Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

в квітні 2017 року представник позивача ПАТ «Київенерго» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за електричну енергію, спожиту з порушенням ПКЕЕН. Позивач просить стягнути з відповідача 7042,93 грн. за не обліковану електроенергію за актом порушення № 34867 та витрати пов'язані зі сплатою судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ПАТ «Київенерго» постачає електроенергію за адресою: [ADDRESS], споживачем якої є [PERSON] Відповідно до п.п. 19, 21 Правил користування електричною енергією затверджених Постановою КМУ від 26 липня 1999 р. № 1357 розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця, енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Іншими словами, кількість спожитої енергії «щомісяця визначатися самостійно споживачем за фактичними показаннями приладу обліку електроенергії. Пунктом 53 Правил передбачено, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представник енергопостачальника та споживачем. Так, 31.10.2014 року за адресою відповідача представниками ПАТ «Київенерго» було виявлено порушення: пошкодження пломб електропередавальної організації на клемній кришці розрахункового приладу обліку на фасадному ящику з добліковими автоматами. На підставі виявлених порушень, було складено акт про порушення № 34867. У відповідності до зазначених вимог ПКЕЕН відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією для населення. Комісією було встановлено, що акт № 34867 складено правомірно. Комісією було вирішено провести розрахунок вартості електроенергії, та борг споживача склав суму в розмірі 7042,93 грн. Однак, заборгованість за актом порушень ПКЕЕН споживачем не погашена. Пунктом 53 Правил визначено, що якщо між споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди про користування електричною енергією, її оплату, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань, ПАТ «Київенерго» змушене звернутися до суду за захистом порушених прав. Представник позивача в судовому засідання позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити з викладених в ньому підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити. Одночасно просив застосувати до позовних вимог строки позовної давності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним в задоволенні позову відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що ПАТ «Київенерго» постачало електроенергію за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 53 Правил користування електричної енергії для населення, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Відповідно до п.п. 19, 21 Правил користування електричною енергією затверджених Постановою КМУ від 26 липня 1999 р. № 1357(далі Правила) розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Вартість електроенергії визначається як добуток обсягу споживання електроенергії на тариф, що діяв у періоді, за який здійснюється оплата. У разі відмови споживача від підпису в акті робитися позначка про відмову. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. На підставі акта енергопостачальник має право відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 № 562, визначити величину необлікованої електричної енергії. Розмір не облікованої електричної енергії розраховується відповідно до оформленого акта про виявлення порушення за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником енергопостачальника показань чи технічної перевірки приладу обліку до моменту усунення порушення за тарифами (цінами) для населення, що діяли у період, за який нараховується сума за актом порушень, але не більше терміну позовної давності. Судом встановлено, що 31.10.2014 року за адресою: [ADDRESS] в присутності уповноваженої споживачем особою - [PERSON] представниками ПАТ «Київенерго» було виявлені порушення ПКЕЕН: пошкодження пломб держспоживстандарту, пошкодження пломб енергопередавальної організації на клемній кришці, про що складено акт № 34867. Даний акт вручено [PERSON] (а.с.12-13). Доказів на підтвердження того, що [PERSON] був власником та споживачем послуг в будинку за вказаною адресою, зокрема, в період складення акту, матеріали справи не містять, як і не містять доказів на підтвердження уповноваження [PERSON] - [PERSON] бути представником при огляді електролічильника в будинку. Відповідно до додатку до акту про порушення № 334867 від 31.10.2014 року, при обстеженні електричного лічильника за адресою: [ADDRESS] була присутня представниця споживача - [PERSON], яка є власницею другої половини будинку. В даній половині будинку проживає її донька із сім»єю. В цій половині будинку два власника, які мають спір щодо майна. Також [PERSON] повідомила, що раніше в цій половині проживали її робочі, які робили ремонт в будинку, які можливо пошкодили електролічильник (а.с.14). Відповідно до акту перевірки усунення порушень Правил користування електричної енергії для населення від 31.10.2014 року, СВП «Київські електричні мережі № РЕМ «Південний» в присутності споживача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] було усунуто порушення зафіксовані в акті від 31.10.2014 року № 34867. Споживач [PERSON] пломби на зберігання прийняла та отримала копію акта (а.с.15, 16, 17). У відповідності до зазначених вимог ПКЕЕН, року відбулося засідання комісії з розгляду акта про порушення правил користування електричною енергією для населення. Було встановлено, що споживачем на об»єкті за адресою: м. Київ, ву.. Кошового, 57, кв. 2 були порушені Правили користування електричної енергією. Споживач під час проведення засідання комісії відсутній. За результатами засідання комісії вирішено провести нарахування згідно із п. 3.4 та за формулою 3.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ (ПКЕЕН). Всього нараховано до сплати 7042,93 грн. (а.с.22-24). Доказів на підтвердження виклику, зокрема, відповідача у справі, як споживача, на засідання комісії, - матеріали справи не містять. Разом з тим, 16.12.2014 року [PERSON] та [PERSON] було направлено повідомлення щодо виявлених порушень та вимогу про необхідність сплати боргу за використання не облікованої електричної енергії (а.с.25). Будь-яких клопотань, зокрема, про залучення [PERSON] та [PERSON] до участі в розгляді справи з боку позивача до суду не надходило. Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2011 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сергієнко Сергій Сергійович про розірвання договорів купівл-продажу, - задоволено частково. Розірвано укладені між [PERSON] та [PERSON], посвідчені 20.12.2006 року приватним нотаріусом Сергієнком С.С. договори купівлі-продажу ? частини будинку [ADDRESS], зареєстрований за № 8417, ? частини земельної ділянки від плої 0,0705 га по [ADDRESS]. Зобов»язання сторін за договорами припинено. Передано [PERSON] 1/ частину будинку № 57 по вул.. О.Кошового у м. Києві та ? частину земельної ділянки від площі 0,0705 га по вул.. О.Кошового № 57 в м. Києві (а.с.50-60). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.11.2011 року, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2011 року скасовано в частині часткового задоволення позовних вимог (а.с.61-63). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.08.2012 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 08.11.2011 року скасовано, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2011 року залишено в силі (а.с.64-69). Постановами державного виконавця від 07.05.2013 року, були відкриті виконавчі провадження щодо належного виконання рішення суду від 12.10.2012 року у справі № 2-178/11 (а.с.70, 71). З мотивувальної частини рішення Голосіївського районного суду м. Києва вбачається, що за даними характеристики, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації нерухомого майна 07.07.2006 року для відчуження майна, яким є житловий будинок за адресою: [ADDRESS], зареєстровано право власності за [PERSON] та [PERSON] по ? частині за кожним, а також Голосіївським районним судом м. Києва 24.12.2008 року було ухвалено рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] про виділ частки зі спільного майна подружжя та поділ житлового будинку за варіантами, який було погоджено співвласниками будинку (а.с.56). На думку суду, наведене свідчить, що [PERSON], будучи співвласницею виділеної частки в натурі домоволодіння та будучи присутньою при огляді лічильника, який встановлений на частині домоволодіння, яке їй не належить, - не є належною особою - представником власника, в даному випадку відповідача [PERSON] Крім того, матеріали справи не містять доказів вручення власнику домоволодіння акту про порушення, як і не містять належного виклику, останнього, для розгляду даного акту на засіданні комісії, що свідчить про грубе порушення позивачем вимог закону під час складення та розгляду матеріалу про порушення Правил користування електричною енергією. Також суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.10.2012 року, як станом на дату складення акту про порушення, так і станом на дату розгляду даної справи, - виконане належним чином, а тому, на думку суду, позивачем визначено не повний склад відповідачів за даним позовом та не доведено, що саме [PERSON] є належним відповідачем за позовом. В ході розгляду справи зі сторони позивача не було заявлено будь-яких клопотань з цього приводу, а суд позбавлений можливості вирішувати питання щодо належності відповідачів на власний розсуд. Частиною 2 статті 642 ЦК України передбачено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (надала послугу, виконала роботи, сплатила суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Тобто, надання рахунків та їх оплата у встановленому порядку підтверджують правовідносини між споживачем та енергопостачальною організацією. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Також, у відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи , а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проаналізувавши викладені вище обставини, суд вважає, що стороною позивача не доведено, що саме відповідач [PERSON] порушив вимоги Правил користування електричною енергією, що призвело до пошкодження пломб енергопередавальної організації, в зв»язку з чим, останній, має сплатити борг за не обліковану електричну енергію, а також судом встановлено, що працівники ПАТ «Київенерго», зокрема, в частині розгляду акту про порушення діяли всупереч вимог діючого законодавства. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов до [PERSON] є недоведеним та безпідставним, в зв»язку з чим в його задоволенні слід відмовити. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що, відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Даний позов сторона позивача подала до суду 02.04.2018 року, тоді як акт про порушення (31.10.2014 р.), розгляд цього акту (10.12.2014 р.) та вимога про сплату заборгованості (16.12.2014 р.), - були складені в період з 31.10.2014 р. по 16.12.2014 р. Будь-яких доказів про поважність причин пропуску трирічного строку позовної давності, стороною позивача суду надано не було і судом таких доказів в ході розгляду справи не здобуто. Заяви про поновлення строку позовної давності сторона позивача суду не подавали. Проте, представник відповідача в ході розгляду справи наполягав на застосуванні даної норми, оскільки, позивач звернувся до суду з даним позовом в 2018 році, тобто після спливу трирічного строку з моменту коли дізнався про своє порушене право. Однак, враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи із норм матеріального права, які регулюють відносини, що виникли між сторонами, відповідно пропуск позивачем строку позовної давності, як підстава для відмови у задоволенні позовних вимог, - судом не застосовується. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем по фактично понесеним. З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 509, 526, 610, 625 ЦК України, ст. ст. 81, 141 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed