Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 05 серпня 2017 року в с. Семидуби Дубенського району [PERSON], керуючи транспортним засобом - автомобілем [NUMBER], здійснив наїзд на бетонну електроопору повітряної лінії електропередач ПЛ 0,4 кВ від ЗТП 447 с. Семидуби, що належить ПАТ «Рівнеобленерго». Факт скоєння ДТП, внаслідок якої завдано шкоди майну позивача, доведений постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та \~ст. 124 КУпАП. Розмір майнової шкоди, завданої позивачу в результаті скоєння вказаного правопорушення, становить 4889, 64 гривень. Представник позивача згідно поданої заяви просить розгляд справи провести без його участі. Оскільки відповідачем частково погашено борг в сумі 1000 грн., розмір позовних вимог змінює та просить стягнути 3889, 64 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн. (а.с. 17). Відповідач згідно поданої заяви просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги в розмірі 3889, 64 грн. та 1762 грн. на повернення сплаченого судового збору визнає повністю (а.с. 18). Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 серпня 2017 року в с. Семидуби Дубенського району [PERSON], керуючи транспортним засобом - автомобілем [NUMBER], здійснив наїзд на бетонну електроопору повітряної лінії електропередач ПЛ 0,4 кВ від ЗТП 447 с. Семидуби, що належить ПАТ «Рівнеобленерго».\~\~Викладені фактичні обставини ДТП, а також вина відповідача [PERSON] у її скоєнні встановлені постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14 вересня 2017 року, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та \~ст.124\~КУпАП та\~притягнуто до\~адміністративної відповідальності (а.с.4) . Постанова суду набрала законної сили 26 вересня 2017 року. Відповідно до ч.6.\~ст.82\~ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, є встановленими та не підлягають доказуванню. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, це судове рішення є обов'язковим для суду в частині з'ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. Таким чином, вина відповідача у скоєнні ДТП доведена. На підтвердження розміру завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди позивачем надано довідку за № 22/3105 від 24.05.2018, у якій зазначено, що сума матеріальних збитків завданих товариству по факту пошкодження 05 серпня 2017 року на об'єкті ПЛ 0,4 кВ від ТП № 447 Магістраль» №5 «Село» в с. Семидуби Дубенського району становить 4889, 64 гривень (а.с.5). Відповідач частково відшкодував позивачу 1000 грн. завданих збитків, що підтверджується квитанцією № 124 від 24.07.2018 (а.с. 19),. Відповідач позов визнав, тому стягненню підлягає 3889, 64 грн. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до\~ст. 1166, 1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає за умови, що дії винної особи були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до\~ст.1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, суд, з'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини даної справи, дослідивши надані позивачем докази на їх підтвердження з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв'язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, вважає встановленим та доведеним, що ДТП, в якому було заподіяно матеріальну шкоду позивачу, сталося з вини відповідача [PERSON], у зв'язку з чим він зобов'язаний відшкодувати спричинену позивачу такими протиправними діями матеріальну шкоду. Відповідно дост.141\~ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. \~На підставі викладеного та

Outcome: approved