Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

В квітні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 10 червня 2009 року уклав з [PERSON] договір. За цим договором АТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 15000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості та надати відповідачу кредитну картку за умовами «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». [PERSON] зобов'язалася повертати кредит шляхом сплати щомісячного обов'язкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобов'язань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Тому у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором, що становить 12121 гривень 20 копійок, що складається: з заборгованості за кредитом - 10162 гривень 98 копійок та заборгованості по процентам за користування кредитом - 1958 гривень 22 копійки. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті спадщину прийняла її дочка [PERSON] АТ КБ «Приватбанк» направляв [PERSON] лист-претензію з вимогою сплатити заборгованість. Проте, [PERSON] ухиляється від сплати заборгованості за кредитним договором. Тому АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 12121 гривень 20 копійок. У судовому засіданні представник позивача Кальонкін О.С. та [PERSON] позов підтримали у повному обсязі та просили суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що не погоджується з розміром заборгованості за кредитним договором, який АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з [PERSON] Вказала на те, що розрахунок заборгованості за кредитним договором, який міститься в матеріалах справи, не є належним доказом, необхідним є приєднання виписки про рух коштів по рахунку. Тому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10 червня 2009 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклав з [PERSON] договір. За цим договором ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 15000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості та надати відповідачу кредитну картку за умовами «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». [PERSON] зобов'язалася повертати кредит шляхом сплати щомісячного обов'язкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобов'язань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Вказані обставини підтверджуються заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.14) та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.15-48). 21 травня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» змінив своє найменування на АТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити інші платежі у розмірах та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що [PERSON] користувалася платіжною карткою та за допомогою платіжної картки знімала з рахунку грошові кошти, проте на рахунок їх не повертала та не сплачувала відсотки за користування грошовими коштами у повному обсязі. Тому у неї виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 12121 гривень 20 копійок, що складається: з заборгованості за кредитом - 10162 гривень 98 копійок та заборгованості по процентам за користування кредитом - 1958 гривень 22 копійки. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості по кредитному договору станом на 31 травня 2015 року та станом на 03 вересня 2017 року (а.с.4-10,11-13). Встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.50). Згідно з положенням ч.1 ст.598 та ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При цьому, у відповідності до ч.1 ст.608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Разом з цим, за змістом ст.1219 ЦК України зобов'язання боржника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов'язано з його особою. Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. З копії спадкової справи №379/2015, заведеної Бориспільською міською державною нотаріальною конторою, до майна [PERSON], померлої [INFO], вбачається, що спадщину після її смерті прийняла дочка [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в межах встановленого законом шестимісячного строку (а.с.86). З копії претензії кредитора від 30 грудня 2015 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи, встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» своєчасно направив Бориспільській міській державній нотаріальній конторі претензію до спадкоємця [PERSON] (а.с.96). Зазначені обставини вказують на те, що до [PERSON] перейшов борг за кредитним договором у розмірі 12121 гривень 20 копійок. АТ КБ «Приватбанк» направляв [PERSON] лист-претензію від 18 липня 2017 року з пропозицією сплатити заборгованість (а.с.56). Проте, остання ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достовірність вказаного розміру заборгованості за кредитним договором в ході розгляду цивільної справи відповідачем не спростовано. Доводи представника відповідача [PERSON] з приводу того, що розрахунок заборгованості, наданий АТ КБ «Приватбанк», є неналежним доказом, оскільки необхідним є приєднання виписки про рух коштів по рахунку, суд вважає необґрунтованими. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить примусово стягнути борг за кредитним договором у розмірі 12121 гривень 20 копійок. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення від 12 березня 2018 року (а.с.65) вбачається, що при пред'явленні позову до суду АТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у розмірі 1762 гривні. Позов АТ КБ «Приватбанк» задоволений. Тому, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1762 гривні. На підставі викладеного та

Outcome: approved