Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

В липні 2017 року представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви від 02.10.2020 року просив суд: стягнути з відповідача - [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кольчуга-Київ» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Кольчуга-Київ») грошові кошти в розмірі 4 647 500,00 грн. та 20% за користування грошовими коштами в розмірі 929 500,00 грн., а всього 5 577 000,00 грн. та судові витрати по справі. Зобов`язати [PERSON] надати ТОВ «Кольчуга-Київ» письмовий звіт про здійснення ним заходів відносно витрачання коштів у розмірі 4647500,00 грн., отриманих на рахунок ТОВ «Енергогазінвестконсалт», яке на той час очолював [PERSON] від структур, уповноважених [PERSON] , з відображенням усіх, зроблених ним заходів, по виконанню інвестиційного проекту (інвестиційної діяльності), визначеного [PERSON] в розписці від 13.10.2010 року, у тому числі надати інформацію - з якими саме інвесторами і коли (з листопада 2008 року по липень 2017 року) велися перемови з вітчизняними та іноземними інвесторами, а також з потенційними покупцями, з протоколами таких перемов з підписами та повноваженнями представників та їх місцезнаходження, також надати підтвердження проведення рекламних дій (договори та їх проекти, узгодження рекламних дій, та т. і), надати документальне підтвердження (прагнення, пропозиції) тимчасовому освоєння земельної ділянки під автокемпінг та підтвердження заходів по залученню коштів для сплати послуг за оренду зазначеної земельної ділянки, надати документи, якими підтверджується залучення коштів в інвестиційну діяльність від продажу Славутського силікатного заводу та реалізації боргових зобов`язань ТОВ «Аргонпродукт Вілд Україна», надати підтверджуючі документи ведення перемов з Російськими та Білоруськими підприємствами та інші докази, що підтверджують здійснення [PERSON] заходів по реалізації інвестиційного проекту (інвестиційної діяльності), з підтверджуючими документами. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що у листопаді 2007 року [PERSON] особисто отримав від [PERSON] грошові кошти готівкою у розмірі 1 962 780,00 доларів США та безготівкові кошти у розмірі 4 647 500, 00 грн., які були перераховані на рахунок ТОВ «Енергогазінвестконсалт», який на той час очолював відповідач від структур Кредитора-Інвестора, що підтверджується власноручно написаною розпискою [PERSON] від 13.10.2010 року та рішеннями судів, що набрали законної сили. Зазначенні кошти відповідач отримав у Кредитора-Інвестора для вирішення питання придбання земельної ділянки розміром 30 га, розташованої в Херсонський області, Генічеського району, Арбатський стрільці на користь ТОВ «Енергогазінвестконсалт», з метою отримання прибутку шляхом виконання відповідних дій, а саме - проведення конкурсу, оформлення технічної документації, підписання договорів оренди, а в подальшому реалізації цієї земельної ділянки, виходячи з орієнтовної реалізаційної вартості майна, що мала складати 3 000,00 доларів за 1 сотку, тому загальна реалізаційна вартість мала складати приблизно 9 000 000,00 доларів США, з яких повинно бути повернено [PERSON] готівкою 1 962 788,00 доларів США та 15% річних за користування ними, і також безготівковими коштами на рахунки структур [PERSON] 4 547 500,00 грн. та 20% за користування ними, а різницю, що складала орієнтовні 6 000 000,00 доларів США передбачалося розподілити між [PERSON] та [PERSON] 50x50, при орієнтовній тривалості операції 6-12 місяців, а орієнтовні терміни реалізації даного проекту були визначенні [PERSON] - лютий 2011 - вересень 2012 року. Зазначене [PERSON] написав власноруч та без будь-якого примусу на 4-ох аркушах, на яких додатково поставив власний підпис. В подальшому [PERSON] перестав будь-яким чином інформував про стан та реалізацію зазначеного проекту, а згодом ще й почав уникати будь-яких зв`язків та надання пояснень [PERSON] . Таке безвідповідальне ставлення відповідача до взятих на себе обов`язків перед Кредитором-Інвестором викликало сильне нервові перенапруження у [PERSON] , що сприяло виникнення у нього важких захворювань, а саме - на цукровий діабет 2 ступеня та серцеві захворювання, що потребувало термінового оперативного втручанні (стентування коронарних сосудів серця), що підтверджуються відповідними медичними документами. Усвідомивши необхідність в захисті своїх порушених прав та врахувавши незадовільний стан свого здоров`я, який вимагає систематичного додержання відповідної суворої дієти, регулярного та систематичного прийому рекомендованих ліків, медичних процедур, оглядів лікарів, а також додержання обов`язкового лікарського застереження уникати будь-яких емоційних та стресових ситуацій, [PERSON] та ТОВ «Енергогазінвестконсалт», як первісні кредитори, 11.03.2013 року уклали договір про відступлення право вимоги, згідно якого, вони передали ТОВ «Кольчуга-Київ» право вимоги зобов`язань [PERSON] посвідчених розпискою від 13.10.2010 року. В березні 2013 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про стягнення боргу. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08.10. 2013 року по справі за № 754/4982/13-ц позовні вимоги ТОВ «Кольчуга-Київ» були задоволенні та стягнуто з [PERSON] на користь позивача борг у розмірі 49 077 775,00 грн. та судовий збір у розмірі 3 441 грн., а усього 49 812 016.00 грн. Не погодившись з зазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою на нього до Апеляційного суду м, Києва, який 05.02.2014 року задовольнив вимоги апеляційної скарги, скасував рішення Деснянського районного суду м. Києва та постановив нове рішення за апеляційним провадженням № 22-ц/796/586/2014, в мотивувальній частині якого безпосередньо зазначив, що «Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено належними доказами отримання фізичною особою [PERSON] від [PERSON] та ТОВ «Енергогазінвестконсалт» грошових коштів за розпискою у власність останнього, між сторонами вбачається наявність правовідносин щодо здійснення інвестиційної діяльності, а тому правовідносини, що склалися між сторонами не регулюються ст. ст. 1046-1051 ЦК України. Зазначене судове рішення суду апеляційної інстанції було залишено без змін, як постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.06.2014 року по справа № 6-10241ск14 , так і постановою Верховного Суду України від 12.11.2014 року справа № 6-166цс14. При цьому в мотивувальній частині ухвали Апеляційного суду м. Києва від 24.02.2015 року по справі № 88-ц/796/5/2015, яка була постановлена за результатами розгляду заяви ТОВ «Кольчуга-Київ» про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду м. Києва від 05.02.2014 року в справі за позовом ТОВ «Кольчуга-Київ» до [PERSON] про стягнення боргу, було проголошено, що судом було встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо здійснення інвестиційної діяльності. В той же час, Святошинський районний суд м. Києва відмовляючи в задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Енергогазінвестконсалт», ТОВ «Кольчуга-Київ» та [PERSON] про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 11.03.2013 року, постановив рішення по справі за № 759/10830/13-ц, яким встановив, що «Позивач [PERSON] є боржником за основним зобов`язанням, тому виходячи із правового змісту ч. 1 ст. 516 ЦК України, не має права оспорювати договір відступлення права вимоги щодо нього з будь-яких правових підстав». Зазначене судове рішення набрало законної сили 28.05.2014 року з моменту постановлення Апеляційним судом м. Києва ухвали по апеляційному провадженню за № 22-ц/796/3154/2014, винесеної за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] на рішення суду 1-ї інстанції, в якому суд апеляційної інстанції безпосередньо підтвердив, що [PERSON] отримав у [PERSON] вищезазначені грошові кошти. Законність судових рішень вищезазначених судових установ 25.09.2014 року підтвердив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі, якою відхилив вимоги касаційної скарги [PERSON] на рішення судів 1-ї та апеляційної інстанції. Окрім зазначених судових рішень, Святошинський районний суд м. Києва 05.06.2014 року відмовляючи [PERSON] в задоволенні позову про визнання частково недійсним договору про відступлення права вимоги від 11.03.2013 року та визнання незаконними дій при укладенні цього договору, постановив рішення по справі за № 759/19392/13-ц в мотивувальній частині якого зазначив, що [PERSON] є боржником за основним зобов`язанням. 05.11.2014 року Апеляційний суд м. Києва постановив ухвалу за апеляційним провадженням № 22-ц/796/10759/2014 винесену за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] на рішення суду 1-ї інстанції, в якій суд апеляційної інстанції залишив в силі рішення суду 1-ї інстанції, відмовивши відповідачу в задоволенні позовних вимог, безпосередньо зазначивши, що [PERSON] є боржником за основним зобов`язанням. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed