Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

В лютому 2021 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 7 липня 2016 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 143. Від шлюбу у них є дочка [PERSON] , [INFO] . З відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть. [PERSON] проживає в іншому населеному пункту, не бажає жити з нею та дитиною. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки, образи та суперечки, що виникають між ними. Фактично їх сім`я розпалася, існує лише формально, тому позивачка прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу, просить їй залишити прізвище [PERSON] , а дитину проживати з нею. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 7 липня 2016 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 143. Від шлюбу у них є дочка [PERSON] , [INFO] . Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. [PERSON] проживає в іншому населеному пункту, не бажає жити з дружиною та дитиною. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки, образи та суперечки, що виникають між ними. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Малолітню дочку сторін суд залишає проживати з матір`ю.

Outcome: approved