Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування якого вказала, що з 07.02.2015 року вона з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Позивач також зазначила, що вони з відповідачем певний час проживають окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. На підставі викладеного, позивач змушена звернутись з вказаним позовом та просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки у розмірі 3 000 гривень, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. Позивач у судовому засіданні підтримала позовну заяву у повному обсязі, надала пояснення аналогічні тим, що містяться в позовній заяві та просила суд задовольнити її позов. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що згоден сплачувати щомісячно аліменти на утримання їх дочки у розмірі 500 грн. Крім того, надав заперечення на позовну заяву, в яких пояснив також, що з часу їх окремого проживання з позивачем, він не відмовлявся від свого батьківського обов'язку, на протязі 2016 року перераховував позивачу грошові кошти у розмірі 500 грн., а також купував продукти та засоби особистої гігієни для дитини, медикаменти. Також додав, що з січня 2017 року він звільнився з роботи, на даний час не працює та має намір зареєструватись у центрі зайнятості. Іноді підробляє на різних посадах та має дохід у розмірі близько 2 000 грн. в місяць. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що з 07.02.2015 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] маютьнеповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження дитини сторони записані батьками ( а.с. 5). З квитанцій № 0158 від 20.01.2016 року, № 134 від 23.02.2016 року, № 145 від 25.03.2016 року, № 76 від 28.05.2016 року, № 80 від 30.06.2016 року, № 49 від 16.07.2016 року, № 16 від 05.08.2016 року, № 70 від 23.08.2016 року, № 100 від 25.10.2016 року, № 101 від 25.10.2016 року та № 114 від 26.11.2016 року, на суму 500 грн. в кожній, та чеків № 58071 від 11.07.2016 року на суму 131,90 грн., № 0019 від 11.07.2016 року на суму 32.25 грн., № 0033 від 18.07.2016 року на суму 117,60 грн., та № 228403 від 20.05.2016 року на суму 93,50 грн. видно, що [PERSON] неодноразово перераховував грошові кошти [PERSON] та купував продукти харчування, засоби особистої гігієни та медичні препарати для догляду та харчування дитини (а.с. 26-27). Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] видно, що останній з 31.01.2017 року звільнений за власним бажанням з посади машиніста екскаватора ПП «Сінта - Сервіс» (а.с. 24-25). Відповідно до довідки - характеристики від 05.04.2017 року за № 238 виданої Катюжанською сільською радою Вишгородського району Київської області видно, що [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони, є врівноваженим, відповідальним, спиртні напої не вживає (а.с. 23). З витягу до протоколу № 1 засідання опікунської ради від 02.11.2016 року видно, що опікунська рада вирішила: « за домовленістю сіж [PERSON] та [PERSON] дозволити батьку бачитися з дочкою [PERSON], [INFO], і забирати її у суботі та неділю з 10 години до 18 години» (а.с. 22). Крім того, відповідно до лікарських направлень та виписок із картки амбулаторного, (стаціонарного) хворого [PERSON], [INFO], видно, що дитина періодично хворіє та потребує лікування. Відповідно до довідки з Управління соціального захисту населення Вишгородської РДА позивач [PERSON] отримує допомогу по догляду за дитиною щомісячно у розмірі 860 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в судовому порядку Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, та роз'яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Тож, при частковому задоволені позовних вимог та визначення розміру аліментів судом враховані обставини, передбачені ст. 182 СК України, зокрема матеріальне становище відповідача. Окрім того, Сімейним кодексом України покладено обов'язок по утриманню дитини на обох батьків. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Також з відповідача відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 640 грн на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial