Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь суми боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що з метою отримання кредитних послуг, 22 серпня 2008 року відповідачем було підписано заяву без номеру відповідно до якої останньому наданий кредит в сумі 2800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «Приватбанк», у звязку із чим, на підставі рішення загальних зборів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «Приватбанк» на ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до п. 9.12 Умов та правил банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Протягом дії кредитного договору відповідач систематично не виконує належним чином договірні зобовязання в частині своєчасного погашення кредиту, у звязку з чим, станом на 31 січня 2017 року допустив прострочену кредитну заборгованість в сумі 19232 гривень 35 копійок, в тому числі заборгованість по кредиту 2542 гривні 34 копійки, заборгованість по процентах за користування кредитом 15536 гривень 09 копійок, нараховані штрафи за несвоєчасне виконання грошових зобовязань з яких фіксована частина складає 250 гривень та процентна складова 903 гривні 92 копійки. Оскільки, відповідач у добровільному порядку борг не повертає, просив стягнути з нього в примусовому порядку кредитну заборгованість та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача не зявився, однак від нього надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідач позов визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно допустив кредитну заборгованість перед банком, останню оплату кредитних зобовязань провів два роки назад. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач відповідно до укладеного кредитного договору у вигляді заяви без номеру від 22 серпня 2008 року отримав від позивача кредит на суму 2800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно частини 1\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до частин 1, 2\~статті 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Частиною 1\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши заяву банк та клієнт зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, тарифах банку. Отже, враховуючи наведені вище норми права, анкета-заява про приєднання до Умов та Правил разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами, складають договір про надання банківських послуг. З анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ЗАТ КБ «Приватбанк» від 22 серпня 2008 року, яку підписав відповідач вбачається, що він отримав кредитну карту. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил банківських послуг, які є невідємною частиною вказаного кредитного договору, позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно пункту 8.6 Умов та правил банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань передбачених договором більш ніж 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 гривень + 5 % від суми позову. У відповідності до п. 9.12 Умов та правил банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, За змістом ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Приймаючи до уваги, що зобовязання між сторонами не припинено з підстав, передбачених законом (ст. 598 ЦК України), оскільки воно не виконано відповідачем належним чином та протягом терміну дії кредитного договору жодна зі сторін не проінформувала іншу сторону про припинення дії договору, то суд вважає, що строк дії вказаного кредитного договору між сторонами пролонгований, у звязку із чим, правовідносини між сторонами за кредитним договором не припинились, а тому позивач вправі вимагати від відповідача виконання грошового зобовязання за кредитним договором. В порушення умов договору, станом 31 січня 2017 року відповідач допустив прострочену кредитну заборгованість в сумі 19232 гривень 35 копійок, в тому числі заборгованість по кредиту 2542 гривні 34 копійки, заборгованість по процентах за користування кредитом 15536 гривень 09 копійок, нараховані штрафи за несвоєчасне виконання грошових зобовязань з яких фіксована частина складає 250 гривень та процентна складова 903 гривні 92 копійки, що підтверджується розрахунком банку, який сторонами не оспорювався. З розрахунку заборгованості вбачається, що останню оплату кредитних зобовязань перед позивачем, відповідач провів 26 червня 2014 року. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У звязку з тим, що відповідач не виконує умови договору кредиту і не повернув борг позивачу, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у звязку із чим позов підлягає задоволенню. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 207, 525, 526, 530, 598, 599, 610, 611, 612, 614, 625, 634, 639, 1050, 1054 ЦК України, суд

Outcome: approved