Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

В обгрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 29 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір № 21/07-Н. Згідно п. 1.1 Кредитного договору [PERSON] надає позичальнику грошові кошти у сумі 34 900 (Тридцять чотири тисячі дев'ятсот) доларів США 00 центів. Термін повернення Кредиту - 26 листопада 2032 року (п. 1.3 Кредитного договору). Факт надання Кредиту відповідачу підтверджується доданими до позовної заяви Меморіальним валютним ордером. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання за Договором в повному обсязі, а Відповідач від виконання зобов'язань ухиляється. Відповідач порушила свої зобов'язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також за управління Кредитом та щодо сплати інших сум, передбачених умовами Кредитного договору. 14 березня 2013 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області ухвалено рішення по цивільній справі № 1705/3838/2012 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором № 21/07-Н від 29.11.2007 року в розмірі 356 024 грн. 28 коп. та судові витрати в розмірі 3219 грн. 00 коп. Незважаючи на рішення суду, зобов'язання за кредитним договором до цього часу не виконано, що підтверджується розрахунком заборгованості. Станом на 18.07.2016, загальна сума заборгованості за Кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості, становить 1 158 757 (один мільйон сто п'ятдесят вісім тисяч п»ятсот п'ятдесят сім) гривень 33 копійки, з них: кредит: 26 821,43 дол. США; відсотки: 18 492,51 дол. США. Всього заборгованість за тілом та відсотками по кредиту в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку 18.07.2016 року (курс НБУ 24,807177 за один долар станом на 18.07.2016 року) становить 1 124 110 (один мільйон сто двадцять чотири тисячі сто десять) гривень 93 копійки, комісія за РО: 3 806,65 грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) нарахована за останній рік - 30 839,75 грн. Різниця нестягненої суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками складає 7 414,23 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку 19.07.2016 року (1 дол. США = 24,807177 гривень) складає 183 926 (сто вісімдесят три тисячі дев»ятсот двадцять шість) гривень 12 копійок. Сума різниці нестягненої заборгованості, комісії та штрафу за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка нарахована за останній рік) становить - 217 039 (двісті сімнадцять тисяч тридцять дев'ять) гривень 24 копійки. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та дала аналогічні пояснення. Представник відповідача позовні вимоги не визнала у повному обсязі, дала пояснення згідно поданих письмових заперечень (а.с.132-134). Судом встановлено, що 29 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір № 21/07-Н. Згідно п. 1.1 Кредитного договору [PERSON] надає позичальнику грошові кошти у сумі 34 900 (Тридцять чотири тисячі дев'ятсот) доларів США 00 центів. Термін повернення Кредиту - 26 листопада 2032 року, п. 1.3 Кредитного договору (а.с.11-18). 14 березня 2013 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області ухвалено рішення по цивільній справі № 1705/3838/2012 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором № 21/07-Н від 29.11.2007 року в розмірі 356 024 грн. 28 коп. та судові витрати в розмірі 3219 грн. 00 коп. (а.с.43-44, 45). Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 02 грудня 2015 року (справи № 6-1707цс15 та № 6-249цс15), пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. Після зміни строку виконання зобов»язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення. Відповідно до поданої відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» заяви від 07 квітня 2008 року йому банком було видано кредитну картку із встановленим на ній кредитним лімітом у розмірі 5000 грн., відсотковою ставкою - 36 % річних, строком дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки /а.с. 14/. Згідно п.п.3.1.3 п. 3.1 Розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг (користування карткою) по закінченню строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмові заява держателя картки про закриття Карткового рахунку, а також при умові наявності грошових коштів на такому рахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картковому рахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Відповідно до пп. 5.7 п. 5 Розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в цілому чи у визначеній банком частині у випадку невиконання держателем та /або довіреною особою держателя своїх боргових та інших зобов»язань по цьому Договору /а.с. 15-20/. Як вбачається з копії вказаного рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14 березня 2013 року, у 2013 році ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» через неналежне виконання відповідачем умов договору, скористався своїм правом вимоги дострокового виконання останнім його боргових зобов»язань по вказаному кредитному договору і звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за цим кредитним договором. Тобто, своїм зверненням у 2013 році до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по вказаному кредитному договору ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» змінив строк виконання зобов»язання, а тому, враховуючи вказані правові позиції ВСУ, викладені у постановах від 02 грудня 2015 року (№ 6-1707цс15 та № 6-249цс15), зазначений кредитний договір припинив свою дію і позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за цим кредитним договором, оскільки, нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено. З моменту ухвалення вказаного рішення від 14 березня 2013 року, яким вирішено спір сторін щодо боргових зобов»язань відповідача, правовідносини сторін перейшли у площину виконання судового рішення і такі правовідносини врегульовані спеціальним законом -\~Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, згідно положень абзацу 2 та 3 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою\~статті 625 ЦК України, і не надає права на нарахування і отримання відсотків за Кредитним договором (нарахування і отримання яких можливо лише у разі стягнення коштів за виконавчим написом нотаріуса, згідно положень абзацу 3 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5). Така ж правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц. Відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оскільки наявне судове рішення про повне задоволення вимог кредитора, яке не надає позивачу права на нарахування і отримання відсотків за зазначеним кредитним договором, то підстав для задоволення позову суд не вбачає, а тому вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed