overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 04.07.2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 957. Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Перебуваючи в шлюбі, значний період часу спільне сімейне життя у сторін не складалося та останнім часом у них виникають постійні непорозуміння, суперечки. На підставі цього, у позивача постійні депресії, душевне переживання та відчуття пригніченості. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння та повага, тому позивач прийшла до переконання, що примирення між ними не можливе, а подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дітей. Після розірвання шлюбу діти проживатимуть з позивачем. Майнові відносини сторін будуть врегульовуватися після розірвання шлюбу. Виходячи з вищенаведеного, позивач звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати її шлюб з [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також залишити за нею шлюбне прізвище та судові витрати. В судове засідання відповідач не з'явився, надавши суд клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Часу на примирення не потребує. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-АМ № 106469 від 04.07.2004 року, виданого відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, судом встановлено, що 04.07.2004 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 957 (а.с. 4). Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 5, 6). Встановлено судом і те, що сім`я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони довгий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сімї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати суд залишає за позивачем на її прохання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 09.09.2006 року вона зареєстрував шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Ломачинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, про що зроблено актовий запис № 06. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з позивачем. Подружні відносини між сторонами припинено з вересня 2015 року. Протягом останнього часу сімейне життя між сторонами почало погіршуватися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Основною причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Кожен з них має різні погляди на головні критерії шлюбу, життя та сім'ю. Сумісне життя, збереження сім'ї та примирення, на думку позивача, є не можливими. Оскільки подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, то [PERSON] звернулася до суд з даним позовом та просить розірвати її шлюб з [PERSON] та залишити їй шлюбне прізвище. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та залишити за нею судові витрати. Відповідач позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-МИ № 014351 від 09.09.2006 року, виданого виконавчим комітетом Ломачинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, судом встановлено, що 09.09.2006 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 06 (а.с. 3). Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 082555, виданого 22.08.2007 року відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 4). Встановлено судом і те, що сім`я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони з вересня 2015 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сімї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати суд залишає за позивачем на її прохання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, вказавши, що з липня 2015 року з відповідачем проживає окремо, тому шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припиненні, відповідач з нею та дітьми не спілкується, фізичним, духовним розвитком та станом їх здоровя не цікавиться і матеріальної допомоги не надає, у звязку з чим шлюб на даний час існує лише формально. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити із викладених в ньому підстав. Проти надання строку на примирення заперечила, оскільки вважає, що це буде суперечити її інтересам. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, проте про причини неявки суд не повідомив. З огляду на викладене, суд, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2006 року, від якого народилося двоє неповнолітніх дітей, - син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Так, відповідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сімї та конфліктні ситуації, а тому, з огляду на тривале окреме проживання сторін та відсутність ведення спільного господарства, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї буде суперечити інтересам сторін та їхніх дітей, в звязку з чим даний шлюб підлягає розірванню. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати у вигляді судового збору за розгляд даної цивільної справи в розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, вказавши, що після укладення шлюбу вони спільно не проживали жодного дня. Позивачка зазначила, що спільних дітей у них не має, хоч вона і має сина [PERSON], [INFO], який був народжений в шлюбі, але від іншого чоловіка, а також, що фактичні шлюбні відносини між ними відсутні в принципі, спільно майна вони не мають, у звязку з чим шлюб на даний час існує лише формально. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити із викладених в ньому підстав. За наданий судом строк до примирення з відповідачем вони не дійшли, у звязку з чим вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням в газеті Подільські вісті №35 від 29 березня 2016 року. З огляду на викладене, суд, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 2011 року, в якому народився син [PERSON], [INFO], проте, як вказує позивачка, відповідач не являється батьком дитини. Так, відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 13.01.2016 року сторонам надавався строк для примирення на один місяць, проте, як вбачається із пояснень позивача, до примирення вони не дійшли. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сімї, а тому, з огляду на тривале окреме проживання сторін та відсутність ведення спільного господарства, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, суд, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї буде суперечити інтересам сторін, в звязку з чим даний шлюб підлягає розірванню. