Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

в лютому 2018 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі із 09.12.2006 р. по 12.02.2014 р. Від шлюбу у сторін народились діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Останні, проживають разом із позивачкою, та вона повністю їх утримує та виховує. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. З моменту припинення шлюбних відносин та на теперішній час відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків, здоров»ям дітей не цікавиться, не відвідує, вихованням не займається, жодної матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньок по 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття. В ході розгляду справи прізвище ім»я позивачки [PERSON], було змінено на [PERSON]. Позивач в судове засідання не з»явилась. Подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Просила позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з»явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Враховуючи викладене, суд вважає з можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09.12.2006 року, про що в книзі реєстрації шлюбів 09.12.2006 року було зроблено актовий запис № 2426. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.7). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.02.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON]. було розірвано. Рішення набрало законної сили (а.с.8-9). Відповідно до копії свідоцтв про народження, [PERSON] народилась [INFO] та [PERSON] народилась [INFO]. Батьками дітей зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.12,13). Відповідно до довідки ОСББ «Темп-13» від 09.01.2018 року, [PERSON] разом із дітьми [PERSON] та [PERSON], зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Зазначена квартира перебуває у власності позивачки, відповідно до договору купівлі-продажу від 12.09.2006 року (а.с.20). Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені від 07.02.2018 року, [PERSON], [INFO] змінила ім»я, про що 07.02.2018 року складено відповідний запис № 6. Прізвище, власне ім»я, по батькові після державної реєстрації змінено на - [PERSON] (а.с.35). 12.04.2018 року органом опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації зроблено висновок, відповідно до якого Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація, а саме орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.40). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання малолітніх дітей від 03.04.2018 року, було встановлено, що адресою: [ADDRESS] створені належні умови для проживання, виховання та розвитку малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.41). Відповідно до листа Управління охорони здоров»я від 04.04.2018 року, було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS]. Діти перебувають на обслуговуванні в амбулаторії ЗПСМ № 2 КНП «ЦПМСД № 2» та останні декілька років дітей на прийом до дільничного лікаря-педіатра приводить мати, а також турбується про життя та здоров»я дітей (а.с. 42). Згідно із листом Березоворудської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів Пирятинської районної ради Полтавської області від 02.04.2018 року, встановлено, що [PERSON], 2007 р.н. та [PERSON], 2009 р.н. навчаються в Березовудській загальноосвітній школі 1-3 ступенів. З 16.03.2018 року діти переведені на дистанційну форму навчання. Вихованням дітей займається мама [PERSON] Діти забезпечені всім необхідним для навчання. За період навчання дітей, їх батька адміністрація шкоди не бачила, та не спілкувалась. Всі питання вирішує мама дітей (а.с.43). Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім»ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров»я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що всупереч вимог СК України відповідач вихованням та утриманням доньок не займається. Він не цікавиться місцем їх перебування, станом здоров»я, духовним та фізичним розвитком, не надає кошти на їх утримання. Судом встановлено, що малолітні доньки проживають разом із матір»ю. Діти знаходяться на повному утриманні позивачки, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Декларація прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст. 150 СК України, батьки зобов»язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом в ході розгляду справи достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконує обов»язків щодо піклування про здоров»я, психологічний та фізичний розвиток малолітніх доньок, та належних і допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача з боку відповідача в ході розгляду справи суду надано не було. Встановлені судом обставини є підставою для висновку, що відповідач має бути позбавлений батьківських прав відносно малолітніх дітей, оскільки, батько не виявляє батьківського піклування, ухиляється від своїх обов»язків з їх виховання. За правилами частини 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Статтями 155, 180, 181, 182, 183 СК України встановлено, що батьки зобов»язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а при ухиленні батьків від цього обов»язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку, в розмірі визначеному судом. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, відомості про розмір та джерела доходів відповідача відсутні, а тому з урахуванням усіх обставин справи, а також зважаючи на стан здоров»я дітей, суд приходить до висновку, що аліменти з відповідача на утримання малолітніх доньок необхідно стягнути в розмірі 1/6 частки від всіх доходів відповідача на кожну дитину, однак, не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред»явлення позову до суду (02.02.2018 року) і до досягнення дітьмиповноліття. Враховуючи викладене, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв»язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір за розгляд справи судом, від сплати якого позивач була звільнена при зверненні в суд з позовом, слід стягнути на користь держави з відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved