Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

В липні 2019 р. заявник [PERSON] в порядку окремого провадження звернувся до суду із заявою, в якій просить оголосити померлим свого батька [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Стрелниківка Ленінського району Северо-Казахстанської області. Заява мотивована тим, що 01.12.1984 р. між його батьком [PERSON] та матір`ю [PERSON] був укладений шлюб, в якому в 1985 народилася його сестра [PERSON] та в 1993 р. народився заявник. В 1996 р. батьками було придбано нерухоме майно - квартира [ADDRESS] .27 листопада 2001 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, останній звільнився з роботи та поїхав у невідомому напрямку. З того час ніяких відомостей про перебування його батька не надходило. Вважає, що оскільки відомостей за місцем проживання його батька немає більше трьох років, то ні підставі ст.46 ч.1 ЦК України [PERSON] можна оголосити померлим. Це йому необхідно для оформлення спадщини на частку вищевказаної квартири, власником якої є його батько на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.1996 року. Провадження у справі відкрито ухвалою від 30.08.2019 р. з призначенням розгляду в порядку окремого провадження колегіальним складом суду. В судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам. Додав, що п`ять років потому він звертався до Подільського районного відділу міліції м.Києва із заявою про розшук батька, але йому відмовили. Представники заявника в судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити з підстав, наведених у неї, додавши, що в зв`язку з реформуванням міліції в поліцію в Подільському УП ГУ НП в місті Києві не зберіглись документи про звернення [PERSON] із заявою про розшук батька [PERSON] . Також зазначили, що вони звертались з адвокатськими запитами до органів Державної прикордонної служби України щодо виїзду [PERSON] за межі України, але в наданні такої інформації їм біло відмовлено. В судовому засіданні заінтересована особа-2 [PERSON] підтримала заяву, пояснивши, що після розірвання шлюбу в жовтні 2001 р. її колишній чоловік [PERSON] виїхав до своїх батьків у Казахстан та з цього часу не повертався, на зв`язок не виходив, його батьки їй також казали, що не знають, де він може бути, місцезнаходження його їй невідомо. Крім того, вона розшукувала колишнього чоловіка і через телевізійну передачу «Жди меня» (мова оригіналу), а також п`ять років потому зверталась до районного відділу міліції із заявою про розшук, Вказала, що коли її чоловік отримав паспорт громадянина України, вона не пам`ятає, але у неї залишилась копія лише першої сторінки його паспорту. Додала, що до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, вона не зверталась. В судовому засіданні заінтересована особа-3 [PERSON] підтримала заяву, пояснивши, що приблизно 17 років вона проживає в с.Пугачівка Жаківського району Черкавської області, її батько [PERSON] пішов від них після розірванню шлюбу з її матір`ю [PERSON] , його місцезнаходження їй невідомо. Представник заінтересованої особи-1 - Подільського РВ ДРАЦС у м.Києві - в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від керівника Відділу надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Відділу, в якій зазначено про те, що при розгляді даної заяви орган ДРАЦС покладається на розсуд суду, а в разі задоволення заяви необхідно зазначити щодо особи всі відомості, які необхідні для складання актового запису про смерть. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Стрельниківка Ленінського району Северо-Казахстанської області, громадянин України, є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження останніх та копією першої сторінки паспорту на ім`я [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , є колишньою дружиною [PERSON] , шлюб між якими було розірвано Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві 27 листопада 2001 року актовим записом № 444 з видачею свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 27.11.2001 р. Як вбачається з паспортів заявника та заінтересованих осіб, всі вони з 21.05.1996 р. зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що у Подільському районі м.Києва. Згідно отриманої судом інформації про зареєстроване місце проживання особи, на час відкриття провадження у справі [PERSON] також з 21.05.1996 р. зареєстрований за вищевказаною адресою. Як вбачається з довідки форми № 3, виданої ЖЕК № 4 Державного комунального підприємства по утриманню житла Подільського району м.Києва від 05.12.2001 р. за вих.№ 7, квартира [ADDRESS] не є приватизованою, не належить на праві власності фізичним особам, а особовий рахунок відкритий на [PERSON] . В даній довідці зазначено про те, що вказана квартира належить ЖЕК № 4. Отже, станом на 05.12.2001 р. вищевказана квартира належить до державного житлового фонду, а тому твердження заявника та його представників про те, що вищевказана квартира була придбана [PERSON] та [PERSON] за договором купівлі-продажу від 15.02.1996 р., не відповідають дійсності. Судом встановлено, що станом на 14.02.2020 р. [PERSON] , [INFO] , місце проживання за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків під реєстраційним номером 2315518433. Заявник стверджує та заінтересовані особи підтверджують, що з листопада 2001 р. щодо [PERSON] відсутні відомості про його місце перебування, вказуючи про те, що звертались із заявами до органу внутрішніх справ із заявами про його розшук. Згідно відповідей Подільського УП від 10.09.2020 р. та 09.11.2020 р., отриманих районним судом, оперативно-розшукова справа категорії «Розшук» відносно громадянина [PERSON] , [INFO] , не заводилась, оскільки до Управління жодних заяв з приводу зникнення даної особи безвісті не надходило. За відповіддю Управління карного розшуку Головного управління НП в місті Києві від 07.10.2020 р. проведеною перевіркою було встановлено, що згідно бази даних «Інформаційного порталу Національної поліції України» до управлінь поліції ГУ НП у м.Києві з офіційною заявою щодо безвісти зникнення громадянина [PERSON] , [INFO] , ніхто з громадян не звертався та оперативно-розшукова справа категорії «Розшук» не заводилась. За приписами ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Тлумачення ч. ч. 1 і 2 ст. 46 ЦК України свідчить, що цивільним законодавством передбачено декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: 1) тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; 2) особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; 3) якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців; 4) за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті (частина перша статті 47 ЦК України). Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Особливістю розгляду справ про оголошення особи померлою є те, що суд за наявності достатніх доказів робить юридичне припущення про смерть особи. Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти до висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина (постанова Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі №335/7275/19). Водночас відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження таких обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою (постанова Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №461/424/15-ц). Доказів про те, що заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] звертались до органів внутрішніх справ із заявами про розшук, про що вони пояснили в судовому засіданні, останні суду не надали, а отримані судом письмові докази спростовують їх такі твердження. Отже, в судовому засіданні достеменно встановлено, що заявник [PERSON] та/або заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] не звертались із заявами до органів внутрішніх справ для того, щоб в установленому законом порядку працівниками ОВС були прийняті заходи щодо розшуку та встановлення місця знаходження [PERSON] . В Єдиному державному реєстрі судових рішень немає електронної копії рішення суду, яким би [PERSON] визнавався би безвісно відсутнім. Відомості, отримані судом з ГУ ПФУ у м.Києві за листом від 08.04.2020 р., про те, що у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості щодо [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), не можуть свідчити про відсутність останнього більше трьох років за місцем проживання. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Відповідно до ст.ст.77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достатніми та достовірними. Отже, вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що заявниками не надано та під час розгляду справи судом не отримано будь-яких доказів, які б свідчили про те, що з листопада 2001 р. за місцем проживання [PERSON] відсутні відомості щодо його місця знаходження. Тим самим, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які б давали достатні підстави для оголошення [PERSON] померлим, відсутні правові підстави для задоволення заяви [PERSON] . На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 46 ЦК України,

Outcome: dismissed