Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

В квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 24 квітня 1993 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/3 частку домоволодіння, яке розташовано по вул. Зелена, № 14 в с. Рокитне, Новоселицького району. Спадщину після її смерті як спадкоємець за законом прийняла її донька [PERSON] вступивши в управління та володіння спадковим майном. 20 березня 2008 року помер [PERSON]. Після його смерті також відкрилася спадщина на 1/3 частину вказаного домоволодіння, яка належала йому як члену колгоспного двору. Спадщину після його смерті своєчасно прийняла його дружина [PERSON]. 15 грудня 2014 року [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина на все вказане домоволодіння. Вона як спадкоємець за заповітом спадщину прийняла своєчасно. Але оскільки спадкодавець не отримала при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, вона не може оформити на себе право власності на спадкове майно. Просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не зявилася та не повідомила суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Рокитненської сільської ради Новоселицького району від 05 листопада 2016 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Зелена, № 14 в с. Рокитне Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали троє осіб, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/3 частці домоволодіння. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1990 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в Рокитненській сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 24 квітня 1993 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час відкриття спадщини, при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З свідоцтва про народження серії ЯЕ № 369776 від 27 лютого 1953 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] була матірю [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про одруження серії І-АБ № 220622 від 21 лютого 1971 року після укладання шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище з «Кирилюк» на «Чубрей». Спадщину після смерті спадкодавці [PERSON] прийняла її донька [PERSON], на імя якої 20 листопада 2001 року державним нотаріусом Новоселицької державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]. 20 березня 2008 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-МИ № 046924 від 21 березня 2008 року, після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку вказаного домоволодіння, яка належала йому як члену колгоспного двору. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкодавець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З свідоцтва про одруження серії І-АБ № 220622 від 21 лютого 1971 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] був чоловіком [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла як спадкоємець за законом 1 черги його дружина [PERSON], яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Рокитненської сільської ради Новоселицького району від 05 листопада 2016 року. 15 грудня 2014 року [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина на все вказане домоволодіння, а саме на 1/3 частку домоволодіння як її частку в майні колишнього колгоспного двору, на 1/3 частку домоволодіння, яку вона успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] та на 1/3 частку домоволодіння, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON]. Згідно заповіту, який був складений 22 січня 2010 року та посвідчений секретарем Рокитненської сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповіла все своє майно позивачці [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) А.С.. Як вбачається, з свідоцтва про шлюб серії І-МИ № 089279 від 08 серпня 2013 року після укладання шлюбу позивачка змінила своє прізвище з «Сімінішина» на «Пасат». Позивачка як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті [PERSON] прийняла своєчасно, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у звязку із смертю спадкодавці та відсутністю за нею правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за заповітом та своєчасно прийняла спадщину, інших спадкоємців не має, то право власності на домоволодіння слід визнати за нею в порядку спадкування після смерті [PERSON]. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, суд

Outcome: approved