Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

в обгрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі також зареєстроване місце проживання сестри та племінниці позивачки - відповідачів, зареєструвати яке позивачка дозволила на їхні прохання через труднощі з працевлаштуванням та навчанням останніх. Відповідачі обіцяли на протязі 3-х місяців добровільно зняти з реєстрації своє місце проживання у вказаній квартирі, де фактично не проживають із серпня 2015 року, не беруть участі у витратах по її утриманні, не сплачують комунальні послуги, у вказаній квартирі відсутні їхні речі. Крім того, відповідачі не підтримують із позивачкою жодних стосунків. Проте, добровільно зняти з реєстрації своє місце проживання в цьому житлі відповідачі не бажають. Тому позивачка просить визнати останніх такими, що втратили право на користування зазначеною квартирою. Позивачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 06.04.2016 року представники позивачки [PERSON] та адвокат [PERSON] подали до суду спільну письмову заяву, в якій зазначають, що позовні вимоги підтримують, просять справу розглядати в їх відсутності та згідні на заочний розгляд справи. Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися, про час та місце розгляду справи були двічі повідомлені належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем їх проживання у спірній квартирі. Надіслані на адресу відповідачів судові виклики в судові засідання 21.03. та 06.04.2016 року відповідачам не вручені в звязку із закінченням терміну зберігання вказаної кореспонденції. Причин своїх неявок відповідачі суду не повідомили та не звернулися із заявами про розгляд справи в їх відсутності (а.с. 31, 44, 58, 61). Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представники позивачки не заперечують проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12.08.2015 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1458, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 42142551, виданого цим же нотаріусом 12.08.2015 року, позивачці на праві власності належить вищевказана квартира (а.с.7-9). Довідкою №309, виданою об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Мазепи 268 А» 15.02.2016 року, а також довідкою, виданою Коломийським РВ УДМС України в Івано-Франківській області 12.03.2016 року №17/1480, стверджується факт реєстрації місця проживання відповідачів в спірній квартирі (а.с.5, 24). Актом, виданим 17.02.2016 року вищевказаним об'єднанням, стверджується, що у зазначеній квартирі не виявлено ніяких особистих речей відповідачів, вказані особи з 12.08.2015 року в даній квартирі не проживають (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання. Ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Згідно з вимогами ч.1 ст.6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідачі протягом визначеного ч.1 ст.71 ЖК України строку не проживають без поважних причин в спірному будинку. В звязку з цим їх слід визнати такими, що втратили право на користування вказаним житловим приміщенням. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.317, 391 ЦК України, ст.с.71, 72, 163 ЖК України, ст.6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні та,

Outcome: approved