Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В позовній заяві позивач вказав, що він є власником в будинку [ADDRESS]. У вказаному житловому будинку [ADDRESS] зареєстрований син позивача - відповідач [PERSON], який за вказаною адресою фактично не проживає з 2003 року, житлом не користується. Просить визнати [PERSON], [INFO], таким що втратив право користування житлом, а саме: житловим будинку [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримують, просять суд їх задовольнити. Не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення про виклик сторін по справі. Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що відповідач [PERSON] протягом останніх п'ятнадцяти років фактично не проживає в житловому будинку по [ADDRESS], житлом не користується, речей не зберігає. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, його представника, вивчивши та дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних мотивів. Згідно паспорта громадянина України серія [NUMBER], виданого 24.12.1997 року Чортківським РВ УМВСУ в Тернопільській області, [PERSON] народжений [INFO] в с. Погірці Самбірського району Львівської області. Зареєстроване місце проживання [PERSON] по [ADDRESS]. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 29 вересня 2001 року в м. Чортків Тернопільської області приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Лесейко С.В. та зареєстрованого в реєстрі за №7809 від 08.11.2001 року, [PERSON] є власником жилого будинку за [ADDRESS]. Відповідно до довідки №3165 про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб, у вказаному будинку, крім позивача, зареєстрований його син [PERSON]. Син позивача [PERSON] фактично з 2003 року в зазначеному будинку не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в будинку не має. Разом з тим, добровільно не знявся з реєстрації. Як вбачається з акту про встановлення факту не проживання, складеним 05.11.2018 року депутатом Чортківської міської ради Наконечним\~В.І., в житловому будинку позивача по [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], але по місцю прописки він не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в будинку не утримує з 2003 року. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред'явлення позову про позбавлення права власності або визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Така позиція підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 у якій зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньої; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не користується вказаним житлом понад рік, а тому може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням по [ADDRESS]. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач не користується житлом понад один рік.

Outcome: approved