Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в позові зазначає, що 07.09.2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану було зроблено актовий запис № 827. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припиненні в липні 2014 року, з цього часу вони проживають окремо.Подальше спільне життям суперечить інтересам сім*ї. Посилаючись на те, що подальше збереження сім'ї не можливе, просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка надав заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих причин,викликався шляхом направлення судових повісток. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив. Відповідно до ч. 9 ст.74 ЦПК України Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті, відповідно до якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Положення цієї частини не поширюються на випадки, передбаченіабзацом другим частини третьої статті 191 цього Кодексу. З матеріалів справи видно, що відповідач зареєстрована за адресою,вказаною позивачем в позовній заяві,а саме в [ADDRESS]. За вказаною адресою реєстрації [PERSON] були направлені судова повістка з додатками,які були особисто вручені відповідачці, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення про вручення судової повістки та позовної заяви. Згідно із ст.77 ЦПК України,у разі відсутності заяви сторони або іншої особи,яка бере участь у справі,про зміну місця проживання або місця знаходження,судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою,навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Жодних заяв про зміну місця проживання або про направлення кореспонденції на іншу адресу,відмінну від адреси реєстрації,відповідач не подавав,таким чином не повідомляв про необхідність направляти судові повістки за місцем його перебування,невідомим позивачу та суду. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд на згодою позивача та його представника ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.105,110 СК України за позовом одного із подружжя шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Як передбачено ст.112 ч.2 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересах їхніх дітей,що мають істотне значення. Судом встановлено та перевірено доказами, що 07.09.2007 р. [PERSON] та [PERSON], уклали шлюб, зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану,актовий запис № 827,після одруження прізвища чоловіка та дружини «[PERSON]» та «[PERSON]»,про що надана копія свідоцтва про одруження. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], про що надано копію свідоцтва про стягнення аліментів. На час розгляду справи про розірвання шлюбу спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. З липня 2014 р.сторони припинили шлюбні відносини. Розлад у сім*ї триває рік,тобто має не короткочасний характер. На думку суду,шлюб між сторонами не може бути збережений,їх взаємини свідчать про відсутність ознак сім*ї,примирення між ними не відбулося і позивач проти цього категорично заперечує. Факти,встановлені судом,приводять до висновку,що шлюб між сторонами розпався остаточно,спільне життя сторін як подружжя і збереження сім*ї нереально,оскільки збереження шлюбу можливо на паритетних засадах,почуттях взаємної любові та поваги,взаємодопомоги та підтримки,тобто на тому,що є морально-правовою основою шлюбу. Конкретні обставини даної справи та категоричне небажання позивача примиритися вказують на те,що позивач не має наміру відновлювати шлюбні стосунки,не зацікавлений зберігати сім*ю та докладати для цього будь-яких зусиль. За таких обставин подальше формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення. На підставі ст.105,110,112 СК України,ст.3,10,11,60,212-215,218,224-226 ЦПК України,суд-

Outcome: approved