Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

В лютому 2015р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «Київський страховий дім», треті особи: Нацкомфінпослуг, МТСБУ, про стягнення суми страхового відшкодування, інфляційних втрат та 3 % річних, в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 44762,77 грн., інфляційні втрати у розмірі 2193,37 грн.; 3% річних в розмірі 412,06 грн., а також понесені судові витрати, що складають судовий збір та витрати на правову допомогу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21 квітня 2014р. [PERSON] керуючи автомобілем марки «ВМW 530», д.н.з. [NUMBER], по а.д. Київ - Чоп, здійснив зіткнення з автомобілем марки «КІА», д.н.з. [NUMBER], власником якого є позивач. У вчиненні вказаного адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП винним визнано [PERSON] Враховуючи, що станом на день вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди (далі по тексту - ДТП) цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у відповідача, 25 липня 2014р. позивач звернувся з заявою до відповідача про виплату страхового відшкодування. Однак, 21 жовтня 2014р. відповідачем було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Оскільки, страхове відшкодування позивачу в розмірі 44 762,77 грн. виплачене не було, позивач звернувся до суду із даним позовом та просив також стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3 % річних за час прострочення виконання зобов'язання. В процесі розгляду справи, судом до участі у справі було залучено в якості третьої особи [PERSON] (а.с. 138-139). В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав того, що в їх діях відсутні будь-які порушення, прийняте рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування позивачу є законним та обґрунтованим, зважаючи на те, що автомобіль страхувальника [PERSON] не міг бути учасником вказаного ДТП, так як з відповіді ВДАІ з обслуговування Надвірнянського району підпорядкованого УДАІ в Івано-Франківській області вбачається, що транспортний засіб марки «ВМW 530», д.н.з. [NUMBER], знаходився на території Надвірнянського РВ УМВС з 01 березня 2014р. по 16 січня 2015р. та був переданий під розписку [PERSON] Крім того, сторона наголошувала про відсутність правових підстав для стягнення трьох відсотків річних, інфляційних втрат та витрат на правову допомогу. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, зазначив, що керував технічно справним автомобілем «ВМW 530», д.н.з. [NUMBER], та вказана ДТП мала місце та сталася з його вини. Представники третіх осіб Нацкомфінпослуг та МТСБУ, в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 21 квітня 2014р. о 20 год. 50 хв. по а.д. Київ - Чоп мало місце ДТП за участю автомобіля марки «ВМW 530», д.н.з. [NUMBER], під керуванням третьої особи [PERSON], автомобіля марки «КІА», д.н.з. [NUMBER], власником якого є позивач, та автомобіля марки «Меrсedes-Вenz», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] (а.с.7-8). Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 11 червня 2014р. третю особу [PERSON] визнано винним у вчиненні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.9). У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що вказана ДТП мала місце під час дії договору страхування - Полісу № АС/4256436 (а.с. 80), а тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подія, яка сталась 21 квітня 2014р. (ДТП) є страховим випадком відповідно до Полісу № АС/4256436. Згідно зі Звітом №3994/04/14 від 06 травня 2014р, про оцінку автомобіля «КІА» д.н.з. [NUMBER], матеріальний збиток, завданий власникові зазначеного автомобіля складає 44762,77 грн. (а.с.103-133). Судом встановлено, що 25 липня 2014р. позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.12). Однак, відповідач своїм рішенням від 21 жовтня 2014р. № 1017 відмовив у виплаті страхового відшкодуванні позивачу з підстав того, що транспортний засіб марки «ВМW 530», д.н.з. [NUMBER], не міг бути учасником ДТП, яка відбулася 21 квітня 2014р., так як відповідно до листа ВДАІ Надвірнянського району підпорядкованого УДАІ УМВС в Івано-Франківській області від 11 вересня 2014р. зазначений транспортний засіб знаходиться в пошкодженому стані на штрафному майданчику за адресою: Івано-Франківська обл., м. Надвірна, вул. Шевченка, 3 (а.с.13). Згідно з п. 3) ч. 1 ст. 988 ЦК України; п. 3) ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. У відповідності з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 29 цього Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. З письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що позивачем при настанні страхового випадку, а саме пошкодження його автомобіля в ДТП, були виконані всі обов'язки покладені на нього законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). У відповідності з ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно п.п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право на отримання страхового відшкодування від відповідача, зокрема щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яке мало місце 21 квітня 2014р. о 20 год. 50 хв. по а.д. Київ - Чоп. При цьому, твердження сторони відповідача з приводу того, що транспортний засіб марки «ВМW 530», д.н.з. [NUMBER], не міг бути учасником ДТП, що мала місце 21 квітня 2014р., судом оцінюються критично, оскільки спростовуються поясненнями третьої особи [PERSON] - винуватця ДТП, який у судовому засіданні зазначив, що дійсно керував даним транспортним засобом в зазначений час, а також розгорнутою довідкою ВДАІ Києво-Святошинського району №284 від 07 травня 2014р. про дорожньо-транспортну пригоду, в якій зазначено, що вказаний транспортний засіб був учасником ДТП та ним керував третя особа [PERSON] (а.с.7-8), а також зазначені обставини були встановлені постановою Деснянського районного суду м. Києва від 11 червня 2014р. Водночас, суд вважає, що позивачем, при розрахунку страхового відшкодування, не було враховано розмір франшизи згідно Полісу № АС 4256436 (510,0 грн.), а відтак сума страхового відшкодування має бути зменшена на суму франшизи та має становити 44262,77 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки стороною невірно проведено розрахунок. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 44262,77 грн. Згідно із ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Оскільки, стороною позивача не надано розрахунок витрат на правову допомогу та не доведено їх понесення, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги про їх компенсацію. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 442,62 грн.

Outcome: partial