Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

В квітні 2018р. позивачка [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача Київської міської ради, в якому просила суд: визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом та за заповітом. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], який за життя склав на її користь заповіт, а [INFO]. помер її дід [PERSON]. Після смерті зазначених родичів позивачки відкрилась спадщина на вищезазначену квартиру, власниками якої були батько та дід позивачки в рівних частинах по ? частині кожний. Інших спадкоємців за законом та за заповітом немає. Оскільки в позасудовому порядку, нотаріус постановами відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину на тій підставі, що відсутній у спадкодавця - позивачки, оригінал правовстановлюючого документу на зазначену квартиру, а тому для захисту порушеного права позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2018р. було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2018р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У встановлений судом строк, відповідачем було подано відзив на позов, в якому сторона відповідача просила суд ухвалити рішення у відповідності до вимог закону, наголошуючи, що відповідач не винний у втраті правовстановлюючого документу на спадкове майно, а також просить здійснювати розгляд справи у відсутність свого представника. В підготовчому судовому засіданні представники позивачки заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просили суд позов задовольнити. До судового засідання стороною позивача було подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, і просить суд позов задовольнити та не стягувати з сторони відповідача, в разі задоволення позову судовий збір. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, свого представника до суду не направив. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 листопада 1999р. належала в рівних частках [PERSON], [PERSON] (а.с. 99), позивачка є донькою [PERSON] та онукою [PERSON] (а.с. 7, 70). Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON], а за рішенням Жовтневого районного суду м. Києва від 21 серпня 2017р. по справі № 639/3000/17, яке набрало законної сили, оголошено померлим діда позивачки [PERSON] Після смерті батька та діда позивачки, відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. 24 березня 2018р. постановами державного нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори позивачці було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на ? частини квартири [ADDRESS], після смерті її батька та діда у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документа на частки квартири на ім'я померлих. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності із положеннями ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ст. 1265 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1266 ЦК України). Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Згідно зі ст. 69 цього Закону нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. У відповідності з п.п. 4.15, п.п. 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України від 22 лютого 2012р. № 296/5, яка є чинною на час розгляду справи, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, про те, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню. Керуючи ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 15, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1261, 1268, 1273, 1296, 1297, 1299 ЦК України, суд, -

Outcome: approved