Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказав, що 17.05.2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір на суму 42500 доларів США на споживчі цілі. На забезпечення виконання зобов'язання він уклав договір поруки з банком, за яким зобов'язався солідарно відповідати перед банком за виконання [PERSON] зобов'язання. Також був укладений договір іпотеки, за яким [PERSON] передав в іпотеку банку квартиру [ADDRESS]. В 2010 році кредитне зобов'язання за договором перейшло до ПАТ «Дельтабанк». У зв'язку із неналежним виконанням [PERSON] свого зобов'язання перед банком, рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2012 року з нього та [PERSON] в солідарному порядку було стягнуто заборгованість у розмірі 210444 грн. 04 коп., судовий збір в сумі 210,44 грн. Під час виконання рішення суду ним була сплачена заборгованість, а також виконавчий збір у розмірі 21044 грн. та 210,44 грн. Всього ним було сплачено 233803,32 грн. Просив стягнути вказану суму в порядку регресу з [PERSON] У вересні 2014 року [PERSON] збільшив розмір позовних вимог. Вказав, що сплатив залишок заборгованості по кредиту на користь ПАТ «Дельтабанк» у розмірі 179745 гривень, таким чином зобов'язання [PERSON] за кредитним договором повністю виконане. Просив суд стягнути додатково суму у розмірі 179745 грн. та судовий збір у розмірі 1797,45 грн. В червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив суд визнати договір поруки від 17.05.2007 року, укладений між ТОВ «Украпромбанк» та [PERSON] удаваним правочином, визнати, що правовідносини між [PERSON] та [PERSON] регулюються правилами договору позики. В обґрунтування вказав, що працював водієм у ТОВ «Інтервіт», керівником якої був [PERSON] В 2007 році [PERSON] вирішив придбати земельну ділянку, та запропонував йому укласти кредитний договір із банком, при цьому сплачувати по кредиту буде [PERSON], який виступить поручителем за зобов'язанням. Вважає, що насправді було укладено не договір поруки, а договір позики. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі. В задоволенні зустрічного позову просив суд відмовити. Представник відповідача [PERSON] в задоволенні первісного позову просив відмовити в повному обсязі, пояснив, що [PERSON] сплатив заборгованість за власною ініціативою, без вимоги банку, заперечив проти стягнення виконавчого збору, оскільки він є штрафною санкцією за невчасну сплату заборгованості. Просив суд задовольнити зустрічний позов, визнати договір поруки удаваним правочином. Представник ПАТ «Дельта Банк» просив суд вирішити позов [PERSON] на власний розсуд, заперечив проти задоволення зустрічного позову [PERSON], вважає його необґрунтованим. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. 17.05.2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір (надалі - Кредитний договір), відповідно до якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 42500,00 доларів США, з терміном повернення кредитних коштів - 16.05.2017 року (а.с. 6-9). З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за Кредитним договором між ТОВ «Укрпромбанк», [PERSON] та [PERSON] 17.05.2007 року був укладений договір поруки №249-02/П-07 від 17.05.2007 p., відповідно до якого [PERSON] зобов'язався солідарно в повному обсязі відповідати перед Банком за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] (а.с. 13). 17.05.2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір №249-02/Z-07, відповідно до якого в іпотеку Банку було передано наступне майно: трикімнатна квартира (загальна площа 68,06 кв.м., житлова площа - 45,5 кв.м.) розташована за адресою: [ADDRESS], що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Бургазли 1.1., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстраційним №4958. В той же день приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли 1.1, була накладена Заборона на відчуження зазначеної в договорі квартири. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та НБУ було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь AT «Дельта Банк», відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) AT «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед НБУ, внаслідок чого AT «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі прав вимоги до боржників, AT «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за Кредитним договором №249-02/К-07 від 17.05.2007 року та забезпечувальними договорами. У зв'язку з неналежним виконанням позичальника зобов'язань за Кредитним договором №249-02/К-07 від 17.05.2007 pоку, ПАТ «Дельта Банк» у квітні 2012 року звернулось до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із позовом про солідарне стягнення суми заборгованості з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] відповідно до договору поруки №249-02/П-07 від 17.05.2007 року. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2012 року, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» були задоволені, та стягнуто з боржників суму заборгованості у розмірі 210444,04 грн. та судові витрати у розмірі 2104,44 грн. (а.с. 14). Виконавчий лист про стягнення суми заборгованості з [PERSON] знаходився в провадженні Бабушкінського ВДВС ДМУЮ. В ході виконавчого провадження, 16.04.2014 року [PERSON] сплатив заборгованість в сумі 210444,04 грн., судовий збір в сумі 210,44 грн., виконавчий збір в сумі 21044грн. та 210,44 грн. (ас. 16-17). Постановою державного виконавця від 07.05.2014 року виконавче провадження було закінчено у зв'язку із його повним виконанням. (а.