Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] (далі по тексту - позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом, вкладник, [PERSON]) звернулась до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (далі по тексту - відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом, Банк) про повернення строкового банківського вкладу, в якому просила суд стягнути з відповідача 80392,02 доларів США банківських вкладів, 95539,23 грн. інфляційних втрат, 14889,90 грн. трьох процентів річних та 1000,00 грн. витрат на правову допомогу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 листопада 2012 року між [PERSON] та Банком було укладено договір № 1042/2012-222 банківського вкладу «Ощадний» в доларах США із щомісячною сплатою процентів (6 місяців), відповідно до умов п. 1.1. Договору № 1042/2012-222 Банк приймає грошові кошти Вкладника, в подальшому «Вклад», на вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER], в подальшому «Вкладний», що відкривається Банком на його ім'я, в сумі 24100,00 доларів США на термін з 02.11.2012 року по 02.05.2013 року. Процентна ставка на «Вклад» встановлюється в розмірі 8% процентів річних (п. 1.2. Договору № 1042/2012-222). 07 листопада 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 1061/2012-222 банківського вкладу «Ощадний» в доларах США із щомісячною сплатою процентів (6 місяців, відповідно до п. 1.1. Договору № 1061/2012-222 Банк приймає грошові кошти Вкладника (Позивач), в подальшому «Вклад», на вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER], в подальшому «Вкладний», що відкривається Банком на його ім'я, в сумі 50000,00 доларів США на термін з 07.11.2012 р. по 07.05.2013 р. Процентна ставка на «Вклад» встановлюється в розмірі 8% процентів річних (п. 1.2. Договору № 1061/2012-222). 02 та 07 листопада 2012 року позивач виконав свої зобов'язання за Договорами № 1042/2012-222 та № 1061/2012-222, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача та квитанцією про внесення готівки через касу банку. Відповідно до п. 2.1.4. Договору № 1042/2012-222 та п. 2.14. Договору №1061/2012-222 відповідач зобов'язаний був в останній день терміну розміщення «Вкладу» повернути Вкладнику внесену суму та нараховані проценти за дні поточного місяця. Проценти на вклад нараховувалися щомісячно та обліковувалися на окремому картковому рахунку Позивача. У зв'язку із закінченням строку розміщення вкладів (депозитів) за Договорами № 1042/2012-222 та № 1061/2012-222, між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленості про їх продовження, шляхом укладення нових договорів банківського вкладу та переказу коштів на рахунки відкриті на підставі нових договорів. У зв'язку з цим, 07 травня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 568/2013-222 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (12 місяців), відповідно до п. 1.1. Договору № 568/2013-222 Банк приймає грошові кошти Вкладника, в подальшому «Вклад», на вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER], в подальшому «Вкладний», що відкривається Банком на його ім'я, в сумі 24 100,00 доларів США на термін з 07.05.2013 р. по 07.05.2014 р. Процентна ставка на «Вклад» встановлюється в розмірі 8,2 % (вісім цілих 20 сотих) процентів річних (п. 1.2. Договору № 568/2013-222). 07 травня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 569/2013-222 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (12 місяців), відповідно до п. 1.1. Договору № 569/2013-222 Банк приймає грошові кошти Вкладника, в подальшому «Вклад», на вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER], в подальшому «Вкладний», що відкривається Банком на його ім'я, в сумі 50000,00 доларів США на термін з 07.05.2013 р. по 07.05.2014 р. Процентна ставка на «Вклад» встановлюється в розмірі 8,2 % процентів річних (п. 1.2. Договору № 569/2013-222). Відповідно до п. 2.1.4. Договорів № 568/2013-222 та №569/2013-222 відповідач зобов'язаний був в останній день терміну розміщення «Вкладу» повернути Вкладнику внесену суму та нараховані проценти за дні поточного місяця. У зв'язку з закінченням строку розміщення вкладів позивач звернувся у відділення Банку з вимогою про повернення вкладів, проте у поверненні вкладів позивачу було відмовлено у зв'язку із тим, що за даними бухгалтерського обліку в банку обліковувалися кошти за договором вкладу № 1061/2012- 222 від 07.11.2012 року в сумі 50 000,00 доларів США із щомісячною сплатою процентів терміном дії до 07.05.2013 року. Також зазначено, що цей вклад було достроково видано готівкою 21.11.2012 року. Інші, вклади, а саме 1042/2012-222 від 02.11.2012 р., № 569/2013-222 від 07.05.2013 року, № 568/2013-222 від 07.05.2013 року в банку не обліковувалися, в матеріалах депозитних справ Київського регіонального відділення документи відсутні. Посилаючись на викладене, позивач за первісним позовом просив суд про його задоволення та стягнення з відповідача за первісним позовом 80392,02 доларів США за обома договорами банківських вкладів з урахуванням капіталізації, 95539,23 грн. інфляційних втрат, 14889,90 грн. трьох процентів річних та 1000,00 грн. витрат на правову допомогу. Не погоджуючись із позовною заявою, Банк звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати нікчемними договори № 568/2013-222 від 07.05.2013 року та № 569/2013-222 від 07.05.2013 року. Позовні вимоги за зустрічним позовом мотивовані тим, що сторонами не додержано письмову форму договору банківського вкладу згідно з вимогами статті 1059 Цивільного кодексу України, а саме: договір №568/2013-222 та договір №568/2013-222 не укладалися між банком та позивачем, оскільки вони не зареєстровані у системі обліку депозитів банку та в матеріалах справ Київського регіонального відділення відсутні примірники згаданих договорів та будь-які документи щодо їх укладення. Посилаючись на викладене, Банк просив суд зустрічним позов задовольнити в повному обсязі. 07.04.2015 року справу було передано для розгляду судді Рибаку М.А. внаслідок здійсненням повторного розподілу справи у зв'язку із припиненням повноважень судді [PERSON] Представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі та просив суд про його задоволення, однак проти задоволення зустрічного позову заперечив в повному обсязі. Пояснив суду, що посилання представника банку на те, що вказані договори не зареєстровані у системі обліку депозитів банку не є підставою для визнання його нікчемним. Окрім того, у зв'язку із проведенням по справі судової експертизи, оплату якої ухвалою суду було покладено на [PERSON], представник позивача за первісним позовом також просив суд стягнути з Банку на її користь 4440,00 грн. витрат на оплату судової експертизи. Представник ПАТ «КБ «Хрещатик» в судовому засіданні позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав в повному обсязі та просив суд про його задоволення, однак проти задоволення первісного позову заперечив в повному обсязі надавши письмові заперечення, в яких зазначив, що після звернення [PERSON] до банку із заявою про повернення вкладу, було проведено розслідування та ревізія, якою встановлено, що кошти в сумі 50000,00 доларів США було повернуто вкладнику 21.11.2012 року. Окрім того, договір №568/2013-222 та договір №568/2013-222 не укладалися між банком та позивачем, оскільки вони не зареєстровані у системі обліку депозитів банку та в матеріалах справ Київського регіонального відділення відсутні примірники згаданих договорів та будь-які документи щодо їх укладення Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, заслухавши думку та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 листопада 2012 року між [PERSON] (за договором - вкладник) та ПАТ КБ «Хрещатик» (за договором - Банк) було укладено договір № 1042/2012-222 банківського вкладу «Ощадний» в доларах США із щомісячною сплатою процентів (6 місяців) (а.с. 9-11). Відповідно до п. 1.1. Договору № 1042/2012-222 Банк приймає грошові кошти Вкладника, в подальшому «Вклад», на вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER], в подальшому «Вкладний», що відкривається Банком на його ім'я, в сумі 24100,00 доларів США на термін з 02.11.2012 року по 02.05.2013 року. Згідно із п. 1.2. Договору процентна ставка на «Вклад» встановлюється в розмірі 8% процентів річних. Також 07 листопада 2012 року між [PERSON] (за договором - вкладник) та ПАТ КБ «Хрещатик» (за договором - Банк) було укладено договір № 1061/2012-222 банківського вкладу «Ощадний» в доларах США із щомісячною сплатою процентів (6 місяців) (а.с. 12-14). Відповідно до п. 1.1. Договору № 1061/2012-222 Банк приймає грошові кошти Вкладника, в подальшому «Вклад», на вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER], в подальшому «Вкладний», що відкривається Банком на його ім'я, в сумі 50000,00 доларів США на термін з 07.11.2012 р. по 07.05.2013 р. Відповідно до п. 1.2. Договору процентна ставка на «Вклад» встановлюється в розмірі 8 % процентів річних. Позивачем було внесено суму коштів в розмірі 50000,00 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку та повідомленням на переказ готівки від 07.11.2012 року, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 21, 22). Відповідно до пунктів 2.1.4. укладених договорів №№ 1042/2012-222 та 1061/2012-222 Банк зобов'язаний був в останній день терміну розміщення «Вкладу» повернути Вкладнику внесену суму та нараховані проценти за дні поточного місяця. 07 травня 2013 року між [PERSON] (за договором - вкладник) та ПАТ КБ «Хрещатик» (за договором - Банк) було укладено договір № 568/2013-222 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (12 місяців) (а.с. 15-17). Відповідно до п. 1.1. Договору № 568/2013-222 Банк приймає грошові кошти Вкладника, в подальшому «Вклад», на вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER], в подальшому «Вкладний», що відкривається Банком на його ім'я, в сумі 24100,00 доларів США на термін з 07.05.2013 р. по 07.05.2014 р. Згідно із п. 1.2. Договору процентна ставка на «Вклад» встановлюється в розмірі 8,2 % процентів. 07 травня 2013 року між [PERSON] (за договором - вкладник) та ПАТ КБ «Хрещатик» (за договором - Банк) було укладено договір № 569/2013-222 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (12 місяців) (а.с. 18-20). Відповідно до п. 1.1. Договору № 569/2013-222 Банк приймає грошові кошти Вкладника, в подальшому «Вклад», на вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER], в подальшому «Вкладний», що відкривається Банком на його ім'я, в сумі 50000,00 доларів США на термін з 07.05.2013 р. по 07.05.2014 р. Згідно із п. 1.2. Договору процентна ставка на «Вклад» встановлюється в розмірі 8,2 % процентів річних. Також відповідно до пунктів 2.1.4. Договорів №№ 568/2013-222 та 569/2013-222 відповідач зобов'язаний був в останній день терміну розміщення «Вкладу» повернути Вкладнику внесену суму та нараховані проценти за дні поточного місяця. 26 червня 2014 року позивач звернувся у відділення Банку із заявою про повернення вкладів (а.с. 23). Листом від 23.07.2014 року Банком у поверненні вкладів позивачу було відмовлено у зв'язку із тим, що за даними бухгалтерського обліку в банку обліковувалися кошти за договором вкладу № 1061/2012-222 від 07.11.2012 року в сумі 50000,00 доларів США із щомісячною сплатою процентів терміном дії до 07.05.2013 року. Також вказано, що цей вклад було достроково видано готівкою 21.11.2012 року. Інші, вклади, а саме 1042/2012-222 від 02.11.2012 р., № 569/2013-222 від 07.05.2013 року, № 568/2013-222 від 07.05.2013 року в банку не обліковувалися, в матеріалах депозитних справ Київського регіонального відділення документи відсутні (а.с. 24) При цьому, в судовому засіданні позивач та її представник заперечували, що позивач [PERSON] підписувала заяву про дострокове повернення коштів в сумі 50000,00 доларів США (а.с. 78) та заяву на видачу готівки № 14 від 21.11.2014 року (а.с. 79). Відповідно до ч.1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1060 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). 30.12.2014 року ухвалою суду було призначено у справі судову почеркознавчу експертизу. Згідно із висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 24.03.2015 року № 1026/1027/15-32 підписи від імені [PERSON] у заяві про повернення вкладу від 16.11.2012 у графі над написом: «підпис вкладника», у заяві про видачу готівки № 14 від 21.11.2012 року у графі «Підпис отримувача», виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів та виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням її підпису (а.с. 129-132). Таким чином, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] достроково не отримувала суми банківського вкладу в розмірі 50000,00 доларів США, а тому у Банку наявний обов'язок в частині повернення суми вкладу сплати відсотків (капіталізації) по вкладу в розмірі 8,2 процентів річних за період з 07.05.2013 року по 07.05.2014 року, що за розрахунком позивача, перевіреним судом, складає 4245,62 доларів США. Контррозрахунку розміру відсотків за вкладом за період з 07.05.2013 року по 07.05.2014 року Банком суду не надано. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також слід зазначити, що зобов'язання відповідача по поверненню вкладу виникло 07.05.2014 року, тому за період з 08.05.2014 року по 28.10.2014 року підлягає стягненню 3 проценти річних за прострочення грошового зобов'язання Банком, виходячи із суми боргу перед позивачем, що в даному випадку складає 50000,00 доларів США, а тому 3 % річних від вказаної суми за вказаний період складає 10047,17 грн. Враховуючи вищевикладене в судовому засіданні знайшли своє підтвердження вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з ПАТ КБ «Хрещатик» суми вкладу в розмірі 50000,00 доларів США, а також передбачені договором 8,2 % річних (за здійснення вкладу на вищевказаний рахунок) за період з 07.05.2013 року по 07.05.2014 року, в розмірі 4245,62 доларів США та 3% річних за прострочення у видачі депозитних коштів в сумі 10047,17 грн. Окрім того, у зв'язку із тим, що ухвалою суду від 30.12.2014 року оплату витрат за проведення експертизи було покладено на позивача, а експертиза була проведена, що підтверджується актом задачі-приймання висновку експертів від 24.03.2015 року (а.с. 133), суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 4440,00 грн. витрат на проведення експертизи у справі. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача за первісним позовом на користь [PERSON] банківського вкладу в сумі 24100,00 доларів США, 2046,48 доларів США капіталізації (процентів по вкладу), інфляційних втрат в сумі 95539,23 грн., 4842,73 грн. трьох процентів річних, 1000,00 грн. витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Так, дійсно матеріалами справи підтверджується укладення між сторонами договорів №№ 1042/2012-222 та 568/2013-222 щодо банківського вкладу в сумі 24100,00 доларів США, проте матеріали справи не містять жодних доказів внесення суми вкладу у зазначеному розмірі, а тому вимоги щодо стягнення основного боргу в сумі 24100,00 доларів США, 2046,48 доларів США капіталізації (процентів по вкладу) та 4842,73 грн. трьох процентів річних задоволенню не підлягають. Щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 95539,23 грн., то положеннями Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», визначено, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 1000,00 грн., суд також приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного позову в цій частині, оскільки [PERSON] не було надано доказів фактичної оплати вказаних витрат за договором про надання правової допомоги. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлено невиконання відповідачем ПАТ КБ «Хрещатик» відповідних договірних зобов'язань перед позивачем щодо повернення банківського вкладу та відсотків за користування ним, тому оскільки заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що первісний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про повернення строкового банківського вкладу підлягає частковому задоволенню та стягненню з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Хрещатик» на користь [PERSON] банківський вклад в сумі 50000,00 доларів США та 4245,64 доларів США суми нарахованих відсотків, три відсотки річних в сумі 10047,17 грн. та витрати на оплату вартості судової експертизи в сумі 4440,00 грн. Заперечення відповідача за первісним позовом від 27.11.2014 року судом відхиляються, як такі що не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються наявними в ній матеріалами та доказами. Що стосується зустрічного позову слід зазначити наступне. Позивач ПАТ КБ «Хрещатик» при подачі зустрічної позовної заяви послався на те, що сторонами не додержано письмової форми договорів банківського вкладу згідно з вимогами статті 1059 Цивільного кодексу України, а саме: договір №568/2013-222 та договір №568/2013-222 не укладалися між банком та позивачем, оскільки вони не зареєстровані у системі обліку депозитів банку та в матеріалах справ Київського регіонального відділення відсутні примірники згаданих договорів та будь-які документи щодо їх укладення. Однак, представником Банку було зазначено, що СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 12014100100002551 від 19.03.2014 року за фактом зловживання працівниками ПАТ КБ «Хрещатик» своїм службовим становищем, а саме щодо привласнення грошових коштів клієнтів банку, які були їм ввірені, тобто за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Крім того, представником [PERSON] надані належні і допустимі докази щодо дійсності договорів банківського вкладу №568/2013-222 та №568/2013-222 В судовому засіданні 13.07.2015 року, представником позивача по зустрічному позову було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, однак в задоволенні вказаного клопотання судом було відмовлено, так як представником банку не було надано належних обґрунтувань щодо необхідності проведення зазначеної експертизи із вказаними в клопотанні питанням у співвідношенні з предметом і підставами зустрічного позову про визнання договору нікчемним, враховуючи, що заявлена тільки підстава недодержання його письмової форми всупереч 1059 ЦК України. Окрім того, вказане клопотання було заявлене на стадії закінчення з'ясування обставин справи та перевірки їх доказів та після оголошення судом перерви для підготовки сторін до судових дебатів, а тому розцінюється судом як умисне затягування розгляду справи. Відповідно до ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Зокрема, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1059 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання депозитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1061 ЦК). Також відповідно до Правової позиції, висловленої під час прийняття постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі № 6-17цс12 відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необлікування на рахунку банку грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необлікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обов'язків за договором банківського вкладу Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи ту обставину, що депозитні договори було укладено у письмовій формі та підписано від імені ПАТ КБ «Хрещатик» та [PERSON], в силу положення ст. 1059 ЦК України такий договір не можна вважати нікчемним, а тому позовні вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню. Судові витрати суд розподіляються судом відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial