Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

В липні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що позивач з 21 жовтня 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Посилаючись на те, що між нею та чоловіком зникло почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, вони різні за характерами, спільного господарства не ведуть, їх шлюб носить формальний характер, спільне проживання є неможливим, просить шлюб розірвати, оскільки він суперечить її інтересам. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовну вимогу підтримала, просила позов задовольнити та відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 21 жовтня 2017 року [PERSON] та [PERSON] у Рогатинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управліня юстиції Івано-Франківської області зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Підтвердженням даного факту є копія свідоцтва про народження дитини. Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли сімейні правовідносини, в межах яких виник спір щодо права позивача, як одного з подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання за рішенням суду. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує наступні норми матеріального права, виходячи при цьому із таких мотивів. Згідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В частині третій ст.56 СК України також зазначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу . Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства ( ст.111 СК України). Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд не зобов`язаний призначати сторонам строк для примирення, це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, розірвання шлюбу не суперечить інтересам позивача. Враховуючи відсутність у сторін морально-правової основи шлюбу, яка ґрунтується на почуттях взаємної поваги та любові, взаємній підтримці та допомозі, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом розірвання шлюбу, укладеного між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. 113 СК України, суд відновлює позивачу за її проханням, для подальшого іменування дошлюбне прізвище [PERSON] .

Outcome: approved