Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-12 00:00:00

В листопаді 2006 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості, мотивуючи це тим, що відповідачкою було отримано від нього позику у розмірі 252500 гривень, що було еквівалентно 50000 доларам США, про що ними було укладено договір позики від 03.11.2005 року. Відповідачка зобов'язалась повернути отримані кошти у строк до 03.12.2005 року. Однак коштів не повернула, та повертати їх відмовляється. Просив стягнути з відповідачки на користь позивача основну суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 267471 гривень та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 6288 гривень, та суму судових витрат. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити. Додатково пояснили, що відповідачка отримала грошові кошти до підписання договору позики. При цьому відповідачка не пов'язувала повернення коштів з настанням якихось особливих подій чи обставин, а погодилась повернути кошти у певний строк, через один місяць, але не виконала своїх зобов`язань та повернути кошти відмовляється, мотивуючи це наявністю якихось її розрахунків з іншими особами, які заволоділи коштами позивача злочинним шляхом. Позивач вважає такі посилання недоречними та хоче повернути свої гроші. Тому він змушений був звернутись до суду за стягненням грошей. Відповідачка проти позову заперечувала, просила відмовити. Додатково пояснила, що кошти призначались для розрахунку за нерухомість, яку вона планувала придбати для позивача. Але внаслідок обману з боку інших осіб позбулась цих коштів. Інших коштів у неї немає. Існує кримінальна справа, де вона визнана потерпілою від злочину, але справа довгий строк не розглянута, про що знає позивач. Вважає позов надуманим та таким, що не підлягає до задоволення. Представник позивачки у судове засідання не з'явився, подав письмові заперечення на позов, і пояснив, що відповідачка не повертає грошей, оскільки гроші віддала іншій особі, яка злочинним шляхом використала їх не за призначенням. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Встановлено, що 03.11.2005 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір позики на суму 252500 гривень, які були еквівалентні 50000 доларів США за курсом Національного банку України на момент укладання даного договору, та які було передано позивачем до підписання цього договору. Це підтверджується договором позики серії ВСЕ №129420 від 03.11.2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю., та не оспорювалось сторонами. Відповідно до п.1 вищевказаного договору відповідачка, як позичальник, зобов'язувалась повернути позивачу грошові кошти у такій самій сумі до 3 грудня 2005 року. Однак відповідачка у встановлений договором строк кошти не повернула, що також не оспорено сторонами. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого у інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, сума боргу складає 273759 гривень, з яких: Основна сума боргу - 252500 гривень, інфляційна складова боргу - 14971 гривень, три проценти річних від простроченої суми - 6288 гривень, що підтверджується розрахунком боргу, наявним у справі. Згідно ч.І ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається в якості підстав своїх вимог чи заперечень. Від доказування в порядку ст.61 ЦПК України сторони не звільнені. Так, ця цивільна справа перебуває у провадженні з листопада 2006 року. З липня 2007 року зупинена за клопотанням відповідачки та її представника, які мотивували таке клопотання тим, тим що має вирішитись кримінальна справа стосовно особи, яка фактично отримала гроші позивача. Станом на квітень 2010 року названу кримінальну справу не розглянуто, вироку у справі немає, доказів того, що кошти позивача фактично отримані іншою особою, злочинним шляхом, не встановлено, тому судом було поновлено провадження у цій цивільній справі. Договором позики від 03.11.2005 року визначено лише термін повернення грошей, а саме до 03.12.2005 року. Обставин щодо придбання нерухомості позивачу на ці кошти, або узгодження повернення коштів з розрахунками відповідачки з третіми особами, названим договором позики не встановлено. Тому суд, вислухавши сторін, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та, як наслідок, задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved