Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

В листопаді 2013р. Позивачка - [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON], в інтересах [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], третя особа: Шевченківський РВ ГУ Державної міграційної служби в м. Києві, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому просили визнати Відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - [ADDRESS]. Свою позовну заяву Позивач мотивувала тим, що вона зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. Основними квартиронаймачами даної квартири є [PERSON] та Позивачка. Відповідачі також зареєстровані у вказаній квартирі, проте останні не проживають та ніколи не проживали у зазначеній квартирі, що підтверджується відповідними актами та довідкою Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Таким чином, Відповідачі втратили право на користування жилим приміщенням в зв'язку з не проживанням в спірній квартирі більше 6 місяців. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В.М. від 29.11.2013р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в судовому засіданні (а.с.22). Представник Позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 30). Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином через оголошення в пресі - газета «Урядовий кур'єр» № 16 (5145) від 28.01.2014р. (а.с.31), про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що Відповідачі у судове засідання не з'явились, своїх представників для участі у розгляді справи не направили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подавали, а Позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши подані Позивачем документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що на [ADDRESS] було видано ордер на ім'я [PERSON] з сім'єю з 2 (двох): [PERSON], [PERSON] (дружина), що підтверджується копією Ордера на жиле приміщення № 622 серії К, виданого Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів 06.07.1987р., на підставі рішення виконкому Київської міської ради народних депутатів від 29.06.1987року (а.с.8). Згідно Довідки ЖЕК «Татарка» від 30.10.2013р. №262, виданої на імя [PERSON], кв.[ADDRESS] є однокімнатною, ізольованою та перебуває у господарському віданні КП «Керуюча дирекція», а особовий рахунок був відкритий на [PERSON] (помер у [INFO]) (а.с.9). У цій же Довідці зазначено, що на житловій площі мешкають та зареєстровані 6 осіб: [PERSON],[INFO] (дружина наймача), [PERSON] [INFO](піднаймач), [PERSON] [INFO](піднаймач), [PERSON] [INFO] (син піднаймача), [PERSON] [INFO](син піднаймача) та [PERSON][INFO] (а.с.9). Листом-відповіддю Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві № 53/150 від 04.05.2012р., направленою на імя [PERSON], підтверджується, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на даний час не проживають та раніше не проживали (а.с.10). Актами від 05.12.2011р., від 08.02.2012р., від 11.04.2012р., від 04.11.2013р. встановлено, що подружжя [PERSON] та [PERSON] та їх діти [PERSON], [PERSON] у квартирі [ADDRESS] ніколи не проживали і не проживають (а.с.11-14). Згідно ст.150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 163 Житлового кодексу Української РСР зазначено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). З огляду на те, що як встановлено у судовому засіданні Відповідач - [PERSON], яка діє від свого імені та від імені [PERSON], [PERSON], та Відповідач [PERSON] не проживають та ніколи не проживали за адресою: [ADDRESS] з 2004 року, тобто більше шести місяців, доказів, які б підтверджували поважність причин відсутності останніх за зареєстрованим місцем проживання в матеріалах справи не міститься, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України на користь Позивача з повнолітніх Відповідачів підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 229,40грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 71, 72, 150, 163 ЖК Української РСР, та

Outcome: approved