Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що [INFO] померла [PERSON] та після її смерті залишився заповіт, за яким вона належній їй на праві власності частки у житловому будинку з надвірними будівлями і спорудами та двох земельних ділянок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Про інших можливих спадкоємців йому невідомо. З метою оформлення своїх спадкових прав він звернувся до нотаріуса, який повідомив, що ним пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини. Але цей строк ним пропущений з тих причин, що він тривалий час працював та проживав у Чеській республіці. Ухвалою від 02 червня 2021 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд у підготовчому засіданні. У визначений судом строк відповідач Люботинська міська рада Харківської області відзив не подала. Під час проведення підготовчого засідання судом були надані позивачу роз`яснення про потребу подати документи, які свідчать про відмову інших спадкоємців після смерті [PERSON] від надання письмової згоди на подання заяви про прийняття спадщини або відсутність таких спадкоємців, а також про відмову приватного або державного нотаріуса у реєстрації заяви про прийняття спадщини або видати свідоцтво про право на спадщину. В отриманні таких документів позивач міг отримати допомогу суду, скориставшись процесуальним правом на подання клопотання про витребування доказів від органів нотаріату про наявність або відсутність спадкової справи після смерті [PERSON] в порядку, передбаченому ст. 84 ЦПК України. Про можливість та, найголовніше, про необхідність реалізації такого процесуального права позивачу судом двічі були надані відповідні роз`яснення та час, необхідних для підготовки клопотань. Але позивач [PERSON] своїм процесуальним правом на отримання і подання суду доказів не скористався. Ухвалою від 20 серпня 2021 року підготовче провадження в справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні 07 вересня 2021 року, про що позивача [PERSON] було повідомлено в приміщенні суду 20 серпня 2021 року під розпис. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився та про причини своєї неявки не повідомив, заяву про проведення розгляду справи за його відсутності чи про відкладення проведення судового розгляду з певних причин не подавав. Відповідач Люботинська міська рада Харківської області в судове засідання не з`явився, лише направила листа з проханням проводити розгляд справи без участі її представника. Згідно зі ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасника справи за умови, що його було належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Від так суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи та за наявними в ній матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] , яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим повторно 23 липня 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). На час смерті спадкодавця позивач [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено позивачем в позовній заяві. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 04 серпня 2015 року приватним нотаріусом ХМНО Панченко О.В., за яким належні їй на праві власності частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а також частку у праві власності на земельну ділянку, надану для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та часту у праві власності на земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , який є позивачем в справі. Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , але належних і допустимих доказів на підтвердження чинності такого заповіту ним не представлено. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач в тексті позовної заяви стверджував, що строк для прийняття спадщини пропущений ним по тій причині, що він у той час проживав і працював у Чеській республіці, через що він перебував на великій відстані від спадкового майна. На підтвердження вказаних доводів позивач надав засвідчені переклади витягів з трудових договорів, укладених між роботодавцем AWE Europe SE, розташованим у м. Прага, і працівником [PERSON] , особу якого підтверджує робоча карта № 0008372222, про виконання роботи в період з 12 вересня 2019 року по 31 грудня 2020 року і з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2021 року; а також надав проїзні документи на автобусний і залізничний транспорт щодо поїздки по маршруту Львів-Пльзень, яка відбулась з 31 серпня по 01 вересня 2019 року, поїздки по маршруту Пльзень-Львів, яка відбулась 17-18 липня 2020 року, поїздки по маршруту Київ-Львів-Пльзень, яка відбулась 09-10 серпня 2020 року, поїздки по маршруту Пльзень-Львів-Харків, яка відбулась 03-04 квітня 2021 року. Але вказана позивачем причина не може бути підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, бо не свідчить про виникнення у позивача перешкод для подання заяви про прийняття спадщини у встановленому порядку. Факт проживання позивача у Чехії сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебування позивача поза межами України не позбавляло його можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою, як передбачено п. 3 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2021 року № 296/5. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України. Згідно зі ст. 38 цього ж Закону, на консульські установи України серед іншого також покладений обов`язок видавати свідоцтва про право на спадщину. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 589/1863/13-ц, постанова від 12 квітня 2021 року. Доказів неможливості з`явитися до консульської установи або до дипломатичного представництва України за кордоном позивач не надав. Суд також звертає увагу на ту обставину, що позивач надав лише ті докази, які підтверджують його поїздки між чеський містом Пльзень і містами України Львів і Харків в обидва боки. Але такі документи не підтверджують те, що він у період між цими поїздками безперервно перебував за межами кордону України. Натомість відомості про перетин кордону України можуть бути підтверджені, зокрема, відмітками у закордонному паспорті позивача, але відповідні докази не представлені. Крім того, суд звертає увагу ще й на ту обставину, що позивач, отримавши 23 липня 2020 року повторно свідоцтво про смерть спадкодавця [PERSON] , до суду з позовом звернувся лише 27 травня 2021 року, тобто мав достатньо часу для з`ясування відомостей про обставини смерті спадкодавця, осіб, які можливо прийняли спадщину за законом або за заповітом, складеним пізніше ніж, той який позивач подав разом з позовом. Такі самі дії позивач міг вчинити в межах підготовчого провадження в цій справі, але не скористався своїми процесуальними правами на вчинення необхідних дій. Оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що його проживання за межами України пов`язане з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed