Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

В лютому 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до ТОВ «ГБ» про стягнення коштів за договорами позики, в якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 360 000,00 грн., 20% штрафу згідно умов договорів безпроцентної позики від 20.10.2005 року, від 12.09.2006 року, від 23.11.2007 року, від 10.01.2008 року в розмірі 72 000,00 грн. та суму сплаченого судового збору. Позов мотивований тим, що відповідно до договорів безпроцентної позики від 20.10.2005 року, від 12.09.2006 року, від 23.11.2007 року, від 10.01.2008 року, укладених між [PERSON] та ТОВ «ГБ», позивачка [PERSON] надала у позику відповідачу ТОВ «ГБ» кошти в розмірі 90 000,00 грн. по кожному договору, з кінцевим терміном повернення позики відповідно до 20.10.2011 року, до 12.09.2012 року, до 23.11.2013 року, до 10.01.2013 року. Обставини отримання відповідачем вказаних коштів у позику підтверджуються прибутковими касовими ордерами. За умовами пунктів 4.4., 4.3 вказаних договорів, відповідач зобов'язується повернути суму позики протягом 3-х діб, однак в установлений строк кошти відповідачем повернуті не були. Відповідно до положень п. 5.4 вказаних договорів від 20.10.2005 року, від 12.09.2006 року, від 23.11.2007 року, від 10.01.2008 року, позичальник сплачує позикодавцю штраф в розмірі 20 000,00 грн. З огляду на викладене заборгованість відповідача складає 360000,00 грн. боргу та 72000,00 грн. штрафу, що всього дорівнює 432000,00 грн. У зв'язку з тим, що для позивача вказана сума боргу є значною, а відповідач ухиляється від виконання взятого на себе зобов'язання щодо повернення боргу, позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] подала заяву про залишення позовних вимог без розгляду в частині стягнення з відповідача штрафу в сумі 72000 грн., позовні вимоги щодо стягнення заборгованості в сумі 360000 грн. та судові витрати підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила суд позов задовольнити. Ухвалою суду від 27.06.2014 року позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГБ» в частині стягнення штрафу в сумі 72000 грн. залишені без розгляду. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, не заперечив щодо його задоволення. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.10.2005 року між [PERSON] та ТОВ «ГБ» було укладено договір безпроцентної позики, відповідно до умов якого [PERSON] надала у позику відповідачу ТОВ «ГБ» кошти в сумі 90 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення позики до 20.10.2011 року. В подальшому, між цими ж сторонами було укладено договори безпроцентної позики, а саме: договір від 12.09.2006 року на суму 90 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення позики до 12.09.2012 року; договір від 23.11.2007 року на суму 90 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення позики до 23.11.2013 року; договір від 10.01.2008 року на суму 90 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення позики до 10.01.2013 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ч. 2 ЦК України). Факт отримання ТОВ «ГБ» кредитних коштів підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера №1 від 26.10.2005 року, №2 від 19.09.2006 року, №3 від 29.11.2007 року, №4 від 17.01.2008 року (а.с. 45, 47, 49, 51). Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в такій самій кількості, що була передана йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити дану грошову суму і не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 530 ЦК України визначено, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. За умовами пунктів 4.4., 4.3 вказаних договорів від 20.10.2005 року, від 12.09.2006 року, від 23.11.2007 року, від 10.01.2008 року передбачено, що після закінчення терміну, зазначеного в п. 3.2 кожного з цих договорів, відповідач зобов'язується повернути суму позики протягом 3-х діб. Однак ні у визначений у договорах строк, ні станом на день розгляду справи судом, відповідач борг не повернув. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, зокрема, позики, встановив, що права позивача відповідачем порушені, тому вони підлягають захисту. Підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 360000 грн. 00 коп. за договорами позики від 20.10.2005 року, від 12.09.2006 року, від 23.11.2007 року, від 10.01.2008 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved