Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

В листопаді 2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ Приват Банк про зменшення заборгованості по процентах за кредитним договором. Свої вимоги мотивувала тим, що згідно Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2014 р. з неї на користь ПАТ КБ ПриватБанк було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 15 348 грн. 25 коп., а саме: 15 148 грн. 25 коп. - заборгованість за процентами, 200 грн. 00 коп. - пеня. Однак з розміром стягнутих з неї за Рішенням суду відсотків позивачка не погоджується. Зазначає, що умовами кредитного договору було передбачено погашення відсотків щомісячно, відтак відповідальність за порушення нею умов договору повинна була розраховуватись за кожен місяць окремо. Крім того позивачка посилалась на те, що в порушення положень ЗУ Про захист прав споживачів при укладенні кредитного договору її не було належним чином повідомлено про орієнтовну сукупну вартість кредиту. Посилаючись на вищевикладене позивачка просить суд зменшити суму процентів за споживчим кредитним договором № DNH4KP95831230 від 07.08.2006 р. до суми 3 533 грн. 68 коп., що становить 10 % від суми заборгованості по кредитному договору станом на березень 2013 року. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Як на підставу заявленого позову посилалась на існування усної домовленості між представниками відповідача та позивачем про певну суму боргу, яку має сплатити позивач на умовах закриття кредитного договору та яка значно менше ніж сума, яку стягнув суд за рішенням від 03.09.2014 року. Крім того посилалась на тяжкий матеріальний стан та порушення Банком, на її думку, вимог ЗУ Про захист прав споживачів, а також пропуск Банком строку позовної давності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Ленінським районним судом м. Миколаєва 03.09.2014 р. було постановлено Рішення по справі № 2/489/1028/2014 за позовом ПАТ КБ Приват Банк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зі змісту вказаного Рішення вбачається, що 07.08.2006 р. між ЗАТ КБ Приват Банк і [PERSON] було укладено Кредитний договір № DNH4KP95831230 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого остання отримала споживчий кредит в розмірі 5 323 грн. 50 коп. Банк свої зобов?язання за договором виконав, кошти надав позивачу, що не заперечував представник позивача, проте внаслідок неналежного виконання умов договору утворилась заборгованість. Згідно Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2014 р., яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь ПАТ КБ Приват Банк було стягнуто за кредитним договором від 07 серпня 2006 р. суму процентів 15 148 грн. 25 коп., пені 200 грн., судовий збір 151,46 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено обставини. \~Преюдиційні факти це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його субєктивними і обєктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини. Не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Преюдиційні обставини є обовязковими для суду, який розглядає справу. В обґрунтування своїх вимог позивачка [PERSON] посилається на пропуск ПАТ КБ Приват Банк строку позовної давності при нарахуванні суми відсотків, належних до сплати за кредитним договором № DNH4KP95831230. Разом з тим, зі змісту Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі № 2/489/1028/14, яке набрало законної сили, вбачається, що при розгляді даної справи судом було враховано заперечення представника [PERSON] щодо застосування строку позовної давності при розрахунку заборгованості. За таких обставин розмір відсотків, що належить до стягнення з [PERSON] за вищевказаним кредитним договором, визначений Рішенням суду, яке набрало законної сили. Тяжкий матеріальний стан позивачки в якості підстави для зміни розміру заборгованості не може бути врахований судом, оскільки розмір заборгованості з відсотків є обставиною, встановленою судовим рішенням у цивільній справі. Щодо посилань позивачки на порушення ЗУ Про захист прав споживачів при укладенні договору про надання споживчого кредиту № DNH4KP95831230, вони також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки умови вказаного договору [PERSON] не оскаржуються, на теперішній час та у встановленому законом порядку даний договір не визнано недійсним. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] безпідставні, через що в їх задоволенні необхідно відмовити. На підставі ст.ст. 10, 14, 30, 60, 62, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed