Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилається на те, що в 1989 році їй, як вчителю початкових класів середньої школи № 44 Комінтернівського району м. Харкова, на підставі ордеру надали кімнату № 209 в будинку № 115 по вул. Ньютона в м. Харкові. До листопада 2008 року вона проживала в цій кімнаті без реєстрації та вносила плату за комунальні послуги шляхом відрахувань із заробітної плати. В листопаді 2008 року вона була зареєстрована в зазначеній кімнаті. В 2013 році вона разом з іншими мешканцями кімнат будинку 115 по вул. Ньютона в м. Харкові звернулася до Департаменту освіти Харківської міської ради з проханням змінити правовий статус кімнат на комунальні квартири. Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» листом від 17 лютого 2015 року № 3030/2/07-05 повідомило, що кімната № 209 в цьому гуртожитку на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 07 лютого 2007 року № 39 виключена з числа гуртожитку. В 2015 році в процесі підготовки документів, їй стало відомо, що власником кімнати № 209 в будинку 115 по вул. Ньютона в м. Харкові є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з [PERSON] 08 липня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] за реєстровим № 2149. Позивачка зазначала, що з 1989 року по теперішній час вона постійно проживає у спірній кімнаті, тому вимушена була звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 вересня 2017 року визнано недійсним рішення виконкому Комінтернівської районної в м. Харкові ради № 203-14 від 19 серпня 2008 року про визнання [PERSON] наймачем квартири № 209 житловою полощею 12,5 кв.м. в буд. 115 по вул. Ньютона в м. Харкові. Визнано недійсним розпорядження відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради № 4749 від 11 вересня 2008 року. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] виданого 11 вересня 2008 року на імя [PERSON] відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради. Отже жодних правових підстав для укладення [PERSON] договору купівлі продажу спірної кімнати не було. Проте за час судового розгляду [PERSON] подарував спірну кімнату своєму малолітньому сину [PERSON], про що уклав відповідний договір 15 жовтня 2016 року. Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги ст.ст. 203, 215 ЦК України позивачка просила позов задовольнити, визнати недійсними договір купівлі продажу кімнати 209 в буд. 115 по вул. Ньютона в м. Харкові від 8 липня 2009 року укладений між [PERSON] та [PERSON] та договір дарування цієї кімнати від 15 жовтня 2016 року укладений між [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. В судове засідання 18 червня 2018 року позивачка та її представник не зявилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON], який діяв в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] проти задоволення позову категорично заперечував, посилаючись на його безпідставність та відсутність порушень вимог чинного законодавства на час укладення оспорюваних договорів. Крім того, зазначив, що позивачка пропустила строк звернення до суду за захистом свого порушеного права, тому просив суд застосувати до її вимог позовну давність. В судове засідання 18 червня 2018 року повторно не з?явився, подав заяву про оголошення перерви в судовому засіданні, доказів поважності причин неявки до суду не надав. За таких обставин, суд продовжив розгляд справи за відсутності відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, з урахуванням письмового відзиву, наявного в матеріалах справи та усних пояснень відповідача, наданих ним під час судового розгляду. Відповідач [PERSON] до суду не з?вилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася неодноразово та належним чином, письмових заперечень проти позову не подала. Представник Служби у справах дітей по Слобідському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не подав. Представник Управління освіти адміністрації Слобідського району м. Харкова в судове засідання 18 червня 2018 року не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, письмових заперечень проти позову не подав. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Спірною є житлова площа № 209 в гуртожитку № 115 по вул. Ньютона в м. Харкові. Гуртожиток № 115 по вул. Ньютона в м. Харкові перебував на праві повного господарського відання та балансі Відкритого акціонерного товариства «Харківський домобудівельний комбінат № 1» (далі ВАТ «ХДСК-1»). В 1989 році [PERSON], як вчителю початкових класів середньої шкоди № 44 Комінтернівського району м. Харкова, на підставі ордеру надано дозвіл на заселення в гуртожиток, що розташований по вулиці Ньютона, буд. № 115 в м. Харкові, без зазначення кімнати. З часу видачі ордеру позивачка постійно проживає в кімнаті № 209 та сплачує комунальні послуги, зареєстрована у цій кімнаті з 25 листопада 2008 року. Постійне проживання [PERSON] в спірній кімнаті підтвердив й відповідач [PERSON] \~ \~ \~ \~На підставі спільного рішення Управління освіти адміністрації Комінтернівського району Харківської міської ради та районного комітету профспілкової організації працівників освіти та науки від 12 березня 2015 року [PERSON] визнана наймачем житлової кімнати № 209 в будинку № 115 по вул. Ньютона в м. Харкові. \~ \~ \~ \~Рішеннями Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 07 лютого 2007 року № 39, від 19 серпня 2008 року № 203-14 з числа гуртожитку виключено приміщення 1-3 підїзду у будинку № 2115 по вул. Ньютона в м. Харкові, ліквідатор ВАТ «ХДСК-1» зобовязаний закріпити за мешканцями займану ними площу та відкрити особові рахунки у встановленому законом порядку; житлова площа кімнати № 209 в будинку № 115 по вул. Ньютона в м. Харкові була закріплена за [PERSON] \~ \~ \~ \~При цьому кімната № 209 в гуртожитку № 115 по вул. Ньютона в м. Харкові не була виключена з переліку гуртожитків. В списку осіб, за якими повинні були закріпити площу, переданому на розгляд районної комісії по житловим справам Виконавчого комітету Комінтернівського району м. Харкова, прізвище [PERSON] було відсутнє. \~ \~ \~ \~На підставі Розпорядження Відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради від 11 вересня 2008 року № 4749П2 [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло за реєстраційним № 3-08-294562П2. За адресою спірної кімнати [PERSON] була зареєстрована з 29 серпня 2008 року по 01 липня 2009 року. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 вересня 2017 року частково задоволено позовні вимоги [PERSON]: визнано недійсним рішення виконкому Комінтернівської районної в м. Харкові ради № 203-14 від 19 серпня 2008 року про визнання [PERSON] наймачем квартири № 209 житловою площею 12,5 кв.м. в буд. 115 по вул. Ньютона в м. Харкові. Визнано недійсним розпорядження відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради № 4749 від 11 вересня 2008 року. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] виданого 11 вересня 2008 року на імя [PERSON] відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради. Таким чином, рішенням суду встановлено, що законним правом на проживання у спірній кімнаті гуртожитку була наділена лише [PERSON], яка постійно проживає в спірній кімнаті, в той час як [PERSON] фактично не проживала в цьому житлі та не мала права на приватизацію, а отже й не мала права на відчуження спірної кімнати. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1ст. 216 ЦК України\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Враховуючи, що [PERSON] уклала договір купівлі продажу спірної кімнати на підставі свідоцтва про право власності на кімнату № 209 в будинку № 115 по вул. Ньютона в м. Харкові, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна і приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, яке визнане судом недійсним, вимоги позивачки про визнання недійсним договору купівлі продажу кімнати № 209 по вул. Ньютона в м. Харкові від 8 липня 2009 року підлягають задоволенню. При цьому заява [PERSON] про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки [PERSON] з 1989 року по теперішній час постійно проживає в спірній кімнаті, що не заперечується відповідачем. Про порушення свого права дізналася в 2015 році під час оформлення документів на приватизацію кімнати та в межах строку позовної давності звернулася до суду. Щодо вимог про визнання недійсним договору дарування укладеного 15 жовтня 2015 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], в інтересах малолітнього [PERSON], суд вважає за необхідне зазначити, що якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, недійсним необхідно визнавати не всі правочини, а лише перший з них і заявляти позов про витребування майна в останнього набувача. Крім цього, зі змісту договору дарування вбачається, що в інтересах малолітнього [PERSON] діяла його мати [PERSON], яка в якості відповідача по справі залучена не була. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині визнання недійсним договору купівлі продажу спірної кімнати від 8 липня 2009 року.

Outcome: partial