Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги та зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо і з січня 2015 року матеріальну допомогу на утримання дітей надає не регулярно. В зв'язку з цим вона звернулась до суду і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до повноліття дітей. [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей у більшому розмірі ніж просить позивач. Проте, надавати таку допомогу до певного числа не має можливості. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. З наданих до суду документів видно, що сторони з 18 жовтня 2002 року по 4 січня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі та мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю, що підтверджується копіями свідоцтв про одруження, про народження дітей, довідкою ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Бердянськ» №250 від 1 червня 2013 року та актом обстеження квартири [ADDRESS] від 10 лютого 2015 року. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтями 181, 183 СК України встановлено що одним із способів утримання дитини є сплата аліментів за рішенням суду, які присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років на час розгляду справи становить 1286 грн. Частиною 1 статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на викладене та враховуючи матеріальне становище відповідача, відсутність на його утриманні інших непрацездатних осіб, характер та розмір витрат на виховання та гармонійний розвиток дітей, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є доведеними та такими, що підлягають задоволенню щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до повноліття дітей. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на утримання дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved