Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

В квітні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 11 травня 2006 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про відкриття карткового рахунку та надання банківських послуг. Відповідно до якої висловила бажання оформити на своє імя кредитну картку «Універсальна» (Visa Classic) та погодилася з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» становить між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг. Таким чином, між сторонами було укладено договір б/н, за умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] зобовязалася повертати кредит шляхом сплати щомісячного обовязкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобовязань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Тому АТ КБ «Приватбанк» просив суд примусово стягнути з неї заборгованість за кредитним договором, що становить 64377 гривень 71 копійок, що складається: з заборгованості за кредитом 9341 гривень 67 копійок та заборгованості по процентам за користування кредитом 64730 гривень 04 копійки, штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 3041 гривень 80 копійок, враховуючи суму заборгованості у розмірі 13235 гривень 80 копійок, яка вже стягнута судовим наказом Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2008 року. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 1762 гривні. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, в позовній заяві зазначила, що просить проводити розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов не надала та про причини неявки суд не повідомила. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 11 травня 2006 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк», який 21 травня 2018 року змінив своє найменування на АТ КБ «Приватбанк», із заявою про відкриття карткового рахунку та надання банківських послуг. Відповідно до якої висловила бажання оформити на своє імя кредитну картку «Універсальна» (Visa Classic) та погодилася з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» становить між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг. У такий спосіб між сторонами було укладено договір б/н, за яким ПАТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] зобовязалася повертати кредит шляхом сплати щомісячного обовязкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобовязань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Вказані обставини підтверджуються заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.11), Витягом з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.12-17). В подальшому розмір кредитного ліміту неодноразово змінювався та станом на 07 серпня 2015 року був визначений у розмірі 9350 гривень, згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.10). Крім цього, згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області «Матлак» змінила своє прізвище на «Паламарчук» (а.с.32). Відповідно до ч.1 ст.634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Подавши заяву від 11 травня 2006 року, [PERSON] підтвердила, що ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку. У відповідності до ч.1 ст.526\~ЦК України зобовязанням має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054\~ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити інші платежі у розмірах та на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування кредитом, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Судом встановлено, що [PERSON] користувалася платіжною карткою та за допомогою платіжної картки знімала з рахунку грошові кошти, проте на рахунок їх не повертала та не сплачувала відсотки та комісію за користування грошовими коштами у повному обсязі. Тому у неї виник борг за кредитним договором у загальному розмірі 74071 гривень 71 копійок, що складається: з заборгованості за кредитом 9341 гривень 67 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом 64730 гривень 04 копійок, а також штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 3041 гривень 70 копійок. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості по кредитному договору станом на 28 лютого 2018 року (а.с.6-9). При цьому, вказану суми заборгованості за кредитним договором зменшено на суму заборгованості у розмірі 13235 гривень 80 копійок, яка була стягнута з [PERSON] на підставі судового наказу судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2008 року (а.с.5). Таким чином, розмір заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» станом на 28 лютого 2018 року становить 64337 гривень 71 копійок. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові №6-157цс16 від 25 травня 2016 року, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, твердження, що з видачею судового наказу про задоволення вимог кредитора в період дії строку кредитного договору припиняються правововідносини сторін, які ґрунтуються на кредитному договорі, і що в такому разі нарахування процентів за користування кредитом з моменту ухвалення судового рішення (видачі судового наказу) до його фактичного виконання законом не передбачено, є помилковим. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить примусово стягнути борг за кредитним договором у розмірі 64377 гривень 71 копійок. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення від 16 березня 2018 року (а.с.25) вбачається, що при предявленні позову до суду АТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у розмірі 1762 гривні. Предявлений позов задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1762 гривні. На підставі викладеного та

Outcome: approved