Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

В квітні 2017р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] у якому просив стягнути з відповідачки кошти у розмірі 24133,52 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в Шевченківському районному центрі зайнятості Київського міського центру зайнятості була зареєстрована як безробітна [PERSON] (далі по тексту - відповідачка), на підставі заяви останньої від 29 січня 2013р. з проханням надати статус безробітної, в якій зокрема, була ознайомлена про права та обов'язки безробітного, де зазначено, що безробітні повинні своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Наказом Шевченківського районного центру зайнятості Київського міського центру від 05 лютого 2013р. № НТ 130205 відповідачці було надано статус безробітної з 29 січня 2013р. та призначено допомогу по безробіттю з 05 лютого 2013р. Наказом Шевченківського районного центру зайнятості Київського міського центру від 04 лютого 2014р. № НТ 140204 відповідачці було припинено реєстрацію з 04 лютого 2014р. у зв'язку із встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітної, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття. В процесі звірки було здійснено запит до Пенсійного фонду України. Із отриманої відповіді вбачається, що відповідачка перебуває на обліку у Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві з 26 листопада 2012р. та отримує пенсію за віком. Маючи статус пенсіонера відповідачка не мала права на отримання статусу безробітної та виплатити допомогу по безробіттю, тому виплачена відповідачці допомога в розмірі 24133,52 грн. підлягає поверненню. Представник позивача у судовому засіданні надала для долучення до матеріалів справи довідку відповідно до якої, позивачка станом на 16 січня 2017р. сплатила борг у розмірі 4133,52 грн., просив суд позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні визнала позовні вимоги в частині 20000 грн. Суд заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 29 січня 2013р. відповідачка подала до Шевченківського районного центру зайнятості в місті Києві заяву про надання статусу безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». У вказаній заяві відповідачка зазначила, що через відсутність роботи немає заробітку або інших передбачених законодавством доходів, в тому числі немає права на пенсію за віком та ознайомлена про права та обов'язки безробітного, де зазначено, що безробітні повинні своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Наказом Шевченківського районного центру зайнятості Київського міського центру від 05 лютого 2013р. № НТ 130205 відповідачці було надано статус безробітної з 29 січня 2013р. та призначено допомогу по безробіттю з 05 лютого 2013р. Наказом Шевченківського районного центру зайнятості Київського міського центру від 04 лютого 2014р. № НТ 140204 відповідачці було припинено реєстрацію з 04 лютого 2014р. у зв'язку із встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття. 26 грудня 2016р. за вих. № 5213 направлено листа відповідачці з пропозицією добровільного повернення коштів виплачених в якості допомоги по безробіттю. Згідно довідки-розрахунку Шевченківського районного центру зайнятості від 16 січня 2018р., сума коштів яку отримала відповідачка в якості допомоги по безробіттю складає 24133, 52 грн. Судом встановлено, що відповідачкою добровільно сплачено заборгованість у розмірі 4133,52 грн. Згідно ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов'язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана ВРУ. Згідно ч. 2, 3 ст. 36 цього Закону застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. За положенням ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Оскільки на момент звернення із заявою про надання статусу безробітного, відповідачка отримувала пенсію за віком та приховала дану обставину, при цьому добровільно сплатила заборгованість у розмірі 4133,52 грн., суд приходить до висновку, що відповідачкою безпідставно отримано допомогу по безробіттю у сумі 20000,0 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню частково, а саме з відповідача слід стягнути на користь позивача сума у розмірі 20000 грн. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн., від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду.

Outcome: partial