Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вказаним позовом та обґрунтовують його тим, що сторони є співвласниками житлового будинку по вул. Тургенєва, 41 в м. Борисполі. Кожному позивачу належить по 51/200 частці, а [PERSON] 49/100 часток в цьому обєкті нерухомого майна. Однак ще задовго до набуття сторо-нами права власності на їх частки в житловому будинку ухвалою Бориспільського районного народного суду від 2 березня 1988 року була затверджена мирова угода про поділ цього обєкту нерухомого майна на дві відокремлені частини. Це судове рішення було виконано, однак право власності на ізольовані квартири зареєстровано не було. Тому [PERSON] та [PERSON] просять визнати за ними право спільної сумісної власності на квартиру №1 в житловому будинку по вул. Тургенєва, 41 в м. Борисполі та припинити їх право спільної часткової власності на цей житловий будинок. У судовому засіданні позивачі та їх представник [PERSON] підтримують позов та просять суд задовольнити його. [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на те, що у неї відсутні грошові кошти, достатні для реєс-трації за нею права власності на ізольовану квартиру в житловому будинку по вул. Турге-нєва, 41 в м. Борисполі. Тому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 2 березня 1988 року (а.с.5) була затверджена мирова угода про поділ житлового будинку по вул. Тургенєва, 41 в м. Борисполі. Згідно з цією мировою угодою у власність [PERSON] була виділена веранда 1-1 площею 11,4 кв.м., кухня 1-2 площею 8,1 кв.м., ванна кімната 1-3 площею 4,1 кв.м., жила кімната 1-4 площею 11,1 кв.м., жила кімната 1-7 площею 18,8 кв.м., погреб та ? частина огорожі. Ці обєкти нерухомого майна складали 51/100 частку в житловому будинку. У влас-ність [PERSON] була виділена жила кімната 1-5 площею 16,2 кв.м., жила кімната 1-6 пло-щею 23,7 кв.м., сарай, туалет та ? частина огорожі. Ці обєкти нерухомого майна складали 49/100 в житловому будинку. З копії поверхового плану житлового будинку (а.с.12) вбачається, що фактично житло-вий будинок був поділений на дві ізольовані частини. Однак право власності на квартири за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано не було. Вони залишились співвласниками житлового будинку: [PERSON] належала 51/100 частка, а [PERSON] 49/100 часток в цьому обєкті нерухомого майна. 7 травня 1997 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір (а.с.46-47), за яким [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар 49/100 часток в житловому будинку по вул. Тургенєва, 41 в м. Борисполі. 14 квітня 2008 року [PERSON] померла. Ця обставина підтверджується копією сві-доцтва про смерть серії 1-ОК №119293 від 16 квітня 2008 року (а.с.6). Після її смерті від-крилась спадщина за законом. Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять тільки ті права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Встановлено, що на час смерті [PERSON] належала 51/100 частка в житловому будинку по вул. Тургенєва, 41 в м. Борисполі. Позивачі були спадкоємцями першої черги за законом. Вони у встановленому порядку прийняли спадщину. У такий спосіб кожен позивач набув право власності на 51/200 частку в цьому обєкті нерухомого майна. Ці обставини під-тверджуються копіями свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.7, 9) та копіями ви-тягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8, 10). Згідно з ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що в порядку спадкування до позивачів не перейшло право власності на квартиру №1 в житловому будинку по вул. Тургенєва, 41 в м. Борисполі. Тому суд вважає, що підстави для визнання за [PERSON] та [PERSON] права спільної сумісної влас-ності на цей обєкт нерухомого майна відсутні. Крім того, відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з ч.3 цієї статті у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встанов-леному законом, таке право підлягає державній реєстрації. Встановлено, що право власності за позивачами на ізольовану квартиру не зареєс-тровано. Ця обставина свідчить про те, що право спільної часткової власності на житловий будинок по вул. Тургенєва, 41 в м. Борисполі не припинилось. Тому підстави для припинен-ня права власності [PERSON] та [PERSON] на їх частки в цьому обєкті нерухомого майна відсутні.

Outcome: dismissed