Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач ПАТ «[PERSON] кредит» звернулося до суду з позовом, з урахуванням зменшених позовних вимог, вказавши, що 01.04.2008 року між Акціонерним комерційним банком «[PERSON] кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] національний кредит», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №01-10/08 про надання кредиту на суму 20 000,00 грн. Крім цього, згідно з умовами договору відповідач зобов’язувався сплачувати 19 % річних з кінцевим терміном погашення кредиту та процентів за ним не пізніше 12.01.2010 року. Станом на 29.10.2013 р. прострочена заборгованість по кредиту становить – 33250,37 грн., яка складається з наступного: заборгованість по кредиту – 8711,00 грн., заборгованість по процентах – 6079,47 грн., пені за несвоєчасне повернення сум кредиту – 6266,59 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом – 1605,14 грн., а також 21% річних від простроченої суми кредиту згідно ч.2 ст.625 ЦК України – 7945,86 грн., 3% річних від суми прострочених відсотків – 323,47 грн., розмір інфляційних виплат за прострочення повернення кредиту – 2061,55 грн., розмір інфляційних виплат за прострочення повернення процентів за користування кредитом – 228,65 грн. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі пропорційно задоволених вимог. Представник позивача в судовому засіданні підтримала зменшені позовні вимоги, просить суд стягнути заборгованість згідно змінених позовних вимог та судові витрати. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині тіла кредиту та стягнення 3% річних визнав, проти задоволення решти позовних вимог заперечив та вказав, що [PERSON] надав для відповідача [PERSON] кредит знаючи про те, що він не може його сплачувати. Просив застосувати до даних правовідносин ст..18 ЗУ «Про захист прав споживачів», так як Банком нараховані штрафні санкції за одну і ту саму подію. Крім того просив стягнути з ПАТ «[PERSON] кредит» витрати на проведення почеркознавчої експертизи, оскільки саме з вини Банку він змушений був заявити клопотання про її призначення. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Судом встановлено, що [PERSON] не проводив своєчасну оплату згідно кредитного договору №01-10/08 від 01.04.2008 р. який був укладений з Акціонерним комерційним банком «[PERSON] кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] національний кредит», внаслідок чого утворилася заборгованість по кредиту, яка становить – 33250,37 грн., та складається з наступного: заборгованість по кредиту – 8711,00 грн., заборгованість по процентах – 6079,47 грн., пені за несвоєчасне повернення сум кредиту – 6266,59 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом – 1605,14 грн., а також 21% річних від простроченої суми кредиту згідно ч.2 ст.625 ЦК України – 7945,86 грн., 3% річних від суми прострочених відсотків – 323,47 грн., розмір інфляційних виплат за прострочення повернення кредиту – 2061,55 грн., розмір інфляційних виплат за прострочення повернення процентів за користування кредитом – 228,65 грн. Дані факти підтверджуються: кредитним договором №01-10/08 від 01.04.2008 року. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов’язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. При цьому суд відповідно до вимог ч.2 ст.214 ЦПК України враховує висновки Верховного Суду України, викладені у рішенні № 3-24 гс/12, про те, що згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, і у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Відповідно до п.п.2.2, 3.3 кредитного договору, за користування кредитом встановлюється процентна ставка у розмірі 19% річних. Проценти за користування кредитом сплачуються позичальником щомісяця готівкою не пізніше п’ятого числа місяця, наступного за звітним або в безготівковому порядку. Несплачені проценти за користування кредитом шостого робочого дня наступного місяця відображаються на рахунку прострочених відсотків. Стаття 625 ЦК України вказує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.6.5 кредитного договору, у випадку порушення позичальником строку погашення одержаного ним кредиту, він сплачує проценти в розмірі 21% річних від простроченої суми. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із п.6.1 кредитного договору, за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе згідно умов цього договору зобов’язань, винна сторона сплачує іншій стороні суму неустойки та збитків, передбачених цим договором. При цьому збитки відшкодовуються винною стороною понад неустойку, передбачену даним договором. Відповідно до ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Пунктом першим частини другої статті 258 ЦК передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Пунктом 6.4 кредитного договору передбачено, що за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом позичальник сплачує позивачу пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення та нараховується за кожен день прострочення платежу. Відповідно до п.6.9 даного договору строк позовної давності встановлено тривалістю у 10 років. Пунктом 3.7 кредитного договору погоджено інший порядок нарахування пені: у випадку, якщо банком застосовано до позичальника неустойку у вигляді пені, остання нараховується банком з дати виникнення обставин, що є підставою для застосування пені, до дати припинення цих обставин включно, та сплачується позичальником. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві – пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 332,50 грн. судового збору, а також з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на проведення почеркознавчої експертизи, оскільки саме на підставі висновку цієї експертизи банком було зменшено позовні вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved