Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

В лсічні 2021 року позивачка звернулася до суду із вказаним вище позовом, в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.03.2007 року. Власником іншої 1/2 частки квартири є син позивачки [PERSON] . В квартирі зареєстрована колишня дружина сина - [PERSON] , яка з січня 2020 року не проживає за місцем своєї реєстрації, не утримує квартиру, майно та особисті речі відповідачки в квартирі відсутні. Посилаючись на викладене, позивачка просить позов задовольнити. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить розглядати справу без його участі. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи сповіщена належним чином. Враховуючи те, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин; не подала відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , власником іншої 1/2 частки квартири є син позивачки [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.03.2007 року. В квартирі зареєстрована колишня дружина сина - [PERSON] , яка з січня 2020 року не проживає за місцем своєї реєстрації, не утримує квартиру, майно та особисті речі відповідачки в квартирі відсутні. Вказані обставини підтверджено копією заочного рішення суду про розірвання шлюбу, копією відомостей про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, копією акту про непроживання. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачкою докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідачка втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved