Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

В квітні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.2008 року, виданого державним нотаріусом П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Іваненко С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3-1656. Відповідач - колишня дружина позивача, зареєстрована в спірній квартирі, проте з 2003 року не проживає за місцем своєї реєстрації, не сплачує комунальні послуги, майно та особисті речі відповідача в квартирі відсутні. Посилаючись на викладене, позивач просить позов задовольнити. Позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримала заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.2008 року, виданого державним нотаріусом П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Іваненко С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3-1656. В квартирі зареєстрована [PERSON] , яка з 2003 року не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом про непроживання від 19.04.2021 року. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved