Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

В липні 2014 року позивач ПАТ КБ « Приватбанк » звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача [PERSON]. В позові зазначив, що відповідно до укладеного договору без номера від 15.05.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 9000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1. 2.3, та 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт в будь-який момент може змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом в заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що знайшло своє відображення у розрахунку заборгованості за договором і таким чином в порушення умов договору зобов'язання не виконав. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Відповідно до п.2.1.1.12.11 Правил користування кредитною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за договором кредиту відповідач станом на 23.06.2014 року має заборгованість перед банком в сумі 23377,77 грн., що становить : 8068,39 заборгованість за кредитом, 11359,76 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 2360,20 заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, а також штраф ( фіксована ) частина 500 грн., штраф ( процентна складова ) 1089,42 грн. Відповідач на даний час продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ « Приватбанк ». Не виконуючи належним чином зобов'язання за договором кредиту, відповідач порушив вимоги ст.ст. 598,599 ЦК України та Умови кредитного договору. У зв'язку з викладеним позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в сумі 23377,77 гривень та судові витрати понесені банком по справі. В судове засіданні представник позивача не появився, від нього поступила заява про те, щоб справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти того щоб справу розглянути заочно. Відповідач в судові засідання не появився, був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді, однак заяв чи клопотань не заявив, тому суд вважає, що справу можна розглянути заочно, у відсутності відповідача з постановлення рішення на підставі наявних документів. Дослідивши письмові докази, які маються в матеріалах справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15.06.2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ « Приватбанк » було укладено анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Згідно даної заяви [PERSON] було надано кредитну картку « Універсальна » на 9000 гривень. З Умовами та Правилами надання банківських послуг відповідач [PERSON] був ознайомлений, йому було відомо, що при виникненні заборгованості він зобов'язаний погасити її, а також погасити відсотки за користування кредитом, та штрафні санкції, які виникли із-за непогашення кредиту. З розрахунку заборгованості за договором без номера від 15 червня 2011 року, станом на 23 червня 2014 року за [PERSON] існує заборгованість в сумі 23377,77 грн., з якої 8068,39 грн. заборгованість за кредитом, 11359,76 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 2360,20 грн. нарахована та прострочена комісія, заборгованість по штрафу 1589,41 грн. Як було встановлено, відповідач користувався наданим кредитом, за три місяці погашав кредит, а потім не оплачував і до теперішнього часу заборгованість не погашає, хоча йому достовірно відомо, що існує борг і його необхідно погашати. З врахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зі стягненням з відповідача всієї суми заборгованості 23377,77 грн. та понесених позивачем судових витрат по оплаті судового збору та за надання оголошення в засобах масової інформації про виклик до суду. На підставі викладеного та ст.ст. 525,526,530,610,615,1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved