Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб з відповідачем, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 04.06.2015 року. Від подружнього життя у сторін є син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через сторін різні погляди на життя, у зв'язку з чим між ними часто виникали сварки. Зазначає, що проживають окремо, почуття любові та поваги втрачено. Вказує, що збереження шлюбу та спільне проживання з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Кошти на утримання сина відповідач дає нерегулярно. Добровільно дійти згоди щодо матеріального забезпечення дитини не можуть. З огляду на те, що відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, просить стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні 24.11.2016 року відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів. 08.12.2016 року сторони у судове засідання не з'явилися. У своїй заяві від 08.12.2016 року позивач просить розглянути справу за її відсутності, водночас вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач також подав до суду письмову заяву від 28.11.2016 року про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, на розірвання шлюбу погоджується. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 04.06.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER]. Сімейне життя в сторін не склалось, на даний час вони проживають окремо, почуття любові та поваги між ними втрачено. При таких обставинах суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Виходячи з вищенаведеного, принципів розумності та справедливості (ч. 9 ст. 7 цього Кодексу), враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби неповнолітньої дитини, зумовлені її розвитком, беручи до уваги, згоду відповідача на сплату аліментів у визначеному позивачем розмірі, суд дійшов висновку про покладення на відповідача обов'язку зі сплати аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно. Оскільки згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, присуджені суми аліментів підлягають такій індексації. Отже, позов задовольняється повністю.

Outcome: approved