Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПП «Славія Люкс», ТДВ «СК «Традо», ПП «Салюр» з вимогою визнати недійсним договір №003332 від 08 жовтня 2014 року, укладений між нею та ПП «Славія Люкс»; визнати недійсним договір добровільного страхування від нещасних випадків №005228 від 16 жовтня 2014 року, укладений між нею та ТДВ «СК «Традо»; стягнути з ТДВ «СК «Традо» на її користь 6000 грн.; визнати недійсним договір №003332 від 08 жовтня 2014 року, укладений між нею та ПП «Салюр»; стягнути з ПП «Салюр» на її користь 10605 грн. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що у жовтні 2014 року у неї виникла нагальна потреба у значних грошових коштах для власних потреб. Із реклами в газеті «Объявления по средам» вона дізналася про програму «Альфа Гроші», відповідно до якої вона могла одержати в позику необхідну суму грошей. 08 жовтня 2014 року вона підписала Договір №003332 з ПП «Славія Люкс», відповідно до якого вона ставала учасником програми «Альфа Гроші», повинна була сплачувати щомісячно платежі до Фонду Учасників програми в сумі 1111 грн. 11 коп. протягом 18 місяців, а ПП «Славія Люкс» зобов'язалося «вчиняти від його (Учасника) певні дії, спрямовані на надання безстрокової позики» (п. 1.1.Договору) в сумі 200000 грн. Стверджує, що того ж дня її зобов'язали підписати договір за таким же номером 003332 із ПП «Салюр», відповідно до якого ПП «Салюр» нібито надало їй інформаційні послуги вартістю 10500 грн., плату за вказані послуги позивач зобов'язана була оплатити не пізніше наступного дня з моменту підписання вказаного договору. Зазначає, що насправді вона ніяких інформаційних послуг від ПП «Салюр» не одержувала, акт приймання передачі таких послуг не підписувала, але оскільки сплата вказаної суми була умовою одержання кредиту, вона 08 жовтня 2014 року сплатила на рахунок ПП «Салюр» кошти в сумі 10500 грн. та 105 грн. комісії банку за перерахування вказаних коштів. Крім того відповідно до п.2.1.5 договору про участь у програмі «Альфа Гроші» позивач зобов'язана була укласти договори особистого страхування життя, здоров'я, працездатності та/або майнового страхування об'єкта застави (іпотеки) із страховою компанією. 16 жовтня 2014 року між позивачем та ТДВ «СК «Традо» був укладений договір добровільного страхування від нещасних випадків №005228. На виконання вказаного договору страхування позивач 16 жовтня 2014 року перерахувала на рахунок ТДВ «СК «Традо» страховий платіж в сумі 6000 грн. [PERSON] зазначила, що протягом жовтня-листопада 2014 року позики від ПП «Славія Люкс» вона так і не одержала. Вважає, що всі вищевказані договори є недійсними, такими, що порушують її права як споживача фінансових послуг; спонукання її до укладення всіх вищевказаних договорів, зобов'язання сплачувати кошти за ненадані послуги свідчить про пірамідальну схему, створену відповідачами. Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 18 серпня 2015 року позов [PERSON] задоволено частково, визнано недійсним договір №003332 від 08 жовтня 2014 року, укладений між [PERSON] та ПП «Славія Люкс»; визнано недійсним договір №003332 від 08 жовтня 2014 року, укладений між [PERSON] та ПП «Салюр»; стягнуто з ПП «Салюр» на користь [PERSON] 10500 грн. 00 коп., вирішено питання про розподіл судових витрат, в задоволенні позовних вимог до ТДВ «Страхова компанія «Традо» відмовлено з мотивів що саме [PERSON] була ініціатором укладення договору добровільного страхування. Не погоджуючись з даним рішенням в частині відмови у задоволенні позову до ТДВ «Страхова компанія «Традо» [PERSON] звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій посилаючись на незаконність, просила скасувати рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 18 серпня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ТДВ «Страхова компанія «Традо» про визнання недійсним договору добровільного страхування від нещасних випадків та стягнення коштів в сумі 6000 грн., позов в цій частині вимог задовольнити Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не прийняті до уваги пояснення позивача щодо обставин фактичного примушування [PERSON] до підписання заяви на укладення договору страхування і на підписання самого договору страхування, зазначає, що вона не бажала і не потребувала виникнення цих правовідносин, а підписала заяву про укладення договору страхування та сам договір лише тому, що укладення такого договору було згідно п.п. 2.1.5, 5.2.»є», 5.4 договору про участь у програмі «Альфа Гроші» обов'язковою передумовою надання їй позики ПП «Славія-Люкс». Апелянт зазначає, що визнаючи недійсними договори №003332 від 08 жовтня 2014 року укладеного між нею та ПП «Славія Люкс» та №003332 від 08 жовтня 2014 року, кладений між нею та ПП «Салюр», правильно вказав, що діяльність ПП «Славія-Люкс» за системою надання позики є діяльністю із залучення коштів споживачів з метою реалізації діяльності пірамідальних схем. Але, відмовляючи в задоволенні позову у частині визнання недійсним договору страхування, безпідставно не врахував того факт, що до реалізації такої пірамідальної схеми було залучено і ТДВ «СК «Традо». Діяльність вказаної страхової компанії є непрозорою, вона не має власного сайту в Інтернеті з розміщенням правил страхування, їй не були надані правила страхування під час підписання договору, а також на вимогу адвоката, договір страхування на підпис їй надала представник ПП «Славія Люкс» [PERSON] Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення. Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Рішення суду оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ТДВ «Страхова компанія «Традо» про визнання недійсним договору добровільного страхування від нещасних випадків та стягнення коштів в сумі 6000 грн. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ТДВ «Страхова компанія «Традо» суд першої інстанції виходив з того, що саме [PERSON] була ініціатором укладення договору страхування, оскільки вона підписувала та подавала заяву ТДВ «Страхова компанія «Традо» з проханням укласти відповідний договір, у зв'язку з чим не була введена в оману працівниками страхової компанії, а тому відсутні підстави для визнання договору страхування недійсним та для застосування реституції. Проте з вказаними висновками колегія суддів апеляційного суду не може погодитися, оскільки вони не в повній мірі відповідають наданим доказам, суперечать нормам матеріального права Судом першої інстанції встановлено, що 08 жовтня 2014 року [PERSON] уклала договір №003332 з ПП «Славія Люкс», предметом якого є надання учаснику безвідсоткової позики (а.с.5-8). В той же день, 08 жовтня 2014 року між [PERSON] та ПП «Салюр» було укладено договір №003332 про надання інформаційних, консультаційних послуг та послуг з пошуку інформації. Вартість плати за надання послуг складає 10500 грн. (а.с.11), які були сплачені на користь ПП «Салюр» в сумі 10500 грн. та 105 грн. комісії з платника (а.с.13). Судом також встановлено, що 16 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до ТДВ «СК «Традо» з заявою про укладення договору добровільного страхування від нещасного випадку (а.с.32) та в той же день між ТДВ «Страхова компанія «Традо» та [PERSON] укладено договір страхування від нещасних випадків №005228 (а.с.9-10). Згідно з вимогами ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька діяльність забороняється. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводять споживача в оману або є агресивною. Забороняється як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Відповідно до п.7 постанови №9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд вказує про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. За ч.2 ст.215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Умовами Програми «Альфа Гроші», зокрема пунктом 5.2 визначено, що для отримання безвідсоткової позики учасник зобов'язується провести в порядку та при умовах, визначених підприємством за договором безвідсоткової позики, обов'язкове особисте страхування життя, здоров'я, працездатності. При укладенні договору застави або іпотеки учасник проводить обов'язкове майнове страхування об'єкта застави (іпотеки) на умовах передбачених даними договорами та договором безвідсоткової позики. У пункті 5.4. зазначено, що якщо учасник не виконав вимоги п.5.2 ст.5 даного додатку або не скористався правом, передбаченим підпунктами а) пункту 5.3 ст.5 даного додатку, протягом 30 днів з моменту отримання рішення про надання безвідсоткової позики, його рішення про надання безвідсоткової позики анулюється, внаслідок чого учасник позбавляється права на отримання безвідсоткової позики, позбавляється права на участь у наступних найближчому заході. Цей факт фіксується у відповідному протоколі, про що підприємство повідомляє учасника (а.с.9). Тобто, вбачається, що договір про надання безвідсоткової позики, договір про надання інформаційних, консультаційних послуг та послуг з пошуку інформації, а також договір добровільного страхування від нещасних випадків є взаємопов'язаними. Суд не врахував, що ст.ст.18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають різні взаємовиключні підстави визнання угод недійсними. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині 2 статті 18 Закону «Про захист прав споживачів» - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс прав та обов'язків на шкоду споживача. Аналізуючи зазначену норму закону, можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: а) умови договору порушують принцип добросовісності; б) умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; в) умови договору завдають шкоди споживачу. Позивач була введена в оману, їй було нав'язано необхідність укладення договору страхування, тому договір добровільного страхування від нещасних випадків №005228 від 16 жовтня 2014 року, укладений між [PERSON] та ТДВ «Страхова компанія «Традо» має бути визнаний недійсним, та підлягає стягненню з ТДВ «Страхова компанія «Традо» 6000 грн. у повернення страхового внеску. Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору неправильно були застосовані норми матеріального права, порушено норми процесуального права, допущено невідповідність висновків обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати з ТДВ «Страхова компанія «Традо» в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved