Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 13 травня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 20 травня 2019 року. Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 12.03.1994 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської управи, актовий запис №156. В даному шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що останнім часом спільне сімейне життя не склалося й неможливе у майбутньому, постійни образи, різні погляди на сімейне життя, що призводить до частих непорозумінь та сварок, як наслідок втратою почуття поваги і кохання один до одного. У зв`язку з чим їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх спільним інтересам. З огляду на вказане, позивач просить суд, шлюб укладений 12.03.1994 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської управи, актовий запис №156 - розірвати. В судове засіданні позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На адресу суду надійшла заява від позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач по справі в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. На адресу суду надійшла заява від відповідача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.03.1994 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської управи, в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 156 від 12.03.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 12.03.1994 року. Від шлюбу у подружжя народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.01.1995 року. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, на даний час сімейні відносини припинено, у зв`язку з повною протилежністю характерів та поглядів на життя. При цьому суд констатує, що відповідач, в поданій до суду заяві не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що з огляду на вказане, визнання позовних вимог відповідачем та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, та враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112,Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved