Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

В квітні 2017 року до суду надійшов зазначений позов. Позов обґрунтований тим, що позивач надає послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території споживачам (мешканцям), які орендують жилі приміщення, або являються власниками/співвласниками жилих приміщень в будинку № 4 по бульвару 1-го Травня. [PERSON] та [PERSON] належить приміщення за адресою: м. Біла Церква, бул. 1-го Травня[ADDRESS]. Договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій між позивачем та відповідачами не укладений, на неодноразові письмові пропозиції укласти зазначений договір жодних реагувань від них не надходило. Позивач вважає, що обовязок боржників з оплати за фактично спожиту послугу з однієї сторони та з іншої сторони право виконавця послуг Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора № 6» вимагати цієї оплати прямо слідує із норм діючого законодавства. Посилаючись на те, що відповідачі не сплачують регулярно та в повному обсязі за надані послуги по утриманню будинку і споруд та прибудинкової території (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, поточний ремонт), позивач просив стягнути на свою користь з [PERSON] та [PERSON] солідарно 5 515,61 грн. та судові витрати по справі. 28.04.2017 року судом відкрите провадження по справі та призначено судовий розгляд на 19.05.2017 року. 23.06.2017 року представник позивача звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. 25.07.2017 року відбулось судове засідання, в яке зявилися відповідач - [PERSON] та представник відповідача - [PERSON], які надали пояснення. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі. 19.05.2017 року надала до суду письмові пояснення, в яких зазначала, що на даний час проживає за адресою: [INFO]. Її син [PERSON] помер 24.03.2013 року. В 2001 році він одружився з [PERSON], з якою вони 08.04.2008 року розлучилися. Від сімейного життя мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. За життя йому належала квартира за адресою [ADDRESS], яку вона йому подарувала. Після смерті її сина вона оплачувала всі рахунки по квартплаті, але 13.05.2013 року була вимушена здати цю квартиру квартирантам, так як коштів на їх оплату не мала. 01.06.2013 року [PERSON] вигнала квартирантів, склала акт на її майно та сина, та заявила, що квартиру та все майно успадковує її донька [PERSON] Ключі від квартири забрала у квартирантів, її до квартири не впустила, забрала всі документи на спадщину після її сина, а це: трикімнатна квартира по вул. [ADDRESS] і частину будинку та землі по вул. Челюскіна, буд. 44, які вона оформляла за свої кошти. Восени, [PERSON] продала свою однокімнатну квартиру за 30 000 доларів, але сплачувати їй за 1/2 квартири відмовилася, продавати її теж відмовилися, її до квартири не впускає, ключів їй не дає та встановила сигналізацію. В лютому 2016 року на її адресу прийшла вимога про сплату боргу в розмірі 1 928,81 грн. Вона звернулася до ЖЕКу і подала пояснення, що за адресою [ADDRESS] вона не проживає, не зареєстрована, договорів не заключала, послугами, які надає ЖЕК не користується, до квартири її не впускають, тому вона не має сплачувати борг за осіб, які дійсно там проживають, зареєстровані та користуються усіма послугами, які надає ЖЕК, а саме [PERSON] та [PERSON] Також, вважає, що не має сплачувати за житлово-комунальні послуги, оскільки за законом про ЖКХ ст. 20 п. 6: споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача або членів його сімї, для реалізації цього права споживач повинен звернутися до виконавця послуг з письмовою заявою та документами, що підтвердять факт відсутності. Крім того, вона отримує 1 300 грн. пенсії, доглядала сестру 3 роки, яка хворіла на рак і померла в січні цього року, а після її смерті помер і її чоловік, зараз доглядає за матірю [INFO], яка вже давно немічна, коштів немає навіть на своє лікування, хворіє на серце, нирки. Представник відповідача - [PERSON], пояснив суду, що на квартиру є два свідоцтва про право на спадщину, згідно яких квартира належить відповідачам в рівних частках по 1/2, в квартирі зареєстрована [PERSON] та її матір, нарахування за комунальні послуги за своїм змістом є законними, [PERSON] перестала їх сплачувати з квітня 2015 року, до цього протягом 24 місяців вона сплачувала комунальні послуги. В задоволенні позову до [PERSON] просив відмовити, оскільки вона раніше повністю оплачували житлово-комунальні послуги за місцем проживання. В судове засідання від 06.11.2017 року зявились відповідач [PERSON], інші учасники про час та місце розгляду повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 23.04.2014 року видане свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, згідно якого квартира під № 84, що знаходиться в місті Біла Церква Київської області по бульвару 1-го Травня, в будинку під № 40 належить відповідачам у рівних частках по 1/2 кожному. 02.02.2016 року на вимогу позивача про сплату боргу за послуги вона звернулася до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора № 6» в якому пояснила, що незважаючи на те, що вона є співвласником квартири № 83, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. 1-го Травня, буд. 40, вона в ній не проживає, тому вона не користується належним їй на праві власності майном і не користується послугами, що надаються КП БМР ЖЕК № 6. Крім того, в квартирі зареєстровані та постійно проживають [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON], яка є другим співвласником квартири. Між нею та КП БМР ЖЕК № 6 не укладалось жодного договору. Враховуючи викладені обставини, вважає, що вона не має сплачувати борг за послуги, якими не користується. 22.02.2016 року Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора № 6» звернулось до [PERSON] з письмовою вимогою про сплату боргу за послуги на суму 1 928,81 грн. 15.05.2017 року сусідами складений акт про те, що [PERSON] [INFO] не проживає та не користується послугами, що надає ЖЕК № 6 за адресою [ADDRESS]. 18.05.2017 року ТВК «Першотравневець» видано довідку № 32 про те, що [PERSON] проживає за адресою бул. [PERSON] (1-го Травня)[ADDRESS], м. Біла Церква. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, згідно ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. До витрат повязаних з утриманням майна належать витрати повязані з утриманням будинків і прибудинкових територій. Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Під час розгляду справи сторони не заперечували, що позивач надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території споживачам, які орендують жилі приміщення або являються власниками/співвласниками жилих приміщень в будинку № 40 по бул. 1-го Травня. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правова позиція ВСУ викладена в постанові від 30.10.2013 року, справа № 6-59цс13). На думку суду, послуги, які надає позивач споживаються незалежно від того проживає особа в квартирі чи ні, оскільки полягають у підтриманні чистоти в місцях загального користування, прибудинкової території, обслуговування місць загального користування, забезпеченні їх теплом, світлом тощо. Таким чином, посилання відповідача [PERSON] на те, що між нею та позивачем відсутні договірні правовідносини не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують факту надання позивачем цих послуг. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. В матеріалах справи відсутні будь-які звернення відповідача з приводу ненадання або надання не в повному обсязі позивачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території споживачам. Також, в запереченнях відповідач [PERSON] посилається на п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону, за якою споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, однак доказів, які підтверджують таке звернення за встановленою процедурою [PERSON] не надано. Згідно розрахунку заборгованості, який не спростований відповідачами, станом на 01.03.2017 року, відповідачі мають перед позивачем борг за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території споживачам за особовим рахунком відкритим на квартиру № 84, що знаходиться в буд. 40, бул. [PERSON] (1-го Травня) м. Біла Церква в розмірі 5 515,61 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 5 частини 3 статті 20 цього Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Водночас, позивач просить стягнути борг з відповідачів солідарно. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Вказане положення закону не може бути застосоване до спірних правовідносин, оскільки судом встановлено, що письмового договору між сторонами не укладено, відповідно, не передбачено солідарного обовязку споживачів комунальних послуг. Положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачають солідарної відповідальності споживачів комунальних послуг, а положення ст. 64 ЖК України регламентують правовідносини, які виникли щодо користування житловими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, тоді як відповідачам належить квартира на праві спільної часткової власності. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що з відповідачів слід стягнути на користь позивача заборгованість за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території відповідно до частки квартири (1/2), яка належить їм на праві власності, тобто по 2 757,81 грн. з кожного. Посилання [PERSON] на те, що вона не проживає в зазначеній квартирі та не користується послугами, не спростовує того факту, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial