Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

В.о. прокурора м. Кіровограда в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 11, по якому просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] 26 937, 75 грн., в тому числі нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 4 720 грн. та компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 22 217, 75 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно пункту 1 наказу Комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 11 від 16.08.2004 № 38-[PERSON] прийнято на роботу на посаду майстра з 16.08.2004 року з оплатою згідно штатного розкладу. З 01.03.2010 року позивач працювала на вказаному підприємстві на посаді головного інженера КРЕП № 11. Розпорядженням Кіровоградського міського голови від 30.01.2015 року № 12-к [PERSON] звільнено з посади головного інженера КРЕП № 11 з угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. При звільненні [PERSON] не було виплачено заробітну плату за грудень 2014 року та січень 2015 року в розмірі 4 720 грн. та компенсацію за 138 днів невикористаної відпустки в розмірі 22 217,75 грн., тобто загальна сума невиплачених коштів складає 26 937,75 грн. [PERSON] 27.02.2015 року звернулася до прокуратури м. Кіровограда зі скаргою про порушення її трудових прав відповідачем. Оскільки позивач є особою похилого віку, у зв'язку з чим не має можливості самостійно захистити свої права, наявні підстави представництва прокуратурою інтересів [PERSON] у суді шляхом пред'явлення позову. Прокурор та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили задовольнити, не заперечили проти винесення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про перенесення розгляду справи суду не надіслав, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Суд вирішує справу слухати за даної явки і наявних матеріалів у справі, визнавши за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що позивач не заперечила. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення прокурора, позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Згідно ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження, 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, 4) яка правова норма підлягає застосування до цих правовідносин. Згідно ст. 121 Конституції України, ст. 5 Закону України «Про прокуратуру» однією з функцій прокуратури є представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Статтею 36-1 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Наявність таких підстав має бути підтверджена прокурором шляхом надання суду відповідних доказів. За ч. 2 ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів. Судом встановлено, що згідно пункту 1 наказу Комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 11 від 16.08.2004 року № 38 [PERSON] прийнято на роботу на посаду майстра з 16.08.2004 року з оплатою згідно штатного розкладу /а.с. 5/. Як вбачається з копії трудової книжки позивача, 01.03.2010 року її було переведено на посаду головного інженера згідно наказу №16-к від 01.03.2010 року /а.с. 8/. Розпорядженням Кіровоградського міського голови від 30.01.2015 року № 12-к [PERSON] звільнено з посади головного інженера КРЕП № 11 за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України /а.с. 7/. Згідно інформації про нараховані та виплачені суми заробітної плати №364/01-01-06 від 11.03.2015 року, заборгованість по заробітній платі перед позивачем складає 4720 грн. та компенсація за невикористану відпустку в сумі 22217,75 грн. /а.с. 9/. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Матеріали справи не містять доказів того, що заробітна плата була виплачена позивачу при звільненні. Даний висновок суду ґрунтується на тому, що відповідачем суду не було надано відомості про виплачу позивачу заробітної плати, де би містився його підпис у отриманні заробітної плати, або видатковий касовий ордер з підписом позивача. Відповідно до ст.75 КЗпП України та ст.6 Закону України «Про відпустки» щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менше як 24 календарні дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Суд за відсутності доводів і спростувань з боку відповідача вважає доведеними вимоги позивача по стягненню на її користь з відповідача компенсації за невикористану відпустку в сумі 22 217, 75 грн. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подачу даного позову до суду в сумі 269 грн. 38 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved