Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

В липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позові [PERSON] вказала , що у [INFO] померла її мати [PERSON] , яка постійно проживала в с.Козіївка Краснокутського району Харківської області . За життя мати склала заповіт , яким все майно заповідала позивачу. Після її смерті відкрилася спадщина , яка складається з земельної ділянки та житлового будинку в с.Козіївка . Після смерті матері вона своєчасно звернулася в Козіївську сільську раду , де подала заяву про прийняття спадщини до Краснокутської державної нотаріальної контори та вважала , що всі дії необхідні для прийняття спадщини виконала , а в квітні 2021 року дізналася , що пропустила строк для прийняття спадщини та отримала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Прохала надати додатковий строк для прийняти спадщини тривалістю три місяці для подання заяви до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області . У судове засідання позивач не з`явилася , подала заяву заслухати справу у її відсутність , позов підтримала , просить задовольнити . Представник відповідача до суду не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечував , прохав ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] в с.Козіївка Краснокутського району Харківської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області 01.09.2020 року .( а.с. 7) Згідно заповіту , посвідченого сільським головою Козіївської сільської ради 08.02.2013 року , [PERSON] заповідала все своє майно , де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося , яке належить їй на день смерті , дочці [PERSON] ( а.с. 6) Заповіт на доньку [PERSON] посвідчено за реєстром №38 від 08.02.2013 року ( номер у Спадковому реєстрі 54285101) , про що свідчить довідка виконавчого комітету Краснокутської селищної ради від 22.04.2021 року ( а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її майно, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка ) площею 0,25 га , земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,152 га по [ADDRESS] , а також земельних ділянок площею 3,0366 га та площею 0, 0977 га , що розташовані на території колишньої Козіївської сільської ради, що підтверджується витягом РКП « Краснокутське БТІ « від 12.07.2010 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.12.2018 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.09.2013 року. Позивач [PERSON] , у відповідності до ст.1223 ЦК України, являється спадкоємцем по заповіту. В жовтні 2020 року позивач звернулася до Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області , де секретарем сільської ради була складена заява [PERSON] до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області про прийняття спадщини після смерті матері. Вказана заява була зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування за 2020 рік , №139 від 16.10.2020 року ( а.с.15, 17). При цьому секретар Козіївської сільської ради не роз`яснила позивачу , що вказану заяву необхідно самостійно надати до нотаріальної контори. Позивач вважала, що виконала всі дії необхідні для прийняття спадщини, оскільки вважала , що нотаріальні дії вчинені посадовими особами органу місцевого самоврядування та в подальшому в неї не буде перешкод отримати свідоцтво про право на спадщину. В квітні 2021 року позивач звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини, де була заведена спадкова справа № 102/2021 від 22.04.2021 року . Однак, постановою державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори від 23.04.2021 р., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим , що вона пропустила строк для прийняття спадщини. ( а.с.16) За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини , яка відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців , який починається з часу відкриття спадщини ( ч.3 ст.1222. ч.1 ст. 1220 , ч.1 ст.1270 ЦК України ). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено , що спадкоємець , який бажає прийняти спадщину , але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем , має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця , який постійно не проживав із спадкодавцем , у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. При цьому слід враховувати , що поважними є причини , пов`язані з об`єктивними , непереборними , істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій із прийняття спадщини . Як свідчать матеріали справи , позивач [PERSON] своєчасно , після смерті матері , звернулася до органу місцевого самоврядування , де склала заяву, адресовану в нотаріальну контору , про прийняття спадщини , яка була зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 139 від 16.10.2020 р. , тобто в шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини та вважала , що строк не пропустила та виконала всі необхідні дії для прийняття спадщини , оскільки секретар Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області ,який складав заяву, не повідомив , що вказану заяву необхідно самостійно позивачу направити до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області для відкриття спадкової справи. Зазначені обставини свідчать про наявність в розумінні ч.3. ст.1272 ЦК України поважних причин пропуску позивачами строку для прийняття спадщини . Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Позивач надала суду достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження позову ,відповідач проти позову не заперечував, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Крім того ,як свідчить спадкова справа , окрім позивача , інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні ,все своє майно спадкодавець заповідала позивачу , тому в разі задоволення позову, права третіх осіб порушені не будуть. На підставі викладеного та

Outcome: approved