Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунто-вує його тим, що 18 травня 2016 року він позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 33600 гривень. [PERSON] зобовязалась повернути грошові кошти в такій же сумі до 3 червня 2016 року. Однак вона не виконала цей обовязок. Тому [PERSON] просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 33600 гривень та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 93 гривень 89 копійок. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. [PERSON] не зявилась у судове засідання. Вона завчасно у встановленому по-рядку повідомлена про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджу-ється телефонограмою №2280 від 9 вересня 2016 року (а.с.15). На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про про-ведення заочного розгляду цивільної справи у відсутності відповідача (а.с.16). Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] зобовязалась сплатити позивачу грошові кошти в розмірі 33600 гривень до 3 червня 2016 року. Ця обставина підтверджується копією роз-писки (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (тер-мін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України відповідач зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відпові-дач добровільно виконала грошове зобовязання, передбачене розпискою. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стяг-нути грошові кошти в розмірі 33600 гривень. Як розяснив Верховний Суд України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі №6-1967цс15, письмова форма договору позики з огляду на його реальний харак-тер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є доку-ментом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Встановлено, що в змісті розписки (а.с.6) відсутні відомості про те, що [PERSON] передав відповідачу грошові кошти у відповідному розмірі, а [PERSON] зобовя-залась повернути позивачу грошові кошти в такому ж розмірі. Ця обставина свідчить про між сторонами виникли не правовідносини позики, а правовідносини безпідставного збагачення, передбачені ч.1 ст.1212 ЦК України. Як розяснив Верховний Суд України в постанові від 2 березня 2016 року у справі №6-2491цс15, у випадку стягнення безпідставно одержаних грошей можуть нараховува-тись відсотки відповідно до статті 536 ЦК України й унеможливлюється стягнення 3% річних від простроченої суми згідно з частиною другою статті 625 цього Кодексу. З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача трьох процентів річних від простроченої суми відсутні. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд при-суджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Встановлено, що [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копі-йок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Предявлений ним позов задоволе-ний. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стяг-нути витрати на оплату судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок.

Outcome: approved