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати у вигляді судового збору за розгляд даної цивільної справи в розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, часто виникали сварки. А також вказала, що більше вони з відповідачем спільного господарства не ведуть. Від шлюбу неповнолітніх дітей немають. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити із викладених в ньому підстав. Проти надання строку на примирення заперечила, оскільки вважає, що це буде суперечити її інтересам. Відповідач позов визнав і пояснив, що ті обставини, на які посилається позивачка в обґрунтування її вимог, дійсно мають місце. На розірвання шлюбу згідний, проти надання строку на примирення також заперечує. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Так, відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 2011 року. Від шлюбу у сторін дітей немає. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сімї та конфліктні ситуації. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї буде суперечити інтересам сторін, тому даний шлюб підлягає розірванню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, часто виникали сварки. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити із викладених в ньому підстав пояснивши при цьому, що протягом останніх двох місяців вони з відповідачем спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, тому й за наданий судом строк до примирення з відповідачем вони не дійшли, у звязку з чим вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнав і пояснив, що ті обставини, на які посилається позивачка в обґрунтування її вимог, дійсно мають місце. На розірвання шлюбу згідний. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.06.2013 року, в якому народився неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Так, відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 17.02.2016 року сторонам надавався строк для примирення на один місяць, проте, як вбачається із пояснень сторін, до примирення вони не дійшли. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сімї та конфліктні ситуації, а тому, з огляду на тривале окреме проживання сторін та відсутність ведення спільного господарства, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї буде суперечити інтересам сторін та їхніх дітей, в звязку з чим даний шлюб підлягає розірванню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати у вигляді судового збору за розгляд даної цивільної справи в розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, часто виникали сварки. Позивач в судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Зі змісту заяви позивача, крім того, вбачається, що позов вона підтримує, на розірванні шлюбу наполягає, оскільки більше трьох років з чоловіком спільно не проживає. Проти надання строку на примирення заперечує, оскільки це буде суперечити її інтересам. Відповідач в судове засідання також не з'явився, причин неявки до суду не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими повідомленнями про вручення йому рекомендованих поштових відправлень. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.07.2009 року, в якому народився неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Так, відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сімї та конфліктні ситуації, а тому, з огляду на тривале окреме проживання сторін та відсутність ведення спільного господарства, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї буде суперечити інтересам сторін та їхніх дітей, в звязку з чим даний шлюб підлягає розірванню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати у вигляді судового збору за розгляд даної цивільної справи в розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому на даний час в позивача фактично створена нова сім»я. А також вказала, що на протязі двох років вони спільно з відповідачем не проживають та спільного господарства не ведуть. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей, а саме дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити із викладених в ньому підстав. Проти надання строку на примирення заперечила, оскільки вважає, що це буде суперечити її інтересам. Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Зі змісту заяви відповідача, крім того, вбачається, що позов він визнає, на розірванні шлюбу наполягає, оскільки більше двох років з дружиною спільно не проживає, проти надання строку на примирення також заперечує. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Так, відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 грудня 2008 року. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей, а саме дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сімї та конфліктні ситуації, тому на даний час в позивача фактично створена нова сім»я. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї буде суперечити інтересам сторін, тому даний шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що у свідоцтві про укладення шлюбу невірно вказано по батькові її покійного чоловіка. Просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про укладення шлюбу виданого Борівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON]. Представник заявника, [PERSON], надав суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу без його участі, на підставі наявних у справі доказів. Заяву підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої особи, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, надав суду заяву в якій просить слухати справу без їх участі, заяву визнають з заявленими вимогами згодні. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 256 ЦПК України суд встановлює факти належності правовстановлюючих документів особі прізвище, імя, по батькові не збігаються з імям, по батькові, прізвищем зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні встановлено, що 01 липня 2014 року помер чоловік заявника [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с. 8). Із копії свідоцтва про шлюб вбачається, що заявник уклала шлюб 12 вересня 1970 року з [PERSON], [INFO] ( а.с.7). Згідно ксерокопії паспорта померлого його по батькові вказано « Афанасійович» (а.с.6). Встановлення факту носить для заявника юридичне значення. Таким чином, зібрані в справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту належності правовстановлюючого документа померлому 01 липня 2014 року [PERSON].

Outcome: approved