Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

В липні 2021 року до Куликівського районного суду Чернігівської області звернувся позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів з ј частини заробітку (доходу) щомісяця до 1300 грн. щомісяця. Свої позовні вимоги позивач мотивував погіршенням матеріального становища. Ухвалою Куликівського районного суду Черніговської області від 02.08.2021 року справу передано до Деснянського районного суду м.Чернігова. Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 25.08.2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. У визначений строк відповідачем надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що проти задоволення позову заперечує в повному обсязі. В судове засідання позивач, його представник не з`явились. Просили справу розглядати за їх відсутності, позов підтримують. Відповідач, його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Третя особа до суду не з`явилась. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. За змістом ст. 180 СК України обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 21 листопада 2019 року Деснянським районним судом м.Чернігова було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 листопада 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, [PERSON] просила суд стягувати аліменти (визначити спосіб їх стягнення) у частці від доходу батька, а не у твердій грошовій сумі. Разом з тим, як вбачається з позовної заяви платник аліментів [PERSON] просить суд зменшити розмір аліментів шляхом фактичної зміни способу стягнення аліментів, тобто стягнення проводити не у частці від доходу, а у твердій грошовій сумі. Право звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів належить одержувачу аліментів, тобто [PERSON] , а не платнику аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed