Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем по справі [PERSON], яка разом із [PERSON] є співвласниками житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Лесі Українки (колишня вул. Фрунзе)/вул. Харківська, 5/36. З 1998 року [PERSON] проживав у частині житлового будинку, що належить його дружині. З метою реєстрації фактичного місця проживання позивач звернувся до виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, однак, отримав відмову у проведенні реєстрації, тому що співвласник житлового будинку [PERSON] не дає згоди на його реєстрацію за вказаною адресою. Так як позивач обмежений у праві користування жилим приміщенням, то він був змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою суду від 09 липня 2018 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але подав заяву від 31 липня 2018 року про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але подала заяву від 31 липня 2018 року про проведення розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги вона визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] завчасно отримав копію позову та копію ухвали про відкриття провадження в справі 09 липня 2018 року, але у визначений для нього строк відзив на позов не подав. Виконавчий комітет Люботинської міської ради Харківської області направив до суду заяву від 16 липня 2018 року про проведення судового розгляду за відсутності його представника. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Відповідач [PERSON] є власником 46/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Лесі Українки (колишня вул. Фрунзе)/вул. Харківська, 5/36, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області 05 грудня 2014 року. Іншим співвласником вказаного житлового будинку, в 54/100 частинах, є відповідач [PERSON], право власності якого засновано на свідоцтві про право власності САС № 047401, виданого 31 січня 2011 року виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 128789409 від 23 червня 2018 року. Позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 1994 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-ВЛ № 295223, виданим Люботинським міським відділом РАГС. Зареєстрованим місцем проживання позивача [PERSON], як це зазначено в його паспорті ММ № 759420, виданим 18 листопада 2000 року, є адреса: м. Люботин, пров. Холодногірський, 4-А. Але позивач фактично з 1998 року проживає разом з дружиною, відповідачем [PERSON], в житловому будинку за адресою: м. Люботин, вул. Лесі Українки (колишня вул. Фрунзе)/вул. Харківська, 5/36, що підтверджується актом квартального комітету № 2 від 15 червня 2018 року, а також визнається відповідачем [PERSON] Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» станом на 10 листопада 2014 року, та наданого позивачем, житловий будинок за адресою: м. Люботин, вул. Лесі Українки (колишня вул. Фрунзе)/вул. Харківська, 5/36, має внутрішній поділ на дві ізольовані квартири - № 1 загальною площею 80,80 кв.м, житловою площею 48,40 кв.м, і № 2 загальною площею 50,30 кв.м, житловою площею 28,60 кв.м. Позивач [PERSON] в позові стверджує, що він з дружиною використовує для проживання приміщення в житловому будинку житлову кімнату № 2-2 площею 13,10 кв.м і житлову кімнату № 2-3 площею 15,50 кв.м. Такі приміщення, згідно з технічним паспортом, входять до складу ізольовані квартири в будинку № 2. Аналізуючи пояснення позивача, відомості технічного паспорту та правовстановлюючих документів на житловий будинок, суд робить висновок, що позивач [PERSON] проживає разом з дружиною в квартирі № 2 спірного житлового будинку, яка за своїми розмірами відповідає частці у праві власності [PERSON] на житловий будинок. Завданням житлового законодавства України, згідно зі ст. 2 Житлового кодексу УРСР, є регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією України права громадян на житло, належного використання і схоронності житлового фонду, а також зміцнення законності в галузі житлових відносин. Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Маючи намір скористатись правом на проживання в частині житлового будинку, яким володіє [PERSON], позивач [PERSON] звернувся до відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області з заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: [INFO] (колишня вул. Фрунзе)/вул. Харківська, 5/36. Але позивачу було відмовлено в проведенні реєстрації місця проживання в спірному житловому будинку через необхідність отримання згоди іншого співвласника житлового будинку, яким є [PERSON], що оформлено у виді письмової відповіді від 18 червня 2018 року. Згідно з п.п. 11, 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207, для реєстрації місця проживання особа подає органу реєстрації відповідну заяву, документ, до якого вносяться відомості про місце проживання, квитанцію про сплату адміністративного збору; та документи, що підтверджують право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сімї. Орган реєстрації відмовляє в реєстрації місця проживання, якщо особа не подала необхідних документів Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених повноважень мають рівні права. Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до вимог ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України. Згідно із ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якої вони є. Наразі відповідач [PERSON] без вагомих причин не надає згоди на реєстрацію місця проживання позивача в частині житлового будинку, якою користується і фактично володіє [PERSON] Однак, здійснення відповідачем [PERSON] свого права власності призводить до порушення житлових прав іншого власника житлового будинку [PERSON], яка використовує його для власного проживання, та житлових прав [PERSON], які виникли у нього як члена сім'ї співвласника спірного житлового будинку. Тому суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за ним права користування житловими приміщеннями, якими користується відповідач [PERSON] Крім цього, позивач предявив вимогу до виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області як органу реєстрації про зобовязання вчинити дії по реєстрації його місця проживання. Але позивач належних і допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем його прав та законних інтересів суду не надав. Більш того, як вже суд зазначив вище, органом реєстрації було відмовлено в проведенні реєстрації місця проживання позивача через неподання ним у повному обсязі необхідних для цього документів. Тому безпідставної відмови чи інших неправомірних дій відповідачем по відношенню до позивача не було допущено. На підставі викладеного суд задовольняє позовні вимоги частково.

Outcome: partial