Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

В листопаді 2017 року позивачка [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, [PERSON], [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на дану частку. В позовній заяві вона зазначила, що позивачка [PERSON], відповідачка [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, [PERSON], [PERSON], є співвласниками квартири [ADDRESS] (далі - спірна квартира), загальною площею 62,3 м. кв., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26 грудня 2003 року. Відповідачка [PERSON], яка є рідною донькою позивачки [PERSON], по місцю прописки не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в квартирі (будинку) не утримує. Довготривалий час позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] не підтримують близьких родинних стосунків. Останні не в змозі дійти мирної згоди щодо порядку володіння та користування спірною квартирою. Відповідачка [PERSON] хоча й не проживає в спірній квартирі, оскільки проживає в місті Києві довготривалий час, де має в користуванні інше житло, відмовляється сплачувати обов'язкові комунальні платежі по спірній квартирі. Подальше спільне володіння та користування спірною квартирою між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] є не можливим, розмір частки останньої у праві на спірну квартири є незначний (1/4 частка), а відтак права позивачки [PERSON] підлягає судовому захисту шляхом припинення права власності відповідачки [PERSON] на 1/4 частку у праві власності на спірну квартиру з виплатою їй натомість грошової компенсації її ринкової вартості та визнання за позивачкою [PERSON] права власності на вказану частку. Позивачка [PERSON], її представник [PERSON] позовні вимоги підтримують частково, просять припинити право власності [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS] і визнати за [PERSON] право власності на цю 1/4 частку квартири [ADDRESS]. Суду пояснили, що [PERSON] отримала від [PERSON] у повному обсязі грошову компенсацію дійсної вартості належної їй на праві власності 1/4 частки квартири [ADDRESS], яка визначена у висновку про оцінку майна, складеного ПП Агентство нерухомості «Альфа» 20.11.2017, в сумі 104 000 (сто чотири тисячі) гривень. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї в суд поступила нотаріально засвідчена заява про визнання позову та розгляду справи за відсутності відповідача від 29 листопада 2017 року, в якій вказує, що визнає у повному обсязі позов [PERSON] до неї, [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], [PERSON], про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на дану частку. Грошову компенсацію дійсної вартості належної їй на праві власності 1/4 частки квартири [ADDRESS], яка визначена у висновку про оцінку майна, складеного ПП Агентство нерухомості «Альфа» 20.11.2017, в сумі 104 000 (сто чотири тисячі) гривень отримала від [PERSON] у повному обсязі. Будь-яких майнових претензій до [PERSON] із вищевказаного приводу не має і в майбутньому мати не буде. Просить суд розглянути за її відсутності цивільну справу №608/1804/17 за позовом [PERSON] до неї, [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], [PERSON], про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на дану частку. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього поступила заява, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] в судове засідання не зявився. Вислухавши позивачку, представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивачка [PERSON], відповідачка [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, [PERSON], [PERSON], є співвласниками квартири [ADDRESS] загальною площею 62,3 м. кв., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26 грудня 2003 року, яке зареєстроване в Чортківському обласному комунальному міжрайонному бюро технічної інвентаризації за Р №8548 від 23 грудня 2003 року. Актом про встановлення факту не проживання від 01 листопада 2017 року, складеного депутатом Чортківської міської ради [PERSON], встановлено, що відповідачка [PERSON] по місцю прописки не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в квартирі (будинку) не утримує. Відповідачка [PERSON] є рідною донькою позивачки [PERSON] Довготривалий час позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] не підтримують близьких родинних стосунків. Останні не в змозі дійти мирної згоди щодо порядку володіння та користування спірною квартирою. Відповідачка [PERSON] хоча й не проживає в спірній квартирі, оскільки проживає в місті Києві довготривалий час, де має в користуванні інше житло, відмовляється сплачувати обов'язкові комунальні платежі по спірній квартирі. Грошову компенсацію дійсної вартості належної [PERSON] на праві власності 1/4 частки квартири [ADDRESS], яка визначена у висновку про оцінку майна, складеного ПП Агентство нерухомості «Альфа» 20.11.2017, в сумі 104 000 (сто чотири тисячі) гривень отримала від [PERSON] у повному обсязі, що підтверджується нотаріально засвідченою заявою відповідачки про визнання позову та розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Так, згідно з частиною першою статті 8 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародних договір (частина 5 статті 8 Цивільного процесуального кодексу України). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом ( ч. ч. 1,2 ст. 368 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини 2 статті 370 Цивільного кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно вимог статті 365 Цивільного кодексу України, право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідно до цієї норми, зокрема пункту 4 частини першої статті 365 Цивільного кодексу України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 2 липня 2014 року №6-68 цс 14 та від 13 травня 2015 року №6-93цс15, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів. Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зважаючи на викладені вище обставини, подальше спільне володіння та користування спірною квартирою між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] є не можливим, розмір частки останньої у праві на спірну квартири є незначний (1/4 частка), відповідачка [PERSON] отримала грошову компенсацію за квартиру, а відтак права позивачки [PERSON] підлягає судовому захисту шляхом припинення права власності відповідачки [PERSON] на 1/4 частку у праві власності на спірну квартиру та визнання за позивачкою [PERSON] права власності на вказану частку. Водночас, таке припинення права власності на частку спірної квартири не завдасть істотної шкоди відповідачці [PERSON] за означених вище обставин. Ураховуючи викладені обставини, належні та допустимі докази, якими вони підтверджуються, положення законодавства, що регулює спірні правовідносини, які виникли між сторонами спору, права позивачки [PERSON] підлягають судовому захисту у обраний нею спосіб.

Outcome: partial