Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернулась [PERSON] Зазначає, що подружжя має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] та мотивує свою заяву тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося. Зазначила, що вони з відповідачем не змогли побудувати сімейні відносини між собою на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги. Пояснила, що в них з відповідачем різні характери та погляди на життя, а спричинення відповідачем скандалів та самоусунення від виконання своїх обов'язків негативно впливає на неї та дитину. У зв'язку з тим, що подальше спільне подружнє життя та збереження сім'ї стали неможливими просить розірвати шлюб. Відповідач позов визнав. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному об'ємі і просить шлюб розірвати. Зазначила, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 1996 року і їх подружжя має неповнолітню дочку [PERSON]. Зазначила, що шлюбне життя з відповідачем не склалося. Пояснила, що вони не змогли побудувати сімейні відносини між собою на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги. Позивач пояснила, що відповідач вчиняє вдома скандали, зраджує їй та вона і дитина страждають від психологічного насильства зі сторони відповідача. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що вважає, що можливості зберегти існування сім'ї немає, а тому просить шлюб розірвати. Суд, розглянувши справу відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України за правилами загального позовного провадження вважає, що позов підлягає задоволенню. З пояснень позивача, відповідача, свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що сторони по справі перебувають в шлюбі з 10.09.1996 року та мають дочку [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально. На даний час фактично шлюб припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим. Відповідно до ст.. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] втратили почуття любові один до одного. На даний час шлюб фактично припинено і спроби відновити шлюбні відносини до позитивного результату не призвели. Таким чином шлюб існує формально, а тому його необхідно розірвати. При цьому, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 26.09.2018 року та у зв'язку з цим приходить до висновку про те, що у позивача та відповідача було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно приписів ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 704 грн. 80 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією №16 від 31.08.2018 року, а тому у зв'язку з визнанням позову відповідачем позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 352 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви. В той же час, за цими ж правилами з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 352 грн. 40 коп. витрат на сплату судового збору. На підставі ст.. 105, 110 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved