Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

В липні 2018 року позивач звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про зміну черговості спадкування, визнання спадкоємцем першої черги та визнання права власності на майно. Позовні вимоги були мотивовані тим, що позивач та [PERSON] з початку 1988 року проживали однією сім'єю по день смерті [PERSON], [INFO] року. Відповідач являється сином [PERSON] від першого шлюбу. З 2012 року [PERSON], який був учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, почав сильно хворіти, кожні шість місяців лікувався стаціонарно та амбулаторно, а в серпні 2017 року у нього було діагностовано рак верхньодольового бронху з метастазами в печінку та надключичні лімфовузли справа. Весь цей час позивач була поряд з [PERSON], доглядала його, обслуговувала, витрачала сімейні кошти на його лікування. Відповідача позивач бачила всього декілька разів у житті, він не допомагав батькові у лікуванні, достовірно знаючи, що той хворів, приїжджав перед смертю батька на пів години, на похованні ні з ким не спілкувався та не пропонував своєї допомоги, тому, оскільки саме вона протягом життя зі спадкодавцем, особливо останніх п'яти років, опікувалася ним, так як він перебував в безпорадному стані та був позбавлений можливості до самообслуговування, просила змінити черговість одержання права на спадкування та визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки, що належала [PERSON] У відзиві на позовну заяву [PERSON] проти позову заперечив, оскільки його батько за життя був здоровим та вів активний спосіб життя, утримував велике господарство, притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил рибальства, обробляв присадибну земельну ділянку. В нього дійсно були хронічні хвороби, а коли він переніс інфаркт міокарда, відповідач навідувався до нього в лікарню. При цьому [PERSON] сторонньої допомоги не потребував та не перебував в безпорадному стані, інвалідом не був, матеріальної допомоги не потребував, оскільки отримував пенсію та щомісячну грошову компенсацію на продукти харчування як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС, крім того отримував плату за передачу в оренду належної йому земельної ділянки. За тиждень до смерті батька про те, що [PERSON] тяжко захворів йому повідомив його троюрідний брат [PERSON], після чого він з сім'єю поїхав навідати [PERSON], який розказав, що до серпня 2017 року він нормально себе почував, навіть придбав нового трактора, а в серпні почались сильні болі в шлунку. Тому батько хворів протягом двох місяців, що не являється тривалим строком. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02 жовтня 2018 року у справі було відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02 жовтня 2018 року позивачу було повернуто заяву про забезпечення позову з підстав недотримання вимог ст. 151 ЦПК України. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 18 грудня 2018 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Пояснила, що протягом близько 30 років проживала однією сім'єю з [PERSON], шлюб вони не реєстрували, оскільки спільних дітей не мали, але жили разом, вели господарство, утримували велику кількість худоби, здавали в оренду належні їм паї, вважали себе подружжям, з ними разом жив її син від першого шлюбу. [PERSON] постійно хворів, вся його пенсія йшла на лікування, особливо останнім часом, вона йому допомагала, а після його смерті сама здійснила поховання, оплатила пам'ятник. Відповідач являється сином [PERSON] від першого шлюбу, за весь час її спільного життя з [PERSON] вона бачила відповідача лише кілька разів, коли [PERSON] захворів на рак, син матеріальної допомоги не надав. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 березня 2018 року встановлено факт їх проживання з [PERSON] л. однією сім'єю з 1989 року по 10 жовтня 2017 року. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснивши, що саме позивач проживала з [PERSON] сім'єю, допомогала йому, коли він хворів, їх сім'я несла значні витрати на лікування [PERSON], який захворів на рак задовго то постановки йому діагнозу, крім того, мав ряд важких захворювань після того, як приймав участь в ліквідації аварії на ЧАЕС, лікувався стаціонарно та амбулаторно, постійно приймав ліки. Рідний син, відповідач по справі, через дитячу образу або з інших причин, відносин з батьком не підтримував, допомоги по його утриманню не надавав, ним не опікувався. Відповідач [PERSON] проти позову заперечив, пояснивши, що з батьком спілкувався, підтримував відносини, які не були занадто близькими, оскільки батько пішов з сім'ї, коли йому було 6 років, однак кожного разу, коли батько був у м. Хмільнику, вони зустрічались. Коли декілька років тому, [PERSON] лежав в кардіології, він навідував батька, привозив йому цигарки та гроші. Натомість з позивачем він не спілкувався, уникав її присутності через неприязні відносини, тому в село до них не їздив. Батько ніколи не жалівся йому на серйозні проблеми зі здоров'ям, не просив будь-якої допомоги, та й сам не допомагав йому. Про те, що батько важко хворий він дізнався за днів десять до його смерті, відразу ж приїхав до нього з сім'єю. Адвокат [PERSON] проти позову заперечив, зазначивши, що [PERSON] сторонньої допомоги не потребував, тяжко хворів нетривалий час з серпня 2017 року по день смерті - [INFO] року, крім того, позивач не надала доказів того, що вона являється спадкоємцем будь-якої черги після смерті [PERSON], так як рішення суду про встановлення факту проживання однією сім'єю скасовано апеляційним судом, а заява позивача залишена без розгляду, при цьому питання про встановлення такого факту в межах даного позову не заявлено. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, неодноразово надавала заяви про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримувала. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази у справі, судом було встановлено таке. [PERSON] помер [INFO] року в с. Чернятинці Хмільницького району Вінницької області (а. с. 22). Згідно довідки Пустовійтівської сільської ради № 18 від 30 січня 2018 року, [PERSON] був прописаний та проживав в с. Чернятинці, до дня смерті разом із ним проживала його співмешканка [PERSON] (а. с. 6). Факт проживання [PERSON] та [PERSON] разом до дня смерті [PERSON] вбачається також з витягів з погосподарських книг Пустовійтівської сільської ради за 1986-1990 роки, 2016-2018 роки (а. с. 17, 18), довідки Пустовійтівської сільської ради № 148 від 19 лютого 2018 року (а. с. 19). Будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] (а. с. 76). За життя [PERSON] отримував пенсію за віком (а. с. 36-37), щомісячну грошову компенсацію на продукти харчування як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС (а. с. 39). [PERSON] та [PERSON] в 2011-2016 роках утримували велику рогату худобу (а. с. 71). Згідно державного акту сері [NUMBER] [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2, 1512 га, яка знаходиться на території Пустовійтівської сільської ради Хмільницького району (20), що також підтверджується відповіддю на адвокатський запит управління Держгеокадастру у Вінницькій області (а. с. 12). Вказана земельна ділянка в оренді не перебуває (а. с. 89). Позивач [PERSON] отримує пенсію за віком розмірі на листопад 2018 року 1484.05 грн. (а. с. 75). Згідно довідки КУ «Хмільницького районного медичного центру первинної медико-санітарної допомоги» № 16 від 19 лютого 2018 року, [PERSON] з 2012 року мав ряд захворювань та перебував на диспансерному обліку як ліквідатор аварії на ЧАЕС. Кожні 6 місяців лікувався стаціонарно та амбулаторно. В серпні 2017 року діагностовано центральний рак верхньодольового бронху справа з метастазами в печінку та надключичні лімфовузли справа. (а. с. 10). З відповіді на адвокатський запит КУ «Хмільницького районного медичного центру первинної медико-санітарної допомоги» № 01-17/1109 від 19 жовтня 2018 року вбачається, що крім наведених вище захворювань, [PERSON] був визнаний інвалідом ІІІ групи (а. с. 54). Відповідно до відповіді на адвокатський запит Пустовійтівської сільської ради [PERSON] та [PERSON] були співмешканцями (а. с. 56). З матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] слідує, що в шестимісячний строк після відкриття спадщини із заявами про прийняття спадщини звернулись син [PERSON] та співмешканка [PERSON], яка, відповідно до довідки Пустовійтівської сільської ради № 632 від 05 грудня 2017 року була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем (а. с. 90, 91, 92, 93). Між сторонами раніше виникали цивільно-правові спори щодо спадкового майна та видачі свідоцтва про право на спадщину. На час розгляду справи видачу свідоцтва про право на спадкове майно зупинено на підставі ст. 42 ЗУ «Про нотаріат» (а. с. 94-109). Постановою Вінницького апеляційного суду від 08 січня 2019 року, рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 березня 2018 року про встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] скасовано, а заяву [PERSON] залишено без розгляду. З показів свідка [PERSON] слідує, що він являється другом сім'ї [PERSON] та [PERSON], які проживали разом близько 30 років, мали велике господарство, яке разом утримували, город, тяжко працювали. Вони жили поруч. Так як він працював фельдшером, він часто виконував призначення лікарів [PERSON] щодо введення ін'єкцій та інших медичних маніпуляцій, оскільки [PERSON] хворів протягом тривалого часу, мав проблеми з серцем, тиском, потребував дорогих ліків. Перед смертю, влітку, у [PERSON] було діагностовано рак, пару місяців він був лежачий. До того часу займався господарством, рибалив, керував автомобілем. Відповідача у справі він вперше побачив на похороні [PERSON] Відповідно до показів свідка [PERSON], який з кінця 1980-х років разом працював з [PERSON] до 2005 року, а після цього дружив, [PERSON] переїхав в село жити до [PERSON], з якою вони багато років жили як чоловік та дружина він постійно хворів, оскільки був в Чорнобилі. Він возив [PERSON] в лікарню, коли машина [PERSON] була несправна. Останній раз бачив [PERSON] живим за тиждень до смерті, той не вставав з ліжка. Свідок [PERSON] повідомила, що знає [PERSON] та [PERSON] з дитинства як чоловіка та дружину. З [PERSON] вони близько 6 років тому одночасно лежали в лікарні, в різних відділеннях. Не бачила, щоб відповідач навідував батька. [PERSON] хворів - у нього було хворе серце, тиск, а потім діагностували рак. З огляду не те, що відповідач відмовився від допиту свідків [PERSON] та [PERSON], дані свідки судом не допитувались. Судом не приймаються в якості доказів рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 березня 2018 року (а. с. 23), договір купівлі-продажу від 29 серпня 2018 року (а. с. 73), копія трудової книжки позивача (а. с. 74) та копія державного акту щодо земельної ділянки позивача (а. с. 78) як такі, що подані з порушенням порядку, передбаченого ЦПК України. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Главою 86 Книги 6 ЦК України. Так, згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Так, на час розгляду справи, позивач не ставить питання про встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем, чинних рішень суду, або визначених законом підстав, які б надавали право позивачу бути спадкоємцем немає. Крім того, з огляду на те, що [PERSON] отримував пенсію за віком, розмір якої являється більшим, ніж у позивача та грошову компенсацію, що виключає його утримання позивачем, тяжко захворів в серпні 2017 року, а помер [INFO] року, до того часу, незважаючи на ряд захворювань, почував себе нормально, спільно з позивачем доглядав худобу, утримував господарство, керував автомобілем, беручи до уваги, що два місяці тяжкої хвороби [PERSON] не можуть вважатись тривалим часом, підстав передбачених ч. 2 ст. 1259 ЦК України судом не встановлено. Даний висновок суду, згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, відповідає також висновкам щодо застосування відповідних норм права, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 вересня 2018 року у справі № 743/126/17. Судові витрати суд покладає на позивача згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. 1259 ЦК України,

Outcome: dismissed