Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 21 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 170. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. На виконанні у Дубенському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Рівненській області перебуває судовий наказ від 08.07.2017 року № 559/2227/17 про стягнення з відповідача аліменти на утримання дітей. Заборгованість по аліментах станом на 01 липня 2019 року становить 36 137 грн. Спільне життя з відповідачем не склалося, вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування ще з 2017 року. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться, не підтримують сімейних зв`язків та відносин, тобто шлюб носить лише формальний характер. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Позивачка є мамою дитини інваліда. [PERSON] , [INFO] , перебуває на диспансерному обліку в амбулаторії № 3 КНП «ЦПМСД» як дитина інвалід з дитинства. Просить шлюб розірвати. Дітей: [PERSON] та [PERSON] залишити проживати з нею. Відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Звільнити від сплати судового збору на підставі ч.2 ст.8 ЗК «Про судовий збір». Позивачка у судове засідання не з`явилась, згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання також не з`явився, згідно поданої заяви просить провести розгляд справи без його участі, позов визнає повністю. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі зареєстрованому 21 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дубенського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 170, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] народилася [INFO] , [PERSON] народилась [INFO] , їх батьками зазначені сторони у справі (а.с. 4, 5). Згідно довідки № 14406 від 05.07.2019 року виданої Дубенським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Рівненській області, станом на 01 липня 2019 року [PERSON] має заборгованість по аліментах в сумі 36 137 грн. 69 коп. (а.с. 6). Згідно довідки виданої КНП «ЦПМСД» амбулаторія № 3 від 24.05.2019 року, [PERSON] , [INFO] , перебуває на диспансерному обліку амбулаторія № 3 КНП «ЦПМСД» м. Дубно, як дитина інвалід дитинства (а.с. 7). Згідно посвідчення ААГ № [NUMBER] [PERSON] , 2010 року народження, є дитина-інвалід, [PERSON] , 1985 року народження, є її законим представником (а.с. 8). Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацію шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка просить відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Враховуючи, що спору щодо місця проживання дітей: [PERSON] та [PERSON] немає, відповідно до ст. 160 СК України, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити проживати їх з позивачкою. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», позивачка звільняється від судового збору, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved