Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

В листопаді 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа ВЦА м.Торецька про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого зазначив наступне. Позивач разом із відповідачем проживали однією сім`єю в період з 2015 року по 2018 рік. Під час спільного проживання у них народились дві дочки - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , діти були зареєстровані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. З квітня 2019 року разом з відповідачем не проживають. Відповідач веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями та не турбується про доньок. Діти були вилучені від матері Службою у справах дітей ВЦА м.Торецька та знаходились у дитячому відділенні ЦМЛ м.Торецька. Позивач як біологічний батько весь цей час турбувався про дітей, приходив до них до лікарні, одночасно через суд встановлював своє право бути батьком дочок. 12.09.2019 Дзержинським міським судом Донецької області прийнято рішення про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дітей. Після чого своїх доньок з лікарні він забрав до себе і на теперішній час вони проживають разом. Відповідач більше шести місяців не займається дітьми. Дочки на даний час проживають разом із позивачем за адресою його реєстрації. Відповідач дітьми не займається та не цікавиться здоров`ям, розвитком дітей. Позбавлення відповідача батьківських прав, яка самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, буде сприяти інтересам дітей. У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється та не бажає виконувати свої батьківські обов`язки позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу, щомісячно. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] , а також стягнути аліменти на їх утримання. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, про причини неявки суд не інформувала. Представник третьої особи ВЦА м.Торецька в судовому засіданні підтримав позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Допитаний в порядку ст.234 ЦПК України як свідок [PERSON] пояснив, що в 2015-2018 жив з [PERSON] однією сім`єю у нього вдома, у них народилось дві доньки, в свідоцтві батьком не вказували. Оскільки відповідачку записали матір`ю одиначкою, то їй виділили квартиру і в 2018 році вони розійшлись. Відповідач запила, дітьми не цікавилась. Дітей забрали до лікарні навесні 2019. Коли він з нею розмовляв, вона відповіла, що не збирається займатись дітьми, бо вони заважають їй влаштовувати особисте життя. Позивач весь час ходив до лікарні провідувати дівчат, і судовим рішенням визнав своє батьківство щодо доньок. Після цього у жовтні 2019 забрав дівчат додому. Зараз вони живуть втрьох, і їм допомагає також бабуся. Увесь цей час відповідач не займається дітьми і вихованням, не відвідує їх, не забезпечує, не піклується і навіть жодного разу не приходила. Тобто відповідач самоусунулась від виконання своїх материнських обов`язків. Суд, вислухав пояснення учасників, показання свідка, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є уродженцем м.Артемове м.Дзержинська Донецької області та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7) Згідно акту, складеного головою вуличного комітету від 10.11.2019 року, позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом із батьком (а.с.9) З довідки ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» встановлено, що позивач [PERSON] працює на шахті в якості прохідника підземного та його середньомісячний заробіток складає 12110,28 грн. (а.с.10) З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (повторне) встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьком дитини вказано позивача [PERSON] , матір`ю відповідача [PERSON] (а.с.11) З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (повторне) встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьком дитини вказано позивача [PERSON] , матір`ю відповідача [PERSON] (а.с.12) З виробничої характеристики позивача [PERSON] встановлено, що останній працює на ВП «Шахта «Центральна» з 26.01.2013 року, за період роботи зарекомендував себе добросовісним працівником, взаємини в колективі гарні, порушень трудової і виробничої дисципліни не має. (а.с.13) З висновку Військово - цивільної адміністрації м.Торецьк від 13.02.2020 року №27, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітніх дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , встановлено, що малолітні дочки [PERSON] та [PERSON] проживають разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] вихованням дочок не займається, не цікавиться їх здоров`ям, не приділяє їм уваги, не проводить з дітьми вільний час, не піклується про фізичний та духовний розвиток дочок, матеріально їх не утримує. За місцем проживання [PERSON] зарекомендувала себе з негативного боку, зловживає спиртними напоями, з сусідами веде себе агресивно, веде аморальний спосіб життя. Навесні 2019 року залишила дітей на тривалий час одних вдома, через що діти були влаштовані до КНП «Центральна міська лікарня» м.Торецька, після чого [PERSON] долею та життям дітей не цікавилась. Враховуючи викладене, ВЦА м.Торецька вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] (а.с.47) Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що відповідач [PERSON] , маючи об`єктивну можливість виконувати свої батьківські обов`язки у відношенні малолітніх дітей, ухиляється від їх виконання. З огляду на це суд зазначає наступне. Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст. 152 Сімейного кодексу України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України). Згідно статей 9, 18 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21 лютого 1990 року, ратифікованої Україною 27 лютого1991 року (набрала чинність для України 27 лютого 1991 року) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінки. Згідно положення п. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки щодо своїх малолітніх дітей, не цікавиться їх життям, не приймає участі у їх вихованні, не надає матеріальної допомоги, що свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. Таким чином, з метою захисту прав та інтересів малолітніх [PERSON] та [PERSON] , суд вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно них. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину ( ч. 3 ст. 166 СК України). Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов`язку, відповідно до ч.3 ст.181 цього Кодексу, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому за ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відтак, враховуючи, що утримання неповнолітніх дітей є не правом, а обов`язком батьків, а позбавлення батьківських прав не звільняє їх від виконання цього обов`язку, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову (29.11.2019) і до повноліття дітей. За таких обставин, суд вважає можливим позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання дітей. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір. Оскільки в позові заявлено дві вимоги суд стягує судовий збір за позбавлення батьківських прав у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved