Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

В листопаді 2018р. позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ДП «СЕТАМ» МЮ України, третя особа: Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання електронних торгів такими, що не відбулися; стягнення коштів. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018р. зазначені матеріали позовної заяви були направлені за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2019р. позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 13 березня 2019р. на адресу суду надійшла виправлена позовна заява, в якій позивач просив суд: - визнати торги по лоту № 221831 такими, що не відбулися; - стягнути з відповідача на свою користь суму гарантійного внеску у розмірі 9705,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04 липня 2017р. він був визнаний переможцем електронних торгів, на яких ним було придбано автомобіль «Toyota Camry», 2007р. випуску, д.н.з. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] . Після сплати на рахунок відповідача суми гарантійного внеску в розмірі 9705,0 грн. та суми коштів за відповідний лот на рахунок третьої особи. В подальшому від державного виконавця позивачем була отримана вимога, в якій державний виконавець зобов`язав позивача повернути придбаний ним автомобіль, у зв`язку з тим, що за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2017р. було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис. Позивачем вказана вимога була виконана, а також йому було повернуто сплачені ним за автомобіль грошові кошти, проте в досудовому порядку відповідач відмовляється повернути позивачу сплачений ним гарантійний внесок. На думку позивача, така відмова є безпідставною та необґрунтованою, а тому з метою захисту свого порушеного права він вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2019р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 06 травня 2019р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що торги відбулися, позивач був визнаний переможцем на цих торгах, а тому вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Відповідь на відзив стороною позивача не подавалась. До судового засідання сторонами були подані на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Третя особа, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, свого представника до суду не направила, поважності причин неявки не повідомила. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Правовідносини з реалізації арештованого майна регулюються Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом МЮ України 29 вересня 2016р. № 2831/5, зареєстрованого в МЮ України 30 вересня 2016р., за № 1301/29431 (далі по тексту - Порядок). Згідно Порядку реалізації арештованого майна для участі в електронних торгах учасник проходить процедуру реєстрації на веб - сайті, сплачує гарантійний внесок у розмірі 5% від стартової ціни лота на рахунок Організатора, подає заяву на участь в електронних торгах за формою, розміщеною на веб - сайті, та виконує інші вимоги, визначені цим Порядком. Гарантійний внесок вважається сплаченим з дня зарахування його на рахунок Організатора. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що з метою участі у електронних торгах по лоту № 221831, позивачем було подано заявку на участь у електронних торгах та сплачено гарантійний внесок у сумі 9705,0 грн. 04 липня 2018р. відбулися електронні торги, переможцем яких став позивач та за якими він придбав автомобіль «Toyota Camry», 2007р. випуску, д.н.з. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] . 14 липня 2017р. державним виконавцем третьої особи [PERSON] було складено акт про проведені торги з реалізації арештованого рухомого майна у ВП № 49834549. 02 лютого 2018р. державним виконавцем було направлено позивачу вимогу про передачу придбаного ним автомобіля попередньому власнику, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2017р. визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, на підставі якого було відкрито виконавче провадження. Судом встановлено, що на виконання вимоги державного виконавця, позивачем було повернуто попередньому власнику придбаний автомобіль «Toyota Camry», 2007р. випуску, д.н.з. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2017р. по цивільній справі № 761/10499/17, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до ПАТ «Альфа-банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., Печерський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9105 від 02 серпня 2015р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. таким, що не підлягає виконанню. Крім того, судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2017р. заяву [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі № 761/10499/17 за позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., Печерський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., від 02 серпня 2015р. зареєстрований в реєстрі № 9105 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа - Банк» заборгованості за кредитним договором № 700002899 від 27 грудня 2007р. в розмірі 514797,96 грн. виконання якого здійснюється Печерським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просив суд визнати електронні торги по лоту № 221831 такими, що не відбулися. Згідно з п. 1, 2 Розділу ХІ Порядку, в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, електронні торги вважаються такими, що не відбулись, у разі: - відсутності учасників електронних торгів; - несплати всіма учасниками, що надали цінові пропозиції й поетапно були визначені переможцями електронних торгів, належної грошової суми в строки, передбачені пунктом 1 розділу X цього Порядку; - ненадходження від жодного учасника цінової пропозиції. Підставою для зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом є: - рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна; - зупинення вчинення виконавчих дій у випадках, визначених Законом України «Про виконавче провадження»; - відкладення проведення виконавчих дій; - наявність технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, виключно на період відновлення її працездатності. У разі надходження постанови державного виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій або постанови про відкладення проведення виконавчих дій Організатор зобов`язаний негайно зупинити електронні торги (торги за фіксованою ціною) та поновити їх при одержанні постанови виконавця про продовження примусового виконання рішення чи закінчення строку відкладення виконавчих дій. У постанові виконавця в обов`язковому порядку зазначається номер лота, електронні торги щодо реалізації якого підлягають зупиненню або відновленню. Таким чином, у суду відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача про визнання електронних торгів по лоту № 221831 такими, що не відбулися. Разом з тим, згідно Розділу І Порядку, гарантійним внесок - це грошова сума, що зарахована на рахунок організатора електронних торгів, яку за одним лотом сплачує учасник електронних торгів, крім випадків, передбачених цим Порядком, у розмірі 5%, виходячи зі стартової ціни лота, та є завдатком по сплаті винагороди організатору електронних торгів за надані ним послуги з реалізації майна. В свою чергу, Розділом Х Порядку, визначено, що у разі зупинення вчинення виконавчих дій після завершення електронних торгів переможець має право відмовитись від сплати за придбане на електронних торгах майно. У такому випадку йому повертається гарантійний внесок. Інші учасники зупинених електронних торгів мають право на повернення гарантійного внеску за умови звернення до Організатора із письмовою заявою. Протягом всього часу розгляду справи в суді, ні сторона відповідача, ні третя особа, не надали суду належних і допустимих доказів, на підставі чого були проведенні електронні торги 04 липня 2017р., враховуючи те, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2017р. по цивільній справі № 761/10499/17, було зупинено стягнення на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., від 02 серпня 2015р. зареєстрований в реєстрі № 9105. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених цим змістом зобов`язання. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У розумінні Європейського суду з прав людини термін (далі по тексту - ЄСПЛ) «майно» має автономне тлумачення. Зокрема, до поняття «майно» ЄСПЛ відносить: - усе «власне» майно особи, що може входити до складу спадщини, і яке можна заповісти («Маркс проти Бельгії» (the Marckx case), рішення від 27 квітня 1979 р., п. 64), тобто наявне майно («existing possessions»); - нерухомість, зокрема, маєтки («Колишній Король Греції та інші проти Греції» (The Former King Of Greece and Others v. Greece), заява № 25701/94, рішення від 23 листопада 2000 р.), земельна ділянка та будинок, будинки («Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), рішення від 23 вересня 1982 р., заяви №№ 7151/75; 7152/75, серія А, № 52) та інша нерухомість; - прибутки, що випливають з власності, зокрема, орендна плата (рента), передбачена договором, добровільно укладеним відповідно до законодавства («Мелахер та інші проти Австрії» (Mellacher and Others v. Austria), заяви №№ 10522/83; 11011/84; 11070/84, рішення від 19 грудня 1989 р.); - рухоме майно, наприклад, картина (зокрема, « Портрет молодого селянина» Ван Гога був предметом розгляду у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy) [GC] від 5 січня 2000 р., заява № 33202/96), або речі особи, що знаходяться в її помешканні («Новоселецький проти України» (Novoseletskiy v. Ukraine), заява № 47148/99, рішення від 22 лютого 2005р.); - банківські внески («Гайдук та інші проти України» (Остаточна ухвала щодо прийнятності заяв № 45526/99 […], поданих Іваном Юрійовичем Гайдуком та іншими проти України від 2 липня 2002р.); - частка у пенсійному фонді («Мюллер проти Австрії», ухвала щодо прийнятності заяви № 6849/72, поданої Christian Muller v. Austria від 16 грудня 1974р.; - кошти/присуджені суми, належні до виплати заявникам на підставі остаточного і обов`язкового до виконання арбітражного рішення («Грецькі нафтопереробні заводи «Стран» та Стратіс Андреадіс проти Греції» (Stran Greek Refineries and Stratis Andreadis v.Greece), заява № 13427/87, рішення від 21 листопада 1994 р.); - кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, які є остаточними та підлягають виконанню («Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), заява № 59498/00, рішення від 7 травня 2002 р., п.40); - «активи», які можуть виникнути, зокрема, на підставі позову про відшкодування шкоди, який виникає з її заподіянням («Прессос Компанія Нав`єра С.А. та інші проти Бельгії» (Pressos Compania Naviera S.A. and Others v. Belgium) (1), заява № 17849/91, рішення від 28 жовтня 1995 р.; - «правомірні очікування» / «законні сподівання» вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу (наприклад, правомірні сподівання бути здатним здійснювати запланований розвиток території, з огляду на чинний на той час дозвіл на промислове освоєння землі (Справа «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland), заява № 12742/87, рішення від 23 жовтня 1991р.); - майнові права, наприклад, набуте на підставі заповіту право на одержання орендної плати (ренти) за користування земельною ділянкою (ухвала щодо прийнятності заяви № 10741/84 S. v. the United Kingdom від 13 грудня 1984 р.); - приватні власні інтереси, визнані відповідно до національного права (справа «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), рішення [GC] від 5 січня 2000р., заява № 33202/96); - акції компанії (ухвала щодо прийнятності заяв №№ 8588/79 та 8589/79 Lars Bramelid and Anne-Marie Malmstrom v. Sweden від 12 жовтня 1982 р.; « «Совтрансавто-Холдинґ» проти України» (Sovtransavto Holding v. Ukraine), заява №48553/99,рішення від 25 липня 2002 р.; - патенти; - «гудвіл» (goodwill) - накопичені нематеріальні активи підприємства, що включають її найменування, репутацію, ділові зв`язки (в тому числі клієнтуру), товарні знаки та ін.; власність «фірми» (Ван Марле та інші проти Нідерландів» (Van Marle and Others), заяви № 8543/79, 8674/79, 8675/79 та 8685/79, рішення від 3 червня 1986р.; - інше «майно», що «становить економічну цінність», зокрема, необхідні для здійснення підприємницької діяльності дозволи чи ліцензії (cправа «Тре Тракторер Актіболаґ» проти Швеції» (Tre Traktorer Aktiebolag v. Sweden), рішення від 7 липня 1989р., серія A, № 159). Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Outcome: partial