Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

В квітні 2014р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», в якому просив суд: стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за договором банківського вкладу від 18 грудня 2013р. №699295/2013 у розмірі 18797,44 дол. США. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 18 грудня 2013р. між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Новорічний подарунок VIP. «Щомісячний» №699294/2013 (надалі за текстом - договір), за яким відповідач відкрив позивачу вкладний рахунок [NUMBER] для розміщення вкладу початковою сумою 20433,00 дол. США на строк 13 місяців, з щомісячною виплатою процентів. При цьому, відповідно до п. 1.2. договору відповідач відкрив позивачу також вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» [NUMBER], на який відповідач перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченні строку його дії. У зв'язку з необхідністю достроково отримати грошові кошти, позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення вкладених коштів, після чого відповідачем було перераховано грошові кошти та нараховані проценти на рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат», тобто строк договору було достроково закінчено, як це передбачено у п. 1.2. договору. Разом з тим, відповідачем було повідомлено, що позивач може отримувати з вказаного рахунку «Для виплат» лише по 100 дол. США на добу, можливості видати повну суму вкладу не має. Оскільки, на думку позивача, відповідачем порушено взяті на себе зобов'язання за договором, хоча і переведено грошові кошти на рахунок «Для виплат», однак відмовлено у видачі вкладу у повному обсязі, позивач вимушений був звернутись до суду за захистом своїх прав. До судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги представник підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов, проти заочного розгляду справи з постановленням заочного рішення не заперечував. Відповідач про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судові засідання свого представника не направив, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглядати справу у відсутність свого представника. Оскільки, представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 18 грудня 2013р. між сторонами було укладено договір, предметом якого, відповідно до п. 1.1., є розміщення позивачем у відповідача строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Новорічний подарунок VIP. «Щомісячний» в доларах США на строк 13 місяців з дня укладення договору, з щомісячною виплатою процентів. Для обліку вкладу відповідач відкрив на ім'я позивача вкладний рахунок [NUMBER] (п. 1.1. договору) та вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» [NUMBER] (п. 1.2 договору). Відповідно до п.1.3. договору сума початкового вкладу складає 20 433,00 дол. США. Судом встановлено, що позивачем було виконано умови договору та внесено 18 грудня 2013р. суму вкладу у розмірі 20433,00 дол. США на вкладний рахунок, що підтверджується квитанцією №899646 (а.с. 6). 14 березня 2014р. позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення вкладених коштів. У зв'язку з даним зверненням, відповідачем було перераховано грошові кошти (основні) та нараховані проценти на рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат». Відповідно до п.4.3.3. Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк», розміщених у відкритому доступі на офіційному сайті відповідача, повернення грошових коштів, внесених на Вклад на вимогу відбуваються на першу вимогу Вкладника. Відповідно до виписки з особового рахунку [NUMBER] станом на 01 квітня 2014р. сума, яка перебувала на рахунку становила 19 197,44 доларів США. (а.с. 8). Згідно п. 1.2 договору на вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» відповідач перераховує нараховані проценти за збереження Вкладу та може бути перерахований Вклад по закінченні строку його дії. Враховуючи вищевикладене, а також факт перечислення на даний рахунок суми вкладу, суд приходить до висновку про те, що договір було закрито до закінчення строку передбаченого у п. 1.1 договору. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 3 цієї статті передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Судом встановлено, що на час розгляду вирішення справи по суті, проценти за користування вкладом та суму вкладу перераховано на вкладний рахунок позивача «Для виплат», при цьому видача грошових коштів з даного рахунку проводиться лімітом 100 дол. США на добу. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У відповідності з ч. 1, 2 ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно виписки з рахунку [NUMBER], станом на 01 квітня 2014р. сума належних позивачу грошових коштів для виплати становить 19197,44 дол. США. Згідно квитанцій від 09 квітня 2014р., 10 квітня 2014р. та 11 квітня 2014р. (а.с.10-12) проводилась видача частини тіла депозиту по 100 дол. США на добу. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 27 серпня 2014р. сума належних позивачу грошових коштів для виплати становить вже 18424,31 дол. США, що свідчить про часткову виплату заборгованості. Водночас, на час розгляду справи сума заборгованість по договору в повному обсязі не повернута, сума вкладу та процентів по ньому позивачу не виплачена, доказів, які б свідчили про належне виконання банком взятих на себе зобов'язань за договором отримано не було. Згідно ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч. 2 ст. 1060 ЦК України). Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, закон не забороняє використання іноземної валюти на території України, і регламентує порядок її використання, в тому числі і фінансовими установами. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором у сумі 18424,31 дол. США, при цьому враховуючи, що з часу подачі позовної заяви сума заборгованості зменшилась, що підтверджується випискою з рахунку [NUMBER] та свідчить про часткове погашення заборгованості зі сторони відповідача, а тому суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2396,75 грн.

Outcome: partial