Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила суд розірвати договір довічного утримання, укладений 14.11.2011 між сторонами, посвідчений Дев`ятою Київською державною нотаріальною конторою, визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS] та скасувати реєстрацію місця проживання відповідача за даною адресою, мотивуючи свої вимоги наступним. Так, позивач зазначає, що вона є особою похилого віку 1941 року народження, не одружена, дітей не має, за віком та станом здоров`я потребує сторонньої допомоги. 14.11.2011 між сторонами було укладено та нотаріально посвідчено договір довічного утримання, згідно умов якого позивач передала у власність відповідача належну їй на праві власності квартиру, а відповідач зобов`язалась довічно повністю утримувати позивача, а саме щоденно доглядати, забезпечувати харчуванням, одягом, наглядом, медикаментами, необхідною допомогою тощо. Крім цього, договором було передбачено, що відповідач надає позивачу 500,00 грн., а у випадку інфляції ця сума буде змінюватися. В той же час, наполягає позивач, після укладення вищезазначеного договору відповідач одразу здійснила реєстрацію за адресою місцезнаходження даної квартири себе та свого сина, вони спочатку почали в квартирі і проживати разом із позивачем. Однак, матеріальне забезпечення позивача відповідач не здійснювала. Також сама позивач оплачувала і комунальні послуги, і придбавала для себе все необхідне. В лютому 2014 року відповідач взагалі разом із сином виїхала із квартири та переїхала в РФ, де проживає і по теперішній час. Відтоді ні відповідача, ні допомоги від неї позивач «не бачила», що вважає прямим порушення зі сторони відповідача своїх зобов`язань за вищезазначеним договором і просить суд розірвати договір. Саме із цих же підстав позивач просить суд скасувати реєстрацію відповідача та її сина за даною адресою (а.с.2-5) В ході розгляду справи представник позивача підтримав позов з підстав, викладених судом вище, в подальшому подав заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.77) Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.25, 33, 49, 57, 74) Зважаючи на позицію позивача розглядати справи за відсутності відповідача та підтвердження належного повідомлення останнього шляхом направлення судових викликів на зареєстровану адресу, суд вважає можливим ухвалити рішення згідно ст.224 ЦПК України в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України) Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) Судовим розглядом встановлено, що 14.11.2011 між сторонами укладений договір довічного утримання (далі - Договір), який посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори (а.с.9) З даного договору вбачається, що позивач передає, а відповідач отримує у власність квартиру [ADDRESS] (далі - квартира), яка належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житла Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації 20.06.2003 згідно із розпорядженням (наказом) від 20.06.2003 №29623, зареєстрованого в КМБТІ 07.07.2003 у реєстрову книгу за №4358, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 31.10.2011, на наступних умовах: -відповідач зобов`язалась довічно повністю утримувати позивача, щоденно доглядати, забезпечувати її харчуванням, одягом, наглядом, медикаментами, необхідною допомогою та повним комплексом ритуальних послуг, із зберіганням в її безкоштовному довічному користуванні вказаної квартири, -сума матерального забезпечення становить 500,00 грн., у випадку інфляції ця сума змінюється згідно встановленого державного коефіцієнту індексації доходів населення (а.с.9) Згідно витягу про державну реєстрацію прав КП КМБТІ від 21.11.2011 право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем (а.с.10) Також згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна нотаріусом внесено відомості про заборону відчуження квартири до моменту розірвання Договору або припинення його дії (а.с.12) Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих в житловому приміщенні осіб від 09.09.2015, виданої ЖЄД №901 в квартирі зареєстровані позивач, відповідач та син останньої (а.с.15) Так, положеннями ст.744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню (ст.745 ЦК України) Згідно ст.749 ЦК України в договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Згідно ст.756 ЦК України в разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Позивач посилається на те, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання за Договором, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, відтак Договір має бути розірваний. Так, як наведено судом вище відповідач мала щоденно доглядати позивача, забезпечувати її харчуванням, одягом, наглядом, медикаментами, необхідною допомогою, однак згідно зворотніх повідомлень, які поверталися разом із конвертами, в яких суд направляв відповідачу судові виклики до суду, кожного разу співробітник відділення зв`язку зазначав, що «адресат не проживає» (а.с.57, 74) Також на підтвердження відсутності проживання відповідача за адресою місцезнаходження квартири свідчать наявні в матеріалах справи акти про не проживання особи за місцем реєстрації протягом 12 місяців датовані 12.05.2016 (а.с.66) Таким чином, спростувати твердження позивача про те, що відповідач в зв`язку із своєю відсутністю позбавлена можливості щоденно надавати будь-яку допомогу позивачу, суд вважає вимоги доведеними. Проте, суд не може погодитися в частині ймовірності їх задоволення в рамках ЦПК України із вимогами про скасування реєстрації відповідача та її сина за адресою місцезнаходження квартири, оскільки до кола осіб «син» відповідача включений взагалі не був, відтак вирішення питання щодо нього вбачається неможливим. Щодо відповідача, то ймовірно слід порушити питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і на цій підставі звертатися у відповідні органи для зняття реєстрації особи. В разі ж відмови відповідних органів від подальшого зняття з реєстрації, ці вимоги будуть підлягати розгляду в порядку адміністративного судочинства згідно КАС України, відтак в цій частині суд відмовляє у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial