Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

В липні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO] , на період його навчання до 30 червня 2020 року. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь витрати на сплачену нею правову допомогу в сумі 3600 грн. Позов обґрунтовується тим, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 05.10.2011 року. В шлюбі у них народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач по справі. З відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання неповнолітніх дітей. В зв`язку з досягненням сином[PERSON] повноліття, стягнення аліментів на його утримання припинено. На даний час син - [PERSON] є повнолітнім, але продовжує навчання на 3-му курсі за денною формою навчання у Політехнічному коледжі Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», та потребує матеріального забезпечення. Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, у зв`язку з денною формою навчання він не має можливості самостійно працювати та забезпечувати собі належні умови життя та навчання. В теперішній час відповідач ніякої допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість її надавати, оскільки він є фізично здоровим чоловіком, працює та отримує постійну заробітну плату. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, заявлені [PERSON] підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні частково заперечував проти задоволення позовних вимог, надав суду відзив, в якому пояснив, щодійсно перебував у шлюбі з позивачкою, під час якого у них народилося двоє синів.За рішеннями судів від 23.05.2011 року та 26.10.2010 року з нього на утримання синів [PERSON] та [PERSON] було стягнуто аліменти на їх утримання загалом в розмірі 1/3 частини зі всього його заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. 30.12.2011 року ним було укладено шлюб з [PERSON] та у період шлюбу народилися дві доньки - [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із народженням доньок, а також перебуванням дружини у декретній відпустці до догляду за дітьми, у нього змінилося матеріального становище та він був вимушений звернувся до суду із позовною заявою про зменшення розміру аліментів стягнутих з нього на користь [PERSON] , яка рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 01.02.2017 року була задоволена та зменшено розмір аліментів, стягнутих з нього на утримання сина [PERSON] з ? частини усіх доходів, до 1/10 частки з усіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тим же рішенням розмір стягнутих з нього аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] збільшено з 1/12 частини з усіх видів доходу, до 1/10 частки усіх видів доходу щомісячно, а потім вже після досягнення [PERSON] повноліття і до повноліття [PERSON] у розмірі 1/6 частина з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З моменту повноліття сина він не заперечував проти сплати аліментів сину на навчання, але позивачка будь-яких дій для цього не вживала, тому він згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/10 частини. Що стосується витрат на правову допомогу, які позивачка просить стягнути з нього, в цій частині позов ним не визнає, оскільки остання не вживала будь-яких заходів для досудового врегулювання спору, тому, на думку відповідача, відсутні будь-які підстави для задоволення позову в цій частині(а.с. 23-27). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи у суді повідомлений належним чином, у зв`язку із чим, на підставі ст. 223 ЦПК України суд приходить до висновку, що його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, давши у сукупності їм належну оцінку, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 10.05.1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 05.10.2011 року за рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області (а.с. 31). Від шлюбу сторони мають синів[PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5) та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.05.2011 року з відповідача на користь позивача стягнуто щомісячно аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача до досягнення ним повноліття(а.с.29-30). Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.02.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто щомісячно аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі 1/12 частини всіх видів доходів відповідача до досягнення ним повноліття.(а.с.33-35) Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 01.02.2017 року зменшено розмір стягнутих аліментів з відповідача на користь позивача за рішеннями Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.05.2011 року та Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.02.2012 року та зменшено розмір стягнутих аліментів на утримання [PERSON] до 1/10 частки з усіх видів доходів (зборів) до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на утримання [PERSON] до 1/10 частки з усіх видів доходів (зборів) до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а після досягнення [PERSON] повноліття і до повноліття [PERSON] вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ( а.с.38-41). В зв`язку з досягненням сином [PERSON] повноліття, стягнення аліментів на його утримання припинено. Повнолітній син сторін [PERSON] є студентом 3 курсу денного відділення Політехнічного коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», за денною формою навчання, безкоштовне навчання, спеціальність «Технічне обслуговування, ремонт та експлуатація тягового рухомого складу», термін навчання до 30 червня 2020 року (а.с. 6). [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка видана Красівською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 11). Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги позивачу на утримання повнолітнього сина, про що зазначав в судовому засіданні представник позивача. Відповідач в запереченнях до позовної заяви зазначив, що він не заперечує проти сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, але в меншому розмірі, ніж просить позивачка, оскільки має на утриманні ще 2 дітей та дружину, яка перебуває в декретній відпустці, та ще сплачує аліменти на користь позивачки на утримання їх молодшого сина. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що повнолітній [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а його батько [PERSON] має змогу її надавати відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього [PERSON] , суд приймає до уваги те, що відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей доньок - [PERSON] [INFO] та [PERSON] -[INFO] ( а.с. 36-37), а також на його утриманні перебуває дружина, яка на даний час не працює. Крім того, за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.02.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто щомісячно аліменти на утримання сина - [PERSON] , розмір яких з урахуванням інших судових рішень наразістановить 1/6 частина з усіх видів заробітку відповідача щомісячно. Крім того, судом враховується те, що відповідач працює та має постійний заробіток, також, суд враховує те, що [PERSON] навчається за денною формою за бюджетним фінансуванням, не має можливості самостійно працювати та забезпечувати себе матеріально, доходів його матері [PERSON] недостатньо для належного утримання сина, а тому суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/10 частини від всіх видів його доходу. Будь-яких доказів, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в більшому розмірі, суду не надано. Із довідки політехнічного коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» від 14.01.2019 року видно, що строк навчання [PERSON] закінчується 30 червня 2020 року (а.с. 6). Оскільки ч. 2 ст. 199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання, а позивач просить стягувати аліменти на період його навчання, то строк стягнення аліментів суд вважає можливим задовольнити в межах позовних вимог до 30 червня 2020 року, але не більше як до 23 річного віку, або до припинення сином навчання. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 3600 грн., то на думку суду ці вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, позивачем до позову додано Договір про надання правової допомоги та захисту № 014/1-2019 від 11.06.2019 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Тімофєєвим А.С., копію ордера, квитанцію за №18 від 11.06.209 року та копію адвокатського свідоцтва на ім`я Тимофєєва А.С. ( а.с.7-10) Оскільки позивачем не надано доказів, щодо реального обсягу послуг і виконаних адвокатом робіт (актів наданих послуг, актів виконаних робіт та ін.), то відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу. В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь держави.

Outcome: partial