Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

В лютому\~2018\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~даною позовною\~заявою,\~в якій\~просив визнати\~таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис\~№ 9606\~від 04.10.2017\~року,\~вчинений приватним\~нотаріусом Чернігівського\~міського нотаріального\~округу [PERSON],\~щодо стягнення\~з нього\~на користь\~Публічного акціонерного\~товариства комерційний\~банк «Приват\~Банк» суми\~в розмірі\~986691\~грн.\~11\~коп.\~В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог вказав\~на те,\~що 13\~вересня 2005\~року між\~ним і\~відповідачем був\~укладений договір\~про надання\~споживчого кредиту\~№ DNUOGK00000624,\~відповідно до\~якого останнім\~надано йому\~кредитні кошти\~в іноземній\~валюті на\~придбання житлової\~нерухомості в\~сумі 27140,00\~доларів США,\~під 15,96%\~відсотків річних\~за користування\~кредитними коштами,\~із кінцевим\~строком повернення\~до 13.09.2025\~року.\~В забезпечення\~виконання зобовязань\~позивача за\~Кредитним договором,\~13.09.2005\~року між\~ними був\~укладений Договір\~іпотеки,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Дніпропетровського\~міського нотаріального\~округу [PERSON],\~згідно якого\~позивачем передано\~в іпотеку\~відповідачу обєкт\~житлової нерухомості\~та земельну\~ділянку,\~а саме:\~житловий будинок\~загальною площею\~54,30\~кв.м.,\~житловою площею\~39,00\~кв.м.,\~які належать\~іпотекодавцю на\~праві власності\~на підставі\~договору купівлі-продажу\~№ 3297\~від 13.09.2005\~року.\~13\~лютого 2018\~року він\~дізнався,\~що 10\~січня 2018\~року постановою\~старшого державного\~виконавця Чечелівського\~відділу державної\~виконавчої служби\~м.\~Дніпра Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Дніпропетровській області\~відкрито виконавче\~провадження №\~55496255\~щодо виконання\~виконавчого напису\~приватного нотаріуса\~Чернігівського міського\~нотаріального округу\~[PERSON]\~№ \~9606\~від 04.10.2017\~року про\~стягнення з\~позивача на\~користь Публічного\~акціонерного товариства\~комерційний банк\~«Приват Банк»\~суми в\~розмірі 986691\~грн.\~11\~коп.\~Постановою старшого\~державного виконавця\~від 15.01.2018\~року накладено\~арешт на\~все майно,\~що належите\~боржникові.\~Ознайомившись через\~представника з\~матеріалами виконавчого\~провадження №\~55496255,\~позивач вважає,\~що виконавчий\~напис №\~9606\~від 04.10.2017\~року вчинено\~з грубими\~порушеннями порядку\~вчинення виконавчих\~написів нотаріусами,\~і,\~як наслідок,\~неправомірне провадження\~щодо виконання\~вказаного виконавчого\~напису.\~Вчиняючи виконавчий\~напис,\~нотаріус не\~врахував та\~не перевірив\~факту наявності\~чи відсутності\~спору щодо\~заборгованості,\~чим порушив\~норми чинного\~законодавства.\~Розрахунок розміру\~невиконаних зобовязань\~за кредитним\~договором,\~суми боргу\~за тілом\~кредиту,\~відсотків за\~користування кредитом\~та пені\~у виконавчому\~напису зроблено\~відповідачем одноособово\~без урахування\~думки і\~позиції позивача\~та не\~відповідає дійсній\~сумі заборгованості.\~Виконавчий напис\~було вчинено\~на підставі\~розрахунку заборгованості,\~підготовленого працівниками\~банку,\~який є\~відображенням односторонніх\~арифметичних розрахунків\~відповідача і\~не може\~бути доказом\~безспірності грошових\~вимог відповідача\~до позивача. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником предявлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Відповідачем третій особі надано розрахунок заборгованості за договором № DNUOGK00000624 від 13.09.2005 року, загальна сума за яким взагалі не встановлена. Отже, на підставі документів, наданих відповідачем нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Крім того, відповідачем пропущено строк, на протязі якого він міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше його представник [PERSON] надала суду клопотання, в якому вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просила розглянути без участі позивача і без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. Раніше в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Представник Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 13 вересня 2005 року між позивачем і відповідачем був укладений Кредитний договір № DNUOGK00000624, згідно з умовами якого Банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 27140,00 доларів США, з кінцевою датою повернення кредитних коштів до 13.09.2025 року, а [PERSON] прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 15,96 % річних і здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку (а.с.9-12). В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором № DNUOGK00000624 від 13.09.2005 року, між позивачем і відповідачем 13 вересня 2005 року був укладений Договір іпотеки № DNUOGK00000624, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 3301 (а.с.13-16). Згідно зазначеного договору, позивач передав Банку в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною площею 54,30 кв.м., житловою площею 39,00 кв.м. і земельна ділянка, розташовані за адресою: м. Дніпро, узвіз Гірськолижників, буд. 14. Банк свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 27140,00 доларів США, які останній отримав особисто, що не заперечується й самим позивачем. Проте, в порушення умов Кредитного договору № DNUOGK00000624 від 13.09.2005 року, [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав і не здійснив повернення використаних ним кредитних коштів з відсотками відповідача, а доказів зворотного суду не надано. В результаті вищевказаного, 04 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий надпис № 9606, щодо стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованості за Кредитним договором № DNUOGK00000624 від 13.09.2005 року у розмірі 986691 грн. 11 коп., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту в розмірі - 23371,37 доларів США; заборгованості за відсотками у розмірі - 3795,73 доларів США; заборгованості з комісій у розмірі - 448,35 доларів США; заборгованості з пені у розмірі - 9368,82 доларів США (а.с.55). Позивач вважає зазначений виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, у звязку з чим просив визнати його таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Оцінюючи правомірність вчинення оспорюваного виконавчого напису, суд прийшов до наступних висновків. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила і умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих Стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка Боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. На підставі аналізу наведених положень закону, суд дійшов до висновку, що виконавчий напис - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обовязкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання Стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобовязаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, твердження позивача в його позові, що він не згоден з розрахунком заборгованості, наданим нотаріусу представником банку, який складений його (банку) працівниками, і це, на його думку, є підтвердженням, що сума заборгованості не є безспірною, у звязку з чим нотаріус не мав видавати виконавчий напис, є помилковими та спростовуються вищевказаними положеннями чинного законодавства. В той же час, твердження позивача про те, що нотаріусом було вчинено виконавчий напис, не дивлячись на те, що з дня виникнення права вимоги минуло три роки, заслуговують на увагу. Так, судом встановлено, що звертаючись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису Банком до заяви, окрім іншого, було долучено розрахунок заборгованості, в яких (заяві і розрахунку заборгованості) заборгованість позивача за Кредитним договором № DNUOGK00000624 від 13.09.2005 року нарахована за період з 13.09.2005 року по 26.04.2017 року (а.с.56, 59-64). Цей же період зазначений й самим нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі (а.с.55). Разом з тим, як вже було зазначено вище, статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, зокрема нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], вчиняючи виконавчий напис № 9606 від 04.10.2017 року, діяв всупереч вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки ним стягнута заборгованість не дивлячись на те, що з дня виникнення права вимоги минуло вже набагато більше трьох років. З урахуванням всього вищевказаного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими і такими, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 9606 від 04.10.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], щодо стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» суми в розмірі 986691 грн. 11 коп. Крім того, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved