Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

В лютому 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві про усунення перешкод у розпорядженні квартирою [ADDRESS] шляхом скасування арешту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 1370827. Позов обґрунтований наступним. На підставі договору купівлі-продажу від 21 листопада 2001 р. [PERSON] набула у власність квартиру [ADDRESS]. Маючи на меті здійснити відчуження вказаної квартири, [PERSON] звернулася до нотаріуса, від якого дізналася, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наявний запис про арешт квартири, зареєстрований 12 жовтня 2004 р. Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 16 жовтня 2003 р. В 2003-2004 рр. дійсно розглядалась цивільна справа за позовом [PERSON] до державного підприємства «Київський радіозавод», Фонду державного майна України, Дарницької районної в м. Києві ради, Національного космічного агентства України, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Погребняка Г.В., [PERSON], [PERSON] [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, у якій і було накладено арешт на належну позивачу квартиру. Проте відшукати в судах матеріали вказаної цивільної справи не вдалося, у зв'язку з чим позивач позбавлена можливості звернутися із заявою про скасування заходів забезпечення позову. Представник позивача [PERSON] подала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності. Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві свого представника до суду не направила, відзиву чи заперечень на позов не подала. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 21 листопада 2001 р. належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] (а.с. 8). Право власності [PERSON] було зареєстроване у встановленому законом порядку Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 26 листопада 2001 р. за реєстровим № 42013 (а.с. 9). З довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна та інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що за іншою особою право власності на квартиру [ADDRESS] не реєструвалося (а.с. 48, 49). Згідно з даними Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 12 жовтня 2004 р. Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою було зареєстровано арешт належної [PERSON] квартири (а.с. 48). Вказаний арешт зареєстрований на виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 16 жовтня 2003 р. про забезпечення позову [PERSON] до державного підприємства «Київський радіозавод», Фонду державного майна України, Дарницької районної в м. Києві ради, Національного космічного агентства України, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Погребняка Г.В., [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі-продажу трьох квартир в будинку [ADDRESS] (а.с. 18-20, 46). Результати розгляду вказаної справи позивачу невідомі. Відповідно до облікових даних Дарницького районного суду м. Києва цивільна справа № 2-224/04 за позовом [PERSON] була передана до Деснянського районного суду м. Києва (а.с. 15), проте в Деснянському районному суді м. Києва вказану справу також не виявлено (а.с. 25). Втрата матеріалів цивільної справи, в межах якої накладався арешт на квартиру [PERSON], позбавляє останню можливості звернутися із заявою про скасування заходів забезпечення позову в порядку, визначеному ст. 154 ЦПК України. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень цивільного законодавства, які визначають зміст права власності, проголошують його непорушність та встановлюють основні способи захисту права власності. Так відповідно до ст. 319 ЦК України, яка встановлює визначальні принципи здійснення права власності, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України наявність державної реєстрації обтяжень нерухомого майна може бути підставою для відмови у державній реєстрації прав, пов'язаних з відчуженням вказаного майна, а обов'язковою умовою вчинення нотаріальної дії щодо відчуження нерухомого майна є відсутність заборони на його відчуження. Таким чином позивач [PERSON] обмежена у здійсненні свого права на розпорядження власністю через наявність арешту на належне їй нерухоме майно. Враховуючи, що внаслідок втрати матеріалів цивільної справи неможливо у встановленому законом порядку скасувати заходи забезпечення позову, порушене право позивача підлягає захисту шляхом звільнення квартири [ADDRESS] з під-арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved