Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Вінницька міська рада звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивований тим, що [PERSON] у порушення встановленого законом порядку, самовільно займає земельну ділянку по [ADDRESS]. Договір, який був укладений між міським комунальним підприємством «Архітектурно будівельний сервіс» та відповідачем, припинив свою дію, відповідач гараж не демонтувала, земельну ділянку не звільнила. Рішення про надання дозволу відповідачу на встановлення металевого гаражу Вінницькою міською радою не приймалось та земельна ділянка для цієї мети їй не виділялась. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, які врегульовані нормами Земельного Кодексу України стосовно права користування земельною ділянкою. Між міським комунальним підприємством «Архітектурно-будівельний сервіс» та [PERSON] був укладений договір №2533/Д6274 про порядок використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів) від 30.12.2008 року, який діяв до 31.12.2011 року. Надалі дія договору не продовжувалася, договірні відносини припинені, конструкція відповідачем не демонтована. Дозволи на розміщення [PERSON] металевої конструкції відсутні, земельна ділянка під розміщення нею гаража не виділялась, рішення з цього приводу не приймалось, договір оренди не укладався. На звернення від 11.01.2014 року про звільнення нею самовільно зайнятої земельної ділянки, яке отримане відповідачем 20.01.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.6,7), остання не відреагувала. Як вбачається з комісійного Акту міського комунального підприємства «Архітектурно будівельний сервіс» від 31.01.2014 року, гр. [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], без відповідних дозволів самовільно зайнято земельну ділянку [ADDRESS]. Відповідно до ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю; у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. Згідно ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав; право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки; повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Отже, оскільки рішенням Вінницької міської ради спірна земельна ділянка у власність або користування відповідачу не надавалась, вона користується самовільно захопленою земельною ділянкою [ADDRESS] встановивши на ній гараж без належного на те дозволу, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та знесення гаражу є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved