Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 27 серпня 2012 року на земельну ділянку № 60а площею 0,0370 га для ведення садівництва, розташованої в садівничому товаристві «Кільчень» на території [PERSON] селищної та на садовий будинок розташований на даній земельній ділянці площею 29,4 кв.м та прибудов. В обґрунтування позову позивач вказав, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповіт, відповідно до якого квартиру № 7 по вул. Паторжинського в м. Дніпропетровську та садовий будинок із земельною ділянкою № 60а розташовані на в садівничому товаристві «Кільчень» на території [PERSON] селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області - заповіла [PERSON]. Позивач надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу без представника міської ради. Треті особи у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви в якій просили розглянути справу без їх представників. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи. Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно\~статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. У судовому засіданні встановлено, що 27 серпня 2012 року померла [PERSON], що підтверджується актовим записом № 5801 зробленим в книзі реєстрації смертей 28 серпня 2012 року зробленого відділом державної реєстрації смертей [PERSON] міського управління юстиції у Дніпропетровській області в свідоцтві про смерть серії І-КИ № 467512 виданому 28 серпня 2012 року (а.с.9). За життя, а саме 04 вересня 2009 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого квартиру № 7 по вул. Паторжинського в м. Дніпропетровську та садовий будинок із земельною ділянкою № 60а розташовані на в садівничому товаристві «Кільчень» на території [PERSON] селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області - заповіла [PERSON]. (а.с.10) Вказаний правочин було посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 1958. (а.с. 10) На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем є [PERSON], який у встановлений законом строк, звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Але, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, державним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду, що підтверджується постаново про відмову в чинені нотаріальної дії від 21 квітня 2015 року. Судом встановлено, що [PERSON] після смерті [PERSON], що померла 27 серпня 2012 року, успадкував квартиру № 7 по вул. Паторжинського в м. Дніпропетровську, про що на його ім'я приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстрованого в реєстрі за № 2351. Спадкодавцем не було зроблено перереєстрацію права власності на земельну ділянку, що залишилось у її власності, та не отримано нового Державного акту на право власності на земельну ділянку. Крім того, спадкодавцем самовільно збудований садовий будинок загальною площею 29,4 кв.м, житловою площею 18,9 кв.м, допоміжною площею 10,5 кв.м., що складається з: садового будинку літ. «А-1» (1 - кухня площею 10,5 кв.м., 2 - кімната площею 18,9 кв.м.), ганок літ. «а», сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В», літній душ літ. «Г», споруди, вимощення «1-2,І». розташований в садівничому товаристві «Кільчень» на території [PERSON] селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, а спадкоємець не надав документи, що підтверджують узаконення спадкодавцем збудованих самочинно будівель. З роз'яснень наданих державною архітектурно-будівельною інспекцією України в Листі № 40-12-2409 від 01.09.2011 року «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992 року» вбачається, що 05.08.1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва Постановою КМУ від 05.08.1992 року № 449, тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень\~Конституції України\~та\~ЦК України\~вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. Крім того, з листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-19-5376 від 30.07.2012 року «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» видно, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На теперішній час є чинним Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91, в редакції від 13.06.2012 року. Згідно з п.1.1, п.3.1 Порядку передбачається прийняття в експлуатацію усіх закінчених будівництвом об'єктів, збудованих до 31.12.2009 року без дозволу на виконання будівельних робіт, заяви про прийняття в експлуатацію яких подано до 31.12.2012 року, за винятком закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них. За приписами абзацу 2 п.3.1 Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Таким чином, на час будівництва та завершення будівництва садового будинку (згідно Технічного паспорту - 2015 року), що є предметом спору, реєстрація права власності на нього не вимагалась. В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: «Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення». Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на спірний будинок, зв'язку з чим позивач не має можливості скористатися належним йому правом на отримання спадщини. Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює спадкове право позивача, він не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки спадкодавцем за життя не оформлено правовстановлюючий документ на земельну ділянку та садовий будинок на якій він розташований з господарськими будівлями та спорудами. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 27 серпня 2012 року, право власності на садовий будинок № 60а на земельної ділянки на якому знаходиться даний будинок, що розташовані в садівничому товаристві «Кільчень» на території [PERSON] селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved