Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить збільшити розмір аліментів, стягнутих з нього на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/6 частини його доходів на 1/4 частину. В обґрунтування позову посилається на те, що з 21 липня 2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 07.03.2014 року шлюб було розірвано. Від вказаного шлюбу у них є малолітній син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Згідно рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 31 березня 2014 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, починаючи з 24.01.2014 року, оскільки на момент винесення рішення суду про стягнення аліментів, відповідно до постанови судді Київського районного суду м. Донецька від 26.07.2002 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів до повноліття дитини. Враховуючи те, що на даний час сину відповідача [PERSON] вже виповнилося 20 років і відповідач не сплачує аліменти на його утримання, просить позовні вимоги задовольнити та збільшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON], з 1/6 частини на 1/4 частину від усіх видів його заробітку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов'язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Частиною 1 ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено наступне. Позивачка [PERSON] проживає разом з малолітнім сином [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 287 від 29.01.2018 року. Згідно із вимогами ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із пунктами 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про доцільність збільшення розміру аліментів та стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення повноліття, задовольнивши таким чином позовні вимоги. Пунктом 7 ч.1 ст. 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved