Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], звернулись в суд з позовом до Ковельської міської ради Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно з урахуванням успадкованого за законом з визначенням часток. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що квартира [ADDRESS], згідно розпорядження органу приватизації від 13.04.1994 року [NUMBER] була передана у спільну сумісну власність квартиронаймачеві [PERSON] та членам його сім'ї, які постійно проживали у квартирі на час приватизації: [PERSON], [PERSON], [PERSON] - позивачам у справі. Таким чином, як вказують позивачі, квартира була передана у спільну власність чотирьом особам. На підставі розпорядження органу приватизації [NUMBER] від 13.04.1994 року, Фондом комунального майна Ковельської міської Ради народних депутатів видавалося свідоцтво про право власності на житло - квартиру, за адресою: [ADDRESS], що було видане та зареєстроване в реєстровій книзі 18.04.1994 року за № 8565, де вказано, що право власності на цю квартиру належить на праві приватної, спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер. Як вказують позивачі, до складу спадщини, відкритої [INFO] року внаслідок смерті [PERSON] ввійшло належне йому право на ? частку у вказаній квартирі. Спадкоємцями за законом першої черги є позивачі по справі, як дружина та діти спадкодавця. Позивачі прийняли спадщину в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1961 року), фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляли про відмову від неї. Свідоцтво про право власності на житло, видане на ім'я [PERSON], було втрачене. 18.11.2014 року взамін втраченого свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 14.04.1994 року позивачам було видано Дублікат свідоцтва про право власності на житло, де у відповідності із приватизаційними документами, вписані усі співвласники. У зв'язку із тим, що один із співвласників помер, зареєструвати право спільної сумісної власності у органі реєстрації речових прав на нерухоме майно неможливо. Таким чином, як зазначають позивачі, належна [PERSON] 1/4 частка у праві власності на квартиру перейшла в порядку спадкування в рівних частках до позивачів у справі та, з урахуванням належних їм часток, переданих у власність шляхом приватизації, їм належить по 1/3 частини у праві власності на квартиру [ADDRESS]. Зазначають, що підставою заявленого позову є відсутність іншого, окрім судового, порядку вирішення спору про право власності в порядку успадкування за законом, та визначення часток співвласників. Враховуючи наведене, позивачі просять суд визнати за ними право власності на нерухоме майно, з урахуванням успадкованого за законом з визначенням часток, яке розміщене в [ADDRESS] після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. В судове засідання позивачі не з'явились, однак їх представник [PERSON] подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують. Представник відповідача - Ковельської міської ради в судове засідання не з'явився, проте подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з дубліката свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1994 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], дійсно належить [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] - позивачам у справі. Позивачами зазначається, що ними було втрачено оригінал свідоцтва про право власності на житло. Дана обставина повністю підтверджується відповідним оголошенням в газеті «Вісті Ковельщини» про втрату ними правовстановлюючого документу. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності 2-х і більше осіб (співвласників) належить на праві спільної власності. Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність 2-х і більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. А тому слід вважати, що частки кожного із співвласників квартири [ADDRESS] в даному випадку є рівними і становлять по 1/4 частини кожному. Як вбачається з копій свідоцтв про народження серії ДИЗ [NUMBER], виданого 30.05.1989 року, та свідоцтва серії ДИЗ [NUMBER], виданого 14.05.1987 року, [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON]та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 30.04.2011 року, [PERSON], [INFO], зареєструвала шлюб та після його реєстрації має прізвище «[PERSON]». Як слідує з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 02.08.1986 року, [PERSON]та [PERSON] зареєструвала шлюб та після його реєстрації їм присвоєно прізвище [PERSON] та [PERSON]. З копії свідоцтва про смерть, виданого 15.07.1997 року Міськвідділом реєстрації актів громадянського стану міста Ковеля, вбачається, що [INFO] року [PERSON]помер. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все майно, яке належало йому на праві приватної власності, в тому числі й на ? частки в зазначеній квартирі. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами по справі, заповіту [PERSON] не залишав. Відповідно до п. п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону 2003 року, Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої даного закону щодо спадкування застосовуються лише до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Таким чином, до вказаних правовідносин застосовуються правила Розділу VII ЦК України в редакції Закону 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місце коли і поскільки воно не змінене заповітом. Зважаючи на викладене та вимоги ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), позивачі по справі є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] Відповідно до вимог ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як стверджується позивачами, вони були зареєстровані та проживали у квартирі за адресою [ADDRESS]. Ця ж обставина підтверджується копією будинкової книги на дану квартиру. Тобто позивачі проживали з спадкодавцем на момент відкриття спадщини, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 364, заведеної після смерті [PERSON], позивач [PERSON] успадкувала земельну ділянку площею 600 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] Крім цього, згідно матеріалів цієї ж спадкової справи, батьки померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] відмовились від спадщини після смерті сина. Таким чином судом встановлено, що єдиними спадкоємцями за законом спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], є його дружина - [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON], а тому позивачі мають право на 1/12 частку кожна в спадщині, що відкрилась після смерті [PERSON] Виходячи з викладеного, слід вважати, що після смерті [PERSON] частка кожного спадкоємця, з врахуванням належних їм 1/4 часток вказаної квартири, стала складати по 1/3 частки кожному. Згідно п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як вбачається з копії листа Приватного нотаріуса Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Козоріз Н.С. від 06.10.2015 року № 291/01-16, [PERSON] звертались з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], однак у видачі такого свідоцтва їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру. Оскільки правовстановлюючі документи на спадкову квартиру дійсно відсутні, то позивачі не мають змоги у встановленому порядку оформити свої спадкові права. З огляду на викладене, суд прийшов до твердого переконання, що в судовому засіданні доведено обставини, якими позивачі обґрунтовують позовні вимоги, що є підставою для задоволення даного позову. Судові витрати суд залишає за позивачами.

Outcome: approved