Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

ВМР звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення гаражу, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач самовільно, з порушенням встановленого законом порядку, без належного дозволу зайняв земельну ділянку біля [ADDRESS], встановивши на ній металевий гараж. На підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 24.12.2007 року № 3290 між міським комунальним підприємством «Архітектурно - будівельний сервіс» ВМР та [PERSON] було укладено договір «Про використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів), однак термін дії зазначеного договору закінчився 31.12.2011 року. Позивач письмово звертався до відповідача з вимогою добровільного звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення металевої конструкції, яке ним отримано 29.01.2014р. особисто. При перевірці встановлено, що [PERSON] не звільнено самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення металевого гаража, що підтверджується актом від 10.02.2014р. Земельна ділянка на якій відповідач встановив гараж, відноситься до земель територіальної громади міста, це підтверджується інформацією департаменту архітектури, містобудування та кадастру ВМР від 08.02.2014роу. ВМР рішення про передачу [PERSON] у власність або користування земельної ділянки біля будинку [ADDRESS] не приймалось. Просять зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку біля будинку [ADDRESS] та привести її у придатний для використання стан за власний рахунок, шляхом знесення самочинно встановленого металевого гаража, що позначений на схемі під № 6 та стягнути судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити не заперечив щодо заочного розглядусправи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Позов не оспорив. Заяв до суду не направляв. Суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст. ст. 158, 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини по виконанню зобов'язань, які регулюються Земельним та Цивільним кодексами України. При винесені рішення судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 24.12.2007 року № 3290 між міським комунальним підприємством «Архітектурно - будівельний сервіс» ВМР та [PERSON] було укладено договір «Про використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів) від 13.10.2008року з терміном дії до 31.12.2008року (а.с.9). Згідно типової додаткової угоди № 105/10іД10189 до договору № 105/10 про використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів) від 25.08.2010 року термін дії договору «Про використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів)» від 25.08.2010 року укладеного між міським комунальним підприємством «Архітектурно - будівельний сервіс» та [PERSON] продовжено до 31.12.2011 року (а.с.10). Станом на січень 2014 року термін дії даного договору закінчився. Відповідно до схеми під №6 відповідач самовільно, з порушенням встановленого законом порядку, без належного дозволу зайняв земельну ділянку біля буд. [ADDRESS], встановивши на ній металевий гараж (а.с. 14). Згідно інформації Департаменту архітектури, містобудування та кадастру №05-00-010-6337 від 08.02.2014р. право користування земельною ділянкою по [ADDRESS] відповідно до вимог чинного законодавства не оформлено, земельна ділянка відносить до земель комунально власності (а.с.12). 21.01.2014р. МКП «Архітектурно - будівельний сервіс» направлено письмове попередження [PERSON] з вимогою добровільного звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення металевої конструкції (а.с.6), яке ним отримано 29.01.2014р. (а.с.7). Згідно акту МКП «Архітектурно - будівельний сервіс» від 10.02.2014р. [PERSON] не звільнив самовільно зайняту земельну ділянку (а.с.8). Статтею 12 ЗК України передбачено, що право розпоряджатись землями територіальної громади, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян, надання земельних ділянко у користування із земель комунальної власності належить до повноважень міської ради. Відповідно до ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Згідно п. 3 ст. 125 ЗК України, приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», використання земельної ділянки без будь-яких дозвільних документів є незаконним і кваліфікується, як самовільне зайняття земельної ділянки. Згідно ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ним. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та необхідність зобов'язання [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку біля будинку [ADDRESS] та привести її у придатний для використання стан за власний рахунок, шляхом знесення самочинно встановленого металевого гаража, що позначений на схемі під № 6. Згідно ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» та рішення ВК ВМР № 2986 від 08.12.2011р. суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь МКП «Архітектурно - будівельний сервіс» судовий збір в розмірі 243,60грн.

Outcome: approved