Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

В липні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, де третя особа [PERSON] , про зобов`язання вчинити певні дії розділити борги за комунальні послуги на особистих рахунках. В обґрунтування позову зазначивши, що діє в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка є власником квартири [ADDRESS] . Не зважаючи на набуття останньою права власності, відповідач продовжує направляти повідомлення про заборгованість, з урахуванням боргу інших осіб, на ім`я [PERSON] . Оскільки відповідач добровільно розділити борги на особистих рахунках підприємства «Теплоенерго» відмовляється, а тому позивач просила суд зобов`язати КП «Теплоенерго» ДМР розділити борги на особистих рахунках та надати довідку про наявність її боргів в період з 30.03.2017. Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 27 жовтня 2020 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов з підстав визначених у ньому, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача Циба О.І. в судовому засіданні проти позову заперечувала, підтримавши наданий суду відзив в якому зазначила, що позовні вимоги є необґрунтованими. Додатково зазначила, що за квартирою, яку подарував батько неповнолітній доньці [PERSON] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] , закріплено особовий рахунок № [NUMBER] . До відповідача 10.09.2018 звернувся батько неповнолітньої із заявою про переоформлення особового рахунку на нового власника вищезазначеної квартири, оскільки [PERSON] не має власних доходів та не має можливості самостійно управляти власним майном, враховуючи, що батьки є законними представниками інтересів своїх дітей, і однією з функцій такого представництва є управління їх майном. Утім, управління майном включає два основних види дій батьків: вчинення правочинів щодо майна дитини, в тому числі правочинів щодо розпорядження майном; вчинення дій щодо догляду за майном дитини (ремонтування, зберігання, догляд тощо). Враховуючі зазначене [PERSON] було відмовлено у переоформленні особового рахунку. Зобов`язання відповідача розділити борги за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води по особовому рахунку № [NUMBER] , закріпленому за адресою [ADDRESS] , на два періоди до 30.03.2017 та після, без зазначення конкретних порушень при нарахуванні такої заборгованості, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав. На підставі викладеного, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити в повному обсязі. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, третю особу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування НМА № 274844 від 30.03.2017, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Драпатою О.М. та зареєстровано в реєстрі за №340. За [PERSON] закріплено особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 242 Цивільного кодексу України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. До КП «Теплоенерго» ДМР 10.09.2018 звернувся батько неповнолітньої [PERSON] із заявою про переоформлення особового рахунку на нового власника вищезазначеної квартири. Як встановлено, [PERSON] не має власних доходів та не має можливості самостійно управляти власним майном, утім, зворотне твердження не підтверджено документально, враховуючи, що батьки є законними представниками інтересів своїх дітей, і однією з функцій такого представництва є управління їх майном. Майном дитини в силу закону батьки управляють без спеціальних на те повноважень. Управління майном включає два основних види дій батьків: вчинення правочинів щодо майна дитини, в тому числі правочинів щодо розпорядження майном; вчинення дій щодо догляду за майном дитини (ремонтування, зберігання, догляд тощо). Враховуючи вищевикладене, [PERSON] було відмовлено у переоформленні особового рахунку. Відповідно до рішення Дніпровської міської ради від 19.07.2017 № 24/23 «Про надання дозволу на передачу основних фондів та інших активів, заборгованості за пільги та субсидії з балансу КП «Дніпровські міські теплові мережі» на баланс КП «Теплоенерго» виконавцем послуг з централізованого опалення є КП «Теплоенерго» та відповідно з листопада 2017 року інформація про кредиторську та дебіторську заборгованість споживачів КП «Дніпровські міські теплові мережі» обліковується на балансі КП «Теплоенерго». Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. Правовідносини, які виникли між сторонами, урегульовані нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов`язку. При цьому законодавцем чітко визначено, що зобов`язання: має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України) та належними сторонами (ст. 527 ЦК України), тобто боржник має виконати свій обов`язок особисто, якщо інше не передбачено договором. Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, при розгляді справи суд, повинен з`ясувати чи було порушення цивільного права позивача або встановити факт оспорювання такого справа з боку інших осіб, та чи може бути поновлене порушене право або припинені дії, які порушують таке право, у спосіб обраним особою. З урахуванням положень статей 15, 16 ЦК України не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи пред`явлення позовних вимог про визнання позивача таким, що не є боржником перед КП «Теплоенерго» ДМР, як користувач послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог в цій частині [PERSON] слід відмовити. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про зобов`язання КП «Теплоенерго» розділити борги на особистих рахунках та надання довідки про наявність боргів, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 19, п. 1 ч. 3 ст. 20, п. 3 ч. 2 ст. 21, п.п. 4, 13 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є, зокрема, порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги та відповідальність сторін і штрафні санкції за невиконання умов договору. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, лише в разі його підготовки виконавцем на основі типового договору. Згідно з п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Цією ж постановою затверджено типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, його форма та зміст ( умови). За приписами ст. 648 ЦК України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту, тобто типовому договору про надання послуг з централізованої опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2009 року № 933). За своєю правовою суттю зазначений договір є договором приєднання, оскільки відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 649 ЦК України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-XIV питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Особовий рахунок на квартиру є внутрішнім первинним бухгалтерським документом відповідача і суд не може втручатися в господарську діяльність відповідача, примушувати його вносити певні зміни до бухгалтерського обліку. Як вбачається зі змісту позовної заяви та наданих суду пояснень, позивач не оспорює обставини невідповідності запропонованого відповідачем типовому договору, однак вважає, що не внесення запропонованих ним змін до договору, шляхом виділення їй окремого особового рахунку та не включення до нього боргу попередніх власників, порушує її законні права та інтереси. З огляду на викладені норми закону дані позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа, не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Діями відповідача не порушені права позивача, як споживача послуг централізованого опалення. Цими діями [PERSON] не була позбавлена можливості здійснити (реалізувати) свої права споживача повністю або частково. Само по собі вказівка в особовому рахунку про наявність заборгованості не тягне для позивача негативних наслідків, а у випадку непогашення заборгованості, чинним законодавством не передбачено припинення надання відповідачем зазначених послуг без дотримання вимог чинного законодавства. Стосовно позовних вимог [PERSON] в подальшому при її зверненні до КП «Теплоенерго» ДМР про надання довідок стосовно відсутності або існування заборгованості, як користувача послуг КП «Теплоенерго» ДМР не включати у ці довідки інформацію про борги інших користувачів послуг КП «Теплоенерго» ДМР, а також зобов`язати КП «Теплоенерго» ДМР припинити вимоги про сплату боргів попередніх користувачів послуг КП «Теплоенерго» ДМР, обраних нею, як спосіб захисту прав та інтересів, які можуть бути порушені в майбутньому, також не узгоджуються із нормами статей 15, 16 ЦК України, а тому задоволенню не підлягають. Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат з урахуванням результату розгляду справи, вимог Закону України «Про судовий збір», судові витрати розподілу не підлягають та компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed