Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

В обґрунтування прд'явлених вимог позивач покликається на те, що 09 клистопада 2011 р. зареєстровала з відповідачем шлюб, від якого мають двох дітей: [PERSON], [INFO] \~та [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу позивачка зазначає те, що їх шлюб існує формально, спільне господарство вони не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам та інтересам дітей. На даний час з відповідачем проживають окремо, діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. На даний час вона не має можливості утримувати дитину самостійно. Просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 700 грн, на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засідання позивачка, пред'явлені вимоги підтримала повністю, просила розірвати шлюб. Просила також стягнути аліменти у вказаному розмірі, вказала що навчається та ніде не працює. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, позов в частині розірвання шлюбу визнав повністю, погоджується сплачувати аліменти по 400 грн. на кожну дитину. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 листопада 2011 р. в відділі РАЦС Корецького районного управління юстиції у Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 54. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] \~та [PERSON], [INFO] Згідно свідоцтв про народження [PERSON] є батьком зазначених дітей. Можливість подальшого спільного життя подружжя та збереження шлюбу сторони заперечили. Наведені обставини підтверджуються із матеріалів справи та сторонами не оспорюються. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 8 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р. (принцип 6) проголошено, що дитина, коли це можливо, має рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. А згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд в цій частині в повному обсязі задовольняє позов [PERSON], враховуючи, що відповідач не навів обгрунтованих доводів про неможливість сплати аліментів в запропонованому позивачкою розмірі. Разом з тим, визначений ним розмір аліментів в твердій грошовій сумі, що фактично відповідає мінімальному розміру - 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для працюючих платників аліментів, є недостатнім для утримання дитини. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: approved