Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернувся з позовною заявою до суду, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 05.04.2005 року у розмірі 17488,19 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 05.04.2005 року відповідач 05.04.2005 року отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за Кредитним договором відповідач станом на 30.09.2013 року має заборгованість у розмірі 17488,19 грн. Представник позивача Дементьєва О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та позов просила задовольнити в повному обсязі, при цьому посилалася на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та просив відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог, у зв'язку з пропуском терміну звернення до суду з даними вимогами. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У судовому засіданні було встановлено, що 05 квітня 2005 року між позивачем та [PERSON] був укладений Кредитний договір б/н, згідно з умовами якого останній отримав від позивача кредитну картку із встановленим лімітом грошових коштів у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, випустивши та надавши [PERSON] кредитну картку із встановленим кредитним лімітом у сумі 5000,00 грн., що не заперечував й сам відповідач в судовому засіданні. Проте, у порушення умов договору, [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав та не повернув використані ним кредитні кошти з відсотками позивача, в результаті чого, станом на 30.09.2013 року, має заборгованість за кредитом в розмірі 17488,19 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 4325,13 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 13163,06 грн. (а.с.3-7). Відповідач в судовому засіданні просив застосувати строки позовної давнини до позовних вимог позивача та відмовити йому в задоволенні його позову у зв'язку з пропуском строків звернення до суду з даними вимогами. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В порядку ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ст. 267 ч. 4 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи зміст норми ст. 267 ЦК України, суд вважає, що до поважних підстав пропуску строку слід відносити лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з відповідним позовом. Проте, згідно п. 8.2 Кредитного договору б/н від 05.04.2005 року, картрахунок відкритий на невизначений термін за виключенням умов, викладених в п. п. 8.5, 8.6 даного договору. Відповідно до змісту п. 8.4 Кредитного договору б/н від 05.04.2005 року, картрахунок може бути закритий на підставі заяви Клієнта. В такому разі Клієнт повинен сплатити Банку всю заборгованість по цьому картрахунку протягом 30 днів. Як вбачається з матеріалів даної справи, відповідач не звертався до Банку з заявою про закриття картрахунку по Кредитному договору б/н від 05.04.2005 року та заборгованість Банку не сплатив, у зв'язку з чим, на теперішній час договір діє на умовах, погоджених між позивачем та відповідачем, при його укладанні. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 05.04.2005 року у розмірі 17488,19. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved