Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

В лютому 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину, в якому просила стягнути зі [PERSON] на її користь додаткові витрати на доньку [PERSON] , [INFO] , які були понесені на відвідування занять логопеда-дефектолога, в розмірі 1/2 частини витрат, що становить 14 518 (чотирнадцять тисяч п`ятсот вісімнадцять) грн. та всі судові витрати покласти на відповідача. Протоколом автоматичного розподілу судових справ між суддями «Д-3» дану справу було розподілено на суддю Озерянську Ж.М. (а.с.21). 01 березня 2021 року по даній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання (а.с.24). Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його адвокат за ордером про надання правничої допомоги Моськіна С.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. 30 березня 2021 року відповідач надав через канцелярії суду відзив на позовну заяву від 09 лютого 2021 року (а.с.32-43). Суд, вислухавши пояснення сторін та адвоката, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.8), яка проживає разом з позивачкою. Сторони сімейно-шлюбні відносини не підтримують, шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2017 року, що підтверджується відповідним рішенням №199/4886/17 (а.с.9). 24 жовтня 2017 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення по справі №199/5243/17 про стягнення зі [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання спільної доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Спільна донька сторін хворіє та має діагноз захворювання: помірна розумова відсталість з порушенням поведінки, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії «Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні» ДОР про стан здоров`я, виданим 23 квітня 2018 року за №55 (а.с.11), з зв`язку з чим має інвалідність, що підтверджується посвідченням [NUMBER] , виданим 22 липня 2020 року Лівобережним відділенням соціального розвитку населення (а.с.12). Також вищевказані обставини підтверджуються висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 06 листопада 2020 року за №ІРЦ-85076/2020/179204, виданого Комунальною установою «Інклюзивно-ресурсного центру №2» Дніпровської міської ради (а.с.58-60), згідно з яким [PERSON] має медичний діагноз помірна розумова відсталість з порушенням поведінки та потребує розвитку просторового праксису, правильно вживати граматичні форми рідної мови відповідно до граматичних законів та норм, розвитку пізнавальної діяльності, розвитку вольової якості, розвитку вміння та навичок відповідно до вікових потреб тобто заняття з практичним психологом, вчителем-логопедом, вчителем дефектологом та вчителем реабілітологом. Позивачка була вимушена звернутися до логопеда-дефектолога, а саме фізичної особи-підприємця [PERSON] , з якою 01 серпня 2019 року уклала договір про надання медичних послуг з проведення корекційних знань мовлення [PERSON] . Строк договору з 01 серпня 2019 року по 31 грудня 2020 року, оплата погодинна, вартість однієї години 165 гривень (а.с.16), у зв`язку з чим витратила 29 036 (двадцять дев`ять тисяч тридцять шість) грн., що підтверджується квитанціями про оплату послуг (а.с.17-20). Відповідач добровільно відмовився надавати допомогу на додаткові витрати пов`язані зі здоров`ям спільної доньки. За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ч. 2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17). Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Докази, подані позивачем в обґрунтування суми коштів заявленої як додаткові витрати на спільну доньку, вказують на хворобу дитини, що підтверджується наявним у матеріалах справи висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 06 листопада 2020 року за №ІРЦ-85076/2020/179204, виданим Комунальною установою «Інклюзивно-ресурсного центру №2» Дніпровської міської ради, в якому зазначено детальне обстеження дитини та діагноз щодо помірної розумової відсталості з порушенням поведінки, а також підтверджується консультаційним висновком від 28 жовтня 2020 року з рекомендаціями занять з дефектологом-логопедом. Донька [PERSON] є дитиною з івалідністю, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим 22 липня 2020 року Лівобережним відділенням соціального розвитку населення. Сплачувані аліменти не покривають всіх витрат позивача щодо утримання доньки. Позивач на обґрунтування понесених витрат надала суду копії квитанцій про оплату послуг з корекційних знань мовлення, медичний висновок №37 від 02 травня 2018 року з визначенням діагнозу дитини, висновок лікарсько-консультативної комісії від 23 квітня 2018 року з діагнозом та рекомендаціями лікування дитини, посвідчення дитини інваліда серії [NUMBER] від 22 липня 2020 року, договір про надання медичних послуг від 01 серпня 2019 року з вартістю корекційних занять в сумі яка складає 29 036 (двадцять дев`ять тисяч тридцять шість) грн. за період з 01 серпня 2019 року по 21 грудня 2020 року. Суд не бере до уваги аргументи відповідача щодо сплати позивачці аліментів, оскільки цільове призначення надходження вказаних коштів відповідачем це не компенсація додаткових витрат, пов`язаних з особливими обставинами для дитини. Зважаючи на викладене, беручи до уваги обов`язок обох батьків здійснювати утримання дитини, стан здоров`я [PERSON] , об`єктивну необхідність її у корекційних заняттях, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача додаткових витрат в розмірі 14 518 (чотирнадцять тисяч п`ятсот вісімнадцять) грн. Судові витрати у виді судового збору стягуються з відповідача на користь держави в порядку ст.141 ЦПК, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору. На підставі ст.ст.2,12,13,76,81,141,142,197,200, 258,259,263-265, 353 ЦПК України, ст.ст.84,180-182,183,191 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved