overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом. Вказувала, що з 15.06.2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки відповідач не підтримує сім`ю матеріально, не займається вихованням сина, веде аморальний спосіб життя, вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних відносин, позивач просила їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, звернулась до суду із заявою в які просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 15.06.2013 року між сторонами по справі укладено шлюб, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області з відповідним актовим записом № 556 (а.с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 13 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося, так як в останній час у них виникли різні погляди на життя. Основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння і довіри. Саме тому, позивач переконана, що подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, а тому просить розірвати шлюб. У судове засідання сторони не зявились. Вони подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутні. Крім цього, [PERSON] зазначила, що на позові наполягає, а [PERSON] зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 13 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.5). Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не можуть жити однією сімєю. Відновлювати відносини не бажають, мають намір в подальшому створити окремі сімї. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.1), вбачається, що при предявленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір. Предявлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 551 гривень 20 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 19 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу дітей вони не мають. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося через діаметрально протилежними поглядами на шлюб та сімю. Тому позивач переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, у звязку з цим просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] просила суд задовольнити позов, а [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 19 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.5). Від цього шлюбу спільних дітей вони не мають. Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не можуть жити однією сімєю. Відновлювати відносини не бажають, має намір в подальшому створити окремі сімї. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.1), вбачається, що при предявленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір. Предявлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 551 гривень 20 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрун-товує його тим, що 2 червня 2007 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконав-чим комітетом Щасливської сільської ради. Позивач не бажає жити однією сімєю з [PERSON], збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. Відповідач не зявився в судове засідання. Він завчасно у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.21). На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про прове-дення заочного розгляду цивільної справи у відсутності відповідача. Вислухавши пояснення [PERSON] та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 2 червня 2007 року сторони уклали шлюб, зареєстрований вико-навчим комітетом Щасливської сільської ради, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроб-лено відповідний актовий запис №19. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ОК №040269 від 2 червня 2007 року (а.с.9). 18 жовтня 2007 року у них народився син [PERSON] Ця обставина підтвер-джується копією свідоцтва про народження серії 1-ОК №082683 від 24 жовтня 2007 року (а.с.10). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грун-тується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асам-блеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збе-реження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між ними, допустимо розірвати. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позива-чеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копі-йок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.2). Предявлений нею позов задоволе-ний в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрун-товує його тим, що 3 жовтня 2015 року сторони уклали шлюб. Позивач не бажає жити однією сім'єю з [PERSON], збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримує позов та просить суд задовольнити його. [PERSON] визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові до-кази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 3 жовтня 2015 року сторони уклали шлюб, зареєстрований ВДРАЦС Бориспільського МРУЮ у Київській області, про що складено відповідний актовий запис №584. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ОК №188093 від 3 жовтня 2015 року (а.с.7). Ще до укладення шлюбу, а саме [INFO], у них народилась дочка [PERSON] Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 вересня 2007 року (а.с.8). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як роз'яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтує-ться на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамбле-єю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім'єю з відповідачем. Збере-ження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розір-вати. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позива-чеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копі-йок. Ця обставина підтверджується чеком №04072016105958 від 4 липня 2016 року (а.с.1). Пред'явлений нею позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунто-вує його тим, що 5 травня 2015 року сторони уклали шлюб. Позивач не бажає жити однією сімєю з [PERSON], збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримує позов та просить суд задовольнити його. Відповідач не зявився в судове засідання. Він завчасно у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується поштовою кореспонденцією та довідкою (а.с.13-14,19-21). На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про прове-дення заочного розгляду цивільної справи у відсутності відповідача. Вислухавши пояснення [PERSON], дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 5 травня 2015 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №819. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-БК №281223 від 5 травня 2015 року (а.с.6). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грун-тується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асам-блеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між ними, допустимо розірвати. Згідно з ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстра-цією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи ту обставину, щопісля розірвання шлюбу [PERSON] бажає відновити своє дошлюбне прізвище Марченко, суд приходить до висновку про задоволення цієї вимоги. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позива-чеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Предявлений нею позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати її сестру - [PERSON], [INFO], недієздатною, посилаючись на те, що остання страждає на стійке хронічне психічне захворювання і є інвалідом ІІ групи довічно, перебуває під диспансерним наглядом в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері та не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, в зв'язку з чим потребує опіки та стороннього догляду. Крім того, заявник просить призначити її опікуном сестри. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала. Представник заінтересованої особи Давидковецької сільської ради Хмельницького району в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій проти задоволення заяви не заперечує та надав суду подання про встановлення опіки над [PERSON] та призначити [PERSON] опікуном над її сестрою. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільно-процесуальним кодексом України. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно перебуває під диспансерним наглядом Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру, хворіє хронічним психічним захворюванням та є інвалідом ІІ групи довічно, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій, керувати ними, у зв'язку з чим, потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Крім того, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 560 від 03 жовтня 2016 року [PERSON] страждає стійким хронічним психічним захворюванням у вигляді - параноїдної шизофренії, безперервним типом перебігу зі стабільним дефектом, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, [PERSON] слід визнати недієздатною та встановити над нею опіку. Разом з тим, умови проживання [PERSON] та її характеристика дають підстави вважати можливим виконувати нею опікунські обов'язки щодо її сестри - [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати її сина [PERSON], [INFO], недієздатним, посилаючись на те, що останній страждає на стійке хронічне психічне захворювання та є інвалідом І-А групи, і перебуває під диспансерним наглядом в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері з 1993 року, не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, в звязку з чим потребує опіки та стороннього догляду. Крім того, заявник просить призначити її опікуном сина. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради проти задоволення заяви не заперечує, крім того надав суду подання з клопотанням про встановлення опіки над [PERSON] та призначити [PERSON] опікуном над її сином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільно-процесуальним кодексом України. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом І-А групи, дійсно з 1993 року перебуває під диспансерним наглядом Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру, хворіє хронічним психічним захворюванням, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій, керувати ними, у звязку з чим, потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Крім того, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 552 від 29 вересня 2016 року [PERSON] виявляє важкий хронічний психічний розлад важку розумову відсталість з вираженими поведінковими розладами з дитинства, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, [PERSON] слід визнати недієздатним та встановити над ним опіку. Разом з тим, умови проживання [PERSON] та її характеристика дають підстави вважати можливим виконувати нею опікунські обов'язки щодо її сина [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, зазначивши, що є громадянкою України, яка досягла пенсійного віку та має право на оформлення отримання пенсії за віком, для цього їй необхідно надати до УПФУ в Іллічівському районі м. Маріуполя свою трудову книжку, яка підтвердила б трудовий стаж заявниці. Однак у її трудовій книжці [NUMBER] виданій 29 серпня 1979 року на лівій частині титульної сторінки трудової книжки були зроблені записи про виправлення по прізвища, у зв'язку із вступом у шлюб, а також дати народження. У зв'язку з тим, що в трудовій книжці допущені зазначені помилки, які неможливо усунути, заявниця позбавлена можливості оформити собі виплату пенсії за віком, тому вона була змушена звернутися до суду для усунення зазначених помилок з метою встановлення факту належності їй трудової книжки. Заявниця у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Управління пенсійного фонду в Іллічівському районі м. Маріуполя у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 06 серпня 1992 року [PERSON] [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON]. У період часу з 01 вересня 1977 року по 01 липня 1979 року [PERSON] навчалась за спеціальністю фельдшерсько-лаборантською у першому Ленінградському медичному училищі та їй було видано трудову книжку [NUMBER] від 29 серпня 1979 року в якій було зазначено дату народження заявниці [INFO]. В подальшому в трудовій книжці було змінено дату народження на [INFO]. Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого 02 листопада 2000 року Іллічівським РВ МУ УМВС України в Донецькій області дата народження заявниці «[INFO]». Таким чином судом встановлено, що трудова книжка, видана 29 серпня 1979 року, належить [PERSON], цей факт знайшов своє підтвердження представленими доказами, ніким не оскаржується і має для заявника юридичне значення.

Outcome: approved