Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

В липні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що вона є власником Ѕ частки домоволодіння [ADDRESS] . Власником іншої частини домоволодіння є [PERSON] . Дане домоволодіння складається з житлового будинку загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., а також господарських будівель і споруд: погріб з шийкою літера «В», сарай літера «Б», убиральня літера «Г», колонка питна літера «К». Домоволодіння розташовується на земельній ділянці площею 0,1544 га. Позивач отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0772 га та намагалася розпочати виготовлення проектної документації. Однак для виготовлення технічної документації необхідно було погодити межі земельної ділянки, яке оформляється актом та підписується іншим співвласником. [PERSON] відмовився погоджувати межі земельної ділянки. При цьому, [PERSON] приватизував свою частину земельної ділянки без погодження її меж з іншим співвласником, тобто позивачем. При цьому, на частині земельної ділянки [PERSON] розташовується погріб «В», колонка питна «К», які належать на праві приватної власності позивачу. У зв`язку з цим [PERSON] просить визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3220886001 :01:020:0149 площею 0,0772 га, яка знаходиться в [ADDRESS] , а також скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія та номер: 32272746, видане 15 січня 2015 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала пред`явлений позов та просила суд задовольнити його в повному обсязі. Представник Процівської сільської ради у судове засідання не з`явився. Сільський голова Чешко Л.І. направила до суду лист з проханням розглянути цивільну справу без представника сільської ради. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився. Відзив на позовну заяву не надав. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник ТОВ «Проектно-інженерна компанія Нова Земля» до суду не з`явився та свої пояснення щодо позову не надав. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків. Встановлено, що [PERSON] є власником Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовується в [ADDRESS] . Власником іншої Ѕ частини даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами є [PERSON] . Дана обставина підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.5). Згідно рішення Процівської сільської ради Бориспільського району №449-ХХУІІ-УІ від 12 грудня 2014 року був затверджений проект землеустрою та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0772 га з кадастровим номером 3220886001:01:020:0149 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] (а.с.25). В подальшому [PERSON] у встановленому законом порядку зареєстрував своє право власності на земельну ділянку з площею 0,0772 га з кадастровим номером 3220886001:01:020:0149, яка розташовується в [ADDRESS] (а.с.76-77). У відповідності до ч.1 ст.356 та ч.1 ст.358 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно з положенням ч.1 ст.86 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. За змістом ч.3 та ч.4 цієї статті ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, а також ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Згідно з положенням ч.1-ч.3 ст.12 та ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч цьому, судом критично сприймається вказівка позивача на схему розташування земельної ділянки в [ADDRESS] (а.с.7,8,94) в якості належного та допустимого доказу на підтвердження тієї обставини, що на земельній ділянці, яка на праві приватної власності належить [PERSON] , розташовується погріб з літерою «В», колонка питна з літерою «К», які належать на праві приватної власності позивачу. За змістом ч.1 та ч.4 ст.77, а також ч.2 ст.78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, судом критично оцінюється зазначена схема розташування земельної ділянки, складена ТОВ «Проектно-інженерна компанія Нова Земля» в якості належного та допустимого доказу на підтвердження наявності перешкод у позивача щодо доступу до господарських будівель та споруд, які перебувають у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем не надано будь-яких інших належних, допустимих та достовірних доказів на основі яких суд міг би встановити наявність перешкод у доступі позивача до господарських будівель та споруд. Крім цього, [PERSON] стверджує, що вона не погоджувала межі та конфігурацію земельної ділянки площею 0,0772 з кадастровим номером 3220886001:01:020:0149 по [ADDRESS] . За змістом ст.198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Аналіз зазначених норм свідчить, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому ст.198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж, слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а з мотивів відмови. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки, яка знаходиться поза межами населеного пункту, із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідним територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (територіальним органом Держгеокадастру в районах (містах) в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справах №350/67/15-ц (провадження №14-652цс18), №514/1571/14-ц (провадження №14-552цс18) та від 12 лютого 2020 року №545/1149/17 (провадження №14-730цс19). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд прийшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з положенням ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування йому витрат на оплату судового збору, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed