Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 20 вересня 2014 року близько 21 години 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Skoda», номерний знак [NUMBER], у стані алкогольного спяніння, рухаючись проїзною частиною вулиці Горбатюка в м. Борисполі Київської області в напрямку м. Києва, неподалік магазину «Нова лінія», в порушення п.2.3б), п.2.3д), п.10.1 ПДР України, проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу та місце його розташовування в своїй смузі для руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, не впорався з керуванням транспортного засобу, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Daewoo», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та в подальшому допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2101», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], які рухалися в зустрічному напрямку, тобто в напрямку м. Харкова. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2101» [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці, а малолітній пасажир [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. 04 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до слідчого управління з заявою про залучення його до кримінального провадження в якості потерпілого. Проте, у звязку з тим, що в нього не було виявлено тілесних ушкоджень, позивачу було відмовлено у визнанні його потерпілим. Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2015 року винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Daewoo», номерний знак [NUMBER], сума матеріальних збитків, спричинених пошкодженням автомобіля, встановлена експертом-оцінювачем [PERSON], складає 46198 гривень 53 копійки. Крім цього, до матеріальних збитків також належить сплачені позивачем кошти за послуги з оцінки вартості завданого матеріального збитку у розмірі 900 гривень (за складання висновку від 05 листопада 2014 року) та у розмірі 400 гривень (за складання висновку від 17 березня 2015 року). Таким чином, розмір спричиненої позивачу матеріальної шкоди становить 47498 гривень 53 копійки. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON], повязана з експлуатацією автомобіля марки «Skoda», номерний знак [NUMBER], була застрахована у ПрАТ «УТСК». У звязку з цим, 09 червня 2015 року [PERSON] звернуся до ПрАТ «УТСК» з заявою про страхове відшкодування та в подальшому ПрАТ «УТСК» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 27117 гривень 51 копійок. Таким чином, на даний час залишаються невідшкодованими збитки, що зазнав позивач в результаті пошкодження транспортного засобу, у розмірі 20381 гривень 02 копійки. Тому [PERSON] просить стягнути з [PERSON] вартість завданого матеріального збитку у розмірі 20381 гривень 02 копійки, витрати за проведення робіт з складання висновку про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, у розмірі 1300 гривень, франшизу у розмірі 1000 гривень, а також завдану моральну шкоду у розмірі 40000 гривень. В ході розгляду цивільної справи представник позивача [PERSON] подав заяву про зменшення позовних вимог, якою просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість матеріального збитку у розмірі 19081 гривень 02 копійки, витрати за проведення робіт з складання висновку про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, у розмірі 1300 гривень, франшизу у розмірі 1000 гривень, а також завдану моральну шкоду у розмірі 40000 гривень. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали предявлений позов, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, та просили суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказав на те, що оцінка вартості завданого позивачу матеріального збитку проводилась за його відсутності, а тому вказана вартість є значно завищеною. Зважаючи на право потерпілого відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоду. В даному випадку, [PERSON] погодився з тим, що вартість відновлювального ремонту складає 27117 гривень 51 копійок, отримавши саме таку суму страхового відшкодування. Враховуючи, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована, а недоплачена позивачу вартість завданого матеріального збитку, покривається лімітом страхового відшкодування, тому саме на страхову компанію має бути покладено зобовязання по відшкодуванню шкоди. В свою чергу, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди відповідач вважає необґрунтованими, оскільки [PERSON] не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру. До того ж відповідач вказав на неприпустимість використання в якості належного доказу висновку експертизи №30/10-ТЗ від 31 жовтня 2014 року, оскільки в матеріалах справи різні експертизи під тим самим номером і різними датами складання, з різними цінами та вартостями робіт, яка з них достовірна та правдива, невідомо. Тому [PERSON] вказав на необґрунтованість та незаконність позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник ПрАТ «УТСК» [PERSON] направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилась та про своє ставлення до предявленого позову суд не повідомила. Про час та місце розгляд справи повідомлялась належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що власником автомобіля марки «Daewoo», номерний знак [NUMBER], є [PERSON], згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ААС №966989 (а.с.13). Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. У відповідності до положення п.1 ч.2 ст.22 ЦК України майновою шкодою є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.13 постанови №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). 20 вересня 2014 року близько 21 години 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia Tour 1.81», номерний знак [NUMBER], перебуваючи у стані алкогольного спяніння в порушення вимог п.2.9а), 2.3д), 10.1, 34.1 ПДР України, рухаючись проїзною частиною вул. Горбатюка в м. Бориспіль Київської області в напрямку м. Києва, неподалік магазину «Нова лінія», допустив зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Lanos», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та в подальшому допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2101», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку, тобто, в напрямку м. Харкова. Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2015 року, який залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 листопада 2016 року, [PERSON] визнано винуватим та призначено покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання - позбавлення волі з випробуванням, встановивши [PERSON] 3 роки іспитового строку з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки (а.с.23-30). За правилами ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою СУ ГУМВС України в Київській області від 09 грудня 2014 року [PERSON] відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №12014110000000290 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.17). В результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини [PERSON] був пошкоджений автомобіль марки «Daewoo Lanos», номерний знак [NUMBER]. Внаслідок чого [PERSON] було завдано матеріальної шкоди. Відповідно до висновку про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу №30/10-ТЗ від 05 листопада 2014 року, складеного субєктом оціночної діяльності [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику, внаслідок пошкодження транспортного засобу становить 33741 гривень 01 копійок (а.с.40-51). Водночас, в матеріалах цивільної справи міститься також актуалізований висновок про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, №30/10-ТЗ від 17 березня 2015 року, складеного субєктом оціночної діяльності [PERSON] (а.с.53-63). Згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику, внаслідок пошкодження автомобіля марки «Daewoo Lanos», номерний знак [NUMBER], становить 46198 гривень 53 копійки. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], повязана з експлуатацією автомобіля марки «Skoda Octavia Tour 1.81», номерний знак [NUMBER], на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «УТСК» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3448436. Умовами полісу передбачено ліміт відповідальності ПрАТ «УТСК» за шкоду заподіяну майну у розмірі 50000 гривень, а також передбачено франшизу у розмірі 1000 гривень (а.с.33). Згідно страхового акту №622-15К та розрахунку розміру страхового відшкодування по пошкодженому транспортному засобу №622-15К ПрАТ «УТСК» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 27117 гривень 51 копійок (а.с.36,37). Таким чином, вартість матеріального збитку з урахуванням вже сплаченої суми страхового відшкодування становить 19081 гривень 02 копійки (46198 гривень 53 копійки 27117 гривень 51 копійок). При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідач не визнає вказаний розмір завданого матеріального збитку. Оскільки, вважає недостовірними висновок про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, від 05 листопада 2014 року та актуалізований висновок про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, від 17 березня 2015 року. Суд погоджується з доводами відповідача щодо недостовірності актуалізованого висновку, складеного субєктом оціночної діяльності [PERSON], від 17 березня 2015 року. Оскільки, зі змісту актуалізованого висновку від 17 березня 2015 року встановлено, що огляд пошкодженого транспортного засобу було здійснено в жовтні 2014 року, тобто повторний огляд на час складання актуалізованого висновку не проводився. З огляду на це, розрахунок вартості завданої матеріальної шкоди при складанні актуалізованого висновку зроблено на основі вихідних даних висновку №30-10-ТЗ від 05 листопада 2014 року. При цьому, збільшення вартості відновлювального ремонту відбулось внаслідок зміни курсу долару США та євро по відношенню до національної валюти України станом на дату оцінки. Проте, суд не може погодитись з такими вихідними даними. Зі змісту ремонтної калькуляції, що включає в себе розрахунок вартості ремонтних робіт в нормо-годинах, фарбування, придбання запасних частин, вбачається, що розрахунок проведено в національній валюті. Тому судом критично сприймається збільшення вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, у звязку з коливанням офіційного курсу національної валюти по відношенню до іноземних валют. Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зважаючи на це, суд вважає, що вказаний актуалізований висновок про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу №30/10-ТЗ не є належним доказом на підтвердження розміру матеріальних збитків, яких зазнав [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Тому у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь позивача вартості матеріального збитку у розмірі 19081 гривень 02 копійки, належить відмовити. Крім цього, позивач поніс витрати на оплату послуг субєкта оціночної діяльності з визначення вартості матеріального збитку у загальному розмір 1300 гривень. Вказана обставина підтверджується копією акту приймання-передачі послуг від 09 листопада 2014 року та копією квитанції до прибуткового касового ордера №8 від 30 жовтня 2014 року на суму 900 гривень, а також копією акту приймання-передачі послуг від 18 березня 2015 року та копією квитанції до прибуткового касового ордера №11 від 18 березня 2015 року на суму 400 гривень (а.с.51,52). Враховуючи те, що судом при вирішенні питання про відшкодування позивачу завданого матеріального збитку не брались за основу як вихідні дані вказані висновки, складені субєктом оціночної діяльності [PERSON], а також враховуючи те, що вимога про відшкодування вартості витрат на вказані послуги є похідною від вимоги про відшкодування матеріальної шкоди. Тому позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача грошових коштів у розмірі 1300 гривень як витрати на оплату послуг субєкта оціночної діяльностітакож не підлягають задоволенню. Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно з п.36.6 ст.36 «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Встановлено, що полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу №АІ/3448436 від 15 вересня 2014 року була передбачена франшиза в розмірі 1000 гривень. Тому, у [PERSON] виникло зобовязання сплатити позивачу грошові кошти в розмірі 1000 гривень. Всупереч цьому, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно виконав даний обовязок. Тому, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути франшизу у розмірі 1000 гривень. В свою чергу, позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 40000 гривень [PERSON] обґрунтовує наступними доводами. До того часу як потрапити у дорожньо-транспортну пригоду позивач працював в таксі та використовував автомобіль «Daewoo Lanos» для перевезення пасажирів. У звязку з тим, що автомобіль через ушкодження, спричинені дорожньо-транспортною пригодою, не підлягає експлуатації, тому [PERSON] втратив єдине джерело доходу для себе та своєї сімї. Оскільки на його утриманні перебуває також малолітній син [PERSON] та дружина [PERSON], яких потрібно утримувати, забезпечувати повноцінним харчуванням та одягом, але саме з причини втрати роботи після дорожньо-транспортної пригоди, він позбавлений можливості забезпечувати належний рівень життя своєї сімї. Вказані обставини здійснили на позивача тяжкий емоціональний вплив та завдали емоційних страждань. До того ж позивач завжди підтримував автомобіль у бездоганному стані, а тому для нього факт пошкодження автомобіля є дуже болячим. На даний час [PERSON] не може відремонтувати автомобіль через брак коштів. Вказана обставина спричиняє позивачу додаткові страждання та нагадує про подію дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За правилом п.3 ч.2 та ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд враховує, що позивачу були спричинені душевні страждання, оскільки було пошкоджено майно, яким він володіє. Разом з цим, в ході розгляду цивільної справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача стосовно того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він втратив роботу, так як працював в таксі, та як наслідок втратив єдине джерело доходу. З урахуванням наведеного та враховуючи вимоги закону щодо принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з [PERSON] на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000 гривень. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України у разі, якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, не сплатила судові витрати, вони присуджуються судом з відповідача в дохід держави. При зверненні до суду [PERSON] не сплачував судовий збір, оскільки на підставі п.6 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати. З огляду на це, з [PERSON] на користь держави слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 640 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial