Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

В лютому 2020 року позивачка звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з зазначеним позовом, який мотивовано тим, вона не працює, оскільки доглядає дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який є її та відповідача сином. Відповідач добровільно не надає допомоги на її утримання. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку до досягнення дитиною трьох років. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що є підтвердження в матеріалах справи. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 4). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. Згідно ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини - матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років та дитини у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору позивачка звільнена, позовні вимоги задоволені в повному обсязі, тому судові витрати необхідно покласти на відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved