Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

В квітні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що в 2000 р. він та відповідачі уклали договір міни з метою обміну нерухомим майном, а саме: квартири [ADDRESS], та квартири [ADDRESS]. Вказаний договір міни житла був оформлений на товарній біржі «Українська біржа нерухомості». На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися належним йому майном, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально.Відповідачі ніяких претензій не пред'являють, проте від нотаріального посвідчення договору міни ухиляються. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати дійсним договір № 148 міни трикімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 35,9 кв.м., зареєстрований в ММБТІ 07.07.2000 р. за р. № 17650, укладений між ним, [PERSON], з одного боку, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], з іншого боку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення. Відповідачі в судове засідання не з'явивились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи Товарної біржі «Українська біржа нерухомості» в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, зареєстрованого Миколаївською Універсальною Товарно-сировинною Біржею від 05.11.1999 р. за № 2518-Л. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду від 22.12.1997 р. за [NUMBER]. 28.06.2000 р. на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості» за № 148 був укладений Договір міни, відповідно до якого [PERSON] передав квартиру [ADDRESS] у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Натомість [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали квартиру [ADDRESS] власність [PERSON]. Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору міни дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе. Відповідно до ст. 242 ЦК УРСР до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає зі змісту відносин сторін. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір міни укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору міни житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною. На час укладання договору міни сторони ухилились від його нотаріального посвідчення. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що права позивача порушено, іншим шляхом поновити їх неможливо, отже заявлені вимоги щодо визнання договору міни квартирами дійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі статей 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та

Outcome: approved