Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

В лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх дитини [PERSON], яка є інвалідом дитинства та перебуває на її утриманні. На даний час сторони спільно не проживають, відповідач не приймає участь у вихованні дитини та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просила суд стягнути з відповідача щомісяця аліменти на утримання дитини в розмірі половини встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що складає 727 гривень 50 копійок. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач позов визнав частково та пояснив суду, що ніде не працює, а тому спроможний платити аліменти на утримання дитини в розмірі 500 гривень щомісяця. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 04 грудня 2006 року. Шлюб між сторонами розірваний та вони на даний час проживають окремо. Малолітній [PERSON], який є інвалідом дитинства, знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою Мамалигівської сільської ради Новоселицького району № 55 від 27 січня 2016 року та сторонами не оспорюється. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги, що відповідач як батько зобов'язаний приймати участь в утриманні своєї дитини на рівні із матір'ю, суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання своєї дитини. Враховуючи, що не має даних про чіткий встановлений дохід відповідача, суд із урахуванням положень ст. 184 СК України вважає доцільним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на утримання дитини, в твердій грошовій сумі. При цьому, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище та стан здоров'я дитини, який є інвалідом дитинства, що обумовлює потребу у додаткових коштах, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним та інших осіб на утримання не має, та інші обставини, що мають істотне значення. Заявляючи вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 727 гривень 50 копійок, позивачка зазначила, що відповідач зобов'язаний на рівні із нею матеріально забезпечити дитину та спроможний щомісячно сплатити вказану суму аліментів на утримання дитини. Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає недоведеними належними та допустимими доказами посилання позивачки про те, що відповідач має можливість сплати аліменти на дитину саме в розмірі 727 гривень 50 копійок щомісяця. Враховуючи у сукупності досліджені докази, з огляду на обов'язок обох батьків приймати участь в утриманні своєї дитини, які мають забезпечити дитині виховання, навчання, розвиток, житло, приймаючи до уваги існуючі життєві витрати, вік дитини та її стан здоров'я, зважаючи на той факт, що відповідач є працездатним, однак не має постійної роботи,

Outcome: partial