Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

В лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на спадкове майно та визначення частки в майні колишнього колгоспного двору, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS]. Вона як спадкоємець за законом своєчасно прийняла спадщину. Але оскільки спадкодавець не отримав при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, вона не може оформити на себе право власності на вказане домоволодіння. Просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частку домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] та визначити її частку в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося по теперішній час в розмірі 1/2 частки домоволодіння. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Довжоцької сільської ради Новоселицького району в судове засідання не з'явився, надавши заяву про те, що позов визнає та просить розглянути справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Довжоцької сільської ради Новоселицького району № 704 від 24 вересня 2015 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали двоє осіб - спадкодавець [PERSON] та його дружина - позивачка [PERSON], в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/2 частці домоволодіння. Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1970 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в Довжоцькій сільській раді Новоселицького району в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роки особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частки вказаного домоволодіння. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 03 квітня 1967 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] був чоловіком позивачки [PERSON]. Позивачка спадщину після смерті свого чоловіка прийняла своєчасно як спадкоємець 1 черги за законом, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у зв'язку із смертю спадкодавця та відсутністю за ним правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за законом 1 черги після смерті свого чоловіка та своєчасно прийняла спадщину, інших спадкоємців не має, то право власності на 1/2 частку домоволодіння слід визнати за нею в порядку спадкування після смерті свого чоловіка. Крім цього, оскільки станом на 1990-1991 роки вказане домоволодіння відносилося до категорії колгоспного двору, членом якого була також і позивачка, то їй слід визначити 1/2 частку в даному домоволодінні, як частку в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося на теперішній час. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, суд

Outcome: approved