с. 74, 109) Станом на 28.07.2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] становила 13503,08 доларів США, відповідно до курсу НБУ 160124,69 грн. [PERSON] платежами від 15.08.014, 27.08.2014, 28.08.2014 та 29.08.2014 року повністю сплатив заборгованість [PERSON] за кредитним договором. У зв'язку із цим, 01.09.2014 року начальником Дніпропетровського відділення №7 ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] була видана довідка про те, що Кредитний договір припинив з 01.09.2014 року свою дію у зв'язку із повним виконанням зобов'язань, кредитор не має фінансових та майнових претензій до позичальника та поручителя за Кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання, що передбачено ст. 556 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Судом було встановлено, що у зв'язку із неналежним виконанням [PERSON] свого зобов'язання за кредитним договором, сума заборгованості була стягнута в солідарному порядку з нього та поручителя [PERSON] рішенням суду від 11.12.2012 року. Позивач [PERSON], будучи солідарним боржником перед ПАТ «Дельта Банк», сплатив заборгованість [PERSON] в повному обсязі. В серпні 2014 року [PERSON] виплатив залишок по кредитному договору у розмірі 179745 гривень, чим повністю виконав зобов'язання [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк». Після чого, [PERSON] була видана довідка, яка підтверджує повне виконання зобов'язання, забезпечене порукою. Після виплати [PERSON] суми кредиту за договором, у нього, як боржника, що виконав солідарний обов'язок, виникло право вимагати у [PERSON] повернення сплаченого основного боргу в порядку регресу, а також процентів, неустойки, відшкодування збитків. Представником [PERSON] було вказано на те, що [PERSON] повернув кредит за власною ініціативою, без вимоги Банку погасити залишок по кредитному договору. Пунктом 2 Договору поруки від 17.05.2007 року передбачено, що відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до пункту 3 Договору поруки, поручитель і боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед Кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків. В пункті 2.4 Кредитного договору вказано, що повернення кредиту здійснюється щомісячно по 10 число кожного місяця. Дозволяється дострокове повне або часткове повернення кредиту. Пункт 4.4.2 Кредитного договору дозволяє достроково повернути кредит або його частину на умовах, передбачених договором. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] належним чином своє зобов'язання не виконує, у зв'язку із чим утворилась заборгованість. Поручитель [PERSON] сплатив заборгованість [PERSON], після чого достроково повернув наданий кредит, таким чином, повністю виконавши зобов'язання. Отже, будучи солідарним боржником, [PERSON] має право у разі неналежного виконання [PERSON] свого зобов'язання, самостійно сплатити кредит та вимагати повернення сплачених ним коштів в порядку регресу. Тому суд не погоджується із доводами представника [PERSON], який вважав, що [PERSON] виплатив залишок по кредиту без вимоги Банку, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] суму виконавчого збору у розмірі 21044,40 грн. та 210,44 грн. Як було встановлено судом, на підставі рішення суду від 11.12.2012 року, було видано два виконавчі листи про стягнення заборгованості в сумі 210444,04 грн. та судового збору в сумі 210,44 грн., які знаходились в проваджені Бабушкінського ВДВС ДМУЮ. Постановами державного виконавця від 04.07.2013 року (а.с. 66, 79), [PERSON] був наданий семиденний строк для добровільного виконання рішення, роз'яснено, що при невиконанні рішення в наданий строк, в примусовому порядку з нього буде стягнутий виконавчий збір та витрати, пов'язані з провадженням виконавчих дій. У наданий строк для добровільного виконання, рішення [PERSON] виконане не було, у зв'язку із чим постановами державного виконавця від 12.07.2014 року з боржника було стягнуто виконавчий збір. Згідно з ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню. Таким чином, виконавчий збір є персональною відповідальністю [PERSON] за несвоєчасне виконання рішення суду, а тому не може буде стягнутий з [PERSON] в порядку статті 544 ЦК України. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] про стягнення в порядку регресу суми сплаченої ним за кредитним договором у розмірі 390189,04 грн. та судового збору у розмірі 2104,44 грн. Позовні вимоги в частині стягнення виконавчого збору задоволенню не підлягають. Дослідивши та проаналізувавши доводи зустрічної позовної заяви [PERSON] про визнання договору поруки удаваним правочином, суд знаходить їх безпідставними з наступних міркувань. [PERSON] обґрунтовує свій позов тим, що в 2007 році [PERSON] запропонував йому укласти кредитний договір на своє ім'я, а [PERSON] виступить поручителем по договору, та самостійно буде сплачувати кредит. Гроші [PERSON] були потрібні для придбання земельної ділянки. 17.05.2007 року за договором кредиту він отримав 42500 доларів США, які одразу передав [PERSON] Позиція [PERSON] ґрунтується лише на його власному тлумаченні правовідносин, що склались між ним, [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» та повністю суперечить встановленим по справі обставинам. В ході розгляду справи № 2/0825/1219/2012 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором, позиція [PERSON] полягала в тому, що він сплачував кредит до 2010 року, частково погоджується із сумою заборгованості. Не узгоджується з доводами [PERSON] щодо укладення договору позики і той факт, що на забезпечення зобов'язання по кредитному договору, [PERSON] передав Банку в іпотеку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS]. Таким чином, [PERSON] не надано суду вагомих та переконливих доказів того, що договір поруки було вчинено для приховання договору позики, а тому його зустрічний позов належить залишити без задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача вартість сплаченого судового збору в розмірі 1797,45 грн.

Outcome: partial