Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON], третьої особи служби в справах дітей Чортківської районної державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В позовній заяві позивач вказав, що є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. [PERSON] була зареєстрована у вказаному житловому будинку, проте згідно рішення Чортківського районного суду від 7 жовтня 2014 року її визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Її малолітній син [PERSON], [INFO], залишився зареєстрованим у житловому будинку, однак за цією адресою він ніколи не проживав. Реєстрація малолітньої дитини в домоволодінні [PERSON] обмежує його в праві розпорядження своєю власністю, тому він просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON], в судове засідання не з'явилася повторно, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи - служби в справах дітей Чортківської районної державної адміністрації [PERSON] не має заперечень щодо задоволення позову. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Чортківської районної державної нотаріальної контори 30 жовтня 2009 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 10 листопада 2009 року та Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Чортківської районної державної нотаріальної контори 26 жовтня 2015 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № [NUMBER] від 26 жовтня 2015 року. Згідно рішення Чортківського районного суду від 7 жовтня 2014 року відповідачку [PERSON] визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням в житловому будинку по [ADDRESS]. З довідки Білівської сільської ради Чортківського району № 1967 від 18 жовтня 2016 року вбачається, що в житловому будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON] зареєстрована дитина [PERSON] (дата народження [INFO] року). Згідно актів обстеження умов проживання від 5 травня 2016 року, 1 серпня 2016 року та 17 жовтня 2016 року [PERSON], [INFO], в [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає, на даний час проживає за іншою адресою. Питання визначення місця проживання малолітніх та неповнолітніх регулюється ст. 29 Цивільного кодексу України, яка визначає місце проживання фізичної особи в залежності від її віку: відповідно до частини 4 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Ця норма є імперативною, тобто дитина, яка не досягла 10 років може бути зареєстрована лише з батьками, або з одним із батьків. Таким чином, закон надає дитині право обирати самостійно місце свого проживання після досягнення 14 років, до досягнення цього віку дитина не має права вільного вибору свого місця проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з вимогами ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, що передбачено ст. 319 цього Кодексу. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] жодного дня у житловому будинку позивача з часу народження не проживав, оскільки постійно проживає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Факт реєстрації малолітньої дитини у житловому будинку позивача [PERSON] негативно впливає на його права володіти, користуватись та розпоряджатись своїм житлом, а тому у нього є всі законні і обґрунтовані підстави вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права користування і розпоряджання житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами. При вирішенні спору суд виходить з того, що згідно норм ст. 405 ЦК України малолітня дитина [PERSON] втратив право на користування житлом позивача у зв'язку з відсутністю без поважних причин понад один рік, будь-яких об'єктивних даних встановити поважними причини відсутності або наявність інших домовленостей між матір'ю і власником житла немає, права дитини не порушуються, оскільки він фактично проживає з матір'ю, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved