Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

В липні 2014р. позивач КП «Спецжитлофонд» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] в якому просив суд: визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що житловий будинок [ADDRESS] закріплено за позивачем на праві повного господарського відання. 01 вересня 2008р. між сторонами було укладено договір оренди житлового приміщення №4645 на орендне користування кім.[ADDRESS] з визначеним терміном проживання до 28 лютого 2009р. Додатковими угодами №№1-6 до зазначеного договору, термін тимчасового проживання відповідачки було продовжено до 31 березня 2012р. Позивач листом від 02 квітня 2012р. №044/24-1670 повідомив відповідачку про закінчення строку дії договору оренди від 01 вересня 2008р. №4645 та запропонував останній звільнити займане нею приміщення, однак остання добровільно зніматись із реєстраційного обліку не бажає. Згідно актів , складених комісією КП «Спецжитлофонд» відповідачка понад шість місяців не проживає у кімнаті [ADDRESS]. Більш того, згідно рішення КМР від 28 грудня 2010р. №508/5320 «Про деякі питання надання житла у власність потерпілим громадянам від діяльності групи будівельних компаній «Еліта-Центр», відповідачці була надана квартира. Однак, відповідачка з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS] не знялась та за новим місцем проживання не зареєструвалась, а тому позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. До судового засідання представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка, про час і місце судового розгляду оповіщалась у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явилась, про поважність причин неявки суду не повідомила та не просила розглядати справу у її відсутність, свого представника до суду не направила, заперечення проти позову не подавала. Третя особа, до судового засідання надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності її представника. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що відповідно до Розпорядження КМДА за № 908 від 27 травня 2004р. будинок [ADDRESS] закріплено за позивачем на праві повного господарського відання. Згідно укладеного між сторонами договору оренди №4645 від 01 вересня 2008р., з урахуванням додаткових угод до даного договору №№1-6, термін проживання відповідачки у кімнаті [ADDRESS] закінчився 31 березня 2012р. Із довідки Форми №3, складеної КП «Спецжитлофонд» вбачається, що у спірному житловому приміщенні зареєстрована відповідачка (а.с. 19). Згідно наданих стороною позивача, в якості письмових доказів, Актів від 12 листопада 2013р., 12 лютого 2014р. та 19 червня 2014р., відповідачка у спірному житловому приміщенні не проживає. У відповідності з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У відповідності з ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Згідно п. 3.2.5 договору оренди житлового приміщення №4645, укладеного між сторонами, орендар зобов'язувався після закінчення строку дії договору, або в разі його розірвання у порядку, визначеному п. 5.4, 5.5 договору, звільнити приміщення, яке надано в оренду. Згідно із ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно положень ст. 107 ЖК УРСР, а також роз'яснень наданих п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985р., наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка за місцем своєї реєстрації, а саме в кімнаті [ADDRESS] не проживає понад 6 місяців. При цьому, судом не встановлено, що відповідачка не проживає в спірній квартирі з поважних причин, а також те, що їй чиняться перешкоди у користуванні зазначеною квартирою. При цьому, судом встановлено, що на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 07 вересня 2011р. №1052-С/КІ, відповідачці було видано Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, слід визнати, що відповідачка втратила право користування кімнатою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved