Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

В обґрунтування заяви [PERSON] посилався на те, що [INFO] померла його мати, [PERSON] , [INFO] у віці 92 роки, яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вказав, що до 23.11.1999, його мати проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Зазначив, що його мати померла в лікарні, перебуваючи на стаціонарному лікуванні. Маючи довідку про смерть, видану Сакською районною лікарнею АР Крим, а також свідоцтво про смерть, видане Сакським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту записів актів громадського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, звернувся до Барського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), щодо реєстрації смерті матері, проте отримав відмову з причини відсутності підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразка на підставі наданих документів. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для оформлення права власності на спадкове майно померлої [PERSON] , а саме земельної ділянки. На підставі викладеного просив суд встановити факт смерті [PERSON] , громадянки України, [INFO] , місце народження: Україна, Вінницька область, Барський район, с. Ходаки, яка померла [INFO] , в місті Саки, АР Крим у віці 92 роки. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи суд дійшов таких висновків. Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Судом встановлено, що Барським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) рішенням № 204-18.1/38 від 06.04.2021, [PERSON] відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] , [INFO] , оскільки заявником для підтвердження факту смерті не пред`явлено медичний документ, форма якого б відповідала формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13-24». Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.11.1957, [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] . Отже, вказаним вище свідоцтвом про народження підтверджується, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . З довідки, виданої Ходацьким старостинським округом Барської міської ради № 74 від 29.03.2021, [PERSON] , [INFO] проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] по 23.11.1999. Також заявником додано до заяви копію державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 970409 від 13.02.2008, право власності на яку він має намір оформити в порядку спадкування. Згідно з вказаним державним актом [PERSON] , яка проживає в с. Слобода-Ходацька, на підставі розпорядження Барської районної державної адміністрації від 18.07.2007 № 331 є власником земельної ділянки площею 1,7012 га, що розташована на території Ходацької сільської ради Барського району. Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Згідно з частиною 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до пунктів 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Оцінюючи надані заявником документи, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, з огляду на те, що відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, зроблених у справах проти Туреччини («Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Other v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо справ, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. В практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», відповідно до яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН, і застосовані у вказаних рішеннях ЄСПЛ в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.05.2019, (російською мовою) « [PERSON] », померла [INFO] , місце смерті - Республіка Крим, м. Саки, запис акту про смерть № 99100028, Сакський районний відділ запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджується також медичним свідоцтвом про смерть серія 35 №058538 від 03.05.2019. Зважаючи на вік [PERSON] (92 роки), оцінивши надані заявником докази на підтвердження факту її смерті, суд вважає цей факт доведеним. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Оскільки встановлення факту смерті заявнику необхідно для оформлення спадкових прав, заяву [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved