Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

В квітні 2021 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позов тим, що Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (з 27.11.2018 року нова назва - Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] уклали договір № 96553238000 від 20.07.2020 року про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Підписавши цей договір, відповідач погодився з викладеними у договорі та у правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк», які розміщені (оприлюднені) на сайті банку. Відповідно до умов договору, банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в національній валюті в сумі 58630,00 грн., з яких 58630,00 грн. на погашення суми заборгованості за кредитним договором № 96088036000. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з правилами (договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» та договором на рахунок банку шляхом сплати до 20 - го числа щомісячно ануїтетних платежів у розмірі 2629, 00 грн. відповідно до графіка, що викладений у додатку № 1 до договору, але у повному обсязі не пізніше 20.07.2024 року. Відповідно до п. 3.8, 3.9 договору за користування кредитними коштами відповідач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 0,00001% річних, а за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Кредитним договором термін, процентна ставка встановлюється у розмірі 7,00001% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за кредитним договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня несплати або неповної сплати платежу встановленого у кредитному договорі і нараховується до моменту погашення такої заборгованості. Відповідно до п. 3.11 договору позичальник сплачує банку комісії у розмірі та порядку відповідно до умов цього договору та Додатку № 1 до договору. Всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту, процентам, комісії, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Вказане підтверджується довідками розрахунку заборгованості по кредиту, процентам, комісіям, що надані до позовної заяви. Позивач направив відповідачу вимогу про усунення порушень кредитного договору та дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів у разі не погашення простроченої заборгованості. Однак, відповідач вимогу не виконав, заборгованість не погасив у повному обсязі. Станом на 24.03.2021 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів по сплаті процентів за користування кредитом, комісії, становить 65198 грн. 25 коп. з яких: 55980,51 грн. - заборгованість за кредитом, 9217,74 грн. - заборгованість по комісії, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн. та витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою судді Олевського районного суду Житомирської області від 07.10.2021 року Винара Л.В. відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надав суду клопотання в якому просив суд розгляд справи провести без участі представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся шляхом направлення на його адресу судової повістки та розміщення оголошення про виклик до суду на веб-сайті Олевського районного суду Житомирської області, при цьому про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов відповідач не надав. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що Акціонерне товариство «УкрСиббанк» та відповідач [PERSON] уклали договір № 9655323800 від 20.07.2020 року про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Підписавши цей договір, [PERSON] погодився з викладеними у договорі та у правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк», які розміщені (оприлюднені) на сайті банку. Відповідно до умов договору, банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в національній валюті в сумі 58630, 00 грн., на погашення суми заборгованості позичальника за кредитним договором № 96088036000 шляхом перерахування коштів на транзитний рахунок банку № [NUMBER] (а.с.26-28), що підтверджується меморіальним ордером № 0613719928 від 20.07.2020 року (а.с.34). Відповідно до умов договору позичальник зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з правилами (договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» та договором на рахунок банку або на умовах договірного списання шляхом сплати до 20 - го числа щомісячно ануїтетних платежів у розмірі 2629, 00 грн. відповідно до графіка, що викладений у додатку № 1 до договору, але у повному обсязі не пізніше 20.07.2024 року. Відповідно до п. 3.8, 3.9 договору за користування кредитними коштами відповідач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 0,00001% річних, а за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Кредитним договором термін, процентна ставка встановлюється у розмірі 7,00001% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за кредитним договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня несплати або неповної сплати платежу встановленого у кредитному договорі і нараховується до моменту погашення такої заборгованості. Відповідно до п.3.11 договору позичальник сплачує банку комісії у розмірі та порядку відповідно до умов цього договору та Додатку № 1 до договору (а.с.26-28). 28.01.2021 року за вих. № 25-1-01/139 позивачем направлено відповідачу вимогу про усунення порушень кредитного договору та дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів у разі не погашення простроченої заборгованості (а.с. 29-30). Станом на 24.03.2021 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів по сплаті процентів за користування кредитом, комісії, становить 65198 грн. 25 коп. з яких: 55980,51 грн. - заборгованість за кредитом, 9217,74 грн. - заборгованість по комісії (а.с. 31-33). За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Тому суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості в загальній сумі 65198 грн. 25 коп. за кредитним договором такими, що є законними та обгрунтованими, оскільки позичальник не виконував умови договору та має заборгованість, тому повинен відповідати за порушення взятих на себе зобов`язань. При цьому відповідач жодного доказу на спростування доказів позивача до суду не надав. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Стосовно заявленої вимоги про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, оскільки позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження наявності підстав для відшкодування позивачу інших витрат, пов`язаних з розглядом справи , у тому числі витрат на професійну правничу допомогу, тому у цій частині вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: approved