Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

В квітні 2018 року до суду надійшов зазначений позов, в якому публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» просило: стягнути з [PERSON] [PERSON] заборгованість за Генеральною кредитною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 07.12.2012 року та судові витрати по справі. В обгрунтування позову зазначало, що [PERSON] на підставі Генеральної кредитної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 07.12.2012 року отримав кредит в розмірі 7 514,25 грн. 23.01.2014 року [PERSON] помер. Станом на дату смерті його заборгованість перед банком становить 7 931,04 грн., що складається\~ із: заборгованості за кредитом 7 059,99 грн., заборгованості за відсотками 871,05 грн. 29.11.2017 року до спадкоємця [PERSON] [PERSON] направлено лист-претензію, яка була проігнорована. Позиція відповідача щодо позову, на час розгляду справи суду не відома. 29.05.2018 року у справі відкрите провадження. По справі призначались судові засідання. Позивач бажання брати участь в судових засіданнях не виявив, про що звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності. 29.06.2018 року судове засідання не відбулось у звязку із відпусткою судді. 27.07.2018 року судове засідання відкладене у звязку із неявкою відповідача, яка повідомлялася про місце та час розгляду належним чином, причини неявки суду не повідомила. 05.10.2018 року суд проводив розгляд справи по суті за відсутності відповідача, в заочному порядку, оскільки були наявні умови передбачені ст. 280 ЦПК України, а саме: вона повідомлялася про час та місце розгляду належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву не надала, а представник позивача не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Із наявних в матеріалах письмових доказів суд встановив наступне. 07.12.2012 року між позивачем та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. За умовами угоди сторони домовились про те, що: заборгованість за кредитним договором № SAMDN50000019007823 від 28.12.2007 року становить 7 991,45 грн. (п. 1.1.2); кінцева дата погашення кредиту 31.12.2017 року (п. 1.1.3); банк надає позичальнику строковий кредит 7 514,25 грн. на строк 30 місяців з 07.12.2012 року до 31.12.2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в обмін на зобовязання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки в розмірі 1,5 % в місяць із суми залишку заборгованості за кредитом у вказані в заяві, Умовах та правилах строки, сплата заборгованості відбувається в наступному порядку починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти в сумі 191,84 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, а також інших витрат у відповідності з умовами та правилами, дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.12.2017 року (п. 2.1). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення зобовязань. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України невиконання або виконання зобовязання з порушенням умов визначених його змістом є порушенням зобовязання У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди\~ (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України у разі порушення зобовязання особа може звернутися до суду за його захистом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] умови укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 07.12.2012 року не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 7 931,04 грн., що складається\~ із: заборгованості за кредитом 7 059,99 грн., заборгованості за відсотками 871,05 грн. 23.01.2014 року [PERSON] помер. Відповідно до ч. 1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Згідно ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. 30.01.2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори із претензією кредитора в якій просило повідомити його чи заводилась спадкова справа після [PERSON], включити кредиторські вимоги в спадкову масу та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком. Згідно листа Білоцерківської районної державної нотаріальної контори № 530/01-16 від 14.03.2016 року вбачається, що 22.08.2014 року видане свідоцтво про право на спадщину за законом дружині померлого [PERSON] [PERSON]. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідач, свого обовязку передбаченого ч. 1 ст. 81 ЦПК України надати докази на спростування обставин викладених наданих позивачем доказів не спростував. Таким чином, суд вважає доведеним наявність обовязку відповідача сплатити банку борг за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 07.12.2012 року не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 7 931,04 грн., що складається\~ із: заборгованості за кредитом 7 059,99 грн., заборгованості за відсотками 871,05 грн. В свою чергу, відповідачем не надано доказів сплати вказаного боргу. Отже, позов слід задовольнити. За такого рішення, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 762 грн. судового збору. Одночасно, суд розяснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved