Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

В лютому 2014 року в Млинівський районний суду надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з метою зайняття спільним бізнесом, а саме господарською діяльністю, пов'язаною з розведенням та реалізацією риби він передав [PERSON] 9800 доларів США та 14 000 гривень, що стверджується розпискою. Умовою передачі цих коштів було юридичне оформлення його як співорендаря ставка в смт. Демидівка Демидівського району Рівненської області. Натомість [PERSON] переоформив оренду ставка на себе та з 2006 року по 2009 рік ухилявся від підписання договору про спільну діяльність. В 2009 році він звернувся із заявою до правоохоронних органів про вчинення [PERSON] стосовно нього шахрайських дій, проте в 2013 році кримінальне провадження за даною заявою було закрито. Просить суд винести рішення, на підставі якого стягнути з [PERSON] на його користь безпідставно отримані кошти в сумі 9800 доларів США, 14 000 гривень, моральну шкоду в сумі 10 000 гривень та сплачений судовий збір. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю та пояснили, що в 2006 році він та його знайомі: [PERSON] та [PERSON] домовилися з [PERSON] про спільну господарську діяльність, пов'язану з розведенням та реалізацією риби. [PERSON] пояснив, що є можливість взяти в оренду ставок, який на даний час орендує підприємець [PERSON], і який згідний відмовитися від права оренди ставка за гроші в сумі 33 000 доларів США. 18.11.2006 року на прохання [PERSON] він позичив останньому 9800 доларів США, про що [PERSON] написав відповідну розписку. В подальшому ним, [PERSON] та [PERSON] було передано [PERSON] по 33 864 гривні з умовою, що всі вони будуть співорендарями ставка в рівних частках. Після оформлення [PERSON] договору оренди ставка на своє ім'я, він передав останньому для ведення господарської діяльності (ремонт дамби, будівель, закупівлі малька, придбання техніки, та ін..) 14 000 гривень, частина з яких була передана будівельними матеріалами. Впродовж 2006 -2009 років [PERSON] під різними приводами ухилявся від юридичного оформлення їхніх прав на оренду ставка, а у 2009 році заборонив з'являтися на ставку, мотивуючи тим, що вони не мають ніякого відношення до вказаного ставка. В 2009 році вони звернулися із заявою до правоохоронних органів про вчинення [PERSON] щодо них шахрайських дій. Протягом 2009 -2013 років проводилося досудове розслідування, в ході якого в 2012 році [PERSON] повернув йому 33 864 гривні. Крім того, під час досудового розслідування [PERSON] визнавав наявність боргу та обіцяв повернути 9800 доларів США та 14 000 гривень, які на даний час не повернув. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували, зазначивши, що боргу перед [PERSON] немає. Не заперечуючи факту отримання від позивача коштів в сумі 33 864 гривні та в подальшому 14 000 гривень на потреби господарської діяльності, заперечували факт отримання грошей в сумі 9800 доларів США. В своєму поясненні відповідач вказав, що сума 9800 доларів США є частиною від загальної суми - 33 864 гривень, яка повернута позивачу в ході досудового розслідування. Кошти в сумі 14 000 гривень було використано в ході господарської діяльності (ремонт дамби, будівель, закупівлі малька, придбання техніки, виплата заробітної плати, та ін..). Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Як встановлено судом, 18.11.2006 року позивачем було надано відповідачу кошти в розмірі 9800 доларів США, що підтверджується, крім пояснень позивача, наданою ним розпискою, датованою 18.11.2006 року, в якій вказано, що [PERSON] взяв в [PERSON] 9800 доларів США на завдаток за ставок (а.с. 22). Факт передачі позивачем відповідачу зазначеної вище суми коштів підтверджується, також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] показав, що в 2006 році, після того як [PERSON] запропонував їм вести спільну господарську діяльність, пов'язану з розведенням та реалізацією риби, він був присутній при передачі [PERSON] [PERSON] 9800 доларів США, яка відбулася в автомобілі [PERSON] в м. Луцьк біля його офісу. Ці кошти були позичені [PERSON] окремо від інших сум, які надавались ними [PERSON] (33864 гривні, як внесок за оренду ставка та 14000 гривень на господарську діяльність ), оскільки він не мав власних, щоб внести свою частку за оренду ставка. Свідок [PERSON] дав суду аналогічні показання, зауваживши, що не був особисто присутнім при передачі [PERSON] [PERSON] грошових коштів в сумі 9800 доларів США. Про це йому відомо зі слів [PERSON] та [PERSON]. Суд критично оцінює та не бере до уваги пояснення відповідача та його представника про відсутність боргу відповідача перед позивачем. На думку суду, не відповідають дійсності та спростовуються іншими доказами пояснення відповідача про те, що кошти в сумі 9800 доларів США є частиною від загальної суми - 33 864 гривень, яка повернута позивачу в ході досудового розслідування. Так, позивачем під час розгляду справи надано для ознайомлення розписки відповідача [PERSON] про отримання від [PERSON], [PERSON] та [PERSON] грошових коштів в сумі по 33864 гривень, які є часткою інвестицій на одержання в оренду ставка, придбання прилеглих інженерних споруд, технічної документації та створення рибного господарства на ставку, що знаходиться в смт. Демидівка Рівненської області (а.с. 65-66; Т.1 а.с.19 кримінального провадження). Суд вважає, що підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення з відповідача 14000 гривень, що були передані в продовж 2006 - 2009 років для ведення господарської діяльності, пов'язаної з розведенням та реалізацією риби на ставку в смт. Демидівка. Факт передачі зазначеної суми, як готівкою так і матеріалами, визнавався відповідачем в ході досудового розслідування в кримінальному провадженні та в судовому засіданні. Суд критично оцінює та не бере до уваги пояснення відповідача, його представника про те, що кошти в сумі 14000 гривень, які передані позивачем відповідачу для організації господарської діяльності були компенсовані під час вилову риби в ставку в 2009 році, оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів щодо спільної господарської діяльності з вирощування та реалізації риби на ставку в смт. Демидівка. Крім того, відповідачем в судовому засіданні визнано той факт, що позивач не приймав участі у вилові риби у 2009 році. Разом з тим, суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога позивача про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною 2 цієї статті. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Між тим суду не подано доказів, що б підтверджували факт заподіяння позивачеві душевних страждань, що настали, за його твердженням, у зв'язку з неповерненням коштів. Враховуючи наведене, на підставі ст.1167 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року,

Outcome: partial