Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 02 лютого 2017 р. [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (відповідачка) уклали довгостроковий Договір оренди квартири, згідно п. 4.1 якого строк оренди приміщення, що орендується, складає 12 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується, за актом прийому-передачі. Згідно п.10.3 Договору, строк договору оренди починає свій перебіг з 03.02.2017 року та закінчується 03.02.2018 року. Згідно п. 5.1, щомісячна орендна плата за орендоване приміщення становить 2700 грн.У відповідності до п.5.4. Договору, зобов'язання орендаря за сплатою орендної плати забезпечуються у вигляді завдатку в розмірі 2700 грн., а орендодавець відповідно до п.6.1. вказаного договору зобов'язаний забезпечувати безперешкодне використання орендарем квартири та майна в ній, а також не вчиняти дій, які б перешкоджати орендарю користуватися орендованим майном на умовах договору оренди.Згідно п.10.5 Договору оренди, договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін договору у разі невиконання іншою стороною обов'язків, передбачених цим договором, та відповідно до п.10.6 цього Договору, орендодавець чи орендар має право розірвати цей договір, попередивши іншу сторону за один місяць наперед.06.05.2017 року від відповідачки позивачці надійшов лист-повідомлення про дострокове розірвання договору оренди з вимогою негайно звільнити квартиру, покликаючись на ст.ст. 782, 783 ЦК України.В той же день відповідачка замінила замок на вхідних дверях орендованої позивачкою квартири, чим обмежила доступ до власних речей позивачки та унеможливила використання квартири на умовах договору оренди.Зобов'язання про оплату орендованого приміщення позивачка виконувала в повному обсязі. Крім того, свої наміри про своєчасну оплату орендованої квартири та подальшого її найму позивачка підтвердила шляхом внесення завдатку в розмірі 2700 грн., що підтверджується розпискою про отримання коштів відповідачкою.В подальшому завдаток не був повернутий. Крім того, під час розмови позивачки з відповідачкою 06.05.2017 року остання завдала позивачці тілесних ушкоджень, які згідно висновку експерта №390 від 10.05.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.Неправомірними діями відповідачки позивачці було завдано моральної шкоди, оскільки позивачка зазнала фізичного болю, їй було завдано тілесні ушкодження, було порушено нормальний спосіб життя, оскільки позивачка змушена була докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав. Завдану моральну шкоду позивачка оцінює у 5000 гривень.За наведеного, зважаючи на порушення відповідачкою приписів ст. 571, ч. 3 ст. 825ЦК України, невиконання положень ЖК України щодо гарантування права на житло, спричинення відповідачкою моральної шкоди, позивачка звернулася до суду за захистом порушеного права. Просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачки на користь позивачки завдаток у подвійному розмірі, а саме 5400 грн.; компенсувати моральну шкоду у розмірі 5000 грн.; та стягнути понесені судові витрати (сплачений судовий збір). Позивачка підтримала позов та надала суду пояснення про обставини, що описані вище. Додала, що вона використовувала приміщення за призначенням; сплачувала за комунальні послуги; в повному обсязі виконала вимоги договору. Проте відповідачка, в порушення діючого законодавства та умов договору, повідомила про одностороннє розірвання договору; змінила у квартирі замки, тим самим позбавивши позивачку можливості забрати речі; спричинила тілесні ушкодження. Просить суд задоволити заявлений позов. Відповідачка позов не визнала. Подала суду відзив. Зазначає, що позивачка використовувала житлове приміщення не за призначенням; не сплачувала за комунальні послуги; не допускала позивачку до помешкання. Це й зумовило її прийняти рішення про розірвання договору оренди житла, змінити замки. На даний час у квартирі відсутні будь-які речі чи позивачки, чи членів її сім'ї. До того ж суду не були надані належні докази на підтвердження того, що позивачка спричинила відповідачці тілесні ушкодження. За наведеного просить суд відмовити в задоволенні заявленого позову. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 02 лютого 2017 р. [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (відповідачка) уклали довгостроковий Договір оренди квартири. Згідно п. 4.1 Договору, строк оренди приміщення, що орендується, складає 12 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується за актом прийому передачі. Згідно п.10.3 Договору, строк договору оренди починає свій перебіг з 03.02.2017 року та закінчується 03.02.2018 року. Згідно п. 5.1Договору, щомісячна орендна плата за орендоване приміщення становить 2700 грн. У відповідності до п.5.4. Договору, зобов'язання орендаря за сплатою орендної плати забезпечуються у вигляді завдатку в розмірі 2700 грн., а орендодавець відповідно до п.6.1. вказаного договору зобов'язаний забезпечувати безперешкодне використання орендарем квартири та майна в ній, а також не вчиняти дій, які б перешкоджати орендарю користуватися орендованим майном на умовах договору оренди. Згідно п.10.5 Договору оренди, договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін договору у разі невиконання іншою стороною обов'язків, передбачених цим договором; та відповідно до п.10.6 цього Договору, орендодавець чи орендар має право розірвати цей Договір, попередивши іншу сторону за один місяць наперед. 06.05.2017 року від відповідачки надійшов лист-повідомлення про дострокове розірвання договору оренди з вимогою негайно звільнити квартиру, покликаючись на ст.ст. 782, 783 ЦК України. В той же день відповідачка замінила замок на вхідних дверях орендованої позивачкою квартири, чим унеможливила використання квартири на умовах договору оренди. Суд вважає доведеним той факт, що відповідачкою був порушений порядок розірвання договору оренди. Згідно з ч. 3 ст. 825 Цивільного кодексу України, договір найму квартири може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця або членів його сім'ї. У цьому випадку наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці. Згідно ч. 2 ст. 825 ЦК, договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази. Відповідачка покликалася на те, що розірвання укладеного договору було викликане тим, що відповідачка використовувала надане житло не за призначенням; та що вона не сплачувала за житлово-комунальні послуги. Проте ні перша, ні інша обставина не підтвердилися в ході розгляду справи. З наданих суду квитанцій, рахунків слідує, що відповідачкою вносилася плата за користування комунальними послугами. Також відповідачка сплачувала (вносила) плату за житло своєчасно та у розмірі, що був обумовлений договором. Крім того, свої наміри про своєчасну оплату орендованої квартири та подальшого її найму позивачка підтвердила шляхом внесення завдатку в розмірі 2700 грн., що підтверджується розпискою про отримання коштів відповідачкою. Відповідачка заперечує проти отримання цих коштів. Проте в ході розгляду справи було встановлено протилежне. Адже внесення таких коштів було зумовлено самим Договором, і у разі їх невнесення (сплати) відповідачка не укладала б оспорюваний Договір. Право наймодавця на розірвання договору найму житлового приміщення обмежено рядом умов, передбачених законом, зокрема статтями 108, 109 ЖК України. Це зумовлено тим, що розірвання договору за ініціативою наймодавця тягне за собою виселення наймача та членів його сім'ї. Одна з умов полягає в тому, що договір найму житлового приміщення може бути розірвано на вимогу наймодавця лише на підставах, визначених у законі (ст. 108 ЖК України). І виселення допускається лише на законних підставах (ст. 109 ЖК України). Перелік цих підстав є вичерпним. Вимоги про виселення наймача і членів його сім'ї на інших підставах є незаконними, і не можуть бути покладені в основу розірвання договору. Отже, позивачкою в односторонньому порядку в порушення як умов Договору, так і положень ЖК України Договір оренди житлового приміщення був розірваний, що призвело до порушення прав відповідачки. Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода в даному випадку полягає в заподіянні душевних страждань, яких зазнала позивачка у зв'язку з неправомірними діями відповідачки, що пов'язані з достроковим розірванням в односторонньому порядку Договору оренди житла; перенесеному стресі у зв'язку з порушенням обґрунтованих сподівань на користування житлом протягом обумовленого строку дії Договору; були порушені звичні життєві зв'язки; позивачка вживала додаткових зусиль для організації свого життя; був витрачений час на пошуки іншого житла, що викликало суттєві незручності. Суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивачки компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 2500 грн. Суд вважає, що вищезазначений розмір моральної шкоди відповідає принципу розумності і справедливості. В ході розгляду справи не були надані докази на підтвердження винуватості відповідачки у спричиненні позивачці тілесних ушкоджень. А тому суд не може взяти до уваги пояснення позивачки про те, що тілесні ушкодження їй спричинила відповідачка, і у зв'язку з цим дану обставину слід врахувати при визначенні розміру завданої моральної шкоди. Отже, позов про відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення. В задоволенні решти заявлених вимог слід відмовити за їх недоведеністю. Статтею 570 ЦК Українивизначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Сплата завдатку прямо передбачена п.5.4. Договору оренди. Згідно ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Тобто, якщо сторона, яка передає завдаток, ухиляється від виконання договору, вона втрачає завдаток, а при порушенні зобов'язання стороною, яка отримала завдаток, вона зобов'язана повернути його іншій стороні в подвійному розмірі. За наведеного підлягають до задоволення вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивачки завдаток у подвійному розмірі, що складає суму 5400 грн. Отже, заявлений позов підлягає до часткового задоволення з мотивів, що викладені вище. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Понесені судові витрати (сплата судового збору) складають 640 грн., що підтверджено квитанцією. І саме ця сума має бути стягнута з відповідачки на користь позивачки.

Outcome: approved