Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернувся з позовом, в якому просив зобовязати Чернігівську філію ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зняти обтяження рухомого майна, зареєстрованого 22.03.2007 за № 4678743 реєстратором Чернігівської філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, тип обтяження: застава рухомого майна; підстава обтяження: договір застави № 796 від 07.03.2007; обєкт обтяження : автомобіль сідловий тягач Е марки IVECO модель 440Е38, 1996 рік випуску, номер обєкта:WJMM1VSJ004175390, номер державної реєстрації: СВ 1739 АВ; автомобіль сідловий тягач Е марки RENAULT, модель MAGNUMAE 420TI, 1996 р.в., номер обєкта: VF611GZA100016210, номер державної реєстрації: СВ 1739 АВ; - зобовязати Чернігівську філію ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про обтяження відчуження з автомобіля сідловий тягач Е марки IVECO модель 440Е38, 1996 рік випуску, номер обєкта:WJMM1VSJ004175390, номер державної реєстрації: СВ 1739 АВ; автомобіля сідловий тягач Е марки RENAULT, модель MAGNUMAE 420TI, 1996 р.в., номер обєкта: VF611GZA100016210, номер державної реєстрації: СВ 1739 АВ. Позивач обґрунтував позовні вимоги тим, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 02.12.2014 року зобовязання [PERSON] за договором застави № 796 від 07.03.2007 визнані припиненими, проте ПАТ «КБ «Надра» як обтяжувач відмовляється звертатись до відповідача із заявою про припинення обтяження. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 02 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено. В своїй апеляційній скарзі [PERSON] просить вищевказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду постановлено без повного зясування обставин, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права. Так, апелянт вказує на те, що його зобовязання за договором застави припинилися ще 15.12.2014, коли рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2014 року набрало законної сили, а тому відсутні будь-які правові підстави для знаходження запису у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Апелянт звертає увагу суду на те, що ПАТ КБ «Надра», як обтяжувач, не зацікавлений у припиненні обтяження і як наслідок порушуються законні права та інтереси [PERSON]. На думку апелянта, судом також не взято до уваги положення ч.5 ст.43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», згідно з яким відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувала. Відповідно до чинного законодавства саме ДП «Національні інформаційні системи» має всі повноваження зняти обтяження рухомого майна та виключити його з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. В судовому засіданні представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити. Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала і просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача належним чином була повідомлена про час розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення 08.10.2015 поштового відправлення, проте свого представника до суду не направила. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відмовляючи у задоволенні позову, суд в обґрунтування рішення послався на те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки для вилучення записів з Реєстру він повинен вчинити юридично значимі дії щодо обтяжувачів майна з метою подання ними відповідних заяв до відповідача. Проте, з таким висновком суду колегія суддів апеляційного суду не може погодитись, оскільки вважає його не законним і необґрунтованим. Судом було встановлено, що 07.03.2007 між ВАТ «КБ «Надра» (в подальшому - ПАТ КБ «Надра») та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 30 000 доларів США. 07.03.2007 року між ВАТ «КБ «Надра», [PERSON] та [PERSON] укладено договір застави №796, відповідно до якого останній передав у заставу сідловий тягач Е марки IVECO модель 44Е38, 1996 року випуску, шасі № WJMM1VSJ004175390, реєстраційний № [NUMBER], та сідловий тягач Е марки MAGNUM AE 42, 1996 року випуску, шасі № VF611GZA100016210, реєстраційний № [NUMBER]. 20.07.2010 боржник [PERSON] помер. Рішенням Шевченківського районного суду м. Київ від 02 грудня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до ПуАт «Комерційний банк «Надра» про припинення зобовязань за договором застави та скасування обтяження рухомого майна, визнано припиненими зобовязання [PERSON] за договором застави № 796 від 07.03.2007 року. В задоволенні решти позову (скасування обтяження рухомого майна) відмовлено через необґрунтованість вимог (а.с.6). Ухвалою апеляційного суду м. Київ від 26.05.2015 дане рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційна скарга ПАТ «Комерційний банк «Надра» без задоволення. Письмова вимога щодо подання реєстратору заяви про припинення обтяження і виключення його з Реєстру була направлена представником позивача [PERSON] до ПАТ «КБ «Надра» 24 грудня 2014 року (а.с.8). Листом від 13.01.2015 Чернігівське регіональне відділення ПАТ «КБ «Надра» відмовило у подачі до реєстратора заяви про припинення обтяження, нагадавши про наявність заборгованості за кредитним договором, забезпеченим заставою (а.с.12). Після звернення [PERSON] до прокуратури Шевченківського району м. Київ, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Надра» в листі від 10.03.2015 прокуратуру та [PERSON] повідомлено, що судовим рішенням від 02.12.2014, яке набрало законної сили, ПАТ «КБ «Надра» не зобов'язано здійснювати будь-які дії щодо скасування обтяження рухомого майна, переданого [PERSON] в заставу. Заявнику [PERSON] запропоновано самостійно вживати заходи по виконанню рішення, що винесено на його користь (а.с.9). 20.03.2015 до Чернігівської філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України [PERSON] була відправлена заява про припинення обтяження рухомого майна і виключення його з Реєстру на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Київ від 02 грудня 2014 року. Листом № 318/01-14 від 03 квітня 2015 року Чернігівська філія ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України відмовила у задоволенні заяви [PERSON], аргументувавши це тим, що підставою для здійснення реєстраційних дій у Реєстрі щодо виключення записів з Реєстру є виключно заява встановленого зразку, що подається на адресу реєстраторів обтяжувачем або уповноваженим ним органом. Вказані обставини свідчать про те, що позивачем вичерпано можливості вирішити безпосередньо з обтяжувачем - ПАТ «КБ «Надра» - питання щодо зняття обтяження з належного йому рухомого майна як в судовому так і в позасудовому порядку. З огляду на це, обраний [PERSON] спосіб захисту відповідає вимогам ст.16 ЦК України. Відповідно до статті 43 частини 5 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Висновок суду першої інстанції щодо виключного права обтяжувача вносити до Державного реєстру відомостей про припинення обтяження є не вірним з огляду на зміст вказаної вище норми Закону, відповідно до якої відомості про припинення обтяження може бути внесено до Державного реєстру і на підставі рішення суду. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Постановою КМУ від 05 липня 2004 №830, державна реєстрація обтяжень рухомого майна проводиться з метою забезпечення виконання зобов'язань і захисту прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна та надання в інтересах цих осіб інформації про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна. Державна реєстрація відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису, а також змін і додаткових відомостей до запису. Відомості про припинення обтяження вносяться до Реєстру безоплатно. Як зазначалося вище, оскільки за рішенням Шевченківського районного суду м.Київ від 02 грудня 2014 року зобовязання за договором застави було припинено, а обтяжувач та відповідач самостійно не бажають здійснити дії направлені на зняття обтяження, то, відповідно, відповідача слід зобовязати внести в Державний реєстр обтяжень рухомого майна інформацію про припинення обтяження, оскільки наявність запису в реєстрі неправомірно обмежує права позивача, як власника рухомого майна - транспортних засобів. Його порушене право підлягає захисту. В цій частині з врахуванням приписів статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Вимоги позивача про зобовязання відповідача виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про обтяження задоволенню не підлягають. За змістом з ч.5 статті 43 та частини 3 статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Вилучення запису одночасно з внесенням запису про припинення обтяження можливо лише за заявою обтяжувача. Таким чином, вилучення запису щодо обтяження можливо або реєстратором по закінченню шести місяців після зняття обтяження, або достроково - за заявою обтяжувача. Вилучення запису за рішенням суду Законом не передбачено. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог. Також, відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України в особі Чернігівської філії державного підприємства «Національні інформаційній системи» Міністерства юстиції України підлягає стягненню на користь [PERSON] судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог (задоволено одну вимогу з двох) за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 121,8 грн (243,6 : 2 = 121,8) та за розгляд апеляційної скарги у розмірі по 133,98 грн (267,96 : 2 = 133,98).

Outcome: partial