overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просила визнати [PERSON], [INFO], обмежено дієздатним та призначити її, заявницю, його піклувальником. Заявлені вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є її сином, наразі перебуває під вартою, проте їй стало відомо, він страждає на психічну хворобу слабоумство, що є психічним розладом, що істотно впливає на здатність [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 29 лютого 2016 року у задоволенні заяви відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове про задоволення заявлених вимог. Апелянт вказує на те, що судово-психіатрична експертиза №237 від 06.05.2014 року була проведена в рамках кримінального провадження, нею дана відповіді на інші питання, ніж необхідні для вирішення цього цивільного спору. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що [PERSON] засуджений до позбавлення волі, за психічним станом йому не показане застосування заходів медичного характеру, а тому обмеження [PERSON] у цивільній дієздатності повинно вирішуватись відповідно до положень Кримінального кодексу України. Проте з таким висновком не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. За змістом ст. 238 ЦПК України у заяві про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи повинні бути викладені обставини, що свідчать про психічний розлад, який істотно впливає на здатність фізичної особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта №39 від 29.09.2017 року, складеного за наслідками призначеної апеляційним судом Чернігівської області додаткової судової амбулаторної психіатричної експертизи, [PERSON] на час проведення експертизи страждає на психічний розлад „Легка розумова відсталість; наявний у [PERSON] психічний розлад на час проведення експертизи істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення свої дій та керувати ними, тобто [PERSON] на час проведення експертизи не може повною мірою усвідомлювати значення свої дій та керувати ними. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що розлад здоровя, який є у [PERSON], істотно впливає на здатність останнього усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому його слід визнати обмежено дієздатним та встановити над ним піклування відповідно до положень ст. 36 ЦК України. Вимоги в частині призначення [PERSON] піклувальником [PERSON] задоволенню не підлягають,оскільки останній перебуває в місцях позбавлення волі і крім того в матеріалах справи в порушення приписів ч. 1 ст. 241 ЦПК України відсутнє подання органу опіки та піклування щодо призначення над [PERSON] піклувальника.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення опіки над двоюрідним братом [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вказує, що [PERSON], [INFO] - її двоюрідний брат. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2003 року [PERSON] було визнано недієздатним. Рішенням Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 18.02.2004 року №61 [PERSON] призначена опікуном над [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.ч. 2-4 ,5 ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. На даний час вона бажає бути опікуном [PERSON], проти цього не заперечує опікун [PERSON]. Згідно висновку про стан здоровя від 25.12.2015 року протипоказань для оформлення опіки вона не має. Просить встановити опіку над [PERSON], [INFO] та призначити [PERSON], [INFO] опікуном над [PERSON], [INFO]. Заявник звернулася до суду с заявою про підтримку заяви, просить розглянути справу без її участі. Заінтересовані особи - відділ опіки та піклування виконкому Тернівської районної у місті ради, про встановлення опіки та [PERSON], звернулися до суду с заявами про розгляд справи без участі їх представника, проти заяви не заперечують. Дослідивши матеріали справи суд вважає можливим задовольнити заяву [PERSON] за наступними підставами. Судом встановлено, що рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рога від 22 грудня 2003 року 22.10.2000 року [PERSON] був визнаний недієздатним.(а.с.5). Заявник є двоюрідною сестрою [PERSON], рішенням Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 18.02.2004 року №61 [PERSON] призначена опікуном над [PERSON]Є.(а.с.6). Згідно висновку про стан здоровя від 25.12.2015 року протипоказань для оформлення опіки [PERSON] не має.(а.с9). Відповідного до викладеного, на підставі ст. 60 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позивачка вказує, що за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2014 року з [PERSON] стягуються аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 600 грн.. Аліменти були стягнуті у твердій грошовій сумі, оскільки та той час відповідач не мав постійної роботи. Крім того, на її користь з відповідача було стягнуто аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьої років в розмірі 150 грн.. Проте, на даний час майновий стан відповідача змінився, з січня 2016 року він працевлаштувався на постійну роботу, сину виповнилося три роки та стягнення аліментів на її утримання прпинилося. Посилаючись на викладене, просила суд змінити розмір аліментів, утримуваних з відповідача за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2014 року на її користь на утримання сина з 600 грн. на 1/2 частину заробітної плати відповідача щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення, до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. Відповідач позов визнав частково, погодився сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини свого доходу. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2014 року з [PERSON], [INFO], який народився у с. Балаклея Смілянського району Черкаської області, на користь позивачки [PERSON] стягнуто аліменти щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 600 грн., починаючи з 01 листопада 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Зазначене рішення набрало законної сили 27 січня 2014 року, та знаходиться на виконанні в Ленінському відділі ДВС Миколаївського міського управління юстиції. У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Як вбачається з пояснень позивачки, та що не заперечує сам відповідач, на час ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, відповідач [PERSON] не працював, проте, зараз він офіційно працевлаштований, інших аліментних зобовязань не має. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Розмір аліментів на утримання [PERSON], [INFO], визначений рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2014 року слід змінити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позивачка вказує, що за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 жовтня 2010 року з [PERSON] стягуються аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 400 грн.. Аліменти були стягнуті у твердій грошовій сумі, оскільки та той час відповідач не мав постійної роботи. Проте на даний час майновий стан відповідача змінився, він працевлаштований, має постійний стабільний заробіток. Посилаючись на викладене, просила суд змінити розмір аліментів, утримуваних з відповідача за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 жовтня 2010 року на її користь на утримання доньки з 400 грн. на 1/4 частину заробітної плати відповідача щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення, до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 жовтня 2010 року з [PERSON], [INFO], який народився у м. Миколаєві, на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 400 (чотирьохсот) грн., починаючи з 30 серпня 2010 року і до повноліття дитини. Зазначене рішення набрало законної сили 18 жовтня 2010 року, та знаходиться на виконанні в Ленінському відділі ДВС Миколаївського міського управління юстиції. У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Як вбачається з пояснень позивачки, та що не заперечує сам відповідач, на час ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, відповідач [PERSON] не працював, проте, зараз він офіційно працевлаштований, інших аліментних зобовязань не має. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин небажання бути разом та відсутністю почуттів, в зв'язку з чим з березня 2014 року вони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, протягом тривалого часу не проживають разом, й подальше спільне життя як подружжя та збереження їх шлюбу буде суперечити їх інтересам. Позивач просила розглянути справу за її відсутністю, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач не повідомив суду причину своєї неявки, хоча про дату і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про одержання ним судової повістки. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 30 жовтня 202 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 1461; від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, її спільне життя з відповідачем не склалося з причин небажання бути разом та відсутністю почуттів, в зв'язку з чим з березня 2014 року вони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, протягом тривалого часу не проживають разом, й подальше спільне життя як подружжя та збереження їх шлюбу буде суперечити їх інтересам. Також позивач заперечує проти надання їй судом будь-яких строків для примирення з відповідачем, про що вона зазначила у своїй адресованій суду письмовій заяві. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем 05 серпня 1995 року у Чистоводівській сільській раді Ізюмського району Харківської області, актовий запис № 2. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають разом 12 років. Позивачка просить шлюб розірвати. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач проти позову не заперечує. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 серпня 1995 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.6). Від даного шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.7-8). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не проживає разом 12 років, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 серпня 1994 року Сутковецькою сільською радою Ярмолинецького району Хмельницької області, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем в них народилися син [PERSON], [INFO], та донька Каріна, [INFO]. Однак спільне життя не склалося через подружню зраду відповідача. З серпня 2015 року вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, а тому збереження сім'ї є неможливим. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала за обставин, наведених в позовній заяві та пояснила, що з серпня 2015 року вони з [PERSON] проживають окремо і примирення з ним вона вважає неможливим. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 16 серпня 1994 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Хоптяр). Від спільного проживання сторін в них народилися син [PERSON], [INFO], та донька Каріна, [INFO]. З серпня 2015 року сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, а примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БВ №270094 від 16.08.1994 (а.с. 6), та свідоцтвами про народження дітей (а.с. 5, 7), а також показаннями позивача, допитаної як свідка. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 15 жовтня 2004 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та взаємної поваги один до одного, різні погляди на обов'язки подружжя, постійні сварки. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу з позивачкою не заперечував. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Миколаєва, актовий запис № 436, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Сімейне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння та взаємної поваги один до одного, різні погляди на обов'язки подружжя, постійні сварки. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 16 серпня 2003 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на обов'язки подружжя. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 серпня 2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис № 777, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на обов'язки подружжя. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 19 вересня 2003 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття взаємоповаги, несумісність характерів, різні погляди на обов'язки подружжя. Спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, проти розірвання шлюбу з позивачкою не заперечував. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19 вересня 2003 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 465, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття взаємоповаги, несумісність характерів, різні погляди на обов'язки подружжя. Спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 21 квітня 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через втрату взаєморозуміння, різні погляди на обов'язки подружжя. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21 квітня 2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 275, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через втрату взаєморозуміння, різні погляди на обов'язки подружжя. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 22 грудня 1983 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалось через втрату взаєморозуміння та взаємної довіри один до одного, різні погляди на обов'язки подружжя, різні характери. Спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22 грудня 1983 року Ленінським відділом РАГС м. Миколаєва, актовий запис № 1844, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Сімейне життя між ними не склалось через втрату взаєморозуміння та взаємної довіри один до одного, різні погляди на обов'язки подружжя. Спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved