Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

В листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про захист права власності шляхом звільнення майна з-під арешту, в якому просив суд постановити рішення, яким зняти арешт з майна AT «Дельта банк», а саме: об`єкта нерухомого майна, земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0214 га, який накладено 31.01.2017 року, Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області, згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 53318202 від 31.01.2017 року (номер запису про обтяження: 18792477); зняти арешт з майна AT «Дельта банк», а саме: об`єкта нерухомого майна, земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1 га, який накладено 31.01.2017 року Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області, згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 53318202 від 31.01.2017 року (номер запису про обтяження: 18792865); зняти арешт з майна AT «Дельта банк», а саме: об`єкта нерухомого майна, житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 243,1 га, який накладено 31.01.2017 року, Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області, згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 53318202 від 31.01.2017 року (номер запису про обтяження: 18793225); вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник позивача Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» за довіреністю Приходько Т.П. надала суду заяву про розгляд справи без участі представника Банку позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.117). Відповідачка [PERSON] та її адвокат за ордером про надання правової допомоги Дрозд Р.Ю. надали суду відзив на позов в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог Банку (а.с.103-107). Представник третьої особи Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною 2 цієї статті. Встановлено, що 08 жовтня 2010 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №150101019732004, за яким Банк відкрив [PERSON] відновлювальну кредитну лінію, встановивши кредитний ліміт в розмірі 500000 грн., встановив процентну винагороду за користування кредитними коштами в розмірі 22,9% річних за користування кредитними коштами. Того ж дня, 08 жовтня 2010 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір №150101019732004/З, за умовами якого [PERSON] забезпечила виконання своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором нерухомим майном, а саме: земельною ділянкою площею 0,0214 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельною ділянкою площею 0,100 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 243,1 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №150101019732004 від 08 жовтня 2010 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки №150101019732004/ІІ, за яким сторони домовились на добровільних засадах, що поручитель взяв на себе зобов`язання перед Банком відповідати в повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] , які виникають з умов кредитного договору. 04 лютого 2011 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] був укладений Договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №150101019732004, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Кулінічем С.А., яким кредитний ліміт за домовленістю сторін було збільшено до 800000 грн. того ж дня, 04 лютого 2011 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін та доповнень №1 до Іпотечного договору №150101019732004/3, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Кулінічем С.А., зареєстрованого в реєстрі за №1027, яким було змінено п.1.1, а саме словосполучення «кредитні кошти у розмірі 500000 грн.» замінили словами та цифрами «кредитні кошти у розмірі 800000 грн.»; в п.1.2 сторони збільшили відповідальність іпотекодавця за порушення умов використання іпотечного майна, викладених у п.1.3 Договору до 20% від вартості майна. Пунктом 2 інші умови іпотечного договору залишено було без змін. Між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги 02 грудня 2013 року, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором ПАТ «Астра Банк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №186392841 від 28 жовтня 2019 року (а.с.69-73), приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за заявою ПАТ «Дельта Банк» було проведено державну реєстрацію права власності за ПАТ «Дельта Банк» на житловий будинок загальною площею 243,1 кв.м., житловою площею 132,1 кв.м. та земельні ділянки: кадастровий номер 1221411000:02:011:0067 площею 0,1 га та кадастровий номер 1221411000:02:011:0068 площею 0,0214 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , номери записів про право власності відповідно №13307604, №13307621 та №13307614. Не погодившись з реєстраційними діями приватного нотаріуса Літвінова А.В., [PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова Артема Володимировича, Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Астра Банк», [PERSON] про визнання протиправним рішення. Так, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2020 року визнано протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова А.В. щодо реєстрації права власності ПАТ «Дельта Банк» на земельну ділянку площею 0,0214 га, земельну ділянку площею 0,1 га, та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 243,1 кв.м., які знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; скасовано запис у Державному реєстрі на нерухоме майно, індексний номер 28302500 від 17.02.2016 року про право власності ПАТ «Дельта Банк» на земельну ділянку 0,0214 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та поновити попередній запис щодо позивача власника [PERSON] ; скасовано запис у Державному реєстрі на нерухоме майно, індексний номер 28302479 від 17.02.2016 року про право власності ПАТ «Дельта Банк» на земельну ділянку 0,1 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа 243,1 кв.м., житлова площа 132,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та поновити попередній запис щодо позивача власника [PERSON] ; у задоволенні позовних вимог до Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області відмовлено. Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року (а.с.120), рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2020 року - змінено, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Визнати незаконними рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова Артема Володимировича щодо реєстрації права власності Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на земельну ділянку площею 0,0214 га, земельну ділянку площею 0,1 га, та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 243,1 кв.м., які знаходиться за адресою: [ADDRESS] », в іншій частині рішення залишено без змін. Як вбачається із вищевказаної Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №186392841 від 28 жовтня 2019 року (а.с.69-73), підставою для відповідних записів щодо накладення арештів на нерухоме майно [PERSON] слугували ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року по цивільній справі №175/3942/16-ц. Так, ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року було забезпечено позов у цій цивільній справі №175/3942/16-ц та накладено арешт на нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,0214 га, земельну ділянку площею 0,100 га, та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 243,1 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] ; заборонено ПАТ «Дельта Банк», особам, уповноваженим від імені ПАТ «Дельта Банк», Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України та будь-яким іншим особам до набрання чинності рішенням у справі за даним позовом, вчиняти будь-які дії щодо зняття з реєстрації та виселення [PERSON] та членів її родини з будинку, вселення та реєстрацію третіх осіб, проникнення, входження, а також вчинення інших дій, щодо користування, володіння чи розпорядження, у тому числі, укладення договорів оренди, тощо з третіми особами відносно нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року, вищевказану ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року, в частині заборони ПАТ «Дельта Банк», особам, уповноваженим від імені ПАТ «Дельта Банк», Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України та будь-яким іншим особам до набрання чинності рішенням у справі за даним позовом, вчиняти будь-які дії щодо зняття з реєстрації та виселення [PERSON] та членів її родини з будинку, вселення та реєстрацію третіх осіб, проникнення, входження, а також вчинення інших дій, щодо користування, володіння чи розпорядження, у тому числі укладення договорів оренди, тощо з третіми-особами відносно нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - скасовано, в задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині - відмовлено; в іншій частині ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року - залишено без змін. Як вбачається з матеріалів справи, арешти, які просить скасувати ПАТ «Дельта Банк» були накладені на виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року, яка в частині арештів залишена без змін судом апеляційної інстанції, що підтверджується постановою державного виконавця Дніпропетровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Донченко Є.М. про закінчення виконавчого провадження від 31 січня 2017 року по ВП №53318202 (а.с.113). Отже, метою подання позову ПАТ «Дельта Банк» став перегляд ухвал Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року та Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року не у спосіб передбачений чинним законодавством. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1, 7 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У справах Пономарьов проти України, Устименко проти України, Христов проти України, Рябих проти Росії, Європейський Суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу «res judicata» принципу остаточності рішень суду, який передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів, та що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (ч. 3 ст. 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (ч. 4 ст. 154 ЦПК). Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» обрано не вірний спосіб захисту своїх прав та інтересів, оскільки ПАТ «Дельта Банк» з даними вимогами повинен звертатись до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області в порядку ст. 158 ЦПК України з заявою про скасування заходів забезпечення позову в рамках цивільної справи №175/3942/16-ц. Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, проаналізувавши вищевикладені обставини та доводи позивача про незгоду з ухваленим у справі судовим рішенням (ухвали про накладення арешту), суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх безпідставністю. Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. Тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed