Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

В листопаді 2020р. заявниця [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною заявою, заінтересовані особи: Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі по тексту - заінтересована особа 1), Державний архів Черкаської області (далі по тексту - заінтересована особа 2), в якій просила суд: - встановити факт, що [PERSON] народилася в м. Чигирин Київської області 16 грудня 1919р. в Українській Радянській Соціалістичній Республіці; - встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка є її онукою. Свою заяву, заявниця обґрунтовувала тим, що вона є громадянкою Російської Федерації і має намір звернутися до органів міграційної служби України для отримання дозволу на імміграцію в Україні на підставі територіального походження відповідно до ст. 4 Закону України «Про імміграцію» та оформлення посвідки на постійне місце проживання в Україні, як особою, що має право на набуття громадянства України за територіальним походженням. Документи, які підтверджують родинні відносини заявниці та [PERSON] та факт народження останньої на території України відсутні, однак, заявниця вважає, що зазначені факти можна встановити та підтвердити з документів, долучених до заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020р. відкрито провадження у даній справі. В судовому засіданні представник заявниці, подану заяву підтримав і просив її задовольнити, зазначаючи, що заявниця звернулась саме до Шевченківського районного суду м. Києва, оскільки орендувала житло в Шевченківському районі м. Києва. Заінтересована особа 1, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, в судове засідання свого представника не направила, поважності причин неявки до суду не повідомила, пояснення на заяву на адресу суду не подавались. Заінтересована особа 2, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, направила до суду заяву, в якій зазначила, що 02 жовтня 2019р. у відповідь на заяву [PERSON] від 09 вересня 2019р. направлено письмове повідомлення про те, що виявити актовий запис про народження [PERSON] в м. Чигирин, Чигиринського району, Черкаської області за 1919 рік немає можливості, оскільки книги реєстрації актів про народження за 1919 рік за вказаним населеним пунктом на зберігання в державний архів не надходили. Також заінтересована особа 2 у заяві просила розглянути справу на розсуд суду та за відсутності уповноваженого представника. Суд, заслухавши пояснення представника заявниці, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 293, п. 1) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема і про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Виходячи із змісту ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 Постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995р., в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення. Як вбачається із змісту заяви, метою звернення до суду з вимогою про встановлення юридичного факту, а саме: встановлення факту народження бабусі на території України та факт родинних відносин із бабусею [PERSON] є отримання дозволу на імміграцію за територіальним походженням. Статтею 8 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», має право на набуття громадянства України за територіальним походженням. Указом Президента України від 27 березня 2001р. № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006р. № 588/2006) затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (надалі по тексту -Порядок), який відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Пункт 28 Порядку визначає перелік документів, які мають бути подані особою, дід чи баба якої народилися до 24 серпня 1991р. на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), серед яких документ, що підтверджує факт народження діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту. Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документа, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991р. на території, яка стала територією України, для оформлення громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до змісту розділу IV Порядку «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства» територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого подано документи щодо оформлення набуття громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України. Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України повертає їх заявникові для усунення недоліків. Отже, у разі, якщо при оформленні громадянства України, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України при перевірці документів встановить, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, в тому числі відсутні документи, що підтверджують факт постійного проживання чи народження діда або баби до 24 серпня 1991р. на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», подані документи повертаються заявнику для усунення недоліків. Лише у такому випадку заявник, на підтвердження певного юридичного факту, може подати разом з іншими необхідними документами судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Під час розгляду справи в суді, заявницею не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до відповідного органу із заявою про набуття громадянства України або доказів того, що їй було відмовлено у прийнятті заяви про набуття громадянства України. З цих підстав суд вважає звернення [PERSON] до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення передчасним. Такі висновки щодо передчасності звернення [PERSON] до суду із відповідною заявою узгоджуються з правовою позицією практикою Верховного Суду, викладеною в постанові від 26 вересня 2019р. у справі № 757/11202/17-ц. Крім того, як вбачається з свідоцтва про смерть громадянки РФ [PERSON] (а.с. 32, 33) місце народження останньої було зазначено компетентними органами РФ: м. Чигирин Київська область, в судовому засіданні стороною заявниці не було надано суд належних і допустимих доказів на підтвердження звернення заявниці в досудовому порядку до компетентних органів РФ, які зазначали місце народження [PERSON] . Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, суд вважає звернення заявниці з вимогами про встановлення фактів, що мають юридичне значення є передчасним, а тому подана заява не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed