Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2012 року у справі № 230/4185/12 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 12 листопада 2012 року і до повноліття дитини. З часу присудження значно змінився рівень життя, підвищились ціни і соціальні гарантії. Відповідно до вимог діючого законодавства, мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, просить змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача, встановлений рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області із твердої грошової суми на частку від заробітку, встановивши їх в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. В судовому засідання позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Свою позицію обгрунтовував тим, що у нього на утриманні є син - [PERSON], [INFO]. Окрім того відповідач посилається на те, що він ніде не працює, хворіє на остеохондроз шийного відділу хребта, а тому не має можливості сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі. Заслухавши доводи позивача та заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши усі обставини, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 11 травня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн щомісячно (а.с. 6). Відповідно до довідки виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 537 від 27 березня 2018 року [PERSON] знаходиться на повному матеріальному утриманні матері (а.с. 7). Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 11 травня 2012 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 9). Згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] позивач змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до довідки-характеристики № 1317 від 02 серпня 2018 року [PERSON] характеризується позитивно, приймав участь в АТО на сході України, при проходженні військової служби отримав травму (а.с. 35). Із висновку Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 5184 від 09 листопада 2016 року вбачається, що відповідач хворіє на остеохондроз шийного відділу хребта, артроз унковертебральних сполучень, сколіоз (а.с. 37). Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст. 182, 184, 192 СК України, відповідно до яких розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд може за заявою платника або одержувача визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України розмір аліментів на одну дитину визначений у одній чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Суд при розгляді вимог позивача про зміну способу стягнення аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню, шляхом зміни способу стягнення. Постанова пленуму Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13 вказує на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження. У сукупності наведеного, судом визнається необхідним та достатнім збільшення аліментів шляхом зміни способу стягнення, що присуджені з відповідача на користь позивача, в межах заявлених позивачем позовних вимог, тобто в розмірі 1/5 його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно.

Outcome: partial