Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

В липні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову: Добропільська міська рада Донецької області, Департамент Державної архітектурно - будівельної інспекції у Донецькій області, Центр надання адміністративних послуг м.Добропілля, про визнання права власності на самочинне будівництво, яка була 29.07.2021 року уточнена. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Білицької міської ради народних депутатів №192 від 25.09.96 року, нею 16.10.1996 року отримано Державний акт на право приватної власності на землю серії ДН, згідно якого, їй передано у власність земельну ділянку площею 0,0567 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території [ADDRESS] , для експлуатації житлового будинку і господарських будівель, що зареєстровано в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за №591. [INFO] помер чоловік позивачки, [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.04.2019 р., вона є спадкоємцем 1/2 від 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.04.2019 року, вона є спадкоємцем 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0567 га, кадастровий номер 1411570300:00:012:0002, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташованої по [ADDRESS] . На зазначеній земельній ділянці приналежній їй на праві приватної власності, нею особисто та її покійним чоловіком у 2007-2008 роках самочинно збудовано: нежитлова прибудова літ.а6-1, сарай літ.О-1, сарай П-1. При зверненні до ТОВ «Добропільське БТІ» було виготовлено технічний паспорт, проведено технічне обстеження, згідно до якого зазначені об`єкти були визначені як самочинне будівництво. З метою узаконити вказане самочинне будівництво, вона звернулася до Добропільської міської ради, листом від 19.02.2021 р. №03/0259/14/01/02 їй було роз`яснено, що питання щодо узаконення самочинного будівництва знаходиться у компетенції державної архітектурно - будівельної інспекції та суду. Листом Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Донецькій області №1005-4/194 від 11.03.2021 року їй було повідомлено про процедуру проведення технічного обстеження та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, що за класом наслідків належать до об`єктів з незначними наслідками (ССІ), збудовані на земельних ділянках відповідного цільового призначення без дозвільних документів на виконання будівельних робіт. Роз`яснено, що замовник подає з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги» до органу державного архітектурно - будівельного контролю за місцезнаходженням об`єкта або через електронний кабінет замовника заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта, до якої додається один примірник декларації, звіт, засвідчені в установлено порядку копії документів, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою відповідного цільового призначення, на якій розташований об`єкт, технічного паспорта. Стосовно оформлення права власності на самочинно збудований об`єкт повідомили, що це питання знаходиться поза межами їх повноважень. Рішенням від 01.07.2021р. № 59034295 державний реєстратор прав на нерухоме майно Потоцька М.О. виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької області відмовила позивачці в державній реєстрації права власності на домоволодіння [PERSON] , з підстав не підтвердження нею готовності такого будинку до експлуатації та надання декларації про готовність об`єкта до експлуатації, яка повинна бути зареєстрована в Державній архітектурно-будівельній інспекції. Позивач зазначає, що вказаний житловий будинок з надвірними побудовами, спорудами та самовільні забудови знаходяться на належній їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН від 16.10.1996 р. земельній ділянці, та не порушують її кордонів, що вбачається з даних технічного паспорта, сусідам не заважає, межі земельної ділянки не порушено. Вказує, що під час будівельних робіт були дотримані будівельні, санітарні та екологічні норми, а з початку будівництва жодних заяв, претензій, скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. На даний час користується самочинно збудованим майном, але не може провести відповідну реєстрацію внаслідок, того, що самочинне будівництво здійснено без належного затвердженого проекту. Вважає, що наявні всі передбачені законом підстави для визнання судом права власності за позивачем на самочинно збудовані нежитлову прибудову а6-1 площею 12,7 м.кв., сарай О-1 площею 25,2 м.кв., сарай П-1 площею 6,3 м.кв. Ухвалою суду від 03.08.2021 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження,. Ухвалою суду від 13.09.2021 року закрито підготовче засідання, призначено судовий розгляд по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що узаконити самочинні забудови в позасудовому порядку їй не вдалось, через те, що Департамент Державної архітектурно - будівельної інспекції у Донецькій області в усному порядку їй відмовляв в прийнятті її відповідних документів щодо прийняття об`єктів в експлуатацію. Представник відповідача виконавчого комітету Добропільської міської ради та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предметі спору Добропільської міської ради, Верещага О.Ф. , що діяла за довіреністю, в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. В підготовчому судовому засіданні 13.09.2021р. представник відповідача не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] , вказала, що у Добропільський міській раді відсутній спеціаліст, наділений компетенцією з архітектурно-будівельних питань, а вимога [PERSON] про визнання права власності на самочинно збудовані сараї підлягає вирішенню в судовому порядку, шляхом ухвалення відповідного рішення суду. Щодо неявки представника Центру надання адміністративних послуг м.Добропілля, в підготовчому засіданні представник відповідача Верещага О.Ф. , зазначила, що вказаний орган не може бути учасником провадження: стороною, третьою особою, оскільки він є структурним підрозділом Добропільської міської ради та не має статусу юридичної особи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предметі спору в.о. директора Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Донецькій області Рибальченко Ганна, звернулася до суду з заявою про розгляд справи 21.09.2021 р. без участі їх представника, підтримують доводи поданого до суду 31.08.2021 р. відзиву на позовну заяву в повному обсязі. Відповідно до відзиву просили відмовити у задоволенні позовних вимог. (а.с.68-72) У відзиві зазначили, що 04.03.2021р. [PERSON] . Департамент письмово роз`яснив про процедуру проведення технічного обстеження та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, що за класом наслідків належать до об`єктів з незначними наслідками (ССІ), збудовані на земельних ділянках відповідного цільового призначення без дозвільних документів на виконання будівельних робіт. Департаментом зазначено, що відповідно до пункту 1 розділу І Порядку «Проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт» затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 03.07.2018 за № 158, (далі Порядок), цей Порядок, був розроблений на виконання вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», який встановлює процедуру проведення технічного обстеження та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), збудовані на земельних ділянках відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт (далі - об`єкти), а саме: індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року; будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12 березня 2011 року. Відповідно до пунктів 1, 2 розділу III Порядку, Прийняття в експлуатацію об`єктів здійснюється безоплатно органом державного архітектурно-будівельного контролю протягом 10 робочих днів з дня подання відповідної заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені такі об`єкти, за результатами технічного обстеження цих об`єктів шляхом реєстрації поданої ними декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі декларація) за формою, наведеною в додатку 3 до цього Порядку. Замовник подає з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги» до органу державного архітектурно - будівельного контролю за місцезнаходженням об`єкта або через електронний кабінет замовника заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта, до якої додається один примірник декларації, звіт, засвідчені в установлено порядку копії документів, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою відповідного цільового призначення, на якій розташований об`єкт, технічного паспорта. Стосовно оформлення права власності на самочинно збудований об`єкт повідомили, що це питання знаходиться поза межами їх повноважень. Посилаючись на наведене, а також на те, що позивачем не дотримана процедура під час будівництва об`єктів, просив в позові відмовити. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до такого. Згідно ч. 3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН встановлено, що позивачці [PERSON] на підставі рішення Білицької міської ради народних депутатів №192 від 25.09.96 р. у приватну власність було передано земельну ділянку площею 0,0567 га., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , для експлуатації жилого будинку та господарських будівель. (копія на а.с. 16) [INFO] помер чоловік позивачки, [PERSON] , 1953 року народження. Після його смерті відкрилась спадщина. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.04.2019 року позивачу [PERSON] належить 1/2 від 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю (її чоловікові [PERSON] ) на підставі договору дарування частини житлового будинку та земельної ділянки посвідченого 29.09.20069 р. за реєстровим №4582 приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Шиманським І.Ю. На земельній ділянці площею 0,0567, кадастровий номер 1411570300:00:012:0002, розташовані: житловий будинок А-1 1/2, загальною площею 88,5 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м., допоміжною площею 50,4 кв.м., який складається, який складається з двох коридорів, котельні, передпокою, трьох житлових приміщень, кухні, санвузлу та таких надвірних побудов та споруд: а-1-нежитлової прибудови, а5-1-нежитлової прибудови, пг1- погребу, а6-1-нежитлової прибудови, М-1- гаражу, Н-1-літньої кухні, К-1-сараю, №3-огорожі, №4-воріт, №5-огорожі, ІІІ-вимощення, ІV- водопроводу. Окрім вищезазначеного спадкового майна, на земельній ділянці знаходяться збудовані самочинно: О-1-сарай, П-1-сарай. Право власності на самочинне будівництво повинно бути визнане за спадкоємицею на підставі ст.376 ЦК України у встановленому законом порядку. (а.с.18-19). З інформації, що міститься у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вбачається, що [PERSON] на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку [NUMBER] , з надвірними побудовами та спорудами, загальною площею 88,5 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 0,0567 га. кадастровий номер 1411570300:00:012:0002, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку. Збудовані самочинно: О-1-сарай, П-1-сарай. (а.с.20). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу [PERSON] належить 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0567 га. кадастровий номер 1411570300:00:012:0002, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташованої по [ADDRESS] (а.с.21,22). Що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.23). Крім того, [PERSON] належить Ѕ частка зазначеної земельної ділянки, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.12.2018р. (а.с.24) Між позивачем та сином спадкодавця (сином позивача) укладений договір про поділ спадщини від 26.04.2019 р., за умовами якого позивачу [PERSON] у приватну особисту власність переходить 1/2 від 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , 1/2 частина земельної ділянки загальною площею 0,0567 га., надана для експлуатації житлового будинку та господарських споруд, розташована по [ADDRESS] . (а.с.17). Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним власником житлового будинку [ADDRESS] , та земельної ділянки загальною площею 0,0567 га під ним. (а.с.20, 23, 24) Разом з тим, судом встановлено, що у позивача відсутні належним чином оформлені документи, що підтверджують право власності на самочинно збудовані сарай О-1, сарай П-1, або документи, що підтверджують прийняття в експлуатацію самочинного будівництва вказаних споруд. З технічного паспорту на вказаний житловий будинок, виготовлений 07.12.2018, вбачається, що житловий будинок - А-1 збудований в 1956 р., загальна площа будинку складає 88,5 кв.м, житлова площа - 38,1 кв.м; також вбачається наявність господарських будівель та споруд, серед яких є сарай О-1, сарай П-1, нежитлова прибудова а6-1- збудовані самочинно (а.с.27-32). Інформації щодо можливості безпечної та надійної експлуатації вищезазначених сараїв та нежитлової прибудови вказаний технічний паспорт не містить. Спір з приводу оформлення права власності на спадковий будинок та земельну ділянку відсутній. Між тим, згідно рішення від 01.07.2021р. № 59034295 державного реєстратора прав на нерухоме майно Потоцької М.О. виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької позивачу [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності, з підстав не підтвердження нею готовності такого будинку до експлуатації та надання декларації про готовність об`єкта до експлуатації, яка повинна бути зареєстрована в Державній архітектурно-будівельній інспекції. (а.с.37) Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За приписами ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлено, що позивач є дружиною спадкодавця та уклала з сином спадкодавця Договір по поділ спадщини, посвідчений нотаріусом, що відповідає вимогам ст.1267 ЦК України, за яким сторони домовились, що спірний житловий будинок та земельна ділянка переходить у приватну власність позивача. Суд враховує, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Згідно з абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.375 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до роз`яснень у п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку). У зв`язку із цим положення частини п`ятої статті 376 ЦК України не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи садибу. Прийняття в експлуатацію таких об`єктів нерухомості має здійснюватися відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у спосіб, визначений Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року № 91. Прийняття в експлуатацію таких об`єктів нерухомості має здійснюватися органами державного архітектурно-будівельного контролю. Також суд враховує, що згідно з Порядком проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства Регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України 03.07.2018 за № 158, зареєстрованого в Міністерством юстиції України 28.08.2018 за № 976/32428, для об`єктів, збудованих (без оформлення дозвільних документів) у період з 05.08.1992 року до 09.04.2015, право власності оформляється за спрощеною процедурою шляхом реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на нерухоме майно, а саме, нежитлову прибудову а6-1, сарай О-1, сарай П-1, які збудовані у 2007-2008 р. без дозвільних документів. Проте, вимог Постанови Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 р. «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» не дотрималась. В порядку підготовки справи в підготовчому засіданні позивачу було роз`яснено право звернутися до компетентних органів із необхідною заявою та пакетом документів про прийняття об`єктів збудованих самочинно до експлуатації. Звіт про проведення технічного обстеження об`єктів з метою визначення можливості або неможливості їх надійної та безпечної експлуатації позивач до суду не надала, від проведення відповідної судової експертизи позивач відмовилась. Отже, вбачається, що позивач належним чином не зверталась до компетентних органів із заявою про прийняття об`єктів збудованих самочинно до експлуатації. Відтак суд не повноважний перебирати функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу. Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 4 ст.3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Оскільки належних та допустимих доказів щодо узаконення самочинно збудованих сарай О-1, сарай П-1, позивачем не надано, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Щодо визнання права власності на а6-1-нежитлова прибудова, суд зазначає, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер витягу 165163271, нотаріусом Другої добропільської державної нотаріальної контори Гусєвою О.В. зареєстровано право власності на зазначений об`єкт. (а.с.20) Враховуючи викладене позов [PERSON] не підлягає задоволенню. Стосовно пред`явлених позивачем вимог щодо третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Центр надання адміністративних послуг м.Добропілля, суд зазначає, що він входить до складу Добропільської міської ради, не є юридичною особою, та самостійно не виступає в якості учасника справи. Відмовляючи в позові, суд зазначає, що позивач, як законний власник домоволодіння не позбавлений можливості узаконити зазначені об`єкти у позасудовому порядку відповідно до процедури встановленої Законом. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed