Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

В листопаді 2020 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» звернулось до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» про стягнення грошових коштів, посилаючись на наступні обставини. 17 листопада 2006 року між ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] (надалі - Відповідач -1) був укладений кредитний договір №12-06-Ип/05 (надалі - Кредитний договір ). 04 квітня 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Арагон» був укладений Договір про відступлення права вимоги № 24 відповідно до якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступив право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №12-06-Ип/05 від 17 листопада 2006 року. 06 жовтня 2019 року між ТОВ «ФК «Арагон» (надалі - Кредитор) та ТОВ «ФК «Сіті Голд» (надалі - Поручитель) був укладений Договір поруки № 06/10п (надалі -Договір поруки ) відповідно до якого, Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором, за виконання [PERSON] , паспорт серія [NUMBER] виданий Міським відділом №1 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області 31.01.1998 року, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , своїх зобов`язань, що виникли за Кредитним договором №12-06-Ип/05 від 17 листопада 2006 року укладеним між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON] . Відповідно до п. 2.1. Договору поруки № 06/10п Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов`язання Позичальника за Кредитним договором частково. Відповідальність Поручителя перед Кредитором обмежується сплатою суми у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок. Згідно із п. 2.2. Договору поруки № 06/10п у випадку невиконання Позичальником своїх зобов`язань, передбачених Кредитним договором, Поручитель несе відповідальність перед Кредитором як солідарний боржник. В будь-якому випадку розмір відповідальності Поручителя не повинен перевищувати розміру забезпечення зобов`язання, визначеного у п. 2.1. цього Договору. Отримавши Вимогу ТОВ «ФК «Арагон» вих. № 24/02 від 24 лютого 2020 року, з метою уникнення порушення Договору поруки № 06/10п Позивач як поручитель частково погасив заборгованість Відповідача- 1 відповідно до Кредитного договору у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок. Відповідно до п. 4.6. Договору поруки № 06/10п у випадку виконання Поручителем своїх зобов`язань, передбачених п.п. 2.1., 4.3. даного Договору, до Поручителя, згідно положень ст. ст. 514, 556 Цивільного кодексу України, переходять права Кредитора, які виникли за Кредитним договором, у тому числі й ті, шо забезпечують його виконання. Враховуючи вищезазначене, до Позивача частково перейшло право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №12-06-Ип/05 від 17 листопада 2006 року, а саме право вимоги у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок. З метою досудового врегулювання спірних правовідносин, Позивач направив на адресу Відповідача- 1 Вимогу вих. № 27/10 -13 від 27.10.2020 року, в якій вимагав сплатити заборгованість у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок. Однак, Відповідач-1 проігнорував дану Вимогу та станом на 09 листопада 2020 року не оплатив заборгованість перед Позивачем у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок. Також, Позивачу стало відомо, що в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] було укладено ряд Договорів поруки, а саме:Договір поруки №12-06-П1/05 від 17 листопада 2006 року між [PERSON] (надалі - Відповідач -2) та ВАТ «Банк Фінанси та Кредит» (Правонаступником якого с ПАТ «Банк Фінанси та Кредит»); Договір поруки 05/06-п11 року укладений між ТОВ «Траєкторія» та ТОВ «ФК «Арагон». Просили суд стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» (код ЄДРПОУ: 32069278, 03035, м. Київ, вулиця Митрополита Василя Липківського, будинок 41) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Голд» (код ЄДРПОУ: 41112255, 04119, місто Київ, вулиця Зоологічна, будинок 4А, офіс 139) грошові кошти у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок та судові витрати пов`язані з розглядом даної справи покласти на Відповідачів ( а. с. 1-2 ). Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року, дану справу вирішено передати за підсудністю на розгляд до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ( а. с. 28-29 ). Матеріали даної цивільної справи надійшли на адресу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 02.04.2021 року, про що свідчить відповідний штамп суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2021 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с. 37 ). Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи. 05 квітня 2021 року судом було зроблено запити стосовно місця проживання та реєстрації [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 41, 42 ). 18 травня 2021 року судом отримано з Відділу обліку та моніторингу інформацію про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області стосовно [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 43, 44 ). В зазначеній інформації зазначено, що [PERSON] змінила прізвище 02.09.2014 року на [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи - відповідача. Ухвалою судді від 21 травня 2021 року прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» до [PERSON] , [PERSON] , товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» про стягнення грошових коштів. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін. Призначено судове засідання у справі на 15 годину 00 хвилин 17 червня 2021 року ( а. с. 45-46 ). Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. 29 червня 2021 року за вх.29758 судом отримано клопотання про визнання поважною причину пропуску строку подання відзиву на позовну заяву та поновлення його ( а. с. 70-71 ). Разом із клопотанням, отримано відзив, підписаний представником [PERSON] - адвокатом Кузьменко С.В., в якому просили відмовити ТОВ «ФК «Сіті Голд» у задоволенні позовної заяви в частині позовних вимог до [PERSON] , мотивуючи тим, що дійсно у 2006 році Відповідач - 2 виступила поручителем за кредитними зобов`язаннями її колишнього чоловіка [PERSON] перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Тільки із позовної заяви їй стало відомо, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 04.04.2019 року уступив право вимоги за Кредитним договором №12-06-Ип/05 від 17.11.2006 року ТОВ «Фінансова компанія «Арагон». Також не було відомо, що 06 жовтня 2019 року права вимоги за Кредитним договором №12-06-Ип/05 від 17.11.2006 року за Договором поруки №06/10п в розмірі 500 000,00 грн перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд». До позовної заяви долучено копії платіжних доручень на суму 500 000,00 грн, які Позивач сплатив на користь ТОВ «ФК «Арагон». До позовної заяви було долучено копію Договору поруки №12-06-П1/05 від 17.11.2006 року, який був укладений між Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , [PERSON] ( надалі - Договір поруки). За Договором поруки (пункт 1.1) [PERSON] зобов`язувалася перед Кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором №12-0б-Ип/05 від 17.11.2006 року, укладеним між Кредитором та Боржником, відповідно до якого Боржникові наданий кредит у розмірі 40 000,00 доларів США зі сплатою 15,5% річних. Пунктом 2.3 Договору поруки встановлено, що у випадку непогашення Боржником заборгованості за Кредитним договором протягом 1-гокалендарного дня з моменту настання строку сплати процентів, основного боргу або комісійної винагороди, передбачених Кредитним договором, у Кредитора виникає повне право вимоги сплати боргу в повному обсязі до Поручителя. Пунктом 5.1 Договору поруки передбачено, що порука припиняється із припиненням зобов`язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором не заявив вимоги до Поручителя. Пунктом 5.2 Договору поруки передбачено, що порука припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України. Позивач зазначає, що він набув права вимоги за Кредитним договором №12-06-Ип/05 від 17.11.2006 року, який був укладений між [PERSON] та ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» відповідно до укладеного Договору поруки №06/10п від 06.10.2019 року із ТОВ «ФК «Арагон», яке в свою чергу отримало право вимоги за Договором №24 про відступлення права вимоги від 04.04.2019 року, укладеному з ПАТ «БАНК «Фінанси та Кредит». Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, новий кредитор прийняв на себе всі ризики пов`язані із правами вимоги. Як зазначало вище, Договором поруки було встановлено, що порука припиняється із припиненням зобов`язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором не заявив вимоги до Поручителя (пункт 5.1.) Їй достеменно не відомо, коли саме Боржник (Відповідач - 1) порушив умови Кредитного договору. Із наданих позивачем доказів, встановлено, що право вимоги за Кредитним договором перейшло до ТОВ ФК «Арагон» 04.04.2019 року і саме з цієї дати повинен обчислюватися строк на пред`явлення вимоги до Поручителя. Така вимога не була пред`явлена до Поручителя взагалі. Отже, за умовами Договору поруки, порука припинилася 05.10.2019 року. До суду із позовною заявою до Поручителя (Відповідач - 2) позивач звернувся 11 листопада 2020 року, що підтверджується інформацією, яка міститься в ухвалі Солом`янського районного суду м.Києва. Враховуючи викладене, вважає, що позивач втратив право вимоги до [PERSON] внаслідок припинення поруки ( а. с. 73-77 ). Справа неодноразово відкладалася з різних підстав. В судовому засіданні 22.09.2021 року представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача - 2, адвокат Кузьменко С.В. просила суд відмовити в задоволенні вимог до її довірителя ( а. с. 101-104 ). Однак, в судовому засіданні 22.09.2021 року було оголошено перерву до 01.11.2021 року ( а. с. 103, 105 ). В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявна розписка ( а. с. 105 ). 01.11.2021 року за вх. № 50549 судом отримано заяву, в якій представник позивача зазначив, що сторонами у справі були надані пояснення та судом, за участі представників сторін було досліджено докази у справі, просив винести рішення в порядку письмового провадження. Представник відповідача - 2, адвокат Кузьменко С.В. не з`явилася, 01.11.2021 року за вх. № 50548 судом отримано заяву про розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] та її представника враховуючи позицію, яка викладена у відзиві на позовну заяву. У задоволенні позовних вимог до [PERSON] просили відмовити. Відповідачі [PERSON] товариство з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Так, відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» повідомлені завчасно, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення, з якого вбачається, що судову повістку було отримано 04.10.2021 року. Відповідач [PERSON] хоча і не отримав судову повістку, однак на адресу суду повернувся поштовий конверт, де працівниками пошти причина повернення вказано, як адресат відсутній за вказаною адресою. Судова повістка була направлена судом на адресу [PERSON] згідно інформації, яка надійшла на адресу суду з Відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, де [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення ( ч. 4 ст. 130 ЦПК України ). Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом ( ч. 10 ст. 130 ЦПК України ). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що судові повістки доставлені відповідачам, а тому останні належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи. Заяв та клопотань з боку відповідачів [PERSON] та товариство з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» на адресу суду не надходило, як не надходило і відзиву на позовну заяву позивача. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, про можливість розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи та враховуючи позицію викладену в судовому засіданні22.09.2021 року з боку представника позивача та представника відповідача - 2. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи пояснення надані представником позивача та представником відповідача - 2 в судовому засіданні 22.09.2021 року, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що 17 листопада 2006 року між ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] (надалі - Відповідач -1) був укладений кредитний договір №12-06-Ип/05 (надалі - Кредитний договір ) ( а. с. 4-6 ). Відповідно до п. 2.1 вказаного Договору, Банк надає в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, платності Кредитні ресурси в розмірі 40 000 доларів США з сплатою 15,5% процентів річних. Пунктом 3.2 цього Договору, позичальник зобов`язується повністю повернути Кредитні ресурси, отримані за даним Договором, до 16 листопада 2021 року. Погашення відбувається шляхом зарахування відповідної суми. Позичальник зобов`язується щомісячно в строк до 10 числа кожного місяця робити погашення заборгованості згідно Додатку № 1. 04 квітня 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Арагон» був укладений Договір про відступлення права вимоги № 24 відповідно до якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступив право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №12-06-Ип/05 від 17 листопада 2006 року ( а. с. 8 ). 06 жовтня 2019 року між ТОВ «ФК «Арагон» (надалі - Кредитор) та ТОВ «ФК «Сіті Голд» (надалі - Поручитель) був укладений Договір поруки № 06/10п (надалі -Договір поруки ) відповідно до якого, Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором, за виконання [PERSON] , паспорт серія [NUMBER] виданий Міським відділом №1 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області 31.01.1998 року, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , своїх зобов`язань, що виникли за Кредитним договором №12-06-Ип/05 від 17 листопада 2006 року укладеним між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON] ( а. с. 12-13 ). Відповідно до п. 2.1. Договору поруки № 06/10п Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов`язання Позичальника за Кредитним договором частково. Відповідальність Поручителя перед Кредитором обмежується сплатою суми у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок. Згідно із п. 2.2. Договору поруки № 06/10п у випадку невиконання Позичальником своїх зобов`язань, передбачених Кредитним договором, Поручитель несе відповідальність перед Кредитором як солідарний боржник. В будь-якому випадку розмір відповідальності Поручителя не повинен перевищувати розміру забезпечення зобов`язання, визначеного у п. 2.1. цього Договору. Так, в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] було укладено ряд Договорів поруки, а саме: Договір поруки №12-06-П1/05 від 17 листопада 2006 року між [PERSON] (надалі - Відповідач -2) та ВАТ «Банк«Фінанси та Кредит» (Правонаступником якого с ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») ( а. с. 19-20 ); Договір поруки 05/06-п11 року укладений між ТОВ «Траєкторія» та ТОВ «ФК «Арагон» ( а. с. 21-22 ). Встановлено, що позивач отримавши Вимогу ТОВ «ФК «Арагон» вих. № 24/02 від 24 лютого 2020 року ( а. с. 14 ), з метою уникнення порушення Договору поруки № 06/10п, Позивач як поручитель частково погасив заборгованість Відповідача - 1 відповідно до Кредитного договору у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № № 427 та 423 від 06 жовтня 2020 року та 05 жовтня 2020 року відповідно ( а. с. 15, 16 ). Відповідно до п. 4.6. Договору поруки № 06/10п у випадку виконання Поручителем своїх зобов`язань, передбачених п.п. 2.1., 4.3. даного Договору, до Поручителя, згідно положень ст. ст. 514, 556 Цивільного кодексу України, переходять права Кредитора, які виникли за Кредитним договором, у тому числі й ті, шо забезпечують його виконання. Отже, до позивача частково перейшло право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №12-06-Ип/05 від 17 листопада 2006 року, а саме право вимоги у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень. З метою досудового врегулювання спірних правовідносин, позивач направив на адресу Відповідача - 1 Вимогу вих. № 27/10 -13 від 27.10.2020 року ( а. с. 18 ), в якій вимагав сплатити заборгованість у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень. Однак, відповідач-1 проігнорував дану Вимогу та станом на 09 листопада 2020 року не оплатив заборгованість перед позивачем у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно із нормами статті 514 ЦК України - до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Відповідно до приписів частини 3 статті 556 ЦК України - до кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним. Статтею 554 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 2.1. Договору поруки № 12-06-П1/05 від 17.11.2006 року, укладеного між Банком «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , у випадку невиконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором, Боржник та Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно п. 2.2. Договору поруки № 05/06-п11 від 05 червня 2019 року, укладеного між ТОВ «Траєкторія» та ТОВ «ФК «Арагон» поручитель несе відповідальність перед кредитором, як солідарний боржник. З огляду на зазначене, та укладених договорів поруки № 12-06-П1/05 від 17.11.2006 року, № 05/06-п11 від 05 червня 2019 року, [PERSON] та ТОВ «Траєкторія» (відповідачі - 2,3) разом з боржником [PERSON] (відповідач-1) несуть солідарну відповідальність за порушення зобов`язань за кредитним договором № 12-06-Ип/05 від 17 листопада 2006 року. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України). Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, підписання вищезазначених договір, свідчить про те, що сторонамвсі умови цілком зрозумілі і вони вважає їх справедливими по відношенню до них. Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки [PERSON] свого обов`язку по поверненню коштів за користування кредитом, укладеним відповідно до договору № 12-06-Ип/05 від 17 листопада 2006 року не виконав, а поручитель за договором поруки ТОВ «ФК «Сіті Голд» сплатило грошові кошти в розмірі 500 000 гривень в рахунок часткового погашення кредиту, отриманого [PERSON] , тому ТОВ «ФК «Сіті Голд» має право на стягнення грошових коштів у вищезазначеному розмірі солідарно з [PERSON] , [PERSON] та товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія», так як [PERSON] були порушені взяті на себе зобов`язання, обумовлені кредитним договором. Інші відповідачі, які є поручителями, через порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, мають відповідати як солідарні боржники. Звертаючись до суду з відзивом на позовну заяву позивача, відповідач [PERSON] просила суд відмови позивачу в задоволені вимоги до неї як поручителя. В обґрунтування зазначеному відповідач - 2 посилалася на те, що із наданих позивачем доказів, встановлено, що право вимоги за Кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Арагон» 04.04.2019 року і саме з цієї дати повинен обчислюватися строк на пред`явлення вимоги до Поручителя. Така вимога не була пред`явлена до Поручителя взагалі. Отже, за умовами Договору поруки, порука припинилася 05.10.2019 року. До суду із позовною заявою до Поручителя (Відповідач - 2) позивач звернувся 11 листопада 2020 року, що підтверджується інформацією, яка міститься в ухвалі Солом`янського районного суду м.Києва. З цього приводу суд приходить до наступного. Пунктом 2.3 Договору поруки № 12-06-П1/05 від 17.11.2006 року встановлено, що у випадку непогашення Боржником заборгованості за Кредитним договором протягом 1-гокалендарного дня з моменту настання строку сплати процентів, основного боргу або комісійної винагороди, передбачених Кредитним договором, у Кредитора виникає повне право вимоги сплати боргу в повному обсязі до Поручителя. Пунктом 5.1 Договору поруки передбачено, що порука припиняється із припиненням зобов`язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором не заявив вимоги до Поручителя. Пунктом 5.2 Договору поруки передбачено, що порука припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України. Крім того, в п. 4.1 Договору поруки № 05/06-п11 від 05.06.2019 року, укладеного між ТОВ «ФК «Арагон» та ТОВ «Траєкторія» зазначено, що у випадку невиконання Позичальником в установлений Кредитним договором строк зобов`язань, передбачених Кредитним договором, Кредитор зобов`язаний направити Поручителю письмове повідомлення, яким довести до відома Поручителя факт недотримання Позичальником вимог Кредитного Договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу). Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов`язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов`язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах: від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс 15, від 29 березня 2017 року у справі № 6- 3087цс16 та в інших, з яким у подальшому погодилась Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Аналогічна правова позиція викладена і в поставної Великої Палати Верховного Суду від 8 червня 2021 року у справі № 202/781/14-ц. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 січня 2019 року у справі N 755/10947/17, провадження N 14-435цс18 зазначила, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду. Враховуючи зазначене, в силу вимог статті 263 ЦПК України, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Позивач звертаючись до суду зазначає, що він набув права вимоги за Кредитним договором №12-06-Ип/05 від 17.11.2006 року, який був укладений між [PERSON] та ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» відповідно до укладеного Договору поруки №06/10п від 06.10.2019 року із ТОВ «ФК «Арагон», яке в свою чергу отримало право вимоги за Договором №24 про відступлення права вимоги від 04.04.2019 року, укладеному з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, новий кредитор прийняв на себе всі ризики пов`язані із правами вимоги. Як зазначало вище, Договором поруки було встановлено, що порука припиняється із припиненням зобов`язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором не заявив вимоги до Поручителя (пункт 5.1.) Матеріали справи не містять відомості, коли саме Боржник (Відповідач - 1) порушив умови Кредитного договору. Із наданих позивачем доказів, встановлено, що право вимоги за Кредитним договором перейшло до ТОВ ФК «Арагон» 04.04.2019 року. Товариство ФК «Арагон» звернулося 24.02.2020 року до поручителя ТОВ «ФК «Сіті Голд» з вимогою про часткову сплату заборгованості в розмірі 500 000 гривень за грубе порушення [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором ( а. с. 14 ). Доказів тому, що ТОВ ФК «Арагон» зверталося з вимогами до інших поручителів, а саме [PERSON] та ТОВ «Траєкторія» матеріали справи не містять. Оскільки позивач, як один з поручителів виконав вимогу, то до останнього перейшло часткове право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 12-06-Ип/05 від 17 листопада 2006 року. Таке право перейшло з моменту сплати часткової заборгованості в розмірі 500 000 гривень. З матеріалів справи вбачається, що така сплата позивачем здійснена двома платіжними дорученнями 05.03.2020 року та 06.03.2020 року відповідно. Тому, з березня 2020 року у позивача виникло право вимоги до боржника. Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «ФК «Арагон», яке отримало право вимоги за Договором № 24 про відступлення права вимоги від 04.04.2019 року, укладеному з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до поручителів [PERSON] , товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» з вимогами та повідомленнями у зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за Кредитним договором не зверталося. Таким чином, можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як зазначено вище, матеріали справи не містять відомості, коли саме Боржник (Відповідач - 1) порушив умови Кредитного договору, позивач ТОВ «ФК «Сіті Голд» належних та допустимих доказів зазначеному не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Однак, Кредитним договором № 12-06-Ип/05 від 17 листопада 2006 року передбачено, що позичальник зобов`язується щомісячно в строк до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості згідно Додатку № 1 ( п. 3.2 цього Договору ). Оскільки товариство ФК «Арагон» звернулося 24.02.2020 року до поручителя ТОВ «ФК «Сіті Голд» з вимогою про часткову сплату заборгованості за грубе порушення [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № 12-06-Ип/05 від 17.11.2006 року, суд приходить до висновку, що саме з цього моменту виникло право вимоги до поручителів у зв`язку із невиконанням боржником [PERSON] зобов`язань за вказаним кредитним договором. Отже, оскільки у справі, кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати кожного місяця( в строк до 10 числа ), а за договором поруки поручитель відповідає у такому ж розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як установлено кредитним договором, то з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обчислення установленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя. Якщо пред`явлено вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Тому, враховуючи вищенаведене, вимоги позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» до [PERSON] та товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» про стягнення грошових коштів є такими, що не підлягають задоволенню. Вищезазначені вимоги позивача є цілком обґрунтованими до відповідача і боржника за Кредитним договором № 12-06-Ип/05 від 17 листопада 2006 року до [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: partial