Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

В липні 2021 року КС «СуперКредит» в особі голови правління Дорошенка Б.П. звернулася із зазначеним позовом до суду, вказавши, що 13.11.2017 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір кредитної лінії №СК-41/135/17/61/06СЗ про надання фінансового кредиту, згідно п.1.1 якого позивач (Кредитодавець) видав відповідачу (Позичальнику) кредит у сумі 10000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості у відповідності до умов Договору. Згідно п.5.1. Договору, цей Договір набуває чинності з моменту укладення та діє до 13.11.2020 року строком на 36 місяців, але в будь-якому випадку до моменту повного фактичного виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором. На виконання умов вищевказаного договору позивач свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю та перерахував їх на підставі заяви [PERSON] , що підтверджується також відповідним видатковим касовим ордером. Натомість, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 02.07.2021 року виникла заборгованість в загальному розмірі 8751,12 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача разом із понесеними ним витратами по сплаті витрат на правову допомогу та судового збору. Згідно з ухвалою судді від 06.10.2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надала, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання представник позивача не з`явилася, натомість зі змісту позовної заяви вбачається, що остання просить розгляд справи провести за її відсутності, підтримуючи позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню частково. Судом об`єктивно встановлено, що 13.11.2017 року між КС «СуперКредит» та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір кредитної лінії № СК-41/135/17/61/06СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Шляхом підписання вказаного Договору відповідач підтвердила укладення між нею та позивачем кредитного договору. Згідно п.5.1 Договору, цей Договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 13.11.2020 року строком на 36 місяців, але в будь-якому випадку зобов`язання за Договором діють до моменту повного фактичного їх виконання Позичальником. Згідно положень п.3.2 Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Кількість днів у році приймається 365 (366) для високосного року. Проценти за користування кредитом нараховуються з наступного дня після дня надання кредиту Позичальнику до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. За п. 3.5 Договору, сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів. Строк, на який надається кредит та графік платежів зазначаються в Додатковому договорі про транш, що є невід`ємною частиною даного Договору. У разі отримання кредиту траншами Сторони вносять зміни до графіку платежів шляхом підписання Додаткового договору про транш. 13.11.2017 року між сторонами був укладених Додатковий договір про транш №1 до Кредитного договору кредитної лінії №СК-41/135/17/61/06СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 13.11.2017 року. В силу п.3.5 кредитного договору від 13.11.2017 року та п.3 Додаткового договору від 13.11.2017 року, сторони прийняли графік платежів по кредиту та процентах, згідно з яким Позичальник має здійснювати погашення кредиту та процентів. Згідно п.5 Додаткового договору, реальна процентна ставка, розрахована з дотриманням графіку платежів становить 43.11 % річних. Судом з`ясовано, що позивач повністю виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач всупереч умовам кредитного договору порушила строки повернення кредитних коштів. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 02.07.2021 року заборгованість відповідача становить 8751,12 грн., в тому числі: 3607,65 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 4300, 73 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 01.02.2020 року по 02.07.2021 року; 465,18 грн. інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 14.09.2021 року по 31.05.2021 року; 194,81 грн. - 3% річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 14.09.2021 року по 02.07.2021 року; 182,75 грн. - 3% річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 01.02.2020 року по 02.07.2021 року. Відповідно до договору позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати всіх платежів, вимагати від відповідача відшкодування всіх витрат, в тому числі процентів, штрафів, пені та сплати заборгованості відповідно до умов Договору. Між сторонами також погоджено, що договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та діє до моменту повного фактичного виконання зобов`язання Позичальником. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статі 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцеві в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Як передбачено ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, останнє зарахування сум коштів на рахунок відповідача в погашення заборгованості відбулось 31.01.2020 року, після чого зарахувань грошових коштів не надходило. Наведе свідчить, що відповідач ухиляється від сплати заборгованості за вищенаведеним договором, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості по кредиту в розмірі 3607, 65 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи обґрунтованість позовних вимог суд враховує, що строк дії кредитного договору закінчився 13.11.2020 року і право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після визначеного договором строку кредитування (п. 54 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 444/9519/12), тому заборгованість по процентах за користування кредитними коштами підлягає задоволенню за період з 01.02.2020 року по 13.11.2020 року, що становить 2382,84 грн. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення 465,18 грн. інфляційних втрат на прострочене тіло кредиту за період з 14.09.2021 року по 31.05.2021 року суд враховує наступне. Згідно вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Втрати від інфляції розраховуються за формулою: Втрати від інфляції= (сума боргу)х(Індекс інфляції) -(сума боргу). Враховуючи положення означеної статті, інфляційні втрати за означеним кредитним договором слід нараховуючи з моменту закінчення строку дії договору (13.11.2020 року) по день звернення до суду з позовною заявою, відтак, сума інфляційних втрат за період з 13.11.2020 року по 26.07.2021 року становитиме 318,14 грн. (3607,65 (тіло кредиту) х 101,3% х 100,9% х101,3% х101% х 101,7% х100,7% х101,3% х100,2% х100,1% - 3607,65 грн. (тіло кредиту)). Розрахунок 3 % річних виконується за формулою: Сума санкції = С х 3 / 100 х Д / 365, де С - сума заборгованості; Д - кількість днів прострочення. Таким чином, з урахуванням наведеної формули, 3% річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 14.09.2020 року по 02.07.2021 року складає 68, 79 грн. (3607,65 грн. х 3%/100 х 232/365). За цією ж формулою, 3% річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 14.09.2020 року по 02.07.2021 року становить 45,41 грн. (2382,84 грн. (заборгованість по процентам)х3%/100 х 232/365). З огляду на наведене, враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь Кредитної спілки «СуперКредит» заборгованості за Кредитним договором кредитної лінії №СК-41/0052/14/61/99 про надання фінансового кредиту від 13.11.2017 року в загальному розмірі 6422,83 грн. (3607,65 грн.+ 2382,84грн.+318,14 грн.+68,79 грн. + 45,41 грн.). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Так, судом встановлено, що сторона позивача до закінчення судових дебатів у справі зробила заяву про подання доказів, які позивач сплатив у зв`язку з розглядом справи. Так, разом із позовною заявою, сторона позивача надала договір про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2021 року, укладений між позивачем та адвокатом Гомонець О.Є., а також акт виконаних робіт від 12.07.2021 року відповідно до договору про надання правової допомоги від 01.07.2021 року, із детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. З детального опису робіт виконаних адвокатом Гомонець О.Є. вбачається, що адвокат ознайомилася з матеріалами справи - затрачено 0,5 години, написала позовну заяву з розрахунками заборгованості - затрачено 3,0 години, час роботи адвоката склав 3,5 годин, вартість наданих послуг становить 600 грн./ годину, що в загальному складає 2100 грн.. Отже, враховуючи складність справи, виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що надані позивачем докази про понесення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 2100 грн. є допустимими і достовірними, а витрати на оплату послуг адвоката - обґрунтованими, доведеними та співмірними зі складністю справи в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1533 грн., та судовий збір в розмірі 1657,10грн, що становить 73% від розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved