Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 6 жовтня 2002 року між сторонами було зареєстровано шлюб у міському відділі РАГС управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 2250. Від шлюбу в них народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. В результаті цього, шлюбні стосунки між сторонами були фактично припинені. З травня 2007 року вони проживають окремо. Також [PERSON] зазначає, що вона в січні 2008 року була змушена подати позов про стягнення аліментів, оскільки [PERSON] не підтримував матеріально їх доньку. Шлюб розривають вперше. Майнові спори між ними відсутні. На думку позивача, шлюб носить лише формальний характер, тому [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати її шлюб з відповідачем, залишити їй прізвище [PERSON], а також покласти на відповідача судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши суду заяву з проханням розглянути її позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення у його відсутність на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження серії 1-АМ № 087316, виданого 06.10.2002 року, судом встановлено, що 06.10.2002 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб у міському відділі РАГС управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 2250 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про її народження, видане 25.07.2003 року міським відділом реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області (а.с. 7). Встановлено судом і те, що сімя позивача та відповідача фактично розпалася: сторони з травня 2007 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сімї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач виявила бажання залишитись на прізвищі чоловіка, то суд залишає за нею шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 640,00 грн. витрат на оплату судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved