Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 20 жовтня 2006 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області уклала шлюб зі відповідачем. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] . [INFO] . З 10 грудня 2018 року шлюбні відносини між ними припинені у зв`язку з несумісністю характерів і різними поглядами на життя. У відзиві на позову заяву, відповідач зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, але не згоден із визначеною датою припинення шлюбних відносин, оскільки стверджує, що фактичні шлюбні відносини були припиненні з 27.01.2018, після чого він почав проживати разом із своїми батьками, за адресою: [ADDRESS] , де в подальшому був зареєстрований 02.08.2018. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] підтримала позовні вимоги, та наполягала на встановленні факту припинення шлюбних відносин, саме з 10.12.2018, оскільки станом на 14.09.2018 позивачка надавала нотаріусу згоду, як дружина відповідача на придбання земельної ділянки, що є офіційним правочином на підтвердження певних обставин. З огляду на викладене, вважає заперечення відповідача з приводу часу припинення шлюбних відносин, безпідставними. Відповідач позов визнав частково, із застереженням з приводу часу припинення шлюбних відносин. Наполягав, що знаходячись на роботі за контрактом, був комісований із судна через інсульт, наслідки якого долає по теперішній час. Потребуючи сторонньої допомоги, через відмову дружини, був вимушений, 27.01.2018 переїхати до батьків, де відновлював стан здоров`я, починаючи із самообслуговування. За час окремого проживання, для власних потреб придбав автомобіль та дачну ділянку, які позивач має намір поділити, як спільне майно подружжя, у зв`язку з чим визначає час припинення шлюбних відносин наприкінці 2018. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, з урахуванням показів свідків суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на встановлені обставини та відповідні ним правовідносини. Так, безспірно в судовому засіданні було встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 жовтня 2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1189, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 20 жовтня 2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що доведено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.07.2008, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. (а.с. 5) Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені у звязку з несумісністю характерів і різними поглядами на життя. На час розгляду справи сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають різні бюджети. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Момент припинення шлюбних відносин, не є вирішальним для ухвалення рішення за предметом позову, який стосується лише розриву шлюбу. Так, допитані в залі судового засідання свідки сторони відповідача: [PERSON] та [PERSON] показали, що на початку 2018 року відповідач повернувся до оселі батьків, повідомивши, що розлучився із дружиною, тому мешкає окремо. За інформацією відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №03/2-2455 від 15.03.2019 [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] з 02.08.2018 по теперішній час. (а.с.15) Разом з тим, копією заяви до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лупіновій Н.Є. від 14.09.2018 року позивачка [PERSON] , надавала згоду відповідача [PERSON] , як своєму чоловіку на купівлю нерухомого майна. (а.с.38) Виходячи з наведеного, суд вважає, що дата припинення шлюбних відносин між сторонами за наслідками судового розгляду остаточно невизначена, вказана обставина може мати суттєве значення при поділі майна подружжя, тому підлягає встановленню в іншому провадженні. Згідно ч.2 ст.114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішення суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на те, що відповідні вимоги позивачем не заявлялись, тому суд діючи лише в межах позовних вимог, не вирішує питання про зміну прізвищ сторін. \~\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved