Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

В квітні 2015 року перший заступник прокурора Приморського району м. Одеси (правонаступником прокуратури Приморського району м. Одеси є Одеська місцева прокуратура № 3 (т.1 а.с.133-137) звернувся до суду в інтересах держави в особі Одеської міської ради з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа : приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], про витребування ? ч. нежитлового приміщення № 3-б, загальною площею 152,4 кв.м., що розташоване по вул. Уютній (вул. Затишній), буд. 2 в м.Одесі, з незаконного володіння [PERSON] на користь Одеської міської ради, та про витребування ? ч. нежитлового приміщення № 3-б, загальною площею 152,4 кв.м., що розташоване по вул. Уютній (вул. Затишній), буд. 2 в м. Одесі, з незаконного володіння [PERSON] на користь Одеської міської ради, а також про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 7788473 від 07.03.2013 р., на підставі якого зареєстровано право власності на вищевказане спірне нежитлове приміщення за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що, по-перше, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2012 року у справі № 1522/25779/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа : Одеська міська рада, про визнання права власності, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13 листопада 2013 року, було задоволено позов [PERSON] та визнано за ним право власності на нежиле приміщення № 3-б, загальною площею 152,4 кв.м., що розташоване у підвалі будинку № 2 по вул. Затишній (вул. Уютній) в м. Одесі, після чого [PERSON] відчужив згадане спірне нежитлове приміщення № 3 на користь [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі укладеного між ними договору купівлі-продажу від 07 березня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 592; і, по-друге, в подальшому ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вищевказані рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2012 року у справі 1522/25779/12 та ухвала апеляційного суду Одеської області від 13 листопада 2013 року були скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, й ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2014 року у справі № 1522/25779/12, яка набрала законної сили 14 жовтня 2014 року, позов [PERSON] до [PERSON], третя особа : Одеська міська рада, про визнання права власності - залишено без розгляду. Також позивач зазначає, що Одеська міська рада як власник спірного нежитлового приміщення не приймала жодного рішення щодо передачі [PERSON] та/або [PERSON] та/або [PERSON] спірного нежитлового приміщення. Ухвалою суду від 30 березня 2016 року до участі у даній справі залучено Департамент комунальної власності Одеської міської ради у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Одеської міської ради (т.1 а.с.150). Крім того, під час судового розгляду даної справи [PERSON] предявив позов до Одеської міської ради, виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежилі напівпідвальні приміщення серії ЯЯЯ № 275666 від 16 грудня 2005 року, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради Одеській міській раді на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 10 березня 2005 року № 123, яке посвідчує, що територіальній громаді міста [PERSON] в особі Одеської міської ради належать на праві комунальної власності нежилі приміщення напівпідвалу, загальною площею 141,8 кв., що розташовані за адресою : м. Одеса, вул. Затишна (вул. Уютна), 2 (т.2 а.с.49-52). В обгрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказує, що, по-перше, є власником квартири під № 3, що розташована у будинку № 2 по вул. Уютній (Затишній) в м. Одесі, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 грудня 2002 року за р. № 2-6021; по-друге, напівпідвальне приміщення загальною площею 141,8 кв.м., на яке Одеській міській раді видане оспорюване свідоцтво про право власності серії ЯЯЯ № 275666 від 16 грудня 2005 року, та нежитлове приміщення № 3-б загальною площею 152,4 кв.м., яке розташоване в підвалі будинку № 2 по вул. Затишній (вул. Уютній) в м. Одесі, витребування якого з чужого незаконного володіння вимагають заступник прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 та Одеська міська рада, є одним і тим же приміщенням; по-третє, вказане спірне нежитлове приміщення є допоміжним приміщенням будинку № 2 по вул. Затишній (вул. Уютній) в м. Одесі, оскільки в ньому розміщені загальнобудинкові елементи інженерних комунікацій, які забезпечують обслуговування інженерних мереж будинку в цілому, та не є ізольованим; і, по-четверте, у територіальної громади міста [PERSON] в особі Одеської міської ради ніколи не виникало право власності на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків, які апріорі належали на праві спільної власності власникам квартир та нежитлових приміщень того чи іншого житлового будинку. Представник Одеської місцевої прокуратури № 3 [PERSON] і представник Одеської міської ради та виконавчого комітету Одеської міської ради [PERSON] просили розглянути справу без участі представників позивача, Одеської міської ради та виконавчого комітету Одеської міської ради, про що подали адресовану суду свою спільну письмову заяву, в тексті якої вказали, що просять задовольнити у повному обсязі позов Одеської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Одеської міської ради до [PERSON] і [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, та відмовити у задоволенні позову [PERSON] до Одеської міської ради, виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності, у звязку з пропуском [PERSON] строку звернення до суду з цим позовом. Відповідач [PERSON] не повідомила суду причину своє неявки, хоча про дату і місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання нею судової повістки. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] не повідомили суду причини своєї неявки, хоча про дату і місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про отримання ними судових повісток. [PERSON] веде дану справу в суді через свого представника [PERSON], яка просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов [PERSON], про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] просила розглянути справу за її відсутності, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Департамент комунальної власності Одеської міської ради надав адресовані суду свої письмові пояснення (т.1 а.с. 172-175), але не повідомив суду причину неявки свого представника, хоча про дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання ним судової повістки. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2012 року у справі № 1522/25779/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа : Одеська міська рада, про визнання права власності, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13 листопада 2013 року, було задоволено позов [PERSON] та визнано за ним право власності на нежиле приміщення № 3-б, загальною площею 152,4 кв.м., що розташоване у підвалі будинку № 2 по вул. Затишній (вул. Уютній) в м. Одесі (т.1 а.с. 7-8, 9-11). В подальшому [PERSON] відчужив згадане спірне нежитлове приміщення на користь [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі укладеного між ними договору купівлі-продажу від 07 березня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 592 (т.1 а.с. 17-19, 21). Однак ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вищевказані рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2012 року у справі 1522/25779/12 та ухвала апеляційного суду Одеської області від 13 листопада 2013 року були скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, й ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2014 року у справі № 1522/25779/12, яка набрала законної сили 14 жовтня 2014 року, позов [PERSON] до [PERSON], третя особа : Одеська міська рада, про визнання права власності - залишено без розгляду (т.1 а.с. 12-15, 16). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, [PERSON] у встановленому законом порядку не набув право власності на спірне нежитлове приміщення № 3-б загальною площею 152,4 кв.м., що розташоване у будинку № 2 по вул. Уютній (вул. Затишній) в м. Одесі, а право власності відповідачів [PERSON] та [PERSON] на це нежитлове приміщення похідне від права власності [PERSON] на цей обєкт нерухомого майна. Також судом установлено, що відповідно до рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року № 226-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області» у комунальну власність територіальної громади м. Одеси був переданий весь житловий і нежитловий фонд місцевих рад, розташований у територіальних межах міста. На підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 10 березня 2005 року № 123, виконавчим комітетом Одеської міської ради було видане територіальній громаді міста [PERSON] в особі Одеської міської ради свідоцтво про право власності на нежилі напівпідвальні приміщення серії ЯЯЯ № 275666 від 16 грудня 2005 року, а саме на нежилі приміщення напівпідвалу, загальною площею 141,8 кв.м., відображені у технічному паспорті від 26.10.2001 р., що розташовані за адресою : м. Одеса, вул. Затишна (вул. Уютна), 2 (т.2 а.с. 56). Станом на дату судового розгляду даної справи вищевказані рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року № 226-ХХІ та рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 10 березня 2005 року № 123 у встановленому законом порядку не визнані недійсними та/або не скасовані. При цьому, судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що напівпідвальне приміщення загальною площею 141,8 кв.м., що розташоване у будинку № 2 по вул. Затишній (вул. Уютній) в м. Одесі та належить на праві власності територіальній громаді міста [PERSON] в особі Одеської міської ради на підставі свідоцтва про право власності серії ЯЧЧ № 275666, та нежитлове приміщення № 3-б загальною площею 152,4 кв.м., право власності на яке зареєстровано за відповідачами [PERSON] і [PERSON] в рівних частках на підставі договору купівлі-продажу від 07 березня 2013 року за р. № 592, є одним й тим самим приміщенням. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виняткової компетенції органів місцевого самоврядування відносяться правомочності щодо володіння, користування і розпорядження обєктами комунальної власності; обєкти права комунальної власності не можуть бути вилученими у територіальних громад та передані іншим субєктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади чи відповідного рішення ради чи уповноваженого органу. Одеська міська рада не приймала будь-яких рішень щодо передачі права власності на спірне нежитлове приміщення на користь [PERSON] та/або відповідачів [PERSON] і [PERSON] Таким чином, відповідачі [PERSON] і [PERSON] не є особами, які у встановлений законом спосіб набули право власності на спірне нежитлове приміщення. За приписами частини 1 статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що добросовісний набувач не знав і не міг знати, власник має право витребувати це майно у випадку, коли воно вибуло з володіння поза його волею іншим шляхом. Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 16 квітня 2014 року у справі № 6-146цс13 та у постанові від 11 квітня 2014 року у справі № 6-52цс14, стосовно того, що за змістом частини 1 статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але у подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р № 9 «Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсним» містить розяснення стосовно того, що рішення суду про задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовна заява першого заступника Одеської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Одеської міської ради до [PERSON] та [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння підлягає задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON], суд виходить з наступного. Як вбачається з експертного висновку № ЕD-2502-1-641.16 від 28.12.2016 р., спірне нежитлове приміщення є допоміжним, оскільки в частині цього нежилого приміщення розміщені загальнобудинкові елементи інженерних комунікацій, які забезпечують технічне обслуговування інженерних мереж будинку № 2 по вул. Затишній (вул. Уютній) в м. Одесі в цілому (т.2 а.с. 58-66). Рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2004 у справі за конституційним зверненням [PERSON] та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 1- Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним звернення 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) від 2 березня 2004 року у справі № 1-2/2004 встановлено, що, по-перше, у багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартири (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень; і, по-друге, допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін..) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків, й власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Разом з тим, відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Проте [PERSON] лише в березні 2017 року звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 275666 від 16 грудня 2005 року на нежилі приміщення напівпідвалу загальною площею 141,8 кв., що розташовані за адресою : м. Одеса, вул. Затишна (вул. Уютна), 2, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради територіальній громаді міста [PERSON] в особі Одеської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 10 березня 2005 року № 123. Будь-яких заяв [PERSON] про поновлення йому строку звернення до суду з вказаним позовом, із зазначенням поважності причин пропуску цього строку, до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник Одеської міської ради та виконавчого комітету Одеської міської ради просив відмовити [PERSON] в задоволенні згаданого позову, у звязку з пропуском останнім строку звернення до суду з цим позовом. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що [PERSON] слід відмовити в позові до Одеської міської ради, виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 275666 від 16 грудня 2005 року на нежилі приміщення напівпідвалу загальною площею 141,8 кв., що розташовані за адресою : м. Одеса, вул. Затишна (вул. Уютна), 2, в звязку з пропуском строку звернення до суду з цим позовом. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідачів [PERSON] і [PERSON] в рівних частках судовий збір в сумі 3654,00 грн. на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved