Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

В квітні 2019 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON], за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Чортківської районної державної нотаріальної контори, про визнання\~права власності\~на спадкове\~майно. В позовній заяві зазначається, що 25 липня 2012 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Горішньовигнанської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, розміром 1,64 га. Між ним та відповідачкою існує спір про право щодо спадкового майна, що змусило звернутися до суду. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла також [PERSON] Просить визнати за ним [PERSON] право власності на спадкове майно за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,6389 гектарів на території Горішньовигнанської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, що належала [PERSON], який помер 25 липня 2012 року. У разі визнання відповідачкою [PERSON] позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України просить стягнути з державного бюджету в користь [PERSON] пятдесят відсотків витрат, понесених по сплаті судового збору. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнає повністю, згідна з заявленими позивачем вимогами. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, в суд надійшла заява, про слухання справи за відсутності представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, відповідачки, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивач [PERSON] народився 14 липня 1984 року в с. Переходи Чортківського району Тернопільської області, що стверджується записами в його паспорті та свідоцтві про народження. Зокрема в свідоцтві про народження батьками позивача записані [PERSON] та [PERSON]. 25 липня 2012 року помер батько позивача [PERSON] в м. Чортків Тернопільської області, про що 26 липня 2012 року Горішньовигнанською сільською радою Чортківського району Тернопільської області складено відповідний актовий запис №21 та видане свідоцтво про смерть серії І-ИД № 138339. Після його смерті залишилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка за кадастровим номером 6125582200:01:001:0203, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Горішньовигнанської сільської ради Чортківського району Тернопільської області. Згідно даних Чортківської районної державної нотаріальної контори 14 січня 2013 року заведено спадкову справу №8/2013 до майна померлого 25 липня 2012 року [PERSON]. Спадщину прийняли [PERSON] та дочка спадкодавця [PERSON] На час оформлення спадкових прав між сторонами був наявний спір про право, тому рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання про визнання права власності на спадкове майно, про що зазначено в листі Чортківської районної державної нотаріальної контори за №400 від 12.04.2019 року. Згідно довідки, виданої 10 квітня 2013 року Горішньовигнанською сільською радою Чортківського району Тернопільської області, спадкодавець проживав та був зареєстрований в [INFO] один та заповіту не складав. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За положеннями статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на викладене, суд має підстави дійти до висновку про законність і обґрунтованість вимоги щодо спадкування майна спадкодавця за законом, та задовольнити позовні вимоги, визнавши право власності на спадкове майно. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved