Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

В квітні 2015 року заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила постановити рішення, яким встановити факт її проживання однією сім'єю без шлюбу з 1998 року по 27 квітня 2012 року , з [PERSON] Володимироим Тихоновичем,який помер 27 квітня 2012 року; встановити факт постійного проживання її, [PERSON] сумісно з [PERSON], померлим 27 квітня 2012 року в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування заяви [PERSON] вказала, що 27 квітня 2012 року помер [PERSON]. Єдиним спадкоємцем першої черги після померлого [PERSON] є його рідна донька [PERSON], яка проживала окремо від батька та померла 04 червня 2014 року. Померла [PERSON] ні з ким не проживала однією сім'єю, не перебувала у шлюбі та не мала дітей. Вона, [PERSON] та померлий [PERSON] з лютого 1998 року разом проживали однією сім'єю без шлюбу, вели спільне господарство та вона надавала йому догляд . З лютого 1998 року по 27 квітня 2012 року місцем їх фактичного постійного сумісного проживання була належна їй квартира [ADDRESS]. Також факт смерті [PERSON] 27 квітня 2012 року у належній їй квартирі був засвідчений співробітниками Дніпропетровського районного відділу УМВС України в Дніпропетровській області, що прибули для огляду місця пригоди. Оскільки вона не має можливості у позасудовому порядку встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу з [PERSON], а також факт постійного проживання сумісно з [PERSON] на момент його смерті, що унеможливлює реалізацію її прав як спадкоємиці померлого, вона звертається до суду з даною заявою. У судовому засіданні заявниця заяву підтримала та просила задовольнити її у повному обсязі. Представник зацікавленої особи Ювілейна селищна рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за їх відсутністю (а.с.12). Вислухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У судовому засіданні встановлено, що 27 квітня 2012 року помер [PERSON], що підтверджується актовим записом № 39 від 03 травня 2012 року Виконавчого комітету Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровській області, свідоцтво про смерть серії 1-КИ № 446089 (а.с.7). Єдиним спадкоємцем за законом першої черги після померлого [PERSON] була його донька [PERSON], яка теж померла 04 червня 2014 року. Померла [PERSON] ні з ким не проживала однією сім'єю, у зареєстрованому шлюбі не перебувала та дітей не мала. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що з лютого 1998 року заявниця фактично проживала зі спадкодавцем по день його смерті, вони вели спільне господарство та бюджет, коли [PERSON] захворів, [PERSON] здійснювала постійний догляд за ним, помер спадкодавець в квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 12 з Житлово-будівельного кооперативу № 2 від 05 травня 2015 року та поясненнями в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON] заявниця займалася його похованням за власні кошти. Для того, щоб успадкувати в порядку спадкування за законом майно, заявниці необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем більше пяти років на момент відкриття спадщини. Окрім вищевикладеного, зібраними доказами підтверджується факт постійного спільного проживання заявниці з померлим [PERSON], померлим 27 квітня 2012 року. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги заявниці в повному обсязі.

Outcome: approved