overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має сина [PERSON] 25.01.2016р.н. В даний час подружжя проживає окремо, відповідач ухиляється від утримання дитини, у звязку з чим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від заробітку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу). Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] 25.01.2016року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-БВ № 264931. Неповнолітня дитина проживає разом з матірю. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоровя дитини, відповідача, який є працездатним, військовослужбовцем, має задовільний стан здоровя, інших утриманців, яким зобовязаний надавати допомогу не має. В звязку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на дитину у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) на місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути у доход державного бюджету судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має доньку [PERSON] [INFO] В даний час подружжя проживає окремо, відповідач ухиляється від утримання дитини, у зв'язку з чим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від заробітку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я дитини, відповідача, який є працездатним, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців, яким зобов'язаний надавати допомогу не має. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на дитину у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) на місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути у доход державного бюджету судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має сина [PERSON] [INFO] В даний час подружжя проживає окремо, відповідач ухиляється від утримання дитини, у зв'язку з чим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від заробітку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав щодо утримання дитини, проте вказав, що заперечує проти стягнення аліментів на користь дружини. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я дитини, відповідача, який є працездатним, працює, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців, яким зобов'язаний надавати допомогу не має. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на дитину у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) на місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути у доход державного бюджету судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з заявою про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна. Заява мотивована тим, що у заявника [INFO] народився син [PERSON], який є інвалідом дитинства І-ї групи А, безстроково. [PERSON], спроможна та бажає здійснювати опіку над сином, оскільки вважає це своїм обов'язком та й піклується про нього із самого дитинства. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги та просить їх задовольнити. Представник Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради Мазур І.Г., вважає, що є можливим визнати [PERSON], недієздатним та встановити над ним опікуна. Представник органу опіки та піклування Хмільницької міської ради Вінницької області вказав про наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки. Суд вислухавши пояснення заявниці, представника Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, вважає можливим заявлені вимоги задовольнити, оскільки показами заявниці, довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 669428 від 12 жовтня 2011 року (а.с. 7), висновком судово-психіатричної експертизи № 122 від 06.04.2017 року, посвідченням серії [NUMBER] від 15.10.2014 року, доведено, що [PERSON], уродженець та житель [ADDRESS], є недієздатним, та потребує постійного стороннього догляду. Отже, судом встановлено, що [PERSON], не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, та підпадає під дію ч. 1 ст. 39 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно ч.1 ст. 241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає йому піклувальника чи опікуна. За таких обставин, суд, дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON], уродженця та жителя [ADDRESS], недієздатним та призначення над ним опікуном [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 240 ЦПК України судові витрати, пов'язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться за рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 22 квітня 2014 року позивач зареєструвала з відповідачем шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Протягом останнього року сторони проживають окремо. Оскільки шлюб припинив своє фактичне існування, сторони припинили бути членами однієї сімї та примирення між ними є не можливим, тому [PERSON] прийшла до переконання про необхідність розірвати даний шлюб. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Маслій». Враховуючи вищевказане, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати її шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач не зявилася, в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надіславши суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, в звязку з перебуванням в зоні АТО. З позовною заявою повністю погоджується та не заперечив щодо розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 144885, виданого 22.04.2014 року, судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 22.04.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено актовий запис № 636 (а.с. 26). Слід зазначити, що від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Встановлено судом і те, що сімя позивача та відповідача фактично розпалася: сторони протягом року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сімї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 640,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 27 липня 2010 року позивач зареєструвала з відповідачем шлюб у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 1413. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що останнім часом їх шлюбні відносини погіршилися, кожний живе своїм особистим життям. Між сторонами регулярно відбуваються суперечки, непорозуміння щодо подальшого будування сім'ї та побуту. Оскільки збереження сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливе, тому [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати її шлюб з відповідачем та визначити місце проживання сина з нею. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити, а також зазначила, що вимога про визначення місця проживання сина записана помилково. Відповідач позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Також додав, що з липня 2016 року вони живуть окремо. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з свідоцтва про шлюб серії 1-АМ № 089228, виданого 27.07.2010 року, судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 27.07.2010 року у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 1413 (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-АМ № 246279, виданого 04.01.2013 року відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Встановлено судом і те, що сімя позивача та відповідача фактично розпалася: сторони з липня 2016 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сімї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати суд залишає за позивачем на її прохання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 18.12.2005 року вона із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] року у них народився син [PERSON]. Проте спільне життя з відповідачем у позивачки не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, часто виникали конфлікти та сварки, що унеможливлює їхнє подальше спільне проживання. В судове засідання позивачка не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Зі змісту заяви позивачки, крім того, вбачається, що позов вона підтримує та наполягає на розірванні шлюбу. Проти надання строку на примирення заперечує, оскільки це буде суперечити її інтересам. Відповідач в судове засідання також не з'явився, проте подав до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Проти надання строку на примирення заперечує, оскільки це буде суперечити його інтересам. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.12.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Вовковинецькою селищною радою Деражнянського району Хмельницької області. Від даного шлюбу в сторін [INFO] року народився син [PERSON], що вбачається з наявної у справі копії свідоцтва про народження дитини. Згідно із ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, а тому, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність однієї неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін та їхньої дитини, в зв'язку з чим даний шлюб підлягає розірванню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору за розгляд даної цивільної справи в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого подружжя не проживає разом з січня 2016 року. За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Зі змісту заяви позивачки, крім того, вбачається, що позов вона підтримує, наполягає на розірвані шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився, про зміну адреси проживання не повідомив. Крім того, причин неявки суду не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В силу ч. 4 ст. 169 ЦПК України, У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.03.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії за № I-БВ № 133448 від 17.03.2015 року, виданим Новосілецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області. За час спільного проживання у сторін народився неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Так, відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сімї, а тому, з огляду на тривале окреме проживання сторін, відсутність ведення спільного господарства та шлюбних відносин між сторонами, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги відсутністю наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї буде суперечити інтересам сторін, в звязку з чим даний шлюб підлягає розірванню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору за розгляд даної цивільної справи в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved