overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Позивач, згідно наданої заяви, просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 23 грудня 1989 року. Від шлюбу дітей не мають. В сім'ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення, подружні стосунки припинені та в теперішній час не підтримуються. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України розірванню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Лагодинецької сільської ради Красилівського району Хмельницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, який в процесі судового розгляду справи уточнив, та просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, посилаючись на наступне. 15 червня 2015 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на спадкову земельну частку (пай), розміром 2 га. із земель резервного фонду по Лагодинецькій сільській раді Красилівського району Хмельницької області, яка належала спадкодавцю на підставі рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2009 року. Він є єдиним спадкоємцем після смерті матері. Оформити спадщину на право на земельну частку (пай) він не має можливості у звязку із тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) за життя [PERSON] не був отриманий. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Представник Лагодинецької сільської ради Красилівського району в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме архівних довідок за № 306, № 307 від 05 листопада 2015 року, виданих Теплицькою районною радою Вінницької області, районною комунальною архівною установою «Трудовий архів», які виписані на [PERSON]. Заявник [PERSON] підтримав свою заяву про встановлення даного факту, який необхідний для оформлення пенсії за віком, просить її задовольнити. Заінтересована особа - Управління пенсійного фонду України у Теплицькому районі не заперечує проти встановлення заявленого факту, про що до суду надіслано відповідну заяву. Просять справу розглянути без участі їх представника. Свідок [PERSON] пояснив, що знає заявника як [PERSON], оскільки він був його підлеглим близько 15 років та підтвердив той факт, що його по-батькові «Григорович». Свідок [PERSON] пояснив, що знає заявника як [PERSON], оскільки спільно працювали з ним протягом 20 років та підтвердив той факт, що його по-батькові «Григорович». Відповідно до ст.256 ч.1 п.6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника, показання свідка, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт, що архівні довідки за № 306, № 307 від 05 листопада 2015 року, видані Теплицькою районною радою Вінницької області, районною комунальною архівною установою «Трудовий архів», які виписані на [PERSON]., дійсно належать [PERSON]. Даний факт необхідно встановити для оформлення документів для пенсії за віком. Підтвердженням факту належності правовстановлюючого документу є паспорт заявника, трудова книжка та показання свідка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 24 квітня 1992 року. Дане свідоцтво було видане на російській мові, проте, замість вірного його прізвища російською «Скрипник» невірно вказане «Скрыпник». Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, просив позов задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24 квітня 1992 року на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради народних депутатів № 67 від 26 березня 1992 року видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. Дане свідоцтво про право власності видано на російській мові на імя «Скрыпника Анатолия Николаевича», та зареєстроване в ММБТІ 24 квітня 1992 року за № 17562. Відповідно до паспорта громадянина України, виданого 28 листопада 1996 року Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, прізвище заявника російською мовою вказане як «Скрипник», українською «Скрипник». Як вбачається з матеріалів справи, заявник зареєстрований з 11 лютого 1976 року за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, суд вважає встановленим, що прізвище заявника [PERSON] у свідоцтві про право приватної власності від 24 квітня 1992 року, виданого на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради народних депутатів № 67 від 26 березня 1992 року, вказано помилково як «Скрыпник» та зазначений документ належить [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Свої вимоги мотивував тим, що 19 квітня 2010 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. Він звернувся до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через розбіжності в написанні прізвища його матері у свідоцтві про смерть та у свідоцтві про його, позивача, народження. Крім того, міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського м міського управління юстиції йому було відмовлено у внесені відповідних змін щодо прізвища матері в актовому записі про її смерть. Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON], яка є його матірю. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи Миколаївської міської ради, залученої до участі у справі ухвалою суду від 13 листопада 2015 року, в судове засідання не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при вирішені справи, покладалася на розсуд суду. Заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 19 квітня 2010 року померла [PERSON], про що 21 квітня 2010 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 1703. 28 вересня 2010 року третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 588/2010 до майна померлої [PERSON]. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, [PERSON] звернувся до третьої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], зазначаючи, що остання є його матірю. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] [PERSON] було відмовлено через відсутність документів, що підтверджували б їх родинні відносини. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень заявника, отримати свідоцтво про право на спадщину він не має можливості через відмінності у написанні прізвища спадкодавиці у свідоцтві про смерть останньої та у свідоцтві про народження заявника. Згідно свідоцтва про народження заявника, виданого 13 вересня 1963 року, та копії актового запису про народження № 3201 в графі «Мати» російською мовою зазначено «Авдеева Екатерина Павловна». Його власне прізвище, імя, по-батькові російською мовою зазначене як «Авдеев Александр Павлович». Відповідно паспорта громадянина України серії ОЕ № 663957 прізвище, імя, по-батькові заявника українською мовою зазначено «Авдєєв Олександр Павлович», українською «Авдеев Александр Павлович». Таким чином, суд вважає встановленим, що [PERSON], яка померла 19 квітня 2010 року, є матірю [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилається на те, що шлюбні стосунки припинились, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час та місце слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 1988 року, про що свідчить актовий запис № 297, Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області. Відповідно до позовної заяви сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, подальше збереження сім'ї є неможливим та марним. При даних обставинах суд вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох спільних дітей, сина - [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] . На даний час дочка навчається в Новгород-Сіверському медичному училищі. В зв'язку з цим їй як матері доводиться постійно надавати матеріальну допомогу при навчанні. Відповідач по справі не надає матеріальної допомоги на утримання дочки в добровільному порядку. В судовому засіданні позивачка відсутня, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] відсутній, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Дочка сторін [PERSON], [INFO], навчається в Новгород-Сіверському медичному училищі. Термін навчання 01.09.2014 року - 30.06.2018 року, форма навчання - денна. Відповідач позов визнав, має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку ( доходу ) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що [PERSON] досягнула повноліття та продовжує навчання, тому потребує матеріальної допомоги, відповідач має можливість таку надавати, тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та стягнути з останнього аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно на користь позивачки на утримання повнолітньої дочки, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, або до досягнення 23-річного віку за умови, що вона буде продовжувати навчання та допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць та судовий збір, оскільки позивачка по даній категорії справ звільняється від сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулась в суд із заявою про визнання безвісно відсутнім [PERSON], посилаючись на те, що приблизно у 1975 році її батько [PERSON], 06.06. [INFO], повідомив їй що їде на заробітки та залишив своє місце проживання. З отриманої від [PERSON] інформації заявниці було відомо,що він зупинився в м. Нікополь у своєї сестри, [PERSON], [INFO]. Крім того в заяві зазначається, що останнє повідомлення про місце перебування [PERSON] було приблизно в 2005-2006 роках, про те, що він знаходиться в Дніпропетровській області. З того часу [PERSON] додому не зявлявся і відомості про його місце перебування відсутні. Така зміна правового статусу [PERSON] щодо визнання останнього безвісно відсутнім, за твердженням заявниці, викликається необхідністю захисту інтересів його дружини та його дітей, котрі перебувають з ним у певних юридичних відносинах і деяких тривала відсутність чоловіка та батька стала перешкодою для здійснення субєктивних цивільних прав. В судовому засіданні заявник вимоги своєї заяви підтримала та просила заяву задовольнити із викладених в ній підстав. Представник Деражнянської міської ради Деражнянського району Хмельницької області, як заінтересованої особи, проти задоволення вимог заявника не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що [PERSON] проживав в [INFO], проте, як вбачається з довідки виданої виконавчим комітетом Городищенської сільської ради від 16.11.2015 року за № 321, 28.03.1976 року вибув з території вказаної вище сільської ради в Миколаївську область на роботу, після чого за місцем його реєстрації в будинку в с. Городище Деражнянського району, який є місцем його постійного проживання, більше не зявлявся. Вказані обставини, а також той факт, що місце перебування [PERSON] є невідомим, підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які постійно поживають в с. Городище Деражнянського району Хмельницької області. Так, у відповідності до ст. 43 Цивільного Кодексу України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. З огляду на досліджені обставини та враховуючи відсутність у місці реєстрації та постійного проживання в [INFO] громадянина [PERSON] з липня 2005 року відомостей про місце його перебування, суд вважає за можливе заяву [PERSON] задовольнити та визнати громадянина [PERSON], безвісно відсутнім. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 14 вересня 2012 року сторони уклали шлюб, зареєстрований ВДРАЦС Бориспільського МРУЮ у Київській області. Позивач не бажає жити однією сім'єю з [PERSON], збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. [PERSON] не з'явився у судове засідання. Він завчасно у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується розпискою (а.с.12). На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про прове-дення заочного розгляду цивільної справи у відсутності відповідача. Вислухавши пояснення [PERSON] та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 14 вересня 2012 року сторони уклали шлюб, зареєстрований ВДРАЦС Бориспільського МРУЮ у Київській області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис №389. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14 вересня 2012 року (а.с.5). [INFO] року у них народилася дочка [PERSON] Ця обставина підтвер-джується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 9 січня 2013 року (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як роз'яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грун-тується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асам-блеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з [PERSON] Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з відповідачем не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між ними, допустимо розірвати. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позива-чеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Пред'явлений нею позов задо-волений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 14 вересня 2013 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Гнідинської сільської ради Бориспільського району. Позивач не бажає жити однією сімєю з [PERSON], збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. [PERSON] не зявився у судове засідання. Він завчасно у встановленому законом порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтвер-джується матеріалами почтової кореспонденції (а.с.26). На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про прове-дення заочного розгляду цивільної справи у відсутності відповідача. Вислухавши пояснення [PERSON] та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 14 вересня 2013 року сторони уклали шлюб, зареєстрований вико-навчим комітетом Гнідинської сільської ради Бориспільського району, про що складено відповідний актовий запис №15. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ОК №150574 від 14 вересня 2013 року (а.с.4). 20 лютого 2014 року у них народилась дочка [PERSON] Ця обставина підтвер-джується копією свідоцтва про народження серії 1-ОК №265899 від 14 березня 2014 року (а.с.3). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грун-тується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асам-блеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з відповідачем не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між ними, допустимо розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 5 травня 2011 року сторони уклали шлюб. Позивач не бажає жити однією сімєю з [PERSON], збереження шлюбу буде суперечити її інтере-сам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. [PERSON] не зявився у судове засідання. Він завчасно у встановленому по-рядку повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтвер-джується розпискою про вручення йому судової повістки (а.с.17). На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про прове-дення заочного розгляду цивільної справи у відсутності відповідача. Вислухавши пояснення [PERSON] та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 5 травня 2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Центра-льним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис №766. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-БК №162215 від 5 травня 2011 року (а.с.4). 20 травня 2013 року у них народився син [PERSON] Ця обставина підтвер-джується копією свідоцтва про народження серії 1-ОК №240611 від 29 травня 2013 року (а.с.3). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грун-тується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асам-блеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з [PERSON] Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з відповідачем не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між ними, допустимо розірвати. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позива-чеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копі-йок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Предявлений нею позов задоволе-ний в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стяг-нути витрати на оплату судового збору в розмірі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: approved