Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Дніпропетровської міської ради, третя особа Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення розміру часток у праві спільної власності та припинення спільної сумісної власності. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13 жовтня 1994 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 13 жовтня 1994 року № 3/2829-94 позивачці та її померлому чоловіку [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Після смерті її чоловіка визначити частки не можливо. Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора відмовилася видати їй свідоцтво про право на спадщину, а саме частку квартири [ADDRESS], оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру визначено як спільна сумісна власність. Просила виділити ідеальні частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], померлого 30 грудня 2015 року, визначивши ці частки рівними. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив. Надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив позов задовольнити. Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до\~ст.ст. 224 - 225 ЦПК України\~ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Представник Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13 жовтня 1994 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів, квартира за адресою: [ADDRESS], загальною площею 62,96 кв. м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Згідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. 30 грудня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія 1-КИ №668149 від 05 січня 2016 року. У звязку зі смертю [PERSON] здійснити виділ частки співвласників за домовленістю між ними не можливо. Як вбачається з позовної заяви, після смерті [PERSON] позивач звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] визначено, як спільна сумісна власність. Відповідно до п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. При таких обставинах суд вважає за можливим припинити спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] на квартиру за адресою: м.Дніпропетровськ, пр.ім. газети «Правди»[ADDRESS] та встановити спільну часткову власність і визначити частки за [PERSON] - 1/2 частина квартири та померлим 30 грудня 2015 року [PERSON] - 1/2 частина квартири. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Outcome: approved