Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно. Вказала, що відповідачка є матір'ю неповнолітнього [PERSON], відповідно рішення Теплицького районного суду від 18 травня 2006 року була позбавлена батьківських прав. Оскільки, відповідач проживає окремо, добровільно на утримання неповнолітньої дитини коштів не надає, не бажає домовитись про її участь в утриманні сина, просить стягнути аліменти. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить стягнути з відповідачки аліменти на неповнолітнього сина в розмірі 500 грн. щомісячно, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому порядку через оголошення в пресі(газета «Вінниччина» №16(22858) від 28 лютого 2014 року), заперечень проти позову не подала, про поважність причини своєї неявки суду не повідомила, від відповідача не надходила заява про розгляд справи у її відсутність. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 18 травня 2006 року, яке набуло законної сили, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], неповнолітню дитину передано [PERSON]. За рішенням виконавчого комітету Теплицької селищної ради від 21 листопада 2003 року за №152 позивача [PERSON] призначено опікуном над неповнолітнім онуком [PERSON], 2000 року народження. Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, який визначено Законом України „Про Державний бюджет України на 2013 рік», з 01 грудня 2013 року становить 1 286 грн.. Відповідно до ст..182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, і , враховуючи те, що позивач не працює, постійного доходу не має, відповідач не подала заперечень проти позову, не надала суду доказів про свої доходи та матеріальний стан, враховуючи положення закону про те, що обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що відповідає половині прожиткового мінімуму для дитини віком до 18 років. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved