Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), третя особа - приватне підприємство «АМІД-2006» (надалі за текстом - ПП «АМІД-2006»), про стягнення боргу. Зазначив, що 26.07.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду про виготовлення, монтаж навісних стель (надалі за текстом - договір) за адресою: [ADDRESS]. Позивач надав відповідачу аванс у розмірі 6 860 грн., отримання відповідачем вищезазначених коштів підтверджується розпискою від 26.07.2012 року. 24.10.2012 року позивач передав, а відповідач отримав аванс на багети за адресою: [ADDRESS] у розмірі 500 грн. 03.11.2012 року позивач на виконання умов угоди передав відповідачу кошти у розмірі 3 500 грн. Відповідач є одночасно керівником ПП «АМІД-2006», однак він як фізична, так і як юридична особа зобов'язання не виконав. Відповідач у визначений строк, не виконав взяті на себе зобов'язання, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, в зв'язку з чим позивач звернувся за захистом порушеного права до суду. До початку судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав, що позов підтримує з викладених в ньому підстав, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 55). На виконання вимог ч. 3 ст. 122 Цивільно процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), судом було направлено запит до органів реєстрації місця проживання фізичної особи (а.с. 15), згідно отриманої відповіді відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а. с. 17). Згідно ст. 74 ЦПК України судові повістки - про виклик та телеграми зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи - відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Відповідач в судові засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, в судове засідання відповідач викликався судовою повісткою зі зворотнім повідомленням на 24.12.2013 року, 14.01.2014 року, 12.02.2014 року, 11.03.2014 року (а.с. 28, 30, 34 - 39, 41, 43 - 48, 53 - 56). У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Суд, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 26.07.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір, предметом якої є виконання робіт з виготовлення, монтаж навісних стель та влаштування кріпежа електро - обладнання пов'язаних з встановленою стелею за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8 - 9). Позивач надав відповідачу аванс у розмірі 6 860 грн., отримання відповідачем вищезазначених коштів підтверджується розпискою від 26.07.2012 року (а.с. 5). 03.11.2012 року позивач на виконання умов угоди передав відповідачу кошти у розмірі 3 500 грн., що підтверджено розпискою відповідача (а.с. 6). 24.10.2012 року позивач передав, а відповідач отримав аванс на багети за адресою: [ADDRESS] у розмірі 500 грн., що підтверджено розпискою відповідача (а.с. 7). Судом було досліджено укладений між сторонами договір від 26.07.2012 року, відповідно до п. 1.1 даного договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання робіт з виготовлення, монтаж навісних стель та влаштування кріпежа електро - обладнання пов'язаних з встановленою стелею за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 2.1 договору, загальна вартість робіт, матеріалів та обладнання складає 17 155 грн. У відповідності до п. 2.2 договору, після підписання договору замовник виплачує виконавцю аванс в розмірі 60 % від суми вказаної в п. 2.1, що складає 3 975 грн. Як вбачається з п. 4.32 договору, при простроченні виконавцем виконання робіт згідно даного договору, виконавець виплачує замовнику пеню в розмірі 0,3 % від вартості робіт по договору за кожен день прострочення. Відповідач у визначений строк, не виконав взяті на себе зобов'язання, від виконання своїх зобов'язань ухиляється. Розрахунки позивача відповідачем спростовані не були, справжність виданих відповідачем розписок не заперечувалась. Позивач направляв на адресу відповідача претензію, з метою врегулювання спору в досудовому порядку (а.с. 12 - 13). Факт відправлення вищевказаної претензії підтверджується описом вкладенням (а.с. 14). Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов являються неприпустимими, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, на основі з'ясованих обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу за договором у розмірі 10 860 грн., підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 229 грн. 40 коп. судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved