Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

В листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просив позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на користь особи, яка буде виконувати обов`язки законного представника дитини, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Степової сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за довіреністю Глуха К.Я. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити (а.с.107). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування 24 січня 2020 року оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України» на сторінці Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (а.с.50), причину неявки не повідомила, а тому зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відзив на позов від відповідачки до суду не надходив. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за довіреністю [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала (а.с.105); надала суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.85-90). Представник третьої особи Комунального закладу «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» за довіреністю Гуржій О.В. надала суду письмові пояснення в яких зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.51-54). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Встановлено, що [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 15 травня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №65 (а.с.14). Батько дитини [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 11 травня 2019 року Відділом державної РАЦС по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с.35). Сім`я [PERSON] та [PERSON] з 2015 року перебувала на обліку районного центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді Дніпровської районної державної адміністрації сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах. З батьками дитини постійно проводилася бесіди щодо виконання ними батьківських обов`язків у відношенні сина. [PERSON] за життя мав та [PERSON] має алкогольну залежність. До 30 листопада 2018 року сільська рада, фахівець з соціальної роботи більше співпрацювали з бабусею [PERSON] , 1939 року народження, яка відповідально відносилась до виховання онука та постійно турбувалася про нього, приводила дитину до школи, забирала хлопчика зі школи, проводила з ним вільний час, контролювала онука харчування. Сім`я проживала за рахунок тимчасових заробітків та пенсії бабусі. [INFO] [PERSON] померла. 27 грудня 2018 року на підставі спільної заяви [PERSON] та [PERSON] , за клопотанням голови Степової сільської ради Дніпровського району дитину [PERSON] , [INFO] , було тимчасово влаштовано до КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради. Батьки дитини зобов`язувалися пролікуватися від алкогольної залежності та налагодити житлово-побутові умови проживання, а також влаштуватися на роботу. Так в період з 28 грудня 2018 року по 18 січня 2019 року [PERSON] та [PERSON] пройшли лікування в КП «Дніпровський наркологічний диспансер» ДОР. 22 січня 2019 року службою у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпровської області, батькам дитини було узгоджено відвідування сина. Згідно інформації Дніпровського районного центру соціальних служб для сімнї дітей та молоді № 251 від 22 липня 2019 року, соціальний супровід сім`ї був розпочатий 04 січня 2019 року з метою працевлаштування членів сім`ї, лікування від алкогольної залежності, попередження виникнення девіантної поведінки та правопорушень, налагодження житлово-побутових умов. За період надання послуги соціального супроводу мета досягнута не була через невиконання отримувачем послуг плану соціального супроводу та небажанням прислухатись до рекомендацій фахівця із соціальної роботи. Після проходження добровільного лікування від алкогольної залежності у [PERSON] та [PERSON] були спроби повернутись до здорового способу життя, однак з березня 2019 року сім`я перестала відповідати на дзвінки фахівця з із соціальної роботи та виходити на контакт при відвідувані. В березні та квітні фахівець здійснив виходи у сім`ю - ніхто не відчиняв, на телефоні дзвінки не відповідали, на залишені запрошення з контактами фахівця не передзвонювали. Після смерті [PERSON] , відповідачка почала проживає разом з іншим чоловіком [PERSON] , 1977 року народження, який не має власного житла, місце реєстрації відсутнє, має алкогольну залежність, на даний час працює без оформлення. За весь час перебування дитини [PERSON] в КЗ «Центрі соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» з 27 грудня 2018 року по теперішній час, [PERSON] відвідала сина: [INFO] , 22 січня 2019 року, 30 січня 2019 року, 07 лютого 2019 року, 15 лютого 2019 року та 22 лютого 2019 року . Відповідно звіту про проведену роботу з дитиною наданого КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома », встановлено, що впродовж перебування дитини в «Добре вдома», хлопчик був забезпечений усім необхідним для безпечного проживання та розвитку відповідно віку. Проводиться та постійно оновлюється оцінка сильних сторін та потреб дитини. Разом з [PERSON] розроблено та реалізовується індивідуальний план роботи його розвитку. Матір дитини [PERSON] долею дитини не цікавиться, ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та матеріального забезпечення сина, не проявляє до своєї дитини материнської уваги і турботи, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідачка не приймає ніякої участі в виховані та навчанні сина. Все вищезазначене свідчить, що [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо свого сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», органи опіки та піклування мають право перевіряти умови влаштування, утримання, виховання, навчання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, можуть переводити дітей, життю та здоров`ю (у тому числі психічному) яких загрожує небезпека, до інших форм влаштування дітей. Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні її дитини [PERSON] , [INFO] , про що служба надала вмотивований висновок (а.с.85-90). Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а ухилення батьків від виховання дітей може розцінюватись у якості підстави для позбавлення батьківських прав лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, що узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 420/1753/18 (провадження № 61-22933св19) від 14 травня 2020 року. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. За таких встановлених обставин винної поведінки відповідачки та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про злісне ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення її батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 3 ст. 167 СК України, дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування (ч. 5 ст. 167 СК України). Таким чином, у зв`язку з відсутністю заяв від осіб, зазначених у ч. 4 ст. 167 СК України, та відсутності подання органу опіки та піклування, передання дітей органу опіки та піклування для подальшого влаштування, відповідає нормам закону та здійснено для забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] працездатна, інших утриманців не має, а тому враховуючи матеріальний стан відповідачки, а також, те що [PERSON] не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача, стягнувши аліменти з відповідачки [PERSON] аліменти на користь Комунального закладу «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 08.11.2019 року. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», не справляється за поданням заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб`єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільняється від сплати судового збору за подання позову в даній цивільній справі. Враховуючи вищевказане, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру в розмірі 1681,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved