overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем 27 липня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 153. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося. Шлюбні відносини припинені. Збереження сімї неможливо. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 липня 2001 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.8). Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], 05 жовтня 2001року народження. (а.с.7). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків, позивач наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сімї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 20 грудня 2000 року у Прибузькій сільській раді Доманівського району Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 12. Мають спільних неповнолітніх синів: Юрія, [INFO] та Дмитра, [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та фактично припинені з червня 2016 року. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сімї. Місце проживання дітей визначене, спір щодо поділу майна буде вирішуватись окремо. В звязку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте на час судового засідання від останньої надійшла заява про розгляд справи у її відсутність в якій вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Наполягала на розірванні шлюбу, вказуючи на неможливість збереження сімї. Проти надання строку на примирення заперечувала. Додатково зазначала, що спору щодо поділу майна немає, місце проживання дітей визначене. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка в своїй заяві не заперечувала проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 20 грудня 2000 року у Прибузькій сільській раді Доманівського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 12. Мають спільних неповнолітніх синів: Юрія, [INFO] та Дмитра, [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сімю. [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 грудня 2016 року Костопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 237, вказала, що з моменту реєстрації шлюбу сімейне життя між ними поступово погіршилось із-за того, що відповідач нехтував сімейними цінностями, між ними постійно виникали сварки і непорозуміння, свідками яких ставали її рідні та племінниця. Між ними постійно виникали сварки в присутності сторонніх людей та в громадський місцях. Відповідач часто обманював її, а останнім часом почав погрожувати, що негативно позначалося на її самопочутті. Сім'єю не проживають з кінця грудня 2016 року. Від спільного шлюбу дітей не мають. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги, строк на примирення не бажає. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, Хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про, що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 03 грудня 2016 року. Шлюб зареєстрований Костопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 237. Від спільного шлюбу дітей не мають. Через непорозуміння між ними, сварки та діаметрально протилежні погляди на шлюб сім'я розпалась. Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони миритись не бажають, відповідач на судове засідання не з'явився, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволення в повному обсязі. Судові витрати стягнути з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 червня 2016 року виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем в них дітей немає, спільне життя не склалося, оскільки відповідач зловживає алкогольними напоями, безпідставно її ревнує та вчиняє скандали, а тому збереження сім'ї вважає неможливим. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в заяві та пояснила, що відповідач зловживає алкогольними напоями, безпідставно її ревнує, обзиває. З березня 2017 року вони не підтримують смейних стосунків, проживають окремо. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 12 червня 2016 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище - Красновська). Від спільного проживання сторін в них дітей не має. З березня 2017 року сторони не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо, а примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №148960 від 12.06.2016 (а.с. 5), а також поясненнями позивача, допитаної як свідка. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16.04.2002 вона уклала шлюб з відповідачем. Мають спільних дітей: сина [PERSON], 04.09.1999 народження та дочку [PERSON], 07.02.2011 народження. Подружнє життя не склалося внаслідок різності їх з відповідачем характерів та поглядів на життя. Відповідач зловживає спиртними напоями, застосовував фізичне насильство до неї, внаслідок чого між ними постійно виникали конфлікти. Зусилля позивача для збереження сімї виявились марними. З 26.10.2015 вони не підтримують подружніх стосунків. На даний час вони вже створили інші сімї, шлюб існує формально. Примирення між ними є неможливим. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 16.04.2002 сторони уклали шлюб. Мають спільних дітей: сина [PERSON], 04.09.1999 народження, та дочку [PERSON], 07.02.2011 народження. Подружнє життя у сторін не склалося по причині різності їх характерів та поглядів на життя. Відповідач зловживає спиртними напоями, застосовував фізичне насильство до позивача, внаслідок чого між ними постійно виникали конфлікти. Зусилля позивача для збереження сімї виявились марними. З 26.10.2015 сторони не підтримують подружніх стосунків. На даний час вони вже створили інші сімї, Зв'язок між подружжям втрачено. Примирення між ними виключається. Шлюб існує формально. Дані обставини підтверджуються: поясненнями сторін, свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ №155524 виданим 16.04.2002 Митинецькою сільською радою Красилівського району Хмельницької області, свідоцтвом про народження [PERSON] серії 1-БВ № 143585 виданим 08.02.2011 виконавчим комітетом Митинецької сільської ради Красилівського району Хмельницької області, свідоцтвом про народження [PERSON] серії 1-БВ № 289484 виданим 18.09.1999 Митинецькою сільською радою Красилівського району Хмельницької області. Сторонам надавався строк для примирення. Примирення між ними не досягнуто. Після закінчення строку на примирення сторони до суду не зявилися. Позивач надіслала до суду заяву щодо розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій позов визнав, просив справу розглядати за його відсутності. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 640 грн судових витрат, які були понесені нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про визнання права власності на майно, а саме на земельну ділянку площею 1,95 га, розташовану на території Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, с.Оріхівка поле №10 та призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах площі та відповідно до розмірів, закріплених у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №118752 від 16.03.2006р. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що їй на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації від 06.12.2005 року за №329/2005-р. передано у власність вказану земельну ділянку загальною площею 1,95 га. 16.03.2006 року вона отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №118752 від 16.03.2006р. Однак, у державному акті зроблено виправлення її прізвища, що унеможливлює належним чином користуватись та розпоряджатись своїм майном. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягла на задоволенні позовних вимог, з вищенаведених підстав. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності проти позову не заперечував. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації від 06.12.2005 року за №329/2005-р. передано у власність земельну ділянку загальною площею 1,95 га, кадастровий номер 6824281300:04:016:0205, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 16.03.2006 року позивач отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №118752, виданий Старокостянтинівською райдержадміністрацією. У Державному акті ЯГ №118752 від 16.03.2006 року рукописно зроблено виправлення прізвища позивачки на «Осипова» з «Осіпова», що унеможливлює його використання, як правовстановлюючого документу. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки; копією державного акта на право приватної власності на землю серії ЯГ №118752 від 16.03.2006 року. Відповідно до ст.ст.\~316 - 319;\~321 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі\~\~інших осіб. Власникові належать\~\~права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Таким чином, у суду є підстави для визнання права власності за позивачем [PERSON] на земельну ділянку площею 1,95 га, розташовану на території Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, с.Оріхівка поле №10 та призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах площі та відповідно до розмірів, закріплених у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №118752 від 16.03.2006р. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з жовтня 2012 року вона з відповідачем мала фактичні шлюбні відносини, від яких у них народилася донька [PERSON], [INFO]. З 13 грудня 2015 року відповідач пішов з сімї та почав проживати окремо, дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні вказав, що позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення аліментів, але заперечує проти їх розміру та просив стягнути аліменти у розмірі 700 грн., оскільки офіційно не працює ,не має стабільного доходу та має ще одну малолітню дитину . Вислухавши сторони, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сторони в зареєстрованому шлюбі не перебувають, проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, офіційно не працює, виплат по виконавчим листам не здійснює, доказів надання матеріальної допомоги дитині у добровільному порядку не надав,має на утриманні ще одну малолітню дитину, а тому враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 28 лютого 2017 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 640 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з червня 2012 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. З 25 січня 2017 року вони почали проживати окремо, дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. Адвокат позивачки за договором про надання правової допомоги [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач та його представник за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, відповідач не заперечував проти стягнення аліментів, але заперечував проти їх розміру та просив стягнути аліменти у розмірі 700 грн., оскільки офіційно не працює, має не стабільний щомісячний дохід від 5 до 6 тис.грн. та добровільно надає матеріальну допомогу дитині. Вислухавши сторони, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.7), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, офіційно не працює, не пенсіонер, не інвалід, виплат по виконавчим листам не здійснює, інших утриманців не має, а тому враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 28 лютого 2017 року та до повноліття дитини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 640 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 21.09.2012 року зареєструвала з відповідачем шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1481. Під час перебування в шлюбі народилась донька [PERSON], [INFO]. Позов мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сімю, шлюб між ними фактично розпався, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. На підставі вищезазначеного позивач просила розірвати шлюб, та залишити доньку [PERSON] для подальшого проживання з нею. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Судом встановлено, що 21.09.2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1481. Між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зі змісту позову вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Вказані обставини відповідачем у заяві про визнання позову не заперечувались. Враховуючи, що визнання відповідачем позову, не порушує прав та інтересів інших осіб, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд приймає таке визнання як підставу для задоволення позову, а тому укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Спір щодо місця проживання дитини [PERSON] між сторонами відсутній. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесений нею судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб, оскільки вона не досягла шлюбного віку, однак бажає зареєструвати шлюб з [PERSON]. Заінтересована особа [PERSON] заяву просить задовольнити, оскільки він бажає зареєструвати шлюб з [PERSON], з якою в них буде дитина. Заінтересована особа [PERSON] заяву просить задовольнити. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Бережанської райдержадміністрації [PERSON] вважає, що заяву слід задовольнити. Представник заінтересованої особи відділу реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Заслухавши пояснення заявниці та заінтересованих осіб, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних мотивів. [PERSON], [INFO], тобто не досягла шлюбного віку, має намір зареєструвати шлюб з [PERSON], [INFO]. Заявниця [PERSON] вагітна, термін вагітності станом на 20 лютого 2017 року складає 08 тижнів, що стверджується довідкою Бережанської центральної районної комунальної лікарні № 93. Мати заявниці, [PERSON], не заперечує проти реєстрації шлюбу її дочки із [PERSON]. Суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 23 Сімейного кодексу України, одруження заявниці з [PERSON] відповідає її інтересам.

Outcome: approved