Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 12 липня 2012 року Рівненський районний суд виніс вирок відносно неповнолітнього [PERSON], яким визнав його винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України. При розгляді справи був задоволений цивільний позов, та на користь позиваки були стягнуті грошові кошти в сумі 13 888,05 грн. Під час судового розгляду справи батько неповнолітнього обвинуваченого [PERSON] виявив бажання відшкодувати частину суми заявленого цивільного позову, та повернув [PERSON] гроші в сумі 7 200 грн., про що [PERSON] написала розписку для [PERSON] Пізніше [PERSON] надав розписку від 12.07.2012 року, в якій зазначив, що зобов'язується на протязі 2012-2013 року повернути гроші в сумі 2000 грн.; та надав ще одну розписку від 22.10.2012 року, якою він зобов'язувався повернути позивачці гроші в сумі 2000 грн. до 30 грудня 2013 року. Однак свої зобов'язання він не виконав. Зважаючи на протиправні дії відповідача щодо невиконання зобов'язань за розписками, позивачка зазнала моральних страждань. Розмір моральної шкоди оцінює в 10 000 грн. Зважаючи на викладене просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачів на її користь 6 888 грн. грошових коштів, та 10 000 грн. за завдану моральну шкоду. В судовому засідання позивачка заявила про те, що позов в частині стягнення моральної шкоди просить залишити без розгляду. В решті - позов підтримує. Додатково пояснила, що вона написала заяву до відділу ДВС Рівненського районного управління юстиції про те, що завдана шкода їй відшкодована, оскільки батько засудженого написав дві розписки та обіцяв, що віддасть 4000 грн. А оскільки своєї обіцянки він не виконав, то позивачка звернулася до суду з даним позовом, та просить суд задоволити заявлений позов. Відповідачі жодного разу не з'явилися в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання, відповідачі є належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Від сторін не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без їх участі. Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів зважаючи на те, що в справі приймає участь представник відповідачка [PERSON] Представник відповідача [PERSON] позов не визнав. Зазначає, що немає правових підстав для стягнення грошових коштів з [PERSON], оскільки за завдану майнову шкоду має відповідати засуджений, який на даний час є повнолітнім. А оскільки під час розгляду кримінальної справи був заявлений цивільний позов, який задоволено, про що свідчить вирок суду, тобто за результатами такого розгляду судом вже прийняте рішення, то дана цивільна справа в частині заявлених позовних вимог до [PERSON] підлягає до закриття. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 12 липня 2012 року Рівненський районний суд виніс вирок відносно неповнолітнього [PERSON], яким визнав його винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України. Під час досудового слідства по кримінальній справі потерпілою від злочинних посягань було визнано [PERSON], яка відразу заявила цивільний позов про відшкодування завданих збитків, та була визнана цивільним позивачем на загальну суму 13 888,05 грн. При розгляді справи був задоволений цивільний позов, та з [PERSON] на користь позиваки були стягнуті грошові кошти в сумі 13 888,05 грн. Під час судового розгляду справи батько неповнолітнього обвинуваченого [PERSON] виявив бажання відшкодувати частину суми заявленого цивільного позову, та повернув [PERSON] гроші в сумі 7200 грн., про що [PERSON] написала розписку для [PERSON] Позивачкою був отриманий виконавчий лист та пред'явлений до виконання до відділу ДВС Рівненського районного управління юстиції. 22.10.2012 року позивачка подала заяву (на ім'я начальника відділу ДВС Рівненського районного управління юстиції), в якій просила закінчити виконавче провадження, оскільки заборгованості по виплаті матеріальної шкоди немає. На підставі цієї заяви була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження (постанова від 22.10.2012 року, ВП № 34770920). Дана постанова позивачкою не була оскаржена. Як пояснила позивачка, вона повірила [PERSON], який надав дві розписки про те, що він зобов'язується повернути позивачці борг в загальній сумі 4000 грн., що випливає з кримінальної справи, а тому написала заяву про те, що заборгованості по виплаті матеріальної шкоди немає. Позивачка вважає, що в даному випадку слід виходити з того, що відповідач [PERSON] не виконав свої зобов'язання за договором позики. Але в той же час додає, що це і є невідшкодовані грошові кошти в результаті вчиненого злочину. Суд вважає, що позивачка обрала невірний спосіб захисту свої прав, а заявлений нею позов не підлягає до задоволення як безпідставно заявлений. Позивачка не врахувала, що за вироком суду їй були стягнуті грошові кошти в якості задоволення цивільного позову про відшкодування шкоди, та було відкрито виконавче провадження. Саме у виконавчому провадженні виникли правовідносини, пов'язані з виконанням вироку суду про відшкодування майнової шкоди. Крім того, як пояснила позивачка, розписки були написані батьком засудженого саме на виконання вироку суду про стягнення завданої майнової шкоди. Застосування положень статтей 526, 527, 530 ЦК України в даному випадку не є можливим, оскільки зазначені норми передбачають відповідальність за порушення виконання зобов'язання у сфері цивільно-правових відносин, а не під час виконання судового рішення. За таких умов заявлений позов є безпідставно заявленим, а тому не підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed