Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

В липні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за порушення грошового зобов'язання за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.04.2011 р. між ним та відповідачем був укладений договір позики, за умовами якого, відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 210286,56 грн., що за курсом НБУ на той час складало 26400 доларів США з зобов'язанням повернути позичені кошти у строк до 28.06.2011 року. В зазначену дату відповідач суму боргу не повернув. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.12.2015 р. з [PERSON] на користь позивача стягнуто 602489,53 грн. На виконання даного рішення видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Проте, станом на день звернення до суду з даними позовом відповідач вказане рішення не виконує, кошти не повертає, а тому просить стягнути з відповідача на його користь інфляційну складову заборгованості за період з 23.12.2015 р. по 03.12.2018 р. в розмірі 195206,61 грн., 3 % річних в розмірі 18044,29 грн., а всього 213250,90 грн. та 2132,51 грн. судових витрат. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, з заявами та клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 27.04.2011 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за умовами якого, відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 210286,56 грн., що за курсом НБУ на той час складало 26400 доларів США з зобов'язанням повернути позичені кошти у строк до 28.06.2011 року. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.12.2015 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 602489,53 грн., із яких 210286,56 грн. - основний борг за договором позики; 204074, 28 грн. - штрафна складова заборгованості (неустойка): 159817,78 грн. - інфляційна складова заборгованості; 28310,91 грн. - 3% річних. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 3654,00 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 2370,90 грн. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], 3 особи - [PERSON], [PERSON] про визнання договору позики удаваним та недійсним - відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.06.2016 р. рішення Дарницького суду м. Києва від 22.12.2015 р. залишено без змін. На виконання даного рішення видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Проте, даного рішення суду відповідач не виконує, кошти позивачу не повертає. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.ст. 526,527 ЦК України, ззобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст.1050, 625 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, на вимогу кредитора він зобов'язаний на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналізуючи описані вище норми права, обставини встановлені в судовому засіданні та надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за порушення грошового зобов'язання за договором позики від 27.04.2011 року заборгованість в розмірі 213250,90 грн., яка складається: із інфляційної складової заборгованості за період з 23.12.2015 р. по 03.12.2018 р. в розмірі 195206,61 грн. та 3 % річних в розмірі 18044,29 грн. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 2132,51 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved