Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивача покликається на те, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON], зареєстрованому 23.11.1995р. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.09.2016р. їхній шлюб розірвано. В період перебування у шлюбі ними за спільні грошові кошти придбано рухоме та нерухоме майно, яке є їхньою спільною сумісною власністю. Зокрема, в період шлюбних відносин ними придбано наступні транспортні засоби: автомобілі марки FORD СОURIFR, FORD TRANSIT, НLS 100А02, ТRAILOR S383EL, МАЗ 54328, МАЗ 54331, МАЗ 64227, МАЗ 93802, МАЗ 9397, МАЗ КС-3571, ФОТОН ВJ1043, сукупна вартість яких складає 1326547,2 грн. Крім цього, за час перебування у шлюбних відносинах, відповідач отримав у власність земельну ділянку площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в [ADDRESS]. Також, в період шлюбних відносин відповідач набув право власності на ? частини нежитлової будівлі, що розташована по вул. Садова,15 в [ADDRESS] та на ? частини нежитлової будівлі, що розташована по вул. Садова,13 в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позові обставини, суду пояснивши, що майно придбано за час шлюбу. Крім цього, зазначив, що земельна ділянка надана відповідачу сільською радою на підставі ст. 121 ЗК України, тому вважає таку спільною сумісною власністю подружжя. Просить позовні вимоги задоволити. Представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимог підтримав. Представник відповідача позов не визнав, проти задоволення уточнених позовних вимог заперечив, суду пояснивши, що позов є безпідставним та необґрунтованим. Вказані позивачем транспортні засоби числяться як пайові внески членів ліквідованого господарства (колишнього колгоспу ім. Лесі Українки), знаходяться під майновими зобов'язаннями членів колишньої селянської спілки та використовується приватним підприємцем [PERSON] у його підприємницькій діяльності, тому таке майно не є спільною сумісною власністю подружжя. Суду не надано належних доказів на підтвердження обставин, викладених в позові, тому просить в задоволені позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23.11.1995р., зареєструвавши його в Воля-Задеревацькій сільській раді Стрийського району, про що зроблено запис №6, та підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 23.11.1995р. Після укладення шлюбу дружина змінила прізвище «[PERSON]». Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.09.2016р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно інформації від 03.03.2017р. №31/13-582, наданої Регіональним сервісним центром у Львівській області, за [PERSON] станом на 03.03.2017р. зареєстровані наступні транспортні засоби, яві придбані за час перебування у шлюбі із відповідачем: автомобіль марки FORD СОURIFR (1995 року випуску, білий, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво [NUMBER] дата видачі 15.06.2006 року); автомобіль марки FORD TRANSIT (1988 року випуску, синій, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво [NUMBER], дата видачі 29.04.2006 року); автомобіль марки НLS 100А02 (1990 року випуску, білий, шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво [NUMBER], дата видачі 17.08.2006 року); автомобіль марки ТRAILOR S383EL (1989 року випуску, червоний, шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво [NUMBER], дата видачі 10.02.2007 року); автомобіль марки МАЗ 54328 (1992 року випуску, червоний, шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво [NUMBER], дата видачі 15.09.2006 року); автомобіль марки МАЗ 54331 (1991 року випуску, білий, кузов [NUMBER], д.н.з [NUMBER], свідоцтво [NUMBER], дата видачі 08.07.2004 року); автомобіль марки МАЗ 64227 (1992 року випуску, жовтий, шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво [NUMBER], дата видачі 09.12.2004 року); автомобіль марки МАЗ 93802 (1993 року випуску, сірий, шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво [NUMBER], дата видачі 15.09.2006 року); автомобіль марки МАЗ 9397 (1989 року випуску, синій, шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво [NUMBER], дата видачі 15.06.2006 року); автомобіль марки МАЗ КС-3571 (1982 року випуску, червоний, д.н.з. [NUMBER], свідоцтво [NUMBER], дата видачі 15.06.2006 року); автомобіль марки ФОТОН ВJ1043 (2006 року випуску, білий, шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво [NUMBER] дата видачі 15.07.2006 року). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №93050158 від 27.07.2017р., [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,00 га в [ADDRESS], з цільовим призначення - для ведення особистого селянського господарства; на праві спільної часткової власності: ? частка нежитлової будівлі [ADDRESS] (реєстраційний номер 26285231) та ? частка нежитлової будівля [ADDRESS] (реєстраційний номер 32758143). 07.11.2001р. [PERSON] зареєстрований фізичною-особою підприємцем, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії [NUMBER] Як вбачається з довідки Стрийського ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 01.12.2016р. №11535/13-11-13-01-07, [PERSON] згідно поданої декларації про майновий стан і доходи за період з 01.01.2016р. по 30.09.2016р. доходу не отримав. Платник перебуває на загальній системі оподаткування. В статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, не завдаючи при цьому шкоди правам інших осіб і не порушуючи їхніх інтересів. Право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Стаття 57 СК України передбачає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.. Згідно з ч. 1 ст. 60 СК та ч. 3 ст. 368 ЦК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За змістом ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно з ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Згідно з ч.3 ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» земельні ділянки особистого селянського господарства можуть бути власністю однієї особи, спільною сумісною власністю подружжя та спільною частковою власністю членів особистого селянського господарства відповідно до закону. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» (від 29 червня 2004 року №1906-IV), чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Так, частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. За змістом ст.ст. 1, 10, 60 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що сторони по справі в період з 23.11.1995р. по 20.09.2016р. перебували у шлюбі. В цей період за [PERSON] зареєстровані: транспортні засоби марки FORD СОURIFR, FORD TRANSIT, НLS 100А02, ТRAILOR S383EL, МАЗ 54328, МАЗ 54331, МАЗ 64227, МАЗ 93802, МАЗ 9397, МАЗ КС-3571, ФОТОН ВJ1043; право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі [ADDRESS] право власності на земельну ділянка площею 2,00 га, що розташована в [ADDRESS] з цільовим призначення - для ведення особистого селянського господарства. Суд не бере до уваги доводи та обґрунтування представника відповідача про безпідставність позовних вимог, оскільки суду не надано жодного належного та допустимого доказу, який підтверджує, що майно, на яке покликається сторона позивача як на спільну-сумісну власність подружжя (транспортні засоби та нежитлові будівлі), є пайовими внесками, таке передано для використання і використовується у підприємницькій діяльності відповідачем. Також, відповідачем суду не надано жодного належного та допустимого доказу, з якого б вбачалося набуття ним цього майна за власні кошти, а не за спільні кошти подружжя. З досліджених та оцінених доказів (інформації з Регіонального сервісного центру у Львівській області та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) вбачається, що транспортні засоби та нерухоме майно (нежитлові будівлі в с. Воля-Задеревацька Стрийського району), зареєстровані за [PERSON] та набуті ним під час перебування у шлюбі з [PERSON], тому суд приходить до переконання, що дане майно є об'єктом спільної сумісної власності і позивач, відповідно до вимог 70 СК України, має право на ? частку в цьому майні. В той же час, суд вважає безпідставним та необґрунтованим покликання сторони позивача на визнання земельної ділянки площею 2,00 га, що розташована в [ADDRESS], об'єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання за нею права власності на ? частину цієї земельної ділянки з огляду на те, що згадана земельна ділянка була набута відповідачем на підставі акту індивідуальної дії, для ведення особистого селянського господарства, в межах норм безоплатної приватизації, таким чином відповідач скористався своїм правом на безоплатне отримання земельної ділянки у власність, яким наділений кожний громадянин України відповідно до положень ст. 14 Конституції України та ст. 121 ЗК України, тому, зважаючи на положення ст. 57 СК України, таке майно є особистою приватною власністю відповідача. Крім цього, стороною позивача не надано суду жодного належного та допустимого доказу, з якого б вбачалось, що позивач особисто або спільно з відповідачем користується даною земельною ділянкою та вчинила дії, що істотно збільшили вартість цієї земельної ділянки внаслідок її трудових чи грошових затрат. Враховуючи вищевикладені обставини та наведені положення норм права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Outcome: approved