Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

В квітні 2013 року до Ленінського районного суду м. Полтави звернулася [PERSON] з позовною заявою про визнання фіктивним розірвання шлюбу з [PERSON] від 07.02.2012 року. При цьому позивачка посилалася на те, що з 2003 року проживала з [PERSON] у фактичному шлюбі за адресою: [ADDRESS], а 05.09. 2007 року зареєструвала шлюб. У листопаді 2007 року на своє ім'я уклала кредитний договір та отримала кошти на облаштування опаленні та проведення ремонту у вказаному домоволодінні. З 2012 року звільнилася з роботи і ніде не працювала, а на незначну пенсію чоловіка вони не могли прожити, тому вирішили з ним оформити субсидію, для чого розірвати шлюб фіктивно, про людське око. В січні 2012 року подали спільну заяву до Ленінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ Полтавської області, а 07.02. 2012 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, про що у Книзі реєстрації розірвань шлюбу було зроблено відповідний запис № 9 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER]. Не зважаючи на розірвання шлюбу з [PERSON] вони продовжували проживати однією сім'єю , вели спільне господарство, робили ремонт будинку, саджали город та не мали наміру припинити шлюбні відносини. Але [INFO] [PERSON] помер і фіктивним розірванням шлюбу позивачу було спричинено шкоду майновим інтересам в зв'язку з тим ,що вона втратила право на спадкування майна після чоловіка. За клопотанням позивача первісний відповідач [PERSON] був замінений на Ленінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ Полтавської області, а [PERSON] була визнана по цивільній справі третьою особою. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги , просили їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві . Відповідач та представники третьої особи позовні вимоги не визнали, прохали відмовити в їх задоволенні. При цьому представник відповідача Ленінського відділу ДРАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області Звєрєва В.В. вказала, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний за вільним волевиявленням цих осіб 07.02.2012 року, відповідно до вимог чинного законодавства України. Заслухавши сторони, дослідивши докази у справі суд приходить до наступних висновків. Так судом в судовому засіданні було встановлено, що 05.09.2007 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. В січні 2012 року [PERSON] та [PERSON] за обопільним виявленням подали спільну заяву до Ленінського відділу ДРАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області про розірвання шлюбу. В результаті чого органами РАЦС 07.02.2012 року шлюб між ними був розірваний у відповідності до ст.106 СК України, як подружжя, яке не має дітей. Згідно з ст.8 СК України та ст.9 ЦК України відносини між подружжям, не врегульовані СК України регулюються відповідними нормами ЦК України. Таким чином, при розірванні шлюбу, як вбачається з ч.1 ст.12 ЦК України, особи здійснюють свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Тобто при розірвані шлюбу між позивачем та [PERSON] сторони виказали своє волевиявлення вільно. Виходячи з вимог ст.ст10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог .Що стосується посилання позивача на те, що з 2012 року вона звільнилася з роботи і ніде не працювала і на невелику пенсію чоловіка вони не могли прожити, тому вирішили розірвати шлюб, щоб [PERSON] міг оформити субсидію, то це твердження ніякими доказами не підтверджується і воно спростовується довідкою №79 від 15.04.2013 року, довідкою №295-к від 04.09.2012 року, з яких вбачається, що [PERSON] з 21.04.2010 року працювала у Подільському ТРЕ Депо м. Києва. Окрім того суд критично відноситься до пояснень позивачки про мету фіктивного розірвання шлюбу для отримання субсидії, бо з пояснень [PERSON] вбачається, що з моменту розірвання шлюбу до дня смерті [PERSON] пройшов рік, але ніяких субсидій оформлено не було. Критично суд відноситься і до стверджень позивачки про те, що після розірвання шлюбу вони проживали однією сім'єю з померлим [PERSON] Так з наданої довідки № 523 від 22.02.2013 року , підписаною головою селищного комітету [PERSON] вбачається, що він підтверджує факт проживання [PERSON] з [PERSON] у фактичному шлюбі до дня його смерті, а також в ній стверджується те, що вони спільно вели домашнє господарство. Але вказане протирічить показам самої позивача, яка в судовому засіданні пояснила, що приїздила до місця проживання [PERSON] не частіше одного разу в місяць, тим паче з довідки № 188 від 25.12. 2012 року вказані і інші адреси її місця проживання: [ADDRESS]. Також допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що на протязі 2012 року бачив у дворі позивача та [PERSON] у січні та квітні 2012 року, а потім перед Новим 2013 роком, що ніяким чином неможливо розцінювати як факт проживання однією сім'єю вказаних осіб у фактичних шлюбних відносинах. Позивач посилається в підтвердження своїх позовних вимог також на підписи осіб в наведеному акті, які іменуються свідками та вказують на те, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю до 06 лютого 2013 року Але їх неможливо розцінювати як покази свідків згідно з ст.63 ЦПК України, бо вони безпосередньо не були допитані у судовому засіданні і позивачка відмовилася від їх допиту. В судовому засіданні також був допитаний свідок [PERSON], який є сином позивача по справі і показав, що його мати проживала із [PERSON] до дня його смерті. Але суд відноситься до його показів критично, враховуючи при цьому його родинні відносини з [PERSON] та покази свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і інші матеріалами цивільної справи. Так свідки [PERSON] та [PERSON], що проживають напроти будинку [ADDRESS] пояснили ,що з 2010 року [PERSON] у будинку не проживала. За всі три роки з'являлася 2-4 рази, вчиняла сварки, знаходячись у нетверезому стані, декілька разів упаковувала речі з метою їх вивезення, не приймала участь у похованні колишнього чоловіка, хоча приїхала з м. Київа, де працювала, за декілька днів до смерті [PERSON] Свідок [PERSON] за період з 2007 року до [INFO] приїздив до матері один-два рази. Свідок [PERSON] пояснив суду , що з 12.08.2012 року проживав будинку [ADDRESS] в якості піднаймача житлового приміщення. Його кімната знаходилася на другому поверсі будинку, де також мешкав померлий [PERSON] Позивачку бачив два рази, один раз у жовтні 2012 року, другий в момент смерті [PERSON] Ці рази вона була в нетверезому стані, а у жовтні 2012 року вчинила сварку. Ніякого спільного проживання [PERSON] з померлим у не було. Що стосується свідка [PERSON], то він його, за період проживання в якості піднаймача, побачив тільки на похоронах [PERSON] Позивачем в якості доказу ,що підтверджує позовні вимоги, наданий кредитний договір № ПО-10/1605/07/1254 від 08 листопада 2007 року на її ім'я, договір застави до вказаного кредитного договору з додатком у вигляді опису майна, що передане під заставу та графік платежів, з якого вбачається, що забов'язання по кредиту виконані 08.09.2009 року. Суд, виходячи з вимог ч.3 ст.58 ЦПК України не вважає ці докази належними і не бере їх до розгляду , так як вони не стосуються предмету спору, оскільки шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані і продовжувалися з 05.09.2007 року по 07.02.2012 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed