Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд [PERSON] за кордон без згоди та супроводу батька. В обґрунтування свої вимог посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу [INFO] народилася донька [PERSON]. В даний час дитина проживає з матір»ю, яка повністю матеріально її утримує. В 2006 році шлюб між сторонами розірвано. З цього часу [PERSON] з дитиною не спілкується, не надає матеріальної допомоги на її утримання, аліменти не сплачує, не піклується про її фізичний і духовний розвиток. Таким чином відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання дитини. Місце його перебування на даний час не відоме. За місцем своєї реєстрації відповідач не проживає. Як зазначає позивачка, дочка надзвичайно здібна у вивченні іноземних мов та має намір вступити до іноземного вищого навчального закладу. [PERSON] на літніх канікулах має намір поїхати до Республіки Польща, щоб пройти там курси вивчення іноземної мови та інших предметів, необхідних їй для вступу в вищий навчальний заклад Польщі. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд надати дозвіл на виїзд до Республіки Польща [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON] протягом періоду з 1 травня 2015 року по 1 серпня 2015 року. Просила також дозволити позивачці без згоди батька, [PERSON], оформлювати документи для виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON] за межі України в період з 01 травня 2015 року до 01 серпня 2015 року до Республіки Польща. В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі, з обставин, викладених у позові. Пояснила, що дитина має намір навчатися на мовних курсах в літній період в Республіці Польща, однак виїхати за кордон без дозволу батька не має можливості. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлявся за адресою місяця реєстрації. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило. Зважаючи на відсутність заперечень представника позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі (ст.224 ЦПК України), яким позов задовольнити частково у зв'язку з наступним. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві 03 серпня 2006 року, було розірвано (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] має бажання навчатися в Республіці Польща, однак у позасудовому порядку згоду на виїзд у супроводі матері до Польщі від відповідача отримати не виявилося можливим через відсутність відомостей про фактичне місце проживання батька не надав, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фактично, для безперешкодного виїзду [PERSON] до Польщі та з метою безперешкодного проїзду в Україну та в Польщу на період з 1 травня 2015 року по 1 серпня 2015 року необхідний відповідний дозвіл батька. Отримати від батько [PERSON] дозвіл на виїзд дитини не можливо у зв'язку з відсутністю даних про його місце перебування та небажання спілкуватися з дочкою, що позбавляє можливості дитині навчатися в Республіці Польща. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. На виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: - коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; - коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків -батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, які повинні бути непорушними незалежно від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З огляду на те, що виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків передбачений чинним законодавством України та не суперечитиме інтересам [PERSON], що було встановлено у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в частині надання дозволу на виїзд до Республіки Польща [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON] протягом періоду з 1 травня 2015 року по 1 серпня 2015 року. Разом з тим, суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог про надання дозволу позивачці без згоди відповідача здійснювати оформлення документів для виїзду дочки за межі України, оскільки таке її право є суб'єктивним та не залежить від бажання чи небажання відповідача.

Outcome: partial