Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є єдиним спадкоємцем майна своєї матері [PERSON], яка померла 15.07.2011 року. За життя мати склала заповіт на ім'я позивача, яким все своє майно заповіла останній, в тому числі і право на земельну частку (пай), площею 3,29 га, на яку вона мала право на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0189347. У визначений законом строк та спосіб позивач прийняла спадщину, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 321/2011 від 27.09.2011 року. Проте, свідоцтво про право на спадщину вона отримати не може, оскільки сертифікат містить зміни, внесені посадовими особами, які не мали правових підстав для внесення відомостей, а отже, позивач була змушена звернутись до суду з даним позовом і просити суд визнати за нею в порядку спадкування право на земельну частку (пай), який знаходиться на землях АТ «Агроінкомхутро» Ріпкинського району Чернігівської області. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2017 року позов задоволений, визнано за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 3,29 га в умовних кадастрових гектарах, у землях АТ «Агроінкомхутро» с. Нові Яриловичи, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0189347, виданого на підставі рішення Ріпкинської районної державної адміністрації від 14.05.1997 року № 143 та зареєстрованого на ім'я [PERSON] 14.10.1997 року № 298 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої 15.07.2011 року. В апеляційній скарзі Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області просить скасувати рішення суду в частині задоволення вимог [PERSON] до відділу у Ріпкинському районі міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову в цій частині, посилаючись на неправильне застосування судом норм закону та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Доводи скарги зводяться до того, що суд не надав правової оцінки доводам Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про те, що у спірних правовідносинах ні відділ у Ріпкинському районі міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ні Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області не наділені повноваженнями щодо розпорядження землями пайового фонду, зокрема і землями пайового фонду АТ «Агроінкомхутро» с. Нові Яриловичи, а також ніколи не були наділені повноваженнями стосовно розгляду питань і прийняття рішень про видачу сертифікатів, що посвідчують право на земельну частку (пай), а отже, вони не можуть бути відповідачами у справі. Вислухавши суддю доповідача, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON], яка померла 15.07.2011 року, є матірю позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). За життя, [PERSON] склала заповіт, що був посвідчений секретарем виконавчого комітету Новояриловицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 24.11.1997 року, на ім'я своєї дочки, відповідно до якого заповідала все своє майно останній, в тому числі і право на земельну частку (пай) на землях АТ «Агроінкомхутро» Ріпкинського району Чернігівської області розміром 3,29 га, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Право на неї [PERSON] мала на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0189347, який був виданий їй згідно з рішенням Ріпкинської районної державної адміністрації від 14.05.1997 року № 143 і зареєстрований 14.10.1997 року за № 298 в книзі реєстрації сертифікатів. Позивач вступила у спадщину, звернувшись у встановлений законом строк до Ріпкинської районної державної нотаріальної контори, проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку, їй було відмовлено з підстав того, що сертифікат містив зміни, які були внесені до нього посадовими особами, які не мали правових підстав на внесення таких відомостей. Державний акт на право власності на земельну частку [PERSON] не видавався. Зазначена обставина стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач прийняла спадщину, в тому числі і право на земельну частку (пай) розміром 3,29 га, проте, із незалежних від неї обставин, у неї виникли перешкоди в реалізації права на спадкування, оскільки у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку її було відмовлено, в звязку з чим її право підлягає захисту шляхом його визнання. Відповідно до положень ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно з ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-ІV, визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних ділянок (паїв). Відповідно до зазначеної статті, сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних ділянок (паїв) у натурі (на місцевості) приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі на місцевості, уточнюють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв) тощо. Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Також, пунктом 5 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Отже, розпорядження землями пайового фонду та інші питання, повязані з виділенням земельних часток, належать сільським, селищним та міським радам, а також районним державним адміністраціям, якщо земельні ділянки знаходяться за межами населених пунктів. Таким чином, зазначені особи є належними відповідачами у даній справі. Проте, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області не наділене повноваженнями, повязаними з вирішенням питань щодо розпорядження землями пайового фонду, в звязку з чим ця особа не може бути стороною у справі. Крім того, відділ у Ріпкинському районі міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області не є юридичною особою, оскільки є структурним підрозділом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, який, в свою чергу, також не може бути стороною у справі. Отже, суд першої інстанції, вірно вирішив даний спір, визнавши за [PERSON] право на земельну частку (пай), яка належала її матері на підставі сертифікату, проте, не вірно визначився з колом відповідачів у даній справі. З викладеного виходить, що апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області підлягає задоволенню, а рішення суду в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, відділу у Ріпкинському районі міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області підлягає стягненню 704 грн. 00 коп. судового