Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

В липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив постановити рішення яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до ст. 130 ЦПК України, що підтверджується реєстром на відправлення рекомендованої кореспонденції за 04.10.2018 року (а.с.16), за зареєстрованим місцем проживання не проживає, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 20.12.1978 року (а.с.7). За згодою позивача, в будинку був зареєстрований його онук [PERSON] (відповідач по справі), однак жодного дні в будинку не проживав і не проживає, що підтверджується довідкою Вуличного комітету №37 Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 15.07.2018 року (а.с.8). Встановлено, що відповідач в спірному будинку не проживає, особистих речей в будинку не має, відповідач не сплачує комунальні послуги, не приймає участі в поточних косметичних ремонтах будинку, грошові кошти на утримання будинку не надає. Реєстрація відповідача у будинку порушує права позивача на розпорядження житлом, яке перебуває виключно у його власності. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Тобто, для зняття з реєстрації місця проживання достатньо рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає у будинку без поважної причини понад один рік, у позивача виникли перешкоди в користуванні своїм майном, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS], що є підставою для зняття його з реєстрації за вищевказаною адресою. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved