Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що 26 липня 2011 року померла її сестра [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку №7, що розташовується в Бориспільському районі, с. Вишеньки, вул. Лесі Українки. За час свого життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно наскладалось, заповіла в рівних долях [PERSON] та [PERSON] Позивач звернулась до Бориспільської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. В свою чергу, [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини. Проте, в отриманні свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок позивачу було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовується в Бориспільському районі, с. Вишеньки, вул. Лесі Українки, буд.7. У судове засідання [PERSON] не зявилась. Її представник [PERSON] надав заяву, в якій зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає та просить задовольнити його. Представник Вишеньківської сільської ради Бориспільського району у судове засідання не з'явився. Сільський голова [PERSON] надала до суду заяву, в якій зазначила, що просить розглядати справу без участі представника сільської ради та проти позову не заперечує. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 26 липня 2011 року померла [PERSON] Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на її ім'я, серії 1-ОК №219225 (а.с.5). За час свого життя, а саме: 27 квітня 2005 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Вишеньківської сільської ради Бориспільського району [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №117, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та все те, що буде їй належати на день смерті, заповіла в рівних долях [PERSON] та [PERSON] (а.с.25-а). У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії спадкової справи №21/2012 від 19 січня 2012 року, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальної конторою, вбачається, що [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.24). Таким чином вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] У відповідності до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В свою чергу, [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с.24-а). Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не може, у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок. Як вбачається з довідки №16 від 11 січня 2012 року, виданої Вишеньківською сільською радою Бориспільського району, житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Вишеньки, вул. Лесі Українки, 7, який належав [PERSON], був побудований у 1960 році (а.с.12). Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 . Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на вказаний будинок. Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON], проте оформити своє право на спадщину не може у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок №7 з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується по вул. Лесі Українки в с. Вишеньки Бориспільського району Київської області. На підставі викладеного та

Outcome: approved