Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

В лютому 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до Відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради, комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська школа мистецтв № 4 про визнання незаконним та скасування наказу про переміщення, поновлення на попередній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди ( а. с. 1-7 ). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2021 року головуючим суддею визначено суддю Орєхова О.І. ( а. с. 25 ). Згідно контрольного журналу передачі матеріалів справ судді, зазначені матеріали були отримані суддею 10.02.2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Ухвалою судді від 15 лютого 2021 року позовна заява [PERSON] до Відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради, комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська школа мистецтв № 4 про визнання незаконним та скасування наказу про переміщення, поновлення на попередній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди була залишена без руху ( а. с. 30-33 ). Ухвалою судді від 09 березня 2021 року позовна заява [PERSON] до Відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради, комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська школа мистецтв № 4 про визнання незаконним та скасування наказу про переміщення, поновлення на попередній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди була вдруге залишена без руху ( а. с. 40-42 ). 29 березня 2021 року за вх. № 14794 судом отримано уточнену позовну заяву, в якій відповідачами було зазначено Управління культури і туризму БМР та КЗ БМР Білоцерківська школа мистецтв № 4. Уточнена позовна заява обґрунтована наступним. Згідно Наказу № 25 від 27.08.2010 року його, [PERSON] було прийнято на роботу з 01.09.2010 року до Білоцерківської музичної школи № 3. Станом на сьогодні змінено назву на комунальний заклад Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа № 3 на посаду викладача по класу скрипки за безстроковим трудовим договором. 21 лютого 2020 року за підписом начальника відділу Ковальської Ю.І. видано Наказ № 63-к, яким позивача було переміщено в КЗ БМР Білоцерківську школу мистецтв № 4 на посаду викладача спеціаліста другої категорії за ч. 2, ч. 3 ст. 32 КЗпП України. З даним наказом він категорично не погоджується. Так, 30 січня 2020 року він по-пошті отримав ксерокопію наказу № 63-к від 21.12.2020 р. з тексту якого дізнався про його переміщення до іншого навчального закладу. Як вбачається з тексту наказу № 63-к його переміщено на підставі наказу № 112 від 18.12.2020 р. «Про зміни до штатного розпису КЗ БМР Білоцерківської музичної школи №3, а також проведення змін в організації виробництва та праці ч. 2, ч. 3, ст. 32 КЗпП України, зі змістом якого (наказ №112) його ніхто не ознайомлював. Згідно п. 2.1. Статуту КЗ БМР БМШ № 3 заклад є юридичною особою, діє на підставі статуту, затвердженого засновником, має круглу печатку, кутовий штамп і обслуговується централізованою бухгалтерією відділу культури і туризму. Так само і КЗ БМР БШМ №4, до якого переміщено позивача, є іншою юридичною особою зі своїм статутом, печаткою тощо. Тому, застосування норм ч. 2, ч. 3 ст. 32 КЗпП України стосовно переміщення працівників між двома різними юридичними особами є правовою безграмотністю і беззаперечною підставою для визнання протиправності наказу та його скасування. Дана процедура могла би умовно вважатися переведенням, але виключно за попередньою згодою працівника, звільненням з попереднього місця роботи за наказом директора і подальшим прийняттям на роботу до іншої установи, організації тощо. У випадку з позивачем попередньої згоди не було. Станом на сьогодні Відділ культури і туризму Білоцерківської міської ради перейменовано на Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради, але на момент переміщення позивача (21.12.2020 р.) діяла ще стара назва і Положення (надалі відповідач-1). Позивач на момент переміщення був викладачем КЗ БМР Білоцерківська музична школа № 3. Ніяких трудових стосунків з відділом культури і туризму він не мав. Отже, наказ № 61-к був виданий посадовою особою відповідача-1 без належних повноважень. Як стало відомо позивачу, що його особова справа, трудова книжка, особові справи його учнів знаходяться в КЗ БМР Білоцерківській школі мистецтв № 4. Ні позивач, ні батьки учнів його класу не надавали свої документи на зберігання до цієї установи. Так само вони не писали заяв щодо навчання в школі мистецтв № 4, яка територіально знаходиться в іншому районі міста від місця проживання дітей. Згідно Статуту закладу засновником КЗ БМР БМШ № 3 являється Білоцерківська міська рада. Отже, для проведення таких дій як скорочення штатних одиниць необхідне відповідне рішення міської ради про скасування юридичної особи КЗ БМР БМШ № 3 в наслідок реорганізації, ліквідації, зміни форм власності або часткового зупинення виробництва, але станом на сьогодні таке рішення відсутнє. Такими діями з боку відповідачів йому заподіяно моральної шкоди, яка складається з цілої низки обставин. По-перше, переміщення відбулось під час особливого періоду - карантинних заходів на COVID-19, коли у позивача відсутня будь-яка можливість знайти альтернативне працевлаштування, при цьому заробітна плата є єдиним джерелом його доходів. По-друге, позивач розуміє своє незаконне переміщення як зведення рахунків за його принципову позицію, прагнення мати власну думку, відстоювання свого права в суді на належну оплату праці, бажання зберегти комунальний заклад в якому він навчався і пропрацював 10 років. Фактично, свавільне переміщення з перевищенням службових повноважень посадовими особами підриває в його очах віру у справедливість, верховенство права, оскільки відбувалось за безпосередньої участі органу місцевого самоврядування - Управління культури і туризму БМР, на якого покладено обов`язки дотримуватись Конституції України та інших нормативно-правових актів. Моральну шкоду оцінює в 30 000 гривень. Також, на його користь повинно бути стягнуто кошти за час вимушеного прогулу. Просив суд визнати протиправними та скасувати Наказ № 63-к від 21.12.2020 р. «Про переміщення викладача-спеціаліста ІІ категорії по класу скрипки Барміна К.М., поновити [PERSON] на посаді викладача-спеціаліста ІІ категорії по класу скрипки до КЗ БМР Білоцерківська музична школа № 3 з 21.12.2020 р. або його правонаступника, стягнути з Відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати переведення ( переміщення ) до дня поновлення на роботі та компенсацію моральної шкоди в розмірі 30 000 гривень ( а. с. 45-51 ). Ухвалою судді від 01 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради, комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська школа мистецтв № 4 про визнання незаконним та скасування наказу про переміщення, поновлення на попередній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін. Призначено судове засідання у справі на 18 травня 2021 року ( а. с. 56-57 ). За клопотанням позивача, яке було отримано судом 17.05.2021 року ( а. с. 64 ), розгляд справи було відкладено на 14.06.2021 року ( а. с. 78-79 ). В судовому засіданні 14.06.2021 року по справі було оголошено перерву до 15.07.2021 року ( а. с. 209-211 ). В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] , кожний окремо, надали пояснення аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві, підтримали уточнені позовні вимоги позивача [PERSON] та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Наголошували на тому, що наказ про переміщення позивача було видано без належних повноважень, вказаний наказ позивачем розцінений як незаконне переведення та фактичне звільнення з роботи, що є\~ підставою для скасування такого наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, яка завдана позивачу незаконними діями з боку відповідача-1. Представники відповідача Управління культури і туризму БМР Ковальська Ю.І. та [PERSON] в судовому засіданні, кожна окремо, заперечували проти уточнених позовних вимог [PERSON] та просили відмовити йому\~ у задоволенні вимог в понову обсязі. Зазначили, що позивача було переміщено відповідно до ч. 2 ст. 36 КЗпП України, що в свою чергу дозволяє робити це без згоди працівника. Крім цього, позивача переміщено фактично в інший структурний підрозділ відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради, зі збереженням посади, заробітної плати та всіх інших істотних умов праці. Позивач не приступив до виконання роботи в Білоцерківській школі мистецтв № 4, хоча йому продовжувалося нарахування заробітної плати. На даний час відносно [PERSON] періодично складаються акти про відсутність на робочому місці. На час переміщення, у Білоцерківській музичній школі № 3 з 18.12.2020 р. було звільнено керівника, у закладі залишалося лише 3 працівників, які були переміщені в інші заклади. З 21.12.2020 р. Білоцерківська музична школа № 3 не має учнів, штатної чисельності та фінансування на 2021 рік. Крім цього, на даний час Білоцерківська музична школа не підзвітна управлінню культури і туризму Білоцерківської міської ради. Відповідач КЗ БМР Білоцерківська школа мистецтв № 4 в судове засідання свого представника не направили, 25.05.2021року за вх. № 23418 судом отримано заяву, в якій КЗ БМР Білоцерківська школа мистецтв № 4 просить слухати справу за відсутності представника Відповідача-2. За результатами даної справи просили направити завірену належним чином копію рішення ( а. с. 83 ). Суд, вислухавши пояснення представників позивача, представників відповідача\~ Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що згідно Наказу № 25 від 27.08.2010 року [PERSON] було прийнято на роботу з 01.09.2010 року до Білоцерківської музичної школи № 3 на посаду викладача по класу скрипки за безстроковим трудовим договором, яка станом на сьогодні змінила назву відповідно до рішення Білоцерківської міської ради № 398-22-VII від 22.12.2016, змінено найменування БМШ № 3 і затверджено Статут у новій редакції комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа № 3, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією трудової книжки ( а. с. 10 ). Наказом № 63-к начальника відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради від 21.12.2020 р. переміщено викладача-спеціаліста другої категорії [PERSON] , працівника КЗ БМР БМШ № 3 на посаду викладача-спеціаліста другої категорії в заклад КЗ БМР БМШ № 4 із збереженням посадового окладу без зміни істотних умов праці згідно штатного розпису з 21 грудня 2020 року ( а. с. 11 ). Звертаючись до суду з вищевказаними позовними вимогами, останній вважає, що таке переміщення було незаконним, такий наказ повинен бути скасований, а він поновлений на попередньому місці роботи та повинно бути стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральна шкода. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.\~\~\~\~\~\~\~ Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Рішенням Білоцерківської міської ради Київської області від 26 грудня 2013 року № 1135-51-VI «Про затвердження переліку комунальних закладів культури базової мережі міста Біла Церква» затверджено перелік комунальних закладів культури базової мережі міста Біла Церква згідно додатку. До зазначеного переліку увійшли такі заклади, як: Білоцерківська школа мистецтв № 1; Білоцерківська дитяча музична школа № 2;\~ Білоцерківська музична школа № 3;\~ Білоцерківська школа мистецтв № 4; Білоцерківська школа мистецтв № 5; КЗ БМР Білоцерківська школа мистецтв № 6; міська централізована бібліотечна система; КЗ БМР «Білоцерківський\~ міський Будинок органної та камерної музики»; Білоцерківський міський парк культури та відпочинку імені Т.Г. Шевченка; КП БМР «Кінотеатр ім. О. Довженка»;\~ Будинок урочистих подій. Форма власності комунальна. Тип закладів культури згідно зі ст. 23 Закону України «Про культуру».\~\~\~\~\~\~\~\~ Рішенням начальника відділу культури Білоцерківської міської ради № 112 від 18.12.2020 «Про зміни до штатного розпису КЗ БМР БМШ № 3», скорочено з 24.12.2020 зі штату КЗ БМР БМШ № 3 посаду директора Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківської музичної школи № 3 та виключено вказану посаду зі штатного розпису даного навчального закладу із 24.12.2020 року ( а. с. 119 ). Наказом № 113 від 21.12.2020 року «Про зміну до штатного розпису КЗ БМР БМШ №3», скорочено з 21.12.2020 року зі штату КЗ БМР БМНШ № 3 посаду: викладача спеціаліста без категорії; викладача спеціаліста другої категорії; викладача спеціаліста першої категорії; завгоспа. Виключено зі штатного розпису КЗ БМР Білоцерківської музичної школи № 3 посаду: викладача спеціаліста без категорії; викладача спеціаліста другої категорії; викладача спеціаліста першої категорії; завгоспа. Згідно наказу № 114 від 21.12.2020 року «Про внесення змін до Наказу № 112 від 18.12.2020 року «Про зміни до штатного розпису КЗ БМР БМШ № 3», дату 24.12.2020 року, п.1-3 наказу № 112 від 18.12.2020 року вважати датою 21.12.2020 року. Відповідно до наказу № 11-к від 22.12.2020 року, виданого директором КЗ БМР БМШ № 4 введено до складу штату КЗ БМР БМШ № 4 посаду викладача по класу скрипки та зараховано на вказану посаду викладача ІІ категорії [PERSON] із збереженням посадового окладу без зміни істотних умов праці з 22.12.2020 року, 12 тарифікаційний розряд, оклад 4 717 грн., підвищення пед. Працівникам 10%, надбавка за престижність пед. Праці 20%, надбавка за вислугу років 20% ( а. с. 124 ). 28 грудня 2020 року Наказом № 119 переміщено учнів викладача спеціаліста другої категорії [PERSON] в КЗ БМР БМШ № 4 з 21 грудня 2020 року, а саме: [PERSON] 2 кл.; [PERSON] 2 кл.; [PERSON] 2 кл.; [PERSON] 3 кл.; [PERSON] 3 кл.; [PERSON] 3 кл.; [PERSON] 3 кл.; [PERSON] 4 кл. ( а. с. 148). Наказом № 14-у від 28.12.2020 року зараховано до контингенту КЗ БМР БМШ № 4 наступних учнів у зв`язку із переміщенням викладача [PERSON] до КЗ БМР БМШ № 4 з 21.12.2020 року: [PERSON] 2 кл.; [PERSON] 2 кл.; [PERSON] 2 кл.; [PERSON] 3 кл.; [PERSON] 3 кл.; [PERSON] 3 кл.; [PERSON] 3 кл.; [PERSON] 4 кл. ( а. с. 125 ), в подальшому Наказом № 4-у від 09.02.2021 року відраховано зі списку учнів з 01.01.2021 року: [PERSON] 2 кл.; [PERSON] 2 кл.; [PERSON] 2 кл.; [PERSON] 3 кл.; [PERSON] 3 кл.; [PERSON] 3 кл.; [PERSON] 3 кл.; [PERSON] 4 кл., де викладачем є [PERSON] у зв`язку з не відвідуванням учнями викладача [PERSON] занять та не внесенням оплати за навчання за січень-лютий 2021 року ( а. с. 129 ). Відповідно до наказу № 118 від 28.12.2020 року «Про зняття з фінансування на 2021 рік КЗ БМР БМШ № 3», знято з фінансування на 2021 рік КЗ БМР БМШ № 3, виключено даний заклад з облікової та фінансової документації у 2021 році. Наказом № 59-к від 18.12.2020 року розірвано трудовий договір з в.о. директора КЗ БМР БМШ № 3 Кучерук О.П. відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України з 18.12.2020 року. Доданий до матеріалів справи штатний розпис КЗ БМР БМШ № 3 не містить штатних посад. Наказом № 02 від 04.01.2021 року переміщено заклади культури відділу культури і туризму БМР в Управління культури і туризму БМР, а саме: КЗ БМР Білоцерківська ЦБС ім. П.Красножона; КЗ БМР БМШ № 1; КЗ БМР БДШМ № 2; КЗ БМР БМШ № 3; КЗ БМР БМШ № 4; КЗ БМР БМШ № 5; КЗ БМР БМШ № 6 дитячих духових оркестрів ( а. с. 169 ). Встановлено в судовому засіданні, що позивач працював в КЗ БМР БМШ № 3, що є структурним підрозділом Відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради і був переміщений до іншого структурного підрозділу Відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради. Відповідно до Положення про відділ культури і туризму Білоцерківської міської ради затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради від 30.08.2018 р. №2569-55-VII, пункту 3.1. основними завданнями відділу є організаційно-методичне керівництво діяльністю підвідомчих закладів та підприємств культури. Функцією відділу передбачено, що відділ виконує їх відповідно до покладених на нього завдань для забезпечення реалізації державної політики з питань культури, серед яких є організація статистичного обліку і звітності у закладах культури усіх форм власності, готує та подає на затвердження виконавчого комітету Білоцерківської міської ради рішення про визначення контингенту учнів початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладів міста, сприяє розвитку матеріально - технічної бази закладів та установ, сприяє раціональній розстановці кадрів та інше. Положення про відділ культури і туризму Білоцерківської міської ради затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради від 30.08.2018 р. №2569-55-VII.\~\~ Відповідно до пункту 6.1 Відділ здійснює керівництво діяльністю відділу та підвідомчих закладів культури відповідно до даного Положення, Посадової інструкції та чинного законодавства України. Згідно пункту 7.5. Структурними підрозділами відділу є централізована бухгалтерія, та підвідомчі заклади культури. До складу підвідомчих закладів відносились КЗ БМР БШМ № 4 і КЗ БМР БМШ № 3. У відповідності до Посадової інструкції начальника відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради, пункту 2.2 відповідно до чинного законодавства начальник відділу культури і туризму призначає та звільняє керівників закладів культури комунальної форми власності та працівників цих закладів культури у разі відсутності керівника даного закладу. Відповідно Статуту КЗ БМР БМШ № 3 пункту 1.3. Заклад має статус державного закладу освіти, підзвітний та підпорядкований Відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради, як і Статут КЗ БМР БШМ № 4. Оскільки, як зазначено вище, Наказом № 59-к від 18.12.2020 р. директор КЗ БМР БМШ № 3 був звільнений з посади, тому начальник відділу культури і туризму враховуючи вищенаведене мав повне право видати Наказ № 63-К і перемістити позивача з одного структурного підрозділу до іншого, з метою оптимізації структури підвідомчих закладів, раціоналізацією робочих місць, із змінами в організації виробництва та праці. Трудове законодавство визначає термін «зміна в організації виробництва і праці», як об`єктивно необхідні дії власника або уповноваженого ним органу, роботодавця, зумовлені, за загальним правилом, впровадження та вдосконалення структури підприємства, установи, організації, режиму робочого часу, управлінської діяльності, що спрямовані на підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних і соціальних показників, впровадження контрактної форми трудового договору, вдосконалення систем заробітної плати, нормування праці, раціоналізація робочих місць. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 1992, передбачено: змінами в організації виробництва і праці є раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, і навпаки впровадження передових методів, технологій тощо. Встановлено в судовому засіданні, що станом на 21.12.2020 року в зв`язку із звільненням викладачів за власним бажанням, в школі залишилось три викладачі. Заклад свого приміщення на мав, перебував в приміщенні іншого закладу у зв`язку з чим був виданий Наказ про переміщення трьох викладачів, які залишилися до інших структурних підрозділів, серед яких був і позивач. Відповідно до Наказу № 63-К від 21.12.2020 р. трудові відносини між позивачем і відповідачами не переривалися, при переміщенні збережено всі істотні умови, про що було негайно повідомлено позивачу, що підтверджується записом в Трудовій книжці [PERSON] , Актом від 22.12. 2020 року. Встановлено, що ніяких заперечень щодо переміщення до КЗ БМР БШМ № 4 з боку позивача не було. Викладач Бармін К.М. із 21 грудня 2020 р. табелювався і отримував заробітну плату, як працівник КЗ БМР БШМ № 4, заробітну плату за грудень отримав в повному об`ємі, про що в матеріалах справи свідчать відповідні документи (Довідка про доходи від 20.04.2021, Форма ОК-7 Пенсійний фонд ). Отже, враховуючи те, що позивач не вийшов на роботу, про що в матеріалах справи свідчать безліч актів про відсутність останнього на робочому місці з моменту переміщення, останньому нараховувалася та виплачувалася заробітна плата. Встановлено, що рішенням БМР Київської області від 29 грудня 2020 року за № 84-06-VIII перейменовано відділ культури і туризму БМР в управління культури і туризму БМР ( а. с. 195-196 ). В даному випадку зміна особи у відносинах, щодо яких виник спір, не відбулася.\~\~\~\~\~\~\~\~ Зміна назви юридичної особи тягне тільки правовий наслідок проведення державної реєстрації змін, пов`язаних зі зміною назви, до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Таким чином, зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва у зв`язку з відсутністю нового учасника цивільних відносин, якому мають перейти права та обов`язки особи, яка вибула, та юридичної незмінності правопопередника - учасника цивільних відносин, який вибуває зі складу учасника цивільного відношення. Отже, наслідком зміни назви юридичної особи не є правонаступництво в цивільних відносинах. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.11.2018 року у справі № 5006/7/28/12, від 1911.2018 року у справі № 42/109, від 25.03.2019 року у справі № 191/81/17, провадження №61-28300св18. З аналізу зазначених положень слідує, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, зокрема, перетворення, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма такої особи. Зміна назви юридичної особи не є його реорганізацією. Крім того, оскільки зміна назви юридичної особи не має наслідком реорганізації юридичної особи, з якої було здійснено зміну назви юридичної особи, то відповідно до статті 52 ГПК України та ст. 55 ЦПК України, процесуальне правонаступництво внаслідок такої зміни у будь-якому разі відсутнє. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.12.2019 року у справі № 904/807/18. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до статі 2 Кодексу законів про працю України - право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби або реабілітації, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством. Згідно з вимогами частини першої статті 32 Кодексу законів про працю України - переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до частини другої статті 32 Кодексу законів про працю України - не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я. Згідно зі статтею 236 Кодексу законів про працю - у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Отже, як встановлено та зазначено вище, відповідно до п.1.2 статуту Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа № 3 - заклад заснований на комунальній власності. Засновником закладу є Білоцерківська міська рада Київської області. Заклад, відповідно до п.1.3. Статуту, має статус державного закладу освіти, підзвітний та підпорядкований відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради. Згідно з п. 2.1 статуту -\~ заклад є юридичною особою, діє на підставі статуту, затвердженого засновником, має круглу печатку, кутовий штамп ті інші штампи і обслуговується централізованою бухгалтерією відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради. Відповідно до п.6.13 Статуту - ведення діловодства та звітності в закладі здійснюється в порядку, визначеному чинним законодавством, бухгалтерський облік здійснюється централізованою бухгалтерією відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради. Відповідно до п.7.5 Положення про відділ культури і туризму Білоцерківської міської ради, затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради від 30 серпня 2018 року за № 2569-55-VII, структурним підрозділом відділу є централізована бухгалтерія, яка обслуговує апарат відділу та підвідомчі заклади культури. Згідно п.7.6 вказаного Положення, перелік підвідомчих відділу комунальних закладів, підприємств та установ культури Білоцерківської міської ради базової мережі міста затверджується рішенням міської ради. Приймаючи до уваги те, що Комунальний заклад Білоцерківської міської ради\~ Білоцерківська музична школа № 3 відповідно до Статуту підзвітний та підконтрольний відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради так само як і Комунальний заклад Білоцерківської міської ради Білоцерківська школа мистецтв № 4, враховуючи те, що станом на 21.12.2020 р. у Комунальному закладі Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа № 3 була відсутня штатна посада директора закладу, так само як і відсутній штатний розпис даного закладу, начальником відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради, відповідно до вимог ч. 2 ст. 32 Кодексу законів про працю України, видано наказ про переміщення позивача [PERSON] із одного навчального закладу в інший. Вказаним переміщенням жодним чином не було порушено трудові права позивача, так\~ як його переміщено на ідентичну посаду - викладача-спеціаліста другої категорії, зі збереженням посадового окладу, без зміни істотних умов праці. Позивачу в Комунальному закладі Білоцерківської міської ради Білоцерківська школа мистецтв № 4, незважаючи на його невихід на роботу з моменту переміщення і до розгляду вказаної цивільної справи судом, нараховувалася та виплачувалася заробітна плата. З урахуванням норм статті 32 Кодексу законів про працю України - власник не має права вийти за межі трудового договору і його право на переміщення обмежується умовами трудового договору: в межах цих умов переміщення можливе, поза ними - протиправне. Таким чином при переміщенні діє принцип незмінності істотних умов договору, залишаються незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади). Таким чином слід дійти висновку про те, що позивача було саме переміщено, а не переведено на роботу, оскільки залишилися незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади), та відбулася лише зміна робочого місця (тобто місця безпосереднього виконання роботи), а тому відповдіно до ч.2 ст. 32 Кодексу законів про працю України не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі, агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Окрім цього, згідно з частиною третьою статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України\~ від 01 листопада 2017 року у справі № 501/2302/15-ц. Посилання позивача на відсутність у начальника відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради повноважень на видачу наказу про переміщення, так як на думку останнього, таким правом наділений виключно керівник навчального закладу, судом не береться до уваги, так як керівник одного навчального закладу не наділений правом на переміщення працівника в інший навчальний заклад. Відділ культури і туризму, по відношенню, як до Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська школа мистецтв № 4, так і до Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа № 3 був вищестоящою установою і виключно начальник даного відділу на момент видачі наказу про переміщення позивача, мав право переміщати останнього з одного підзвітного навчального закладу в інший. Вказані навчальні заклади хоча і були самостійними юридичними особами, проте були засновані на комунальній власності, мали єдину і спільну централізовану бухгалтерію, яка була структурним підрозділом відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради та повністю були підзвітними вказаній установі. Тому позовні вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування спірного наказу № 63-к від 21.12.2020 року є такими, що не підлягають задоволенню, а відповідно не підлягають задоволенню і вимоги позивача в частині поновлення його на попередньому місці роботи, так як є похідними вимогами. Позовні вимоги щодо стягнення з відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати переміщення задоволенню не підлягають, оскільки є також похідними від вимог про скасування наказу про переміщення, так як права позивача, передбачені чинним законодавством про працю, не були порушені, так як останнього, оспорюваним наказом про переміщення, не було позбавлено права на працю, передбаченого статтею 43 Конституції України. Згідно з вимогами статті 237-1 Кодексу законів про працю України - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Будь-яких доказів спричинення моральної шкоди переміщенням позивача з одного навчального закладу в інший, в межах одного населеного пункту - міста Біла Церква Київської області, останнім суду не надано. У зв`язку з цим, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відділу культури на користь позивача моральної шкоди є також необґрунтованими, не підтвердженими жодними доказами та такими, що не підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ( ч. 6 ст. 141 ЦПК України ). Оскільки позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі, то не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім при зверненні до суду судові витрати в частині вимог у розмірі 908 гривень ( а. с. 37 ), а також стягненню з відповідача на користь держави за позовні вимоги в іншій їх частині. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed