Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є власником двох земельних ділянок на території Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, площею 2,49 га. Однак на ці земельні ділянки були втрачені правовстановлюючі документи. Зважаючи на те, що позивач не може отримати нові державні акти на право власності на земельні ділянки, а без них він не може провести державну реєстрацію прав власності, тому позивач просить суд постановити рішення, яким визнати державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД №271390 недійсним; визнати [PERSON] власником земельних ділянок, які знаходяться на території Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010858300022 (кадастровий номер 5624681500:05:024:0029 площа 2,1442; кадастровий номер 5624681500:01:001:0337, площа 0,3530); надати можливість реєстрації земельних ділянок у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа. До суду надійшла заява представника позивача, згідно до якої вона позов підтримує та просить справу розглянути без її участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача не з'явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення, але частково. Як встановлено в судовому засіданні, позивачеві був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД №271390, яким посвідчувалося право власності на земельні ділянки, що знаходяться на території Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області. Даний акт був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності па землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010858300022 (кадастровий номер ділянки 5624681500:05:024:0029, площа 2,1442 га; кадастровий номер ділянки 5624681500:01:001:0337, площа 0,3530 га). Однак даний державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №271390 від 26.02.2008 року був втрачений. Про втрату цього державного акта на право власності земельної ділянки було подано оголошення в Рівненську газету. З 01 січня 2013 року набрали чинності Прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про державний земельний кадастр», якими фактично відмінено видачу державних актів. Зокрема, внесено зміни до ст. 126 ЗК України, за умови якої право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме манно. З 1 січня 2013 року також втратила чинність Постанова Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1021 «Про затвердження порядку ведення Поземельної кпи пі і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку га на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі». У зв'язку зі змінами в законодавстві позивач [PERSON] не може реалізувати свої права відповідно до п. 4 Інструкції «Про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», яка давала можливість виправляти описки та видавати нові державні акти взамін втрачених. За таких умов позивач реалізував своє право на звернення до суду з метою поновлення своїх прав. Зважаючи на положення ст. 392 ЦК України даний позов є доведеним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення в частині першої та другої заявленої позовної вимоги. Суд не вбачає підстав для задоволення третьої позовної вимоги - надати можливість реєстрації земельних ділянок у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа, оскільки рішення суду про визнання за позивачем права власності на земельні ділянки і є підставою для подальшої реєстрації цих ділянок за позивачем. А тому немає необхідності постановляти рішення суду щодо тих обставин, вирішення яких виписане в законодавстві. Позивач просить суд покласти на нього понесені судові витрати. Суд вважає, що таке клопотання підлягає до задоволення, адже позивач на власний розсуд може вирішити: чи скористатися приписами ст. 88 ЦПК України щодо розподілу судових витрат, чи ні.

Outcome: partial