Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Укрпроектстрой» про внесення змін до трудової книжки, стягнення не донарахованої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтував тим, що 22 квітня 2013 року він був прийнятий на роботу до ТОВ «Укрпроектстрой» на посаду керуючого по організації ефективного використання енергії. При проходженні співбесіди безпосередньо з директором Бузовською В.О. за згодою обох сторін узгоджено розмір заробітної плати 7 000,00 грн. Виплати заробітної плати були нерегулярними та не в повному обсязі та склали в сумі 2 300,00 грн. У зв'язку з погіршенням фінансового становища він звернувся до ПО «Кредит Експрес» для укладення договору фінансового кредиту від 13 травня 2013 року, сподіваючись на отримання заробітної плати. Таким чином, він заклав золоту каблучку на суму 705,00 грн., яку викупити не вдалося. 01 серпня 2013 року він написав заяву про звільнення з 01 серпня 2013 року у зв'язку з невиплатою заробітної плати. На прохання позивача видати йому трудову книжку, довідку про заробітну плату, довідку для надання до центру зайнятості населення та виплатити заборгованість по заробітній платі йому було відмовлено. Наступного дня він знову звернувся до директора ТОВ «Укрпроектстрой» з аналогічними вимогами, яка запропонувала почекати до кінця серпня 2013 року. 16 серпня 2013 року позивачем листом з повідомленням було повторно відправлено заяву про звільнення, де він вимагав у відповідача звільнити його з посади 01 серпня 2013 року, надати йому раніше зазначені документи і виплатити заборгованість по заробітній платі. 01 жовтня 2013 року позивач прибувши до ТОВ «Укрпроектстрой» отримав 761,00 грн. розрахункових, трудову книжку, копію наказу про звільнення №16/ок, копію наказу про призначення на роботу №10/ок, копію заяви про прийняття на роботу від 22 квітня 2013 року, копію заяви про звільнення від 31 липня 2013 року, копію заяви про звільнення від 16 серпня 2013 року, копію наказу про затвердження штатного розпису від 01 січня 2013 року, копію штатного розпису з 01 січня 2013 року, розписку про отримання 300,00 грн. від 31 травня 2013 року, копію розписки про отримання документів від 01 жовтня 2013 року, копію обліку руху трудових книжок, довідку про доходи, щодо прохання надати більш детальну довідку про виплату заробітної плати та відрахування позивачу було відмовлено без обґрунтувань. Тому просив суд зобов'язати відповідача наказом внести зміни до штатного розпису відповідача до посади керуючого по організації ефективного використання енергії із зазначенням заробітної плати у розмірі 7 000,00 грн. за період з 22 квітня 2013 року по 20 серпня 2013 року згідно з чинним законодавством. Зобов'язати директора відповідача внести зміни до наказу про звільнення від 20 серпня 2013 року № 16/ок та на підставі змін наказу визнати недійсним запис у його трудовій книжці про звільнення у зв'язку з невірним записом про звільнення. Після чого внести до трудової книжки вірний запис про звільнення згідно з чинним законодавством. Стягнути з відповідача на його користь всього грошових коштів на загальну суму 36 930,00 грн. згідно з чинним законодавством. З яких заборгованість із невиплаченої заробітної плати у сумі 24 385,00 грн., середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки у сумі 9 545,00 грн., моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат (а.с. 3-8). Ухвалою Кіровського районного суду м. Донецька від 19 лютого 2014 року частина позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Укрпроектстрой» в частині стягнення з ТОВ «Укрпроектстрой» на користь позивача грошових коштів на загальну суму 36 930 грн., яка складається з заборгованості по невиплаченій зарплаті 24 385 грн., середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки 9 545 грн., моральної шкоди у розмірі 3 000 грн. залишено без розгляду (а.с.163). 26 лютого 2014 року [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив Визнати штатний розпис від 01 січня 2013 року недійсним. Зобов'язати відповідача офіційно закріпити розмір щомісячної заробітної плати 7 000,00 грн. за посадою керуючого по організації ефективного використання енергії на момент його роботи у відповідача з 22 квітня 2013 року по 01 жовтня 2013 року та стягнути з відповідача не нараховану заробітну плату за кожен місяць з 7 000,00 грн. за кожен місяць з 22 квітня 2013 року по 01 жовтня 2013 року на його користь. Зобов'язати відповідача внести вірний запис у трудову книжку про звільнення відповідно до статті 36 КЗпП України згідно з чинним законодавством та змінити день звільнення з 20 серпня 2013 року на 01 жовтня 2013 року. Зобов'язати відповідача виплатити моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. та з урахуванням порушень, що розкрилися, які пригнітили його моральний стан, додатково додати компенсацію за кожен місяць з моменту реєстрації в центрі зайнятості, починаючи з грудня 2013 року, суму у розмірі 3 500,00 грн. (а.с. 166). Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 14 березня 2014 року в задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Укрпроектстрой» про внесення змін до трудової книжки, стягнення не донарахованої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди відмовлено. Не погодившись з таким рішенням [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. В судовому засіданні апеляційного суду [PERSON] підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. В судовому засіданні апеляційного суду представник ТОВ «Укрпроектстрой» Мельник М.А., діюча на підставі довіреності, а.с. 215), заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила її відхилити. Заслухавши доповідача, сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, щодо відсутності вини в діях відповідача, які потягли затримку у видачі трудової книжки позивачу. Оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про нарахування заробітної плати, вони також не підлягають задоволенню. Крім того, позивач за позовними вимогами про зміну запису у трудову книжку та дати звільнення - пропустив строк, передбачений ст. 233 КЗпП України для звернення до суду з таким позовом і не надав доказів, які б свідчили про поважність пропуску строку звернення до суду. З таким висновком суду в оскаржуваній його частині не можна погодитися в повному обсязі. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так, відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній його частині зазначеним вимогам закону не відповідає в повному обсязі. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] на підставі його заяви було прийнято наказом ТОВ «Укрпроектстрой» №10/ок від 22 квітня 2013 року на роботу на посаду керуючого з організації ефективного використання енергії з окладом згідно штатного розпису (а.с.13-14), про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці за №29 (а.с.78-91). Згідно штатного розпису ТОВ «Укрпроектстрой» затвердженого наказом №01/13 від 01 січня 2013 року, місячний посадовий оклад за посадою керуючого з організації ефективного виконання енергії становить 1 147 грн. (а.с.17-18). 01 серпня 2013 року позивач звернувся до директора ТОВ «Укрпроектстрой» Бузовської В.А. про звільнення його за згодою сторін з 01 серпня 2013 року у зв'язку з невиплатою заробітної плати. Наступного дня позивач знову звернувся до директора ТОВ «Укрпроектстрой» Бузовської В.А. з вимогами про виплату його заробітної плати, яка запропонувала [PERSON] почекати до кінця серпня 2013 року , а потім йому буде виплачено заборгованість. Не погодившись з запропонованим 16 серпня 2013 року позивачем листом з повідомленням було повторно відправлені обидві заяви від 31 липня 2013 року та від 16 серпня 2013 року про його звільнення де він вимагав у відповідача звільнити його з посади за згодою сторін з 01 серпня 2013 року, видати йому трудову книжку, довідку про заробітну плату, довідку для надання до центру зайнятості населення та виплатити заборгованість по заробітній платі. Наказом ТОВ «Укрпроектстрой» №16/ок від 20 серпня 2013 року, саме в день отримання обох заяв, як від 31 липня 2013 року, так і від 16 серпня 2013 року, позивач був звільнений з займаної посади за згодою сторін за ст. 36 п. 1, ст. 38 з відпрацюванням двох тижнів 09 вересня 2013 року (а.с.12), про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці, де зазначено, що позивача звільнено 20 серпня 2013 року (а.с.78-91). 01 жовтня 2013 року позивач прибувши до ТОВ «Укрпроектстрой» отримав 761,00 грн. розрахункових, трудову книжку, копію наказу про звільнення №16/ок, копію наказу про призначення на роботу №10/ок, копію заяви про прийняття на роботу від 22 квітня 2013 року, копію заяви про звільнення від 31 липня 2013 року, копію заяви про звільнення від 16 серпня 2013 року, копію наказу про затвердження штатного розпису від 01 січня 2013 року, копію штатного розпису з 01 січня 2013 року, розписку про отримання 300,00 грн. від 31 травня 2013 року, копію розписки про отримання документів від 01 жовтня 2013 року, копію обліку руху трудових книжок, довідку про доходи, щодо прохання надати більш детальну довідку про виплату заробітної плати та відрахування позивачу було відмовлено без обґрунтувань. Не погоджуючись з розміром заробітної плати позивач звертався до центру зайнятості населення Кіровського району з проханням надати довідки про заробітну плату з колишнього місця роботи АТ «Норд» де він працював на аналогічній посаді - головного енергетика, керівника групи енергетики та впровадження. 15 жовтня 2013 року позивач звернувся до Державної податкової служби Кіровського району про надання йому відомостей про суми виплачених доходів та утриманих податків. Згідно з відомостями наданими ДПС за період з 01 квітня 2013 року по 30 червня 2013 року виплати надходили лише з колишнього місця роботи ПП «Донмед» на початку квітня. З відомостей видно, що за квітень, травень, червень 2103 року з ТОВ «Укрпроектстрой» надходжень на ім'я позивача не було. 03 жовтня 2013 року позивач звернувся до Головного управління статистики у Донецькій області з запитом щодо надання офіційної інформації про середню номінальну заробітну плату за видами економічної діяльності за 2013 рік на будівництві та у сфері постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря. Відповідно до листа Головного управління від 07 жовтня 2013 року №11-22/865 середня номінальна заробітна плата за квітень - серпень 2013 року становить у будівництві 3 226 - 3 516 грн., у сфері постачання електроенергії, газу пари та кондиційованого повітря 4 319 - 4 500 грн. Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи в частині розміру заробітної плати, штатного розпису, доказам в цій частині, що надані сторонами, дана належна оцінка. Тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими в частині вимог щодо зобов'язання відповідача офіційно закріпити розмір щомісячної заробітної плати 7 000,00 грн. за посадою керуючого по організації ефективного використання енергії на момент його роботи у відповідача з 22 квітня 2013 року по 01 жовтня 2013 року та стягнути з відповідача не нараховану заробітну плату за кожен місяць з 7 000,00 грн. за кожен місяць з 22 квітня 2013 року по 01 жовтня 2013 року на його користь, оскільки спростовані наявними в маралах справи доказами, саме заявою позивача про прийняття на роботу згідно штатного розпису та самим штатним розписом. Інших доказів в обґрунтування своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги апелянтом не надано, а тому у апеляційного суду відсутні підставі для переоцінки зазначених доказів, що відповідає положенням статті 303 ЦПК України. Щодо доводів апеляційної скарги в частині позовних вимог щодо зобов'язання директора відповідача внести зміни до наказу про звільнення від 20 серпня 2013 року № 16/ок та на підставі змін наказу визнати недійсним запис у його трудовій книжці про звільнення у зв'язку з невірним записом про звільнення. Після чого внести до трудової книжки вірний запис про звільнення згідно з чинним законодавством, а саме зобов'язати відповідача внести вірний запис у трудову книжку про звільнення відповідно до статті 36 КЗпП України згідно з чинним законодавством та змінити день звільнення з 20 серпня 2013 року на 01 жовтня 2013 року, а також зобов'язання відповідача виплатити моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. та з урахуванням порушень, що розкрилися, які пригнітили його моральний стан, додатково додати компенсацію за кожен місяць з моменту реєстрації в центрі зайнятості, починаючи з грудня 2013 року, суму у розмірі 3 500,00 грн. (а.с. 166). То такі доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу та спростовують помилкові висновки суду в цій частині з наступних підстав. Отже, позивачем було направлено дві заяви як від 31 липня 2013 року, так і від 16 серпня 2013 року про звільнення за згодою сторін саме з 01 серпня 2013 року. Але згоди між сторонами по справі досягнуто не було та позивача було фактично звільнено з 09 вересня 2013 року за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України, про що не заперечувалось відповідачем як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді. Більш того на аркуші справи 8 містяться вимоги позивача про визнання наказу про звільнення недійсним, на що суд першої інстанції не звернув увагу та прийшов до помилкових висновків про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що позивачем не оскаржував ся сам наказ про звільнення. Отже, апеляційним судом встановлено, що згоди про звільнення позивача саме з 01 серпня 2013 року досягнуто не було, тому необхідно визнати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпроектстрой» №16/ок від 20 серпня 2013 року про звільнення [PERSON] незаконним в частині підстави та дати звільнення, оскільки відповідач отримав 20 серпня 2014 року, а два тижня спливає 03 вересня 2013 року, тому необхідно змінити формулювання причини звільнення та зобов'язати відповідача змінити наказ №16/ок від 20 серпня 2013 року про звільнення [PERSON] в частині підстави та дати звільнення і вважати [PERSON] звільненим з 04 вересня 2013 року за частиною 1 статті 38 Кодексу Законів про Працю України за власним бажанням, про що внести відповідний запис до його трудової книжки. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то виходячи з принципів розумності та справедливості, глибини моральних страждань позивача, порушення його законних прав, втрати ним нормальних життєвих зв'язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя через звернення до відповідних органів, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 200,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, що відповідає положенням статті 237-1 КЗпП України, відповідно до положень якої відшкодування моральної шкоди покладається саме на власника або уповноважений ним орган. Втім, позивач отримав копію наказу про звільнення та трудову книжку 01 жовтня 2013 року, а звернувся до суду 05 листопада 2013 року з позовом про захист своїх прав. В своїй заяві апелянт просив поновити йому строк звернення до суду через те, що він був зайнятий на роботі та звертався за захистом своїх порушених прав до інших органів, що підтверджено відповідними матеріалами справи. Апеляційний суд вважає необхідним вважати пропуск строку звернення із позовом до суду з поважних причин та поновити [PERSON] пропущений строк для звернення до суду з даним позовом, що відповідає положенням статті 214 ЦПК України та статті 234 КЗпП України. Крім того, з відповідача необхідно стягнути та на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. відповідно до ст.. 88 ЦПК України. Судове рішення в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржено, та предметом перегляду не було (ст.303 ЦПК України).

Outcome: partial