Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

В квітні 2021 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] з наступними вимогами: - виділити у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради № 45-VІІІ від 28.01.2021 року; - визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 3/5 частки земельної ділянки [ADDRESS] , площею 0,1000 га, надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5110300000:01:005:0719, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 2292733151103; - визнати за [PERSON] право власності на 2/5 частки земельної ділянки [ADDRESS] , площею 0,1000 га, надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5110300000:01:005:0719, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 2292733151103. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] є спільними частковими співвласниками будинку [ADDRESS] . [PERSON] належать 2/5 частин будинку, а [PERSON] - 3/5 частин. Рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 28.01.2021 року № 45-VІІІ «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) в місті Білгород-Дністровському» було вирішено затвердити технічні документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та передано безоплатно у власність з цільовим призначенням 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5110300000:01:005:0719. 17 лютого 2021 року виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради була проведена державна реєстрація права власності на вказану земельну ділянку за позивачами порівну, в рівних частках, хоча сам житловий будинок належить їм в різних нерівних частках: 2/5 та 3/5. Тобто, через те що частка кожного співвласника не була визначена в натурі, не були два окремі самостійні об`єкти з власними адресами, місцевий орган передав у власність одну земельну ділянку на один житловий будинок. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Через «сумісний» режим власності на ділянку позивачка не може розпорядитись своєю часткою будинку. Ухвалою суду від 27.04.2021 року біло відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в спрощеному порядку. 25.05.2021 року [PERSON] подала до канцелярії суду заяву з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник Білгород-Дністровської міської ради у судове засідання 25.05.2021 року не з`явився, заяви та клопотання щодо справи не надходили. Згідно з ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , на праві власності належать 3/5 частин житлового будинку [ADDRESS] з яких 1/5 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 09.08.2008 року, серії ВКР № 844804, видане державним нотаріусом Кушнір І.В., реєстраційний номер 23736211, та 2/5 частин на підставі Договору дарування частки житлового будинку від 29.07.2020 року, № 752, номер запису про право власності 37531906. [PERSON] належать 2/5 частин будинку [ADDRESS] , з них 1/5 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 09.08.2008 року, серії ВКР № 844806, видане державним нотаріусом Кушнір І.В., реєстраційний номер 23736211, та 1/5 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2016 року, серії НВТ № 096713 видане державним нотаріусом Кушнір І.А., реєстраційний номер 933046351103, номер запису про право власності: 14705061. Рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 28.01.2021 року № 45-VІІІ «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) в місті Білгород-Дністровському» було вирішено затвердити технічні документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та передати безоплатно у власність з цільовим призначенням 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5110300000:01:005:0719. 17 лютого 2021 року виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради була проведена державна реєстрація права власності на вказану земельну ділянку за позивачами та зазначено вид спільної власності - спільна сумісна, тобто без визначення частки кожного співвласника будинку. Відповідно до ст.. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Стаття 369 ЦК України: співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до положень ІІІ Розділу Земельного кодексу України вбачається, що особа має право або володіти або користуватись земельною ділянкою. Відповідно до положень ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно ст. 87 ЗК України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: а) при добровільному об`єднанні власниками належних їм земельних ділянок; б) при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; г) за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно з ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. За загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Беручи до уваги викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги оскільки вони спрямовані на захист майнових прав позивачів, які фактично не визнаються та дане питання може бути врегульоване лише рішенням суду. При цьому, рішення суду про задоволення позовних вимог жодним чином не впливає на права та інтереси інших осіб та не порушує права сторін по справі.

Outcome: approved