Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

В лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приватбанк» звернулося до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно якого просить суд: стягнути з [PERSON], [INFO], на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.01.2013 року в розмірі 109 649,94 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до умов кредитного договору №б/н від 14.01.2013 року [PERSON] було надано кредит в розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Разом з тим, в порушення умов кредитного договору та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав та не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено в розрахунку заборгованості за кредитом. За вказаних обставин, а також зв'язку з виникненням у відповідача значної заборгованості за договором, яку він в добровільному порядку не сплачує, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою від 20.03.2018 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, а розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Копія ухвали від 20.03.2018 року була направлена судом на адресу місця проживання відповідача, однак конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання» повернувся до суду без вручення адресату. В свою чергу, в розумінні положень ч.1 ст. 131 ЦПК України, вказана ухвала вважається доставленою відповідачу. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, як вбачається з матеріалів справи, а саме з кредитного договору б/н від 14.01.2013 року, відповідачу [PERSON] було надано кредит в розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З долученого до справи розрахунку вбачається, що отриманий кредит відповідач за умовами договору не сплачує, в результаті чого станом на 30.09.2017 року має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 109 649,94 грн., з яких: 4 885,33 грн. - заборгованість за кредитом; 94 516,99 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4 550,00 грн. - заборгованість за пенею; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 5 197,62 грн. - штраф (процентна ставка). В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства. Як передбачено ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. При цьому, відповідно до вимог ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що між ПАТ «КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н від 14.01.2013 року, умови якого позивачем було виконано, шляхом надання відповідачу кредитних коштів, а останній взяті на себе за договором зобов'язання не виконує, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідача підлягає до стягнення на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» сума заборгованості у розмірі 109 649,94 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн., а всього з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 111 411,94 грн. (109 649,94 + 1762) грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved