Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] 26.04.2010 року було укладено договір кредиту № 027/1204819-KR, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 500000,00 грн. зі сплатою 26,00% річних на перший річний період, тобто до 01.04.2011 року, на кожний інший річний період відсоткова ставка підлягає перегляду, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 25 квітня 2020 року. Відповідно до Додаткової угоди від 29.04.2011 року до договору кредиту, укладеної між позивачем та відповідачем-1, сторони домовились починаючи з 29.04.2011 року про відсоткову ставку у розмірі 16,40% річних. У забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 за договором кредиту, було укладено договір поруки між позивачем та відповідачем [PERSON] № 02-10/151 від 26.04.2010 року. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, та надав відповідачу-1 кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач-1 не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач-1 станом на 27.09.2017 року має заборгованість - 113 848,85 грн., яка складається з: - 107 175,18 грн. - заборгованість за кредитом; - 4 665,14 грн. - заборгованість за відсотками; - 1397,72 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків; - 610,81 грн. - розмір інфляційних витрат за відсотками. Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 113 848,85 грн.; та судові витрати. Ухвалою суду від 01 грудня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено до розгляду в судовому засіданні на 17 травня 2018 року. Відповідачі, які належним чином повідомлені про відкриття судом провадження у зазначеній справі, дату та час судового засідання, в судове засідання не з'явились, причину неявки не повідомили, не подали відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 17 травня 2018 року визначено судовий розгляд справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з призначенням судового засідання на 18 червня 2018 року. Встановлено відповідачам 10-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачі, належним чином повідомлені про час розгляду справи, відзиву на позовну заяву, а також заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подали. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2018 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступне. Між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] 26.04.2010 року було укладено договір кредиту № 027/1204819-KR, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 500000,00 грн. (а.с. 12-18). Відповідно до договору, кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі 26,00% річних на перший річний період користування кредитом, тобто до 01.04.2011 року. На кожний інший річний період відсоткова ставка підлягає перегляду, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 25 квітня 2020 року. Крім того, за умовами договору, у разі, зокрема, прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення повернення кредиту, позичальник сплачує кредиторові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожен день прострочки, що діє у цей період. У разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених цим договором, протягом більше ніж 90 днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Відповідно до Додаткової угоди від 29.04.2011 року до договору кредиту, укладеної між позивачем та відповідачем-1, сторони домовились починаючи з 29.04.2011 року про відсоткову ставку у розмірі 16,40% річних (а.с.19). У забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 за договором кредиту, було укладено договір поруки між позивачем та відповідачем [PERSON] № 02-10/151 від 26.04.2010 року, відповідно до якого поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та в строки, передбачених договором № 027/1204819-KR від 26.10.2010 року (а.с. 23-24). Відповідно до п.3.1.2 договору поруки поручитель зобов'язаний протягом 30 робочих днів від дати отримання повідомлення кредитора про невиконання позичальником зобов'язань, забезпечених порукою, виконати відповідне зобов'язання шляхом перерахування на рахунок кредитора суми невиконаного позичальником зобов'язання. Відповідно до п.3.1.4 договору поруки у випадку невиконання позичальником та поручителем зобов'язань, забезпечених порукою, відповідати перед кредитором як солідарні боржники всім своїм майном, на яке гідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення. Позивач зобов'язання за кредитним договором № 027/1204819-KR від 26.04.2010 року виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується меморіальним ордером № 200 від 27 квітня 2010 року (а.с. 25). Позивачем було направлено на адресу Відповідачів досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором від 07.11.2017 року, із зазначенням невиконаних зобов'язань за Договором (а.с. 10-11). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідач [PERSON] не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 27.09.2017 року має заборгованість - 113 848,85 грн., яка складається з: - 107 175,18 грн. - заборгованість за кредитом; - 4 665,14 грн. - заборгованість за відсотками; - 1397,72 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків; - 610,81 грн. - розмір інфляційних витрат за відсотками. Розмір боргу [PERSON] перед позивачем підтверджується Розрахунком заборгованості за договором № 027/1204819-KR від 26.04.2010 (а.с. 33-34). Відповідачем не надано будь-яких заперечень або спростувань щодо розрахунку заборгованості, наданого позивачем, тому у суду відсутні підстави не приймати вказаний розрахунок. Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: approved