Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Кредитної спілки «Фінансова Країна» про стягнення заборгованості за договором вкладу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона 08.04.2014 року уклала з КС «Фінансова Країна» договори № 204С та № 205С про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску, відповідно до умов яких вона передала спілці грошові кошти в сумі - 40 762,74 грн., та 100 854,80 грн., терміном на 1 місяць, зі сплатою 24% річних, на умовах зворотності та платності. Термін повернення коштів минув, проте відповідач кошти не повернув. Просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість на загальну суму 144 504,21 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд за згоди позивачки, вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 08.04.2014 року [PERSON] уклала з Кредитною спілкою «Фінансова Країна» договір № 204С про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Відповідно до умов якого позивачка внесла до спілки грошові кошти в розмірі 40 762,74 грн. на строк 1 місяць з виплатою 24 % річних, а спілка прийняла внесок на умовах зворотності та платності і зобов'язалась повернути йому суму вкладу та проценти на умовах та в порядку визначеному договором (а.с.9-10). Окрім того, 08.04.2014 року [PERSON] уклала з Кредитною спілкою «Фінансова Країна» договір № 205С про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Відповідно до умов якого позивачка внесла до спілки грошові кошти в розмірі 11 854,80 грн. на строк 1 місяць з виплатою 24 % річних, а спілка прийняла внесок на умовах зворотності та платності і зобов'язалась повернути йому суму вкладу та проценти на умовах та в порядку визначеному договором (а.с.6-7). Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною другою статті 1058 цього ж кодексу передбачено, що договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Згідно частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (банківське обслуговування). Відповідно до ст.1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходиться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Згідно ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається із матеріалів справи, позивач повністю виконав умови договору № 204С та № 205С, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 24 від 08.04.2014 року та № 28 від 08.04.2014 року (а.с.11, 8), а спілка в свою чергу ухиляється від виконання належним чином умов вказаного договору та не повертає позивачу кошти по його внеску і нараховані відсотки по ньому. Відповідно до п. 2.2. договору спілка зобов'язується за користування внеском здійснювати нарахування процентів у розмірі 24 % річних. Згідно п. 3.2.4 договорів спілка зобов'язується повернути внесок та нараховані проценти у строки та в розмірах, які передбачені умовами цього договору. Позивач неодноразово звертався до відповідача з питанням про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків, проте відповідачем кошти не були повернуті. У відповідності з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ч. 7. ст.10 Закону України «Про кредитні спілки», повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. У відповідності з ч. 1 ст. 23 цього Закону внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Частиною 2 ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, у порядку і строки, які визначені відповідно до ч. 7 ст. 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 4.1. договору у випадку не виконання або неналежного виконання договору сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та Російської Федерації. Судом встановлено, що загальна сума основного вкладу за договорами № 204С від 08.04.2014 року та № 205С від 08.04.2014 року становить 141 617,54 грн., розмір нарахованих відсотків на депозитний внесок за період дії договору становить 2 886,67 грн., а всього 144 504,21 грн. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про оплату вартості правової допомоги та акт виконаних робіт, тому суд вважає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу безпідставною, у зв'язку з чим позов цій частині задоволенню не підлягає. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які є у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні підлягають до часткового задоволення. Оскільки позивач звільнений згідно ст.88 ЦПК України від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1 445,04 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial