Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

В лютому 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві він вказав, що з відповідачкою перебували в шлюбі з 01 травня 2003 року по 29 серпня 2014 року. За час перебування у шлюбі в сторін народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні. Відповідачка з ними не проживає,ухиляється від своїх батьківських обов`язків щодо утримання дітей, коштів на їх утримання не надає. Позивач просить стягнути з відповідачки аліменти в розмірі 5000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з часу звернення до суду до досягнення дітьми повноліття. 12 березня 2021 року відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву, вказавши, що не погоджується з визначеним розміром аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно на кожну дитину, який є необґрунтовано завеликий виходячи з її матеріального становища, а тому згідна сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. на кожну дитину. Вважає, що є хорошою матір`ю, надає дітям посильне грошове утримання, що становить 100 євро щомісяця, дарує подарунки на день народження, іменини, Миколая . Також спростовує твердження позивача про відсутність стягнень по виконавчим документам, оскільки відповідно до постанови ВП №61155283 від 05 лютого 2020 року відкрито виконавче провадження про стягнення заборгованості в сумі 191641,23 грн. Оскільки не має постійного місця роботи, має нерегулярний мінливий дохід, її матеріальний стан суттєво не покращився, тому просить позов задовольнити частково. 08 квітня 2021 позивач [PERSON] подав відповідь на відзив вказавши, що підставою для звернення до суду є те, що діти на даний момент проживають з позивачем, перебувають повністю на його утриманні. У зв`язку з тим, що відповідачка не надала доказів свого матеріального стану, а також не надано доказів утримання в добровільному порядку своїх дітей, то вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просить суд стягувати з відповідачки аліменти в розмірі 5000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з часу звернення до суду до досягнення дітьми повноліття. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнає частково, просить врахувати пояснення надані у відзиві. Вислухавши представників сторін, свідка, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 01 травня 2003 року сторони уклали шлюб в с. Пробіжна Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №5. Від шлюбу народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження. Згідно рішення Чортківського районного суду від 29 серпня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідачка [PERSON] як мати відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України зобов`язана утримувати дітей до досягнення повноліття. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідачка після розірвання шлюбу з дітьми майже не спілкується. Коли проживала в Польщі, то передавала незначні суми грошей. З 2018 року позивач з дітьми проживає в Італії, відповідачка їздила в 2019 році до них. В 2000 році та 2001 році передала дітям по 100 євро. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачом аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням вищенаведених вимог закону, матеріального становища сторін, які перебувають закордоном, те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини,відповідачка в добровільному порядку частково приймає участь в утриманні дітей,суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] в розмірі 3000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 908 гривень судового збору.

Outcome: partial