Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

В липні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 03 вересня 2014 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,9134 га, що розташовані на території Несвоянської сільської ради Новоселицького району та належали спадкодавцю на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЧВ № 001731 та серії ЧВ № 007934 від 30 квітня 2003 року. Спадщину за заповітом вона прийняла своєчасно. Однак, у звязку із тим, що свідоцтво про смерть спадкодавця [PERSON] серії І-АЯ № 503582 видане 04 вересня 2014 року Євпаторійським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства Юстиції Республіки Крим з Гербовою печаткою російської Федерації, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просила суд визнати юридичний факт смерті її батька [PERSON] та визнати за нею право власності на вказані земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті свого батька. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги. Представника відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Свідок [PERSON] показала суду, що вона з позивачкою є доньками спадкодавця [PERSON], який помер 03 вересня 2014 року та був похований на кладовищі м. Євпаторія Автономної Республіки Крим, яка є окупованою Російською Федерацією. Суд, вислухавши пояснення позивачки та покази свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], помер 03 вересня 2014 року в м. Євпаторія Автономної Республіки Крим, Україна, про що 04 вересня 2014 року було видано свідоцтво про його смерть серії І-АЯ № 503582 Євпаторійським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства Юстиції Республіки Крим з Гербовою печаткою російської Федерації. Факт смерті [PERSON] в судовому засіданні також підтвердили його доньки [PERSON] та [PERSON], які були присутні на його похоронах. Вирішуючи вимогу про встановлення даного юридичного факту, суд виходить з того, що відповідно до розяснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. За змістом ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 8 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ст. 257-1\~ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, свідоцтво про смерть [PERSON] серії І-АЯ № 503582 видане 04 вересня 2014 року Євпаторійським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства Юстиції Республіки Крим з Гербовою печаткою російської Федерації, у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює правових наслідків на території України. Враховуючи, що реєстрація смерті громадянина України [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась у передбаченому законом порядку, законом не визначено іншого порядку встановлення вказаного юридичного факту, то він має бути встановлений в судовому порядку. Задоволення вимог про встановлення юридичного факту має юридичне значення для позивачки. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених нею та підтверджених документами. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,6312 га кадастровий номер 7323085100:02:006:0090 та площею 0,2822 га кадастровий номер 7323085100:02:008:0231, які розташовані на території Несвоянської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області та належали йому на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЧВ № 001731 від 30 квітня 2003 року та серії ЧВ № 007934 від 30 квітня 2003 року, видані на підставі розпорядження Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області від 01 квітня 2003 року за № 145-р. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно заповіту, який був складений 14 січня 1998 року та посвідчений секретарем Несвоянської сільської ради Новоселицького району, спадкодавець заповів позивачці земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за державними актами серії ЧВ № 001731 та серії ЧВ № 007934 , які розташовані на території Несвоянської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області. З свідоцтва про укладання шлюбу серії І-АП № 032196 від 25 листопада 2006 року вбачається, що після укладання шлюбу спадкодавець змінив своє прізвище з «Топорець» на «Соловйов». Як вбачається, з свідоцтва про шлюб серії І-МИ № 039131 від 04 грудня 2004 року після укладання шлюбу позивачка змінила своє прізвище з «Топорець» на «Чеботар». Позивачка як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті свого батька прийняла своєчасно, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, оскільки свідоцтво про смерть спадкодавця [PERSON] видане 04 вересня 2014 року Євпаторійським міським відділом записів актів цивільного стану Міністерства Юстиції Республіки Крим є недійсним і не може прийматися нотаріусами для вчинення нотаріальних дій, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька, спадщину прийняла своєчасно, то право власності на земельні ділянки слід визнати за нею, у звязку із чим позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved