Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявленого позову позивачка вказала, що з 12 серпня 2006 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 291. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Мешкають разом, однак спільне господарство не ведуть. Фактично припинили сімейні відносини. Причиною розпаду сімї стали: різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Вважає, що сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна немає. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати та виховуватись позивачем. Просить позов задовольнити. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що в період надання строку для примирення вона не намагалась відновити сімейні стосунки з відповідачем оскільки втрачені почуття любові та поваги одне до одного. Вважає, що збереження сімї неможливо. Наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Із свідоцтва про шлюб вбачається, що 12 серпня 2006 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 291) та прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на «Єрмакова» (а.с. 6). 08 квітня 2010 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 20.04.2010 року Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, що не заперечується сторонами. Згідно зі ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ст. 105 цього Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 роз'яснень постанови Пленуму Верхового Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи положення ст.111 CK України, суд вживав заходів щодо примирення сторін по справі, встановлював строк для примирення. Однак, примирення подружжя не відбулося. Позивач наполягає на задоволенні позову, відповідач також погодився на припинення шлюбу, вважає, що зберегти сімю неможливо. В судових засіданнях сторони підтвердили відсутність між ними сімейних стосунків, почуттів взаємної любові та поваги, бажання зберегти сімю. Судом встановлено, що між сторонами не тимчасовий розлад у сім'ї, між подружжям виникають конфлікти, позивачка не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем. Враховуючи наведені обставини, положення ст. 112 СК України та зазначені роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved