Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

В квітні 2017 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.03.2017 року №1-417 виданого державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори [PERSON] вона являється власником земельної ділянки площею 3,43 га. З цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Терешківської сільської ради Красилівського району, яка була успадкована після смерті [PERSON], який помер 22.09.2011 року. Земельна ділянка належала для [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ХМ №022136 від 30.12.2002 року. Після оформлення права власності на дану земельну ділянку вона вирішила самостійно використовувати її за цільовим призначенням, а саме для вирощування сільськогосподарських культур для чого за її замовленням уповноваженою на те особою була розроблена технічна документація щодо встановлення її меж в натурі (на місцевості), які були закріплені нею на місцевості. Під час встановлення меж даної земельної ділянки від представників ПАТ «Антонінське» вона дізналась, що дана земельна ділянка перебуває в оренді зазначеного товариства згідно договору оренди від 02.01.2008 року укладеного її попереднім власником, а саме [PERSON] строком на 10 років та зареєстрованого за №040875600046. Згідно умов укладеного договору оренди вартість орендованої земельної ділянки становить 37213,90 грн., орендна плата визначена 1,5% від визначеної нормативної грошової оцінки землі, що становить 558,21 грн. і сплачується 75% сільськогосподарською продукцією і послугами і 25% у грошовій формі, яка підлягає індексації і вноситься щомісячно в строк до 25 грудня. Однак, всупереч зазначеним умовам договору та вимогам закону, з часу укладення даного договору оренди, відповідач систематично не сплачував для [PERSON] орендної плати за оренду земельної ділянки, внаслідок чого на сьогоднішній день заборгував значну суму коштів. З вище наведеного просить розірвати договір оренди земельної ділянки площею 3,43 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Терешківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, кадастровий №6822788800:05:001:0004, який укладений 02.01.2008 року між [PERSON] і ВАСТ «Антонінське» та зареєстрований Красилівським районним відділом центру ДЗК у Державному реєстрі земель 27.08.2008 року за №040875600046. Також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. У судовому засіданні представники позивачки підтримали позовні вимоги. Представник відповідача ПАТ «Антонінське» позов не визнав, подавши письмові заперечення проти позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватись цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Як передбачено ст.ст. 14, 16, 18, 19 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 (з наступними змінами та доповненнями) договір оренди землі укладається в письмовій формі і набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов та його державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 210, ч. З ст. 640 ЦК України та ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності з моменту його державної реєстрації. В статті 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено істотні умови договору оренди землі, відсутность яких в договорі оренди землі є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Такими істотними умовами є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Невідємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі обєкта оренди. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статею, а також порушення вимог статтей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Як передбачено умовами договору п.39 умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору однією із сторін. Позивачка посилається на причину розірвання укладеного договору оренди систематичне неотримання орендної плати орендодавцем. В підтвердження неотримання орендної плати представником позивачки в судовому засіданні надано відомість на отримання орендної плати орендодавцями складену Терешківською сільською радою, де прізвище орендодавця «Дмитревич Адам Семенович» відсутнє. Представником відповідача в обґрунтування своїх заперечень суду надано виписку з бухгалтерського обліку « Проводка №53 б за липень 2010року» с. Терешки на видачу зерна пшениці та ячменю, де значиться прізвище « Дмитречив Адам» на отримання пшениці на суму 1460,50 грн.. Проте інших письмових доказів на підтвердження отримання орендної плати [PERSON] починаючи з дати укладення договору оренди (2008рік) по час розгляду справи в суді (2017рік) суду не надано. Посилання представника відповідача на те, що після смерті орендодавця [PERSON] в 2011 році не відомо було спадкоємця, тому орендна плата не виплачувалась, є безпідставними, оскільки згідно умов договору оренди, орендна плата мала бути нарахована орендодавцю, проте підтвердження нарахування орендної плати ПАТ « Антонінське» для орендодавця [PERSON] суду не надано, що є підставою вважати, що орендна плата згідно умов договору систематично не виплачувалась орендодавцю, що є підставою для розірвання укладеного договору оренди землі в односторонньому порядку через невиконання умов договору однією із сторін ( п. 39 договору). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 640,00 грн.. Враховуючи викладене,

Outcome: approved