Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

В лютому 2018 року до суду надійшов зазначений позов, в якому позивач просила: шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 14.06.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського управління юстиції Київської області, актовий запис № 607 розірвати. Позов обґрунтований тим, що сімейне життя сторін не склалось, сімейно-шлюбних відносин не підтримують, в шлюбі народились діти: донька Анна, [INFO], донька Євгенія, [INFO]. 20.03.2018 року ухвалою судді Дубановської І.Д. відкрите провадження по справі та призначене підготовче судове засідання. В призначене судове засідання сторони не зявились про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, звернулись до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримала, відповідач визнав. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 14.06.2003 року між сторонами укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського управління юстиції Київської області, актовий запис № 607. В шлюбі народились діти: донька Анна, [INFO], донька Євгенія, [INFO]. Зазначені обставини справи підтверджені письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, враховуючи той факт, що шлюб базується на вільній згоді чоловіка і жінки, збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя, про що свідчать заяви про визнання позову, суд дійшов висновку про можливість розірвання шлюбу укладеного між сторонами. Одночасно суд розяснює, що відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на зазначене, та враховуючи те, що відповідач позов визнав, суд вважає за необхідне повернути позивачу із державного бюджету 352,40 грн., решту сплаченого позивачем судового збору, в сумі 352,40 грн. стягнути з відповідача.

Outcome: approved