Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

В лютому 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він являється власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 15 березня 2012 року, посвідченого Дереберою Т.О. - приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу. Відповідач [PERSON] не проживає в указаній квартирі більш трьох років. Він добровільно виселився з належної мені на праві власності квартири [ADDRESS]. Місце проживання відповідача мені, [PERSON], невідомо. Факт не проживання відповідача в належній мені на праві власності квартирі більше як 3 роки і до сьогоднішнього дня підтверджується актом депутата Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області Кобзар І.В. від 08 лютого 2017 року, складеним в присутності свідків. Відповідач, перебуваючи зареєстрованим в квартирі, що належить мені на праві особистої власності, не несе ніяких витрат по утриманню будинку в належному стані, не сплачує поточних рахунків за комунальні послуги. Тому позивач просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] У судове засідання з'явився представник позивача. Протягом розгляду справи подав клопотання про уточнення позовних вимог. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити. У судове засідання з'явився представник відповідача Відділу реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб та формування і ведення реєстру територіальної громади Вишневої міської ради. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 15 березня 2012 року, посвідченого Дереберою Т.О. - приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу. Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратила право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Ст. 319 ЦК Згідно п.34 постанови пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 року « Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346, що із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб . За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Ст. 155 ЖК України жилі будинки, квартири, що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користуватись жилим будинком, квартирою. На підставі наведеного суд вважає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що Відповідач [PERSON] не проживає в указаній квартирі більш трьох років, своїх речей там не зберігає, житловою площею не цікавиться, витрати по його утриманню не несе, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинив. Дані обставини підтверджуються також актом депутата Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області Кобзар І.В. від 08 лютого 2017 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення, що відповідно до вимог закону дає підстави суду визнати [PERSON] таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved