2013 року із визначенням порушення порядку обрахування середнього заробітку (а.с. 6). Згідно із викладеним в акті висновком, переплата виникла у звязку із наданням архівною установою недостовірної архівної довідки від 22.01.2004 року, в якій дані про заробітну плату не співпадають з даними особових рахунків на імя [PERSON], що призвело до переплати пенсії в сумі 200 грн. 92 коп. і за обґрунтуванням позивача в повному обсязі підлягає стягненню з відповідача. Визначаючи характер спірних правовідносин та правову норму, яку належить до них застосувати, суд виходить з наступного: Як вбачається із змісту представлених сторонами документів спірні правовідносини виникли між сторонами в звязку із наданням архівною установою недостовірної архівної довідки № 108 від 22.01.2004 року про заробітну плату [PERSON] Як вбачається із змісту наведених позивачем обґрунтувань, приймаючи рішення про проведення утримання з пенсії [PERSON] надміру виплачених сум в розмірі 200 грн. 92 коп. та звертаючись із згаданим позовом до суду, УПФУ керувалось насамперед положеннями ч.1 ст. 50 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно з якою «суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку», з огляду на що дійшов висновку стосовно можливості проведення утримань /попри передбачену законом добровільність повернення такої суми самим пенсіонером/ на підставі рішення територіального органу. Разом з тим, аналізуючи положення ч.2 ст.50 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка регулює порядок проведення майнових відрахувань з пенсії, що здійснюються на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень, тобто з дотриманням процедури прийняття такого рішення, надання зацікавленій особі можливості його оскаржити в установленому законом порядку, та набрання ним законної сили, суд наголошує про наступне: Згідно з ч.2 ст.50 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» майнові відрахування є санкцією за вчинення протиправного діяння або зловживання, що цілком узгоджується із загальною нормою цивільного права /ст..1166 ЦК України/ щодо деліктної відповідальності за завдану шкоду, і не суперечить положенням ст.103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», згідно з якою стягнення сум пенсії, надміру виплачених пенсіонеру є можливим лише за умови доведеності зловживань з його боку. В усіх інших випадках надміру виплачених сум пенсій .відповідальність перед державою несе Страхувальник /ст..101 ЗУ Про пенсійне забезпечення»/. Отже системний аналіз згаданих норм дає суду підставу дійти висновку стосовно того, що рішення УПФУ про проведення утримання з пенсії відповідача надміру виплачених сум є таким, що суперечить положенням ч.2 ст.50 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст.101,103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» в звязку із порушенням позивачем визначеного законом порядку проведення майнових стягнень з пенсійних виплат та передбаченого Законом /ч.2 ст.64 ЗУ«Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»/ обовязку УПФУ письмово інформувати застрахованих осіб стосовно будь-яких змін розміру отримуваної пенсії та порядку оскарження рішень УПФУ, ухвалених з цього приводу, а вимога щодо стягнення з відповідача надміру виплаченої пенсії такою, що не ґрунтується на вимозі Закону, а отже, задоволенню не підлягає.. Питання про судові витрати вирішене судом відповідно до вимог ч.4 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed