Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

В лютому 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення 971540 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги мотивував тим, що він був власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . 02.10.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Кезлею В.І. було посвідчено довіреність, у відповідності до якої [PERSON] уповноважив [PERSON] продати належне йому вищевказане нерухоме майно. 18.12.2018 року [PERSON] від його імені укладені договори купівлі-продажу вказаного майна на загальну суму 971540 грн. 00 коп. [PERSON] отримала вказані кошти від покупця однак [PERSON] їх не віддала. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав і просив суд його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, в його задоволенні просив відмовити, відзив не надавався. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 02 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Кезлею В.І. було посвідчено довіреність, згідно якої [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником з питань, в тому числі продажу належного йому майна. Відповідно до ч.1, 3 ст..237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє ( стаття 239 ЦК України). Згідно ст..244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. 18 грудня 2018 року між [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] за ціною 815416 грн., який посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Дремлюгою Ю.О., зареєстрований за №1236, та договір купівлі-продажу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарський будівель та споруд за адресою [ADDRESS] за ціною 156124 грн., який посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Дремлюгою Ю.О., зареєстрований за №1238. Вказані за договорами кошти в загальній сумі 971540 грн. були отримані [PERSON] для [PERSON] Однак, як зазначає позивач, в подальшому після продажу його нерухомого майна відповідач йому кошти не передала. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначив, що кошти були передані за межами території України, разом з тим належним та допустимих доказів не надав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Крім того, в силу положень частин четвертої, п`ятої статті 137 цього Кодексу суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт і наданих послуг, а також ціни позову та значення справи для сторін. Враховуючи викладене, незначну складність справи, невеликий час і обсяг робіт, виконаний адвокатом у процесі надання правничої допомоги, суд вважає доцільним зменшити розмір витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, до 1000 грн.

Outcome: approved