Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

В квітні 2020 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до ТзОВ «Агро-Чемерівці» (перейменовано з «Мрія Агро Чемерівці») про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, вказавши, що вона являється власником земельної ділянки, що посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЯА №979580, площею 2,000 га, кадастровий номер 6825281200:04:003:0121, розташованої на території Вишнівчицької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області. В березні 2020 року [PERSON] стало відомо із публічної кадастрової карти, що між ним та ТОВ «Мрія Агро Чемерівці», 10.10.2014 року був укладений договір оренди землі на 10 років, тобто до 10.10.2024 року, а саме інше речове право (право оренди) зареєстроване Реєстраційною службою Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області 11.04.2015 року. Позивач зазначає, що є пайовиком ДП «Агрооб`єднання Слов`янське», тому він не міг підписувати будь-які договора чи угоди про продовження терміну дії старих договорів з іншим підприємством. Наразі позивач не може нормально користуватися своєю землею через існування зареєстрованого договору з ТОВ «Агро Чемерівці». Позивач вважає, що даний договір оренди є недійсним, оскільки з ТОВ «Мрія Агро Чемерівці» будь-яких договорів оренди землі не укладала та власну земельну ділянку в користування останнього не передавала. Крім того, від позивача 21.10.2020 року до суду надійшла заява про зміну предмету позову, а саме просить скасувати державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) та усунути перешкоди у користування належною їй земельною ділянкою. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак від неї надійшла заява в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник ТзОВ «Агро-Чемерівці» в судове засідання з`явилася, позовні вимоги не визнала та заперечила щодо їх задоволення. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЯА №979580, вбачається, що власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,000 га, кадастровий номер 6825281200:04:003:0121, розташованої на території Вишнівчицької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, являється [PERSON] .. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №206320489 від 08.04.2020 року, зазначено, що Реєстраційною службою Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області зареєстровано договір оренди землі між [PERSON] та ТОВ «Мрія Агро Чемерівці», строком на 10 років. Відповідно до договору оренди землі 10.10.2014 року, укладеного між ТОВ «Агро Чемерівці» як орендарем та [PERSON] як орендодавцем щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років щодо земельної ділянки розміром 2,000 га, кадастровий номер 6825281200:04:003:0121, зареєстроване Реєстраційною службою Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області 14.04.2015 року. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Відповідно до частини другої статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Згідно з положенням ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Разом з тим, суд констатує, що за твердження позивача про не укладення спірних угод та відсутність їх примірника у нього, саме на відповідача покладається обов`язок представити докази на підтвердження укладення цих угод, в першу чергу оспорюваний договір оренди. Частиною 6 ст.95 ЦПК України встановлено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. В матеріалах справи наявні лише копії оспорюваних договорів оренди землі. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально (статті 14 Закону). Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (частина перша статті 4 Закону). Положеннями частини першої статті 16 Закону передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Між тим, ст.18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Зазначена норма виключає можливість укладення спірного договору шляхом вчинення конклюдентних дій, бо такий договір не може бути зареєстрований. Відповідно до ч.1 ст.770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Згідно ч.1 ст.148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Відповідно до ч. 4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. В свою чергу в матеріалах справи наявний відзив ТзОВ «Агро-Чемерівці», у якому визнано, що оспорюваний договір був підписаний [PERSON] , яка отримувала щорічно орендну плату. Факт реєстрації права оренди земельної ділянки на підставі спірного договору за ТзОВ «Агро-Чемерівці» за його ж заявою не є підтвердженням волевиявлення позивача на укладення даного договору. Суд вважає, що використання земельної ділянки [PERSON] , відповідачем здійснюється без належної правової підстави та без належної підстави було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди щодо вказаної земельної ділянки. Представником відповідача не був наданий їхній примірник договору, що унеможливлює призначення почеркознавчої експертизи. Враховуючи вище викладені обставини, суд вважає, що [PERSON] спірний договір не підписувала отже, у цьому випадку відсутнє волевиявлення позивача на встановлення його цивільних прав та обов`язків щодо укладання договору оренди землі, яка перебуває у її власності. Оскільки оспорюваний договір укладений без волевиявлення орендодавця, це є підставою для визнання спірних договорів недійсними за приписами статей 202, 203, 215 ЦК України. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved