Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» (надалі-ПАТ «Євраз Суха Балка») просив стягнути з відповідача на свою користь спричинену моральну шкоду в сумі 60000 гривень 00 копійок без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. На підтвердження заявлених вимог позивач вказав, що з 14.06.84 р. по 05.07.84 р. працював у «Криворізькому електроремонтному підприємстві» електромонтером з ремонту електрообладнання цеху № 1; з 24.05.85 р. по 04.07.85 р. на РУ ім. Комінтерну об'єднання «Кривбасруда», електро монтером з ремонту лінійних споруд зв'язку на дільниці зв'язку енергоцеху; з 06.09.85 р. по 16.12.85 р на РУ ім. XX Партз'їзду електрослюсарем 4-го розр. енерголабораторії; з 05.08.86 р. по 21.10.86 р. на РУ ім. Фрунзе виробничого об'єднання «Кривбасруда» електрослюсарем 5-го розр. ДСФ шахти ім. Фрунзе; з 26.01.89 р. по 09.08.2004 р. на РУ ім. XX Партз'їзду на шахті Ювілейна у якості підземних: гірничого робочого по 2-му розр., машиніста електровозу 4-го розр., прохідника 4-го розр., електрослюсаря 4-го розр., механіка дільниці № 6, електрослюсаря 4-го розр. дільниці № 19. Висновком МСЕК від 16.07.2013 р. йому встановлена третя група інвалідності та стійка втрата професійної працездатності - первинно у розмірі 35 % з повторним оглядом 01.07.2014 р., у зв'язку з таким захворюванням, як радикулопатія шийна С6, С7 і попереко крижова L4, L5, S8 з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні остеохондрозу, спондильозу п/кр. від., грижі Шморля тіл Тh 11 - Тh 12, стійким больовим і м'язово-тонічним синдромом, периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу ПФС другого ступеня, остеоартрозу ліктьових суглобів ПФС другого ступеня та остеоартрозу колінних суглобів ПФС другого ступеня на фоні остеопорозу, атрофії м'язів лівої гомілки, парезом лівої стопи. М54,1. Актом розслідування хронічного профзахворювання від 10.04.2013 р. форми П-4 встановлені причини його профзахворювання, а саме перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг: підіймання та переміщення (разове) вантажів, чергуючи з іншою роботою (до 2 разів на годину) -70 при гранично допустимій до 30; робоча поза у похилому положенні до 30°/ понад 30°, % зміни: 44/4 при гранично допустимій до 25/0: нахили корпуса (вимушені, більше 30°), кількість за зміну: 188 при гранично допустимих до 100. Внаслідок захворювань йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює в сумі 60 000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб і просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні в повному обсязі, вважали факт спричинення шкоди саме ПАТ «Євраз Суха Балка» не доведеним, зазначили, що не повинні відповідати за моральну шкоду, заподіяну позивачу, крім того позивач отримує страхові виплати і спірні правовідносини повинні регулюватись спеціальним Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», застосування загальним норм ЦК України до спірних правовідносини неможливе. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами, що загальний трудовий стаж позивача склав 29 років, з них понад 13 років в у умовах впливу шкідливих факторах; з 14.06.84 р. по 05.07.84 р. працював у «Криворізькому електроремонтному підприємстві» електромонтером з ремонту електрообладнання цеху № 1; з 24.05.85 р. по 04.07.85 р. на РУ ім. Комінтерну об'єднання «Кривбасруда», електро монтером з ремонту лінійних споруд зв'язку на дільниці зв'язку енергоцеху; з 06.09.85 р. по 16.12.85 р на РУ ім. XX Партз'їзду. електрослюсарем 4-го розр. енерголабораторії; з 05.08.86 р. по 21.10.86 р. на РУ ім. Фрунзе виробничого об'єднання «Кривбасруда» електрослюсарем 5-го розр. ДСФ шахти ім. Фрунзе; з 26.01.89 р. по 09.08.2004 р. на РУ ім. XX Партз'їзду на шахті Ювілейна у якості підземних: гірничого робочого по 2-му розр., машиніста електровозу 4-го розр., прохідника 4-го розр., електрослюсаря 4-го розр., механіка дільниці № 6, електрослюсаря 4-го розр. дільниці № 19. (а.с.7-8). Актом розслідування хронічного профзахворювання від 10.04.2013 р. форми П-4 встановлені причини профзахворювання позивача, а саме перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг: підіймання та переміщення (разове) вантажів, чергуючи з іншою роботою (до 2 разів на годину) -70 при гранично допустимій до 30; робоча поза у похилому положенні до 30°/ понад 30°, % зміни: 44/4 при гранично допустимій до 25/0: нахили корпуса (вимушені, більше 30°), кількість за зміну: 188 при гранично допустимих до 100. (а.с.11-14). Висновком МСЕК від 16.07.2013 р. позивачу встановлена третя група інвалідності та стійка втрата професійної працездатності - первинно у розмірі 35 % з повторним оглядом 01.07.2014 р., у зв'язку з таким захворюванням, як радикулопатія шийна С6, С7 і попереко крижова L4, L5, S8 з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні остеохондрозу, спондильозу п/кр. від., грижі Шморля тіл Тh 11 - Тh 12, стійким больовим і м'язово-тонічним синдромом, периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу ПФС другого ступеня, остеоартрозу ліктьових суглобів ПФС другого ступеня та остеоартрозу колінних суглобів ПФС другого ступеня на фоні остеопорозу, атрофії м'язів лівої гомілки, парезом лівої стопи. М54,1. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Положення ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно - правових актів, а також забезпечити одержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Посилання представника відповідача щодо відсутності підстав покладення на ПАТ «Євраз Суха Балка» обов'язку з відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки наявність такої шкоди не доведено, а також посилання на обставини отримання позивачем страхових виплат суд не приймає до уваги, оскільки Рішенням Конституційного Суду України №20-рп/ 2008 від 08 жовтня 2008 року по справі №1-32/2008 встановлено, що Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»скасоване право застрахованих осіб, громадяни, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання , на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали на підставі приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та визнано, що після скасування вказаних приписів громадяни, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України та 237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу ( роботодавця). Таким чином судом встановлено, що позивач отримав професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків внаслідок неправомірних дій відповідача, який всупереч діючого законодавства, зокрема, ст. 153 КЗпП України, не створив нешкідливих і безпечних умови праці, протягом тривалого часу не вживав заходів для усунення і зменшення шкідливих виробничих факторів. У зв'язку з чим позивач частково втратив працездатність, і як наслідок втрати здоров'я, йому була спричинена моральна шкода, яка випливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем. Так, вимогами ч.1ст. 237-1 КЗпПУкраїни (що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. В рішенні від 27.01.2004 р. № 1-рп/2004 р. Конституційний Суд України зазначив, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж Рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності. Посилання представника відповідача на обставини недоведеності наявності моральної шкоди, відсутність будь-яких доказів на підтвердження розміру заподіяної шкоди, суд також не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, при цьому судом встановлено, що позивач пропрацював понад 13 років на підприємстві відповідача в шкідливих умовах. Суд вважає, що обставини, викладені в позовній заяві та факт заподіяння моральної шкоди позивачу знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доводи позивача про те, що він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок отримання хронічного професійного захворювання підтверджені матеріалами справи, не спростовані будь-якими доказами з боку відповідача. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р.( зі змінами) « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд враховує характер і тривалість страждань позивача, якому встановлено втрату працездатності, що спричинило погіршення здоров'я, призвело до стійких болів та обмеження рухів в шийному та поперековому відділах хребта з іррадіацію болю в обидві ноги, більше праву, оніміння ніг, болів та обмежень рухів в колінних, ліктьових, плечових та стегнових суглобах, болів та оніміння рук, загальної слабкості, задишки при помірному фізичному навантаженні, утрудненні при переміні положення тіла та ході, порушеної ходи. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням ступеня вини підприємства ПАТ «Євраз Суха Балка», на якому позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів, відсотку втрати працездатності, та не можливості її відновлення, суд вважає необхідним призначити позивачу компенсацію моральної шкоди в розмірі 15 000 гривень 00 копійок без утримання податків та обов'язкових платежів з ПАТ «Євраз Суха Балка»», що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Відповідно до ст..88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial