Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

В липні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач вказує на те, що 20 червня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір, згідно якого Банк випустив клієнту кредитну картку. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, держатель кредитної картки має право користуватися сервісом «Оплата частинами» в торгово-сервісних підприємствах, з якими Банк уклав договір співпраці з сервісу та вартість покупки знаходиться в межах розрахованого Банком ліміту по даному сервісу. 18 серпня 2013 року [PERSON] скористався сервісом «Оплата частинами» в торгово-сервісному підприємстві ТОВ «Юг Промінвест» та уклав кредитний договір № 13081800318017, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 9996 грн. 76 коп. зі сплатою комісії в розмірі 13,10 %, комісії екваєрської 1,60 % та комісії загальної 14,70 %. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 10 червня 2015 року існує заборгованість перед Банком в сумі 12419 грн. 69 коп. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 12419 грн. 69 коп., а також сплачені позивачем судові витрати. В судове засідання сторони не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Позовні вимоги позивач підтримав, просив позов задовольнити, погодився на заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір, згідно якого Банк випустив клієнту кредитну картку. Сторони підписали заяву-анкету про відкриття карткового рахунку, згідно умов якої відповідачу і була надана кредитна картка. Підписом на заяві відповідач погодився, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, з умовами якого він ознайомлений. Пунктом 1.1.1.73 Умов і Правил надання банківських послуг передбачена така послуга як «Оплата частинами. Без переплат» - це послуга по організації обслуговування і проведенню розрахунків по операціям, здійсненим з використанням платіжних карт на які поширюється послуга «Оплата частинами. Без переплат», згідно яких держатель карти доручає Банку здійснювати регулярні платежі в адрес Торговця в розмірі і кількості указаних в квитанції, надрукованої на POS терміналі при автоматизації послуги «Оплата частинами». Положеннями пунктів 2.1.1.14.1, 2.1.1.14.2 Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що Держатель кредитної карти має право користуватися сервісом «Оплата частинами» в торговельно-сервісних. Відповідно до укладеного між торгово-сервісним підприємством ТОВ «Юг Промінвест» та ПАТ КБ «ПриватБанк» договору від 18 березня 2012 року про надання послуги еквайрінгу щодо проведення платежів і розрахунків, здійснюються розрахунки з використанням електронного платіжного засобу та з використанням сервісів «Оплата частинами. Без переплат», «Миттєва розстрочка» та реалізацію програми «Бонус Плюс». 18 серпня 2013 року [PERSON] скористався сервісом «Оплата частинами» в торгово-сервісному підприємстві ТОВ «Юг Промінвест» та уклав кредитний договір № 13081800318017 на наступних умовах. Згідно наданої Банком довідки сума транзакції складає 9996 грн. 76 коп. - сума отриманого кредиту, зі сплатою комісії за сервіс в розмірі 13,10 %, комісії екваєрської 1,60 % та комісії загальної 14,70 %. Як вбачається з виписки з кредитної картки клієнта та довіки Банку, 18 серпня 2013 року відповідач підтвердив укладення зазначеного кредитного договору, сплативши перший внесок в сумі 999 грн. 64 коп.. 18 серпня 2013 року Банк перерахував на поточний рахунок ТОВ «Юг Промінвест» суму кредитних коштів в розмірі 9996 грн. 76 коп. В подальшому, 3 вересня 2013 року відповідач фактично відкликав згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту, повернувши товар ТОВ «Юг Промінвест». В свою чергу ПАТ КБ «ПриватБанк» повернув на рахунок відповідача перший внесок 999 грн. 64 коп. на його кредитну картку, що підтверджується випискою по кредитній картці. Згідно п. 3.7.1.2.2.16 Умов та Правил надання банківських послуг «Еквайринг» торговець зобовязаний зберігати свої екземпляри сліпів імпринтерами (чеків терміналів) протягом пяти років з дати їх оформлення та надавати за запитом Банку необхідну інформацію про будь-які транзакції. Відповідно п. 3.7.1.2.2.18 Умов та Правил надання банківських послуг «Еквайринг» торговець зобовязаний надавати документи на запит Банку протягом двох робочих днів, що підтверджують факт проведення транзакції. Копії чеків терміналу (сліпів імпринтера), копії документів товарно-касового обліку (чеків реєстраторів розрахункових операцій, записів з товарно-касової книги та інші необхідні документи). Як вбачається з матеріалів справи, 4 вересня 2014 року ТОВ «Юг Промінвест» надіслано лист-претензія з вимогою надання чеків з використання за договорами сервісу «Оплата частинами» [PERSON] за договором № 13081800318017 від 18 серпня 2013 року. Проте, відповіді Банк не отримав. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 6\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~передбачено, що з відкликанням згоди на укладання договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Проте, відповідач не дотримався зазначених положень закону, та не повернув позивачу кредитні кошти. Оскільки відповідач до цього часу кредитні кошти позивачу не повернув, Банком розрахована заборгованість, яка\~\~становить 12419 грн. 69 коп. та складається з: 9996 грн. 76 коп. - заборгованості за кредитом; 1355 грн. 33 коп. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань; 500 грн. - фіксованого штрафу та 567 грн. 60 коп. - процентної складової штрафу. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов Банку на підставі ст.ст.526, 536, 549, 610, 611 ЦК України, ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь Банку слід стягнути неповернуті кредитні кошти в розмірі 9996 грн. 76 коп.. Вимоги Банку про стягнення з відповідача пені та штрафів задоволенню не підлягають, оскільки їх сплата не передбачена у разі відкликання згоди на укладання договору про надання споживчого кредиту (ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Посилання позивача на Умови та Правила надання банківських послуг, як підставу для стягнення пені та штрафів не можуть бути застосовані, оскільки повернення кредитних коштів відбувається за правилами\~\~ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а не у зв'язку з порушенням умов кредитного договору. Крім того, відповідачем було фактично укладено два договори: договір купівлі-продажу обраного товару з ТОВ «Юг Промінвест» та договір про надання споживчого кредиту з ПАТ КБ «ПриватБанк». При цьому ідентифікація особи позичальника та його згоди на отримання споживчого кредиту здійснювалася у передбачений Положенням ( п. 1.11), а також Умовами та правилами (п. 1.1.14 із підпунктами) спосіб - шляхом фізичної присутності пластикової картки - спеціального платіжного засобу, та введення пін-коду. Розрахунок за проданий товар здійснювався не з рахунку користувача платіжної картки, а за його дорученням за рахунок кредитних коштів банку. В аналогічний спосіб 3 вересня 2013 року здійснювалось розірвання двох договорів - договору купівлі-продажу та кредитного договору. При цьому, внаслідок розірвання договору купівлі-продажу у відповідності із ч. 3\~ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач повернув товар та отримав право вимагати повернення коштів від продавця товару. В свою чергу, позивач здійснив у відповідності до абз. 6 ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~повернення отриманого першого платежу за кредитним договором та у відповідності до абз. 3 ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», отримав право вимоги від відповідача, сплачених за вказівкою останнього грошових коштів. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати.

Outcome: partial