Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

В листопаді 2019 року представник [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Ощадбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фортечний відділ Державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, по якій просить зняти арешт (заборону), накладений на домоволодіння [ADDRESS] ) на підставі повідомлення ощадбанку без номеру від 17.11.1990 року, реєстраційний номер обтяження 7831133 від 01.09.2008 року, який згідно Договору купівлі - продажу від 07.05.2002 року належить на праві власності [PERSON] , народженому [INFO] в м. Макіївка Донецької області, ІПН [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . В листопаді 2019 року позивач дізнався що вищезазначений будинок арештований на підставі повідомлення відповідача АТ «Ощадбанк» без номера від 17.11.1990 року, реєстраційний номер обтяження значиться 7831133 і зареєстровано 1 вересня 2008 року. Обтяження накладені на власника під прізвищем [PERSON] (архівний запис 1329-4). Вважає, що дана заборона накладена на домоволодіння помилково і безпідставно, наявність безпідставного накладеного обтяження нерухомого майна, порушує права позивача. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.11.2019 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання /а.с. 10-11/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с. 49-50/. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача через канцелярію суду надав заяву, якою просив провести розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, надав до суду відзив, яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, провести слухання справи без участі представника /а.с. 27-29/. Заперечення відповідача мотивовані тим, що АТ «Ощадбанк» є неналежним відповідачем за позовом, так як належним відповідачем може бути лише Державний реєстратор, який вносив відповідні відомості до Державного реєстру. Вказує, що банк не є органом або суб`єктом, який здійснює повноваження у сфері державної реєстрації та не вступав у договірні відносини між позивач та банком. Представник третьої особи Фортечного відділу Державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Суд, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 07 травня 2002 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] останній є власником будинку [ADDRESS] , право власності зареєстровано ОКП «КООБТІ» 07.05.2002 року /а.с. 4-5/. Як вбачається з Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №188364511 від 12.11.2019 року на вказаний будинок накладено заборону на підставі повідомлення ощадбанку б/н від 17.11.1990 року, реєстраційний номер обтяження 7831133 від 01.09.2008 року. При цьому власником будинку зазначено [PERSON] /а.с. 57/. Згідно відповіді АТ «Ощадбанк» від 15.01.2020 року, в період з 1988 року по 1999 рік існував Сбербанк СРСР, потім Державний спеціалізований комерційний банк України. Національним банком України №130 від 27.11.2018 року «Про затвердження Правил застосування переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку та банків України» встановлено граничний строк зберігання кредитних справ - 5 років. Тому не можливо встановити чи був позивач клієнтом банку, в зв`язку з чим накладалась заборона та чи відповідає дійсності запис в Державних реєстрах /а.с. 41/. Відповідно до відповіді Фортечного відділу Державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області №15985 від 20.01.2020 року, надати постанову про закінчення виконавчого провадження по якому накладався вказаний арешт неможливо, оскільки виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання /а.с. 46-47/. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень частин першої та другої ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Згідно ч. 1,2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Частиною четвертою ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, частиною п`ятою цієї статті встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до вимог статті 9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до вимогст.41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.1ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до вимогст.312 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно вимог ч.1ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Згідно вимог ст.391 ЦК України,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Таким чином, заборона відчуження майна, яке належить на праві приватної власності позивачу порушує права та законні інтереси позивача як власника, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб. З огляду на те, що із зазначених вище обставин у своїй сукупності не вбачається підстав для накладення заборони відчуження майна, яке належить на праві приватної власності позивачу, вимога позивача не порушує нічиїх прав та обов`язків і не суперечить вимогам діючого законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved