Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

В липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №152/19/3 від 7 травня 2008 року, яка станом на 26 квітня 2020 року складає 140973,48 доларів США та 102477,49 грн, в тому числі: 33264 доларів США заборгованість по кредиту строкова; 21584 доларів США заборгованість по кредиту прострочена; 506,52 доларів США заборгованість по процентах поточна; 85618,96 доларів США заборгованість по процентах прострочена; 20660,02 грн пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності; 81817,47 грн заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів, звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] , на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» способом реалізації шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на рівні не нижче звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 7 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «УКРГАЗБАНК» (далі ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК»), правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» (далі ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК»), та [PERSON] було укладено кредитний договір №152/19/3. За умовами кредитного договору Банком надано [PERSON] кредит в сумі 55000,00 доларів США на строк до 6 травня 2038 року зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 13 відсотків річних у валюті. В забезпечення виконання зобов`язань між позивачем та [PERSON] також було укладено договір іпотеки № 152/19/3/1з, об`єктом якого є нерухоме майно, а саме квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить позичальнику на праві власності. При посвідченні договору іпотеки нотаріусом було також накладено заборону відчуження на зазначене нерухоме майно. Умови кредитного договору позичальник належним чином не виконав, в результаті чого банк був вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення з позичальника заборгованості. 31 серпня 2011 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська було ухвалено рішення у справі №2-153/11 за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, пені, звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте, зазначене судове рішення виконано не було, у зв`язку з тим, що стало відомо, що 29 грудня 2016 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. здійснив реєстраційні дії щодо зняття заборони відчуження (припинення обтяження) та припинення державної реєстрації іпотеки, накладених 7 травня 2008 року при видачі кредитних коштів. Проте, жодних документів, що підтверджують належні підстави для зняття приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. заборони з нерухомого майна, яке є предметом іпотеки за договором іпотеки, та з реєстрації цього майна в Державному реєстрі іпотек, не існує. З Інформаційної довідки №188941506 від 15 листопада 2019 року позивачу стало відомо, що спірне нерухоме майно було реалізовано з прилюдних торгів, а підставою виникнення права власності після припинення власності позичальником стало свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів НВО №106638, р№915, посвідчене 24 грудня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. Також позивачу стало відомо, що на даний час право власності на нерухоме майно, що було предметом іпотеки за кредитним договором, зареєстровано за відповідачем. Позивач вказує, що незважаючи на перехід права власності від первинного іпотекодавця до іншої особи, права банку, як кредитора за зобов`язанням, забезпеченого іпотекою, охороняються законом. Таким чином, набувши у власність предмет іпотеки, яким забезпечені зобов`язання [PERSON] перед позивачем за кредитним договором, [PERSON] набула одночасно права та обов`язки іпотекодавця. Станом на 26 квітня 2020 року заборгованість становить 140973,48 доларів США та 102477,79 грн, а тому іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] та задоволено клопотання представника позивача і витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. та Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) наступні документи: документи, на підставі яких 29 грудня 2016 року було знято заборону відчуження та припинено іпотеку нерухомого майна квартири [ADDRESS] , яка є предметом іпотеки за договором іпотеки №152/19/3/1з без оформлення заставної, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Підберезною Н.В., за реєстровим №2001; свідоцтво про придбання нерухомого майна квартири [ADDRESS] , серія та номер: НВО№106638, р№915, посвідчене 24 грудня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Мазуренко С.В., а також документи, які стали підставою для проведення прилюдних торгів. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 1 жовтня 2020 року задоволено заяву представника позивача ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» про забезпечення позову у даній цивільній справі та заборонено вчинення державним реєстраторам будь-яких реєстраційних дій щодо об`єкту нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , право власності на яку належить [PERSON] . Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2020 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] . Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2021 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29 червня 2021 року замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] та залучено в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] та [PERSON] до участі у цивільній справі. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 2 серпня 2021 року з метою забезпечення позовних вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» заборонено вчинення державним реєстраторам будь-яких реєстраційних дій щодо об`єкту нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив не подавав, про причини не явки суд не повідомив, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належним чином та завчасно сповіщені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 7 травня 2008 року між ВАТ АБ\~«УКРГАЗБАНК», правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», та третьою особою [PERSON] , укладено кредитний договір №152/19/3, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит на придбання нерухомості: 2-х кімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 550000 доларів США на строк з 7 травня 2008 року по 6 травня 2038 року або по день визначений в п.3.3.11. цього договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,0% річних (т.1 а.с.4-6). Пунктом 3.3.11. вказаного кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується безперечно виконувати умови змін та доповнень до цього договору (включаючи зміни до цього договору стосовно припинення зобов`язання банку внаслідок його односторонньої відмови від виконання зобов`язання, зміни банком умов зобов`язання позичальника та розірвання цього договору, у зв`язку з чим позичальник зобов`язаний буде повернути/сплатити банку всю заборгованість за кредитом, процентами, всю іншу заборгованість за умовами кредитного договору, в тому числі, штрафні санкції та витрати банку в день одностороннього розірвання банком цього договору), внесених банком в односторонньому порядку з розділом «ПОРЯДОК ВНЕСЕННЯ ЗМІН (ДОПОВНЕНЬ) ТА РОЗІРВАННЯ ДОГОВОРУ В ОДНОСТОРОННЬОМУ ПОРЯДКУ». Пунктом 5.3. кредитного договору №152/19/3 від 7 травня 2008 року передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. В забезпечення всіх вимог іпотекодержателя, які випливають з кредитного договору №152/19/3 від 7 травня 2008 року між ВАТ АБ\~«УКРГАЗБАНК»,\~правонаступником якого\~є ПАТ\~АБ «УКРГАЗБАНК», та третьою особою [PERSON] було укладено договір іпотеки №152/19/3/1з без оформлення заставної, за яким третя особа [PERSON] передав банку в іпотеку належне йому майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , що належить йому відповідно до договору купівлі-продажу від 7 травня 2008 року (т.1 а.с.7-10,131-132). На підтвердження права власності на квартиру [ADDRESS] третьою особою [PERSON] було надано позивачу нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири від 7 травня 2008 року, який зареєстровано у Державному реєстрі правочинів, відповідно до якого він купив вказану квартиру у третьої особи [PERSON] (т.1 а.с.131,132). З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що станом на 7 травня 2008 року власником квартири [ADDRESS] , був третя особа [PERSON] (т. 1 а.с.77). Станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: [ADDRESS] , містяться відомості про право власності за третьою особою [PERSON] . Також в інвентаризаційній справі містяться відомості про те, що третя особа [PERSON] надавався витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 1 квітня 2008 року для продажу (т.1 а.с.222). 7 травня 2008 року до Державного реєстру іпотек внесено реєстраційний запис з приводу укладення даного договору іпотеки та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено реєстраційний запис щодо заборони відчуження предмета іпотеки (т.1 а.с.11-17). Однак, позичальник не виконав умови договору, в наслідок чого станом на 25 грудня 2009 року у нього виникла непогашена заборгованість у сумі 65560,84 доларів США, що еквівалентно 522388,77 грн, що складається з 52112,00 доларів США; прострочених зобов`язань щодо повернення кредиту у розмірі 2736,00 доларів США, прострочених зобов`язань щодо сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 10 712,84 доларів США та 2146,47 грн, що складається з: пені нарахованої за несвоєчасне повернення кредиту 5934,57 грн, та пені, нарахованої за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 23211,90 грн (т.1 а.с.27-28). 12 січня 2010 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до Самарського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, пені, звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №152/19/3 від 7 травня 2008 року, а саме: 65560,84 доларів США 84 центи, що еквівалентно 522388,77 грн. та 29 146,47 грн.; встановити порядок виконання рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором № 20/ф/М5 від 1.02.2008 року встановити остаточну черговість звернення стягнення органом Державної виконавчої служби на майно [PERSON] в першу чергу звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, за договором іпотеки № 152/19/3/1 без оформлення заставної від 7 травня 2008 року, а саме: квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належить відповідачу, встановивши спосіб реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки продаж з прилюдних торгів. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2011 року, яке набрало законної сили 13 вересня 2011 року, по справі №2-153/11 з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №152/19/3 від 7 травня 2008 року у розмірі 65560,84 доларів США, що еквівалентно 522388,77 грн., пеню у сумі 29146,47 грн., а разом 551535,24 грн; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т.1 а.с.27-29). Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 18 січня 2012 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» видано виконавчий лист у справі №2-153/11 за позовом ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, пені, звернення стягнення на предмет іпотеки та 25 червня 2015 року вказаний виконавчий лист було повернуто державним виконавцем Красногвардійського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (т.1 а.с.29). 20 листопада 2013 року Дніпропетровською філією приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» в межах виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2921 від 29 квітня 2012 року Шевченкіського районного суду м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ АБ «Укргазбанк» боргу 55000 доларів США, яке перебувало на виконанні в Амур-Нижньодніпровському ВДВС Дніпропетровського МУЮ, були проведені прилюдні торги з реалізації арештованого майна боржника, а саме квартири [ADDRESS] , де переможцем аукціону став [PERSON] , про що 20 листопада 2013 року було затверджено відповідний протокол №08/767/20/А-13т-13 проведення прилюдних торгів та 16 грудня 2013 року складено відповідний акт про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого майна, який 18 грудня 2013 року затверджено начальником Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ (т.1 а.с.108,109). 24 грудня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. на підставі акту про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого майна, затвердженого начальником Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 16 грудня 2013 року, видано свідоцтво, яким посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з двокімнатної квартири [ADDRESS] , про що внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.14,107). 29 грудня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесені відомості про припинення іпотеки, де іпотекодавцем є третя особа [PERSON] , іпотекодержатель ВАТ АБ «Укргазбанк», строк виконання основного зобов`язання: 06.05.2038 , розмір основного зобов`язання: 55000 доларів США (а.с.14-15). Станом на 26 квітня 2020 року заборгованість третьої особи [PERSON] за кредитним №152/19/3\~від 7\~травня 2008\~року перед\~позивачем складає\~140973,48\~доларів США\~та 102477,49\~грн,\~в тому\~числі:\~33264\~доларів США\~заборгованість по\~кредиту строкова;\~21584\~доларів США\~заборгованість по\~кредиту прострочена;\~506,52\~доларів США\~заборгованість по\~процентах поточна;\~85618,96\~доларів США\~заборгованість по\~процентах прострочена;\~20660,02\~грн пеня\~за несвоєчасне\~погашення кредиту\~в межах\~строку позовної\~давності;\~81817,47\~грн заборгованість\~по пені\~за несвоєчасну\~сплату процентів\~(т.1\~а.с.36-42). \~ \~ \~ \~В подальшому власниками спірної квартири на підставі договорів купівлі-продажу були: з 29 грудня 2016 року [PERSON] , з 24 березня 2017 року [PERSON] , з 19 травня 2017 року [PERSON] , з 18 жовтня 2017 року [PERSON] , з 21 жовтня 2020 року [PERSON] та з 20 листопада 2020 року по даний час відповідач (т.1 а.с.13-14, т.2 а.с.4-24). Однак з листа начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 3 грудня 2020 року за вих.№57915 встановлено, що виконавчий документ №2-2921 від 29 квітня 2012 року, виданий Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Укргазбанк» суми боргу на примусове виконання на адресу відділу не надходив (т.1 а.с.128). З листа Шевченківського районного суду міста Києва від 3 грудня 2020 року за вих.№01-16/391/2020-Вих/ЦК/204 встановлено, що в архіві суду за період з 2009-2012 роки будь-яких справ відносно [PERSON] в провадженні Шевченківського районного суду міста Києва не виявлено; в журналі видачі виконавчих листів відомості щодо видачі виконавчого листа на стягнення заборгованості з [PERSON] відсутні; за період з 1 січня 2011 року та станом на день надання відповіді будь-яких справ за участі [PERSON] в провадженні суду не обліковується (т.1 а.с.130). Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна власником квартири [ADDRESS] , з 20 листопада 2020 року є відповідач (т.2 а.с.247-248). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги, суд виходить з наступного. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Положеннями статті 526 ЦК України визначено принцип належного виконання зобов`язання. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Змістом частин першої та другої статті 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави. Іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки (стаття 11 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»). З огляду на вказане Закон України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону України «Про іпотеку») є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку») (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року в справі N 310/11024/15-ц (провадження N 14-112цс19)). Отже, застосування такого способу захисту права, як звернення стягнення на предмет іпотеки, пов`язане виключно з невиконанням основного зобов`язання у встановлений строк (термін). З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що боржник третя особа [PERSON] не виконав зобов`язання за кредитним договором. За вимогами частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» під час розгляду справи та викладення змісту судового рішення суд повинен вирішити такі питання: - загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; - опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; - заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; - спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; - пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; - початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Суть іпотеки як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов`язань полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Це право відповідно до Закону України «Про іпотеку» підлягає підтвердженню з боку суду. Згідно з положеннями частини першої статті 39 цього Закону в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду. Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обов`язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку». Аналогічний правовий висновок Верховний Суд України вже сформулював у постановах від 10 червня 2015 року (№ 6-449цс15), 3 лютого 2016 року (№ 6-2026цс15), 21 жовтня 2015 року (№ 6-1561цс15), 8 червня 2016 року (№ 6-1239цс16). Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38,39 Закону України «Про іпотеку», суд дійшов висновку, що в розумінні норми статті 39 цього Закону встановлення в рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки, визначеної за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону, означає встановлення її в грошовому вираженні. Станом на час розгляду даної справи заборгованість за кредитним договором боржником не сплачено, судове рішення у примусовому порядку не виконано. Також судом враховується висновок, викладений в Рішенні Конституційного Суду України від 14 липня 2020 року № 8-р/2020 щодо наслідків переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи. Так, іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися предметом іпотеки. Тобто іпотека обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору. Зазначений вид забезпечення виконання зобов`язання передбачає стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання та запобігання негативним наслідкам, що настають у разі порушення ним свого зобов`язання. У разі порушення боржником свого зобов`язання до особи, яка передала в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання такого зобов`язання, можуть бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності у виді звернення стягнення на предмет іпотеки. Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки. Положення частини першої статті 23 Закону № 898 не порушують розумного балансу між правами та інтересами іпотекодержателя (кредитора) і іпотекодавця (набувача іпотечного майна). До того ж факт обізнаності набувача іпотечного майна щодо перебування нерухомого майна в іпотеці не має істотного значення, адже відчуження предмета іпотеки іпотекодавцем за згодою або без згоди іпотекодержателя жодним чином не припиняє іпотеки. Водночас набувач іпотечного майна, до відома якого не доведено інформацію про те, що нерухоме майно є предметом іпотеки, володіє достатніми засобами юридичного захисту, передбаченими чинним законодавством України, у разі порушення його конституційного права власності, а також вимог закону при вчиненні правочину. Конституційний Суд України зазначає, що положення частини першої статті 23 Закону №898, які визначають наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи, безпосередньо не стосуються питання позбавлення іпотекодавця (набувача іпотечного майна) права власності на предмет іпотеки або ж його примусового відчуження у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки. Крім того, вирішуючи пред`явлені позовні вимоги, судом враховується факт вибуття майна, що передане в іпотеку від позичальника та інших третіх осіб; відсутність перебування на примусовому\~виконанні в\~Амур-Нижньодніпровському\~відділу державної\~виконавчої служби\~у місті\~Дніпрі Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Дніпро)\~виконавчого документу\~№2-2921\~від 29\~квітня 2012\~року,\~виданого \~Шевченківським районним\~судом м.\~Києва,\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~АТ «Укргазбанк»\~суми боргу;\~відсутність в\~архіві Шевченківського\~районного суду\~міста Києва\~за період\~з 2009-2012\~роки будь-яких\~справ відносно\~ [PERSON] ,\~відсутність \~в журналі\~видачі виконавчих\~листів відомостей\~щодо видачі\~виконавчого листа\~на стягнення\~заборгованості з\~ [PERSON] \~та відсутність\~за період\~з 1\~січня 2011\~року та\~станом на\~день надання\~відповіді будь-яких\~справ за\~участі [PERSON] \~в провадженні\~суду;кількість разів відчуження спірного майна; строк перебування такого майна у власності третіх осіб, який в більшості випадків складав близько 1-2 місяців. З огляду на викладене та враховуючи те,\~що позичальник\~зобов`язання\~за кредитним\~договором належним\~чином не\~виконав,\~а договором\~іпотеки передбачено\~право позивача\~на звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки,\~суд дійшов\~висновку про\~задоволення позовних\~вимог. Оскільки судом встановлено, що спірна квартира має загальну площу 36,2 кв.м., жилу площу 24,9 кв.м., тобто меншу площу ніж зазначено в Законі України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», доказів наявності у відповідача на праві власності іншого житла або іншого постійного місця проживання останнього, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Суд також враховує, що на час розгляду даної справи, положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратили чинність, однак 23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України N 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», спрямований на захист та відновлення платоспроможності позичальників (фізичних осіб), які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, шляхом їх реструктуризації. Зокрема, дію Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (який втратив чинність 21 квітня 2021 року) поновлено на п`ять місяців з дня набрання чинності Законом N 1381-IX, тобто діє з 23 квітня 2021 року до 23 вересня 2021 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 58040,81 грн (т.1 а.с.43).

Outcome: approved