Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

В лютому 2014 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просив визнати дійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок: площею 0,15 га (кадастровий номер 3221487301:01:044:003), що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Рославичі; площею 0,1504 га (кадастровий номер 3221487301:01:044:0031), що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Рославичі; площею 0,1505 га (кадастровий номер 3221487301:01:044:0032), що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Рославичі. Крім того, позивач просить суд визнати за ним право власності на вищевказані земельні ділянки та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Вказуючи на те, що 08 лютого 2012 року між ним та відповідачем було укладено Попередній договір купівлі-продажу спірних земельних ділянок, які належали відповідачу на праві приватної власності. Відповідно до умов даного договору [PERSON] зобов'язувався не пізніше 08.07.2012 року передати йому у власність спірні земельні ділянки, а він, [PERSON], зобов'язувався передати [PERSON] повну вартість земельних ділянок, що складає 366 759 грн. 03 липня 2012 року [PERSON] передав [PERSON] всю суму вартості земельних ділянок, про що відповідачем було видано письмову розписку. В той же день між сторонами по справі було підписано акти приймання-передачі земельних ділянок, однак договори купівлі-продажу земельних ділянок підписані не були, оскільки, за словами відповідача, ним не отримано всі необхідні документи для їх оформлення. [PERSON], посилаючись на те, що [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу, ігнорує його усні та письмові вимоги, мотивуючи їх відсутністю часу для відвідування нотаріуса та враховуючи факт його фактичного володіння нерухомим майном та повне виконання умов договору, просить суд визнати договори купівлі-продажу спірних земельних ділянок дійсними, визнавши за ним право власності на останні. [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіславши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі ( а.с.32). Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав, надавши заперечення, в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки попередній договір купівлі-продажу земельних ділянок, в супереч вимогам чинного законодавства, не був нотаріально посвідченим (а.с.28). Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, проходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 лютого 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Попередній договір купівлі-продажу земельних ділянок (надалі - Попередній договір), за умовами якого сторони зобов'язуються у строк до 08 липня 2012 року укласти на умовах, встановлених цим Попереднім договором, договір купівлі-продажу земельних ділянок: площею 0,15 га (кадастровий номер 3221487301:01:044:003), що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Рославичі; площею 0,1504 га (кадастровий номер 3221487301:01:044:0031), що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Рославичі; площею 0,1505 га (кадастровий номер 3221487301:01:044:0032), що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Рославичі. Цільове призначення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку ( а.с.6-7). Пунктом 4.1 Попереднього договору загальна вартість трьох земельних ділянок складає 366 750 грн., яку покупець, у відповідності до положень п. 4.3. Попереднього договору, зобов'язувався сплатити в строк до 08 липня 2012 року. Спірні земельні ділянки належали [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок, укладених в період з 10 квітня по 15 квітня 2008 року та посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] ( а.с.8-16). З огляду письмової розписки відповідача від 03.07.2012 року встановлено, що останній підтверджує факт того, що ним отримано від позивача грошові кошти в сумі 366 750,00 грн., що є повною вартістю земельних ділянок, зазначених у попередньому договорі від 08.002.2012 року (а.с.18). Того ж дня [PERSON] та [PERSON] було погоджено акт приймання передачі спірних земельних ділянок, за умовами якого відповідач передав, а позивач прийняв на підставі Додаткової угоди від 03 липня 2012 року до Попереднього договору купівлі-продажу земельних ділянок від 08 липня 2011 року земельну ділянку площею 0,15 га (кадастровий номер 3221487301:01:044:003), що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Рославичі; земельну ділянку площею 0,1504 га (кадастровий номер 3221487301:01:044:0031), що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Рославичі; земельну ділянку площею 0,1505 га (кадастровий номер 3221487301:01:044:0032), що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Рославичі ( а.с.19). З урахуванням того, що [PERSON] здійснив повний розрахунок за спірні земельні ділянки, а [PERSON] не виконав зобов'язання з підготовки документів для укладення основного договору, 03.07.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено додаткову угоду до попереднього договору купівлі-продажу земельних ділянок від 08.02.2012 року, за умовами якої сторони домовились про перенесення строку укладення основного договору до 08.07.2013 року (а.с.17). Пунктами 3-4 Додаткової угоди сторони домовились, що до укладення основного договору покупець має право володіти та користуватись земельними ділянками на свій розсуд, а у випадку не укладення основного договору, покупець має право звернутись до відповідного суду з позовом про визнання за ним права власності на спірні земельні ділянки. 01.08.2013 року [PERSON], враховуючи ухилення [PERSON] від нотаріального посвідчення договорів, звернувся до останнього з письмовою вимогою, в якій просив виконати свої зобов'язання та повідомити про час та місце укладення основного договору. Крім того, позивач повідомив відповідача, що у випадку невиконання вищевказаних вимог він змушений буде звернутись до суду з вимогою визнання за ним права власності на земельні ділянки (а.с.20). У відповідь на письмову вимогу [PERSON], [PERSON] листом від 06.08.2013 року повідомив, що він не буде звертатись за нотаріальним посвідченням договорів, а також звернув увагу на те, що позивач має право звернутись до суду з вимогою визнання за ним права власності на земельні ділянки (а.с.21). За умовами ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. А якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. У відповідності до положень ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно положень ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. В свою чергу частиною другою статті 220 ЦК України визначено, що якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У відповідності до вимог п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Таким чином, враховуючи, що договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а також те, що позивачем не доведено, що між сторонами узгоджено всіх істотних її умов, суд не вбачає правових підстав для визнання договорів купівлі-продажу спірних ділянок дійсними з підстав передбечених ч. 2 ст. 220 ЦК України, на яку посилається позивач. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed