Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] Андріївназвернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю, посилаючись на те, що 02.02.2004 року померла [PERSON], власниця житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Любополь, вул. Шкільна, б. 182. Спадкоємиця померлої [PERSON] спадщину не прийняла, надав дозвіл на проживання позивачки 19.04.2002 року. Від того часу позивачка добросовісно, відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном та використовує його для власних потреб Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надав до суду клопотання про слухання справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4 ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] померла 02.02.2004 року у віці 77 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №372903 виданого виконкомом [PERSON] сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис №6. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок №32 від 12.02.1997 року, житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Любополь, вул. Суворова, належить [PERSON]. Рішенням [PERSON] сільської ради Лиманського району Одеської області №86 від 12.06.2008 року присвоєна адреса житловому будинку та господарським будівлям, які належали до дня смерті [PERSON], згідно запису в по-господарчій книзі №3, на сторінці №86, особовий рахунок №155, а саме: Одеська область. Комінтернівський район, с. Любополь, вул. Шкільна, б. 182. Відповідно до технічного паспорту за реєстровим номером 237-152-125 від 08.08.2011 року, площа житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Любополь, вул. Шкільна, б. 182, який належав померлої [PERSON], складає 49,4кв.м. Витягом про державну реєстрацію прав Комінтернівського районного бюро технічної інвентаризації від 31.08.2011 року за реєстровим номером 34522923. Житловий будинок за зазначеною вище адресою, належить [PERSON], яка померла 02.02.2004 року. Згідно розписки від 23.01.2017 року, справжність підписів якої посвідчено секретарем Любопольської сільської ради Лиманського району Одеської області, [PERSON] надала згоду на заселення позивачці. Також, згідно наданої копії розписки, [PERSON] отримала від позивачки одну тисячу пятсот доларів Сполучених Штатів Америки за житловий будинок. Розташований за вищевказаною адресою. Довідкою [PERSON] сільської ради Лиманського району одеської області №13 від19.01.2017 року підтверджується факт проживання позивачки в житловому будинку, розташованому за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Любополь, вул. Шкільна, б. 182 з 2006 рокузгідно запису по-господарської книги [PERSON] сільської ради №3, стор. 68, особовий рахунок №155. Відповідно до наданих копії договорів ро газопостачання, про надання послуг з водопостачання, про користування електричною енергією, про водокористування та рахунків про сплату за договорами вбачається, що споживачем за вказаними договорами є [PERSON]. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1,2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Отже, враховуючи, що позивачка добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіє житловим будинком. Розташованим за адресою: Одеська область. Лиманський район, с. Любополь, вул. Шкільна, б. 182, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved