Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

В листопаді 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, якому зазначає,що його матері та батьку належав будинок № 22 по вул. Естонській в м. Запоріжжя. 02.07.2006 року помер батько [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на його частку будинку 22 по вул. Естонській в м. Запоріжжя. На випадок смерті батько залишив заповіт, яким заповів 2/3 частини всього належного йому майна відповідачу [PERSON], 1/3 частину всього належного йому майна [PERSON] 02.07.2006 року мати [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про надання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя на 1/2 частину будинку 22 по вул. Естонській в м. Запоріжжя. 15.11.2015 року померла мати [PERSON] після її смерті відкрилася спадщина на його частку будинку 22 по вул. Естонській в м. Запоріжжя. На випадок смерті мати залишила заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачу [PERSON] Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак йому було повідомлено, що його частка в спадковому майні після померлих батьків становить 15/72 частини спадкового майна. Позивач із вказаним розподілом не згоден, просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного будинку. В судове засідання позивач не з*явився, подав заяву в якій просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину будинку № 22 по вул. Естонській в м. Запоріжжя. Відповідач в судове засідання не з*явився, подав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа в судове засідання не з*явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. На підставі ст.169 ЦПК України суд розглянув справу без участі відповідача та третьої особи. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обгрунтовано та підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як передбачено ст.1216,1218 ЦК України,спадкуванням є перехід прав та обов*язків(спадщини)від померлої фізичної особи (спадкодавця)до інших осіб(спадкоємців);до складу спадщини входять всі права та обов*язки ,які належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено ст.328,384 ЦК України,право власності набувається з підстав,що не заборонені законом. З матеріалів справи встановлено,що 02.07.2006 року помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, яким заповів 2/3 частини всього належного йому майна відповідачу [PERSON], 1/3 частину всього належного йому майна [PERSON] Спадкове майно складається з будинку № 22 по вул. Естонській в м. Запоріжжі, яка належала померлому на підставі свідоцтва договору про право на будівництво житлового будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідчений Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 07.04.1951 року р/№ 10829, про що надано копію договору та висновку про реєстрацію права власності. Будинок був придбаний під час шлюбу із [PERSON] Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 02.07.2006 року мати [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про надання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя на 1/2 частину будинку 22 по вул. Естонській в м. Запоріжжя. Свідоцтво про право на спадщину вона неотримала. 15.11.2015 року померла мати [PERSON] після її смерті відкрилася спадщина на її частину будинку 22 по вул. Естонській в м. Запоріжжя. На випадок смерті мати залишила заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачу [PERSON] Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак йому було повідомлено, що його частка в спадковому майні після померлих батьків становить 15/72 частини спадкового майна, та вважає такий розподіл часток між ним та відповідачем порушує його права спадкоємця, оскільки відповідач після смерті батьків отримає більшу частку,Ю а ніж позивач. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач звернувся до П*ятої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батьків. Згідно ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Таким чином, 22.09.2016 року, нотаріусу позивачем подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після матері на спадкове майно, а саме будинок № 7 по вул. Естонській в м.Запоріжжі. Однак позивачу було повідомлено що його частка в спадковому майні після померлих батьків становить 15/72 частини спадкового майна. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи, що позивач, є спадкоємцем за заповітом всього майна померлої [PERSON], що складається з частини будинку № 22 по вул. Естонській в м.Запоріжжі, відповідач успадкувал більшу частку після померлих батьків, позивач не має можливості в позасудовий спосіб захистити свої права. Як передбачено ст.1268 ч.5 ЦК України прийнята спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином,позивач обгрунтовано звернувся до суду за захистом своїх прав у передбачений ст.16 ЦК України спосіб. Оскільки доказами позивача його вимоги повністю підтверджені, відповідач проти задоволення позову не заперечував, суд дійшов до висновку про задоволення позову. На підставі ст.392,328,1216,1218,1261,1268,1269,1270,1297, ЦК України, ст.3,10,11,16,57,60,169,212-215,218 ЦПК України,суд-

Outcome: approved