Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернувся у суд із позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (далі ПАТ «Банк Михайлівський») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про визнання права та включення до переліку вкладників. На обґрунтування вимог позивач вказав, що 24 червня 2015 року між ним та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний» № 980-032-000001060, на виконання якого відкрито поточний рахунок № 26201514986203. Крім того, укладено договори № 980-032-000225890 від 21 квітня 2016 року, № 980-032-000229243 від 27 квітня 2016 року, відповідно до умов яких він надав у тимчасове користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» (далі ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр») кошти, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобовязалося повернути отримані кошти в зазначений строк на рахунок № 26201514986203 в ПАТ «Банк Михайлівський». Пунктами 5.4.3. договорів № 980-032-000225890 від 21 квітня 2016 року та № 980-032-000229243 від 27 квітня 2016 року передбачено право позичальника достроково повернути кошти з власної ініціативи. На виконання договорів, укладених з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», 19 травня 2016 року на поточний рахунок № 26201514986203 в ПАТ «Банк Михайлівський» було перераховано кошти на загальну суму 90\~000 грн. 00 коп. Однак переказ коштів здійснено не було, оскільки в ПАТ «Банк Михайлівський» була запроваджена тимчасова адміністрація та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просив визнати право на отримання відповідно до Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-У1 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон № 4452-У1) відшкодування за вкладами за рахунок Фонду за рахунком № 26201514986203 на суму 90\~000 грн. 00 коп. та зобовязати ПАТ «Банк Михайлівський» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» [PERSON] подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо його включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування цих коштів. Справа розглянута за відсутності [PERSON] представника ПАТ «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», який в письмових запереченнях позов не визнав, посилаючись на його безпідставність. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2017 року позов задоволено частково. Визнано право [PERSON] на отримання відповідно до Закону № 4452-У1 відшкодування за вкладами за рахунок Фонду за рахунком № 26201514986203 на суму 60\~000 грн. 00 коп. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» зобовязана подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення [PERSON] до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунком № 26201514986203 на суму 60\~000 грн. 00 коп. Стягнуто з ПАТ «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» на користь [PERSON] 640 грн. 00 коп. судового збору. В апеляційній скарзі [PERSON] представник ПАТ «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального, матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; договори № 980-032-000225890 від 21 квітня 2016 року, № 980-032-000229243 від 27 квітня 2016 року, укладені між [PERSON] та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», є договорами позики, а тому кошти за цими договорами не є банківськими вкладами; Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», стосовно якої ухвалено рішення щодо зобовязання подати до Фонду певну інформацію, не залучена до участі у справі в якості належної особи. В запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON] представник позивача просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав його доведеним частково з урахуванням того, що гроші в розмірі 30\~000 грн. 00 коп. позивачу було повернуто. Однак погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального, процесуального права. Рішення повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 213 ЦПК України). Згідно з вимогами статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Вказані вимоги закону залишились поза увагою суду першої інстанції. Матеріали справи свідчать, що 24 червня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний» № 980-032-000001060, на виконання якого відкрито поточний рахунок № 26201514986203. Крім того, укладено договори № 980-032-000225890 від 21 квітня 2016 року, № 980-032-000229243 від 27 квітня 2016 року, відповідно до умов яких [PERSON] надав у тимчасове користування ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» кошти, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобовязалося повернути отримані кошти в зазначений строк на рахунок № 26201514986203 в ПАТ «Банк Михайлівський». Пунктами 5.4.3. договорів № 980-032-000225890 від 21 квітня 2016 року та № 980-032-000229243 від 27 квітня 2016 року передбачено право позичальника достроково повернути кошти з власної ініціативи. На виконання договорів, укладених з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», 19 травня 2016 року на поточний рахунок № 26201514986203 в ПАТ «Банк Михайлівський» було перераховано кошти на загальну суму 90\~000 грн. 00 коп. (а. с. 11, 41, 42). Постановою Правління Національного банку України від 23 травня 2016 року № 14/ВТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 липня 2016 року № 1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», розпочата процедура ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року включно. 18 серпня 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» в особі представника за довіреністю [PERSON] повідомила позивача про те, що у відповідності до вимог статті 38 Закону № 4452-У1 за результатами позапланової інспекційної перевірки ПАТ «Банк Михайлівський» з питань здійснення операцій довірчого управління та окремих питань капіталу, активів і ліквідності за період діяльності ПАТ «Банк Михайлівський» з 27 червня 2013 року по 28 жовтня 2014 року станом на 28 жовтня 2014 року, яка проводилась відповідно до розпорядження на проведення інспектування ПАТ «Банк Михайлівський» від 27 жовтня 2014 року № 642-р, встановлено, що переказ коштів, здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на загальну суму 90\~000 грн. 00 коп., є нікчемним договором з підстав, передбачених пунктом 1 частини 3 статті 38 Закону № 4452-У1. Згідно з частиною 1 статті 3 ЦПК України кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 36 Закону № 4452-У1 врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема, згідно з пунктами1, 2 частини 5 статті 36 передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до частини 2 статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Саме такий правовий висновок міститься в постанові Верховного суду України від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15, яка відповідно до вимог статті 360-7 ЦК України є обовязковою для судів. Оскільки на час ухвалення рішення суду першої інстанції у банку введено процедуру ліквідації, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж передбачено Законом № 4452-У1, та враховуючи, що при отриманні під час виконання ліквідаційної процедури кошти спрямовуються у визначеній чинним законодавством черговості, задоволення вимог кредиторів банку поза її межами Законом № 4452-У1 не передбачено, підстав для задоволення позову [PERSON] у суду першої інстанції не було. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Outcome: dismissed