Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В позовній заяві позивачка вказала, що 24 квітня 2006 року помер її батько [PERSON]. Згідно заповіту [PERSON], посвідченого 20 жовтня 2005 року секретарем Ромашівської сільської ради Чортківського району, він все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів у власність [PERSON] та [PERSON]. Державним нотаріусом Чортківської районної державної нотаріальної контори відмовлено позивачці в оформленні спадщини в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 18 по вул. І. Франка в с. Ромашівка Чортківського району Тернопільської області, що належала спадкодавцю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовляються від прийняття спадщини після смерті [PERSON] У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Тому [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вул. І. Франка, 18 в с. Ромашівка Чортківського району Тернопільської області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька. В підготовчому судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити з мотивів, наведених в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, від них до суду подано заяви, з яких вбачається, що вони позовні вимоги позивачки визнають, просять їх задовольнити та розгляд справи провести у їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що 24 квітня 2006 року помер батько позивачки [PERSON], після його смерті [PERSON] відповідно до ст.1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем його майна і спадщина належить їй з часу її відкриття. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вул. І. Франка, 18 в с. Ромашівка Чортківського району Тернопільської області. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, задовольнивши позов. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, суд приходить до висновку про повернення [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 704,80 гривень згідно квитанцій АТ «[PERSON] Аваль» № N1D3C53988 від 19 квітня 2018 року та № N1D3C58875 від 20 квітня 2018 року, що становить 352 гривні 40 копійок.

Outcome: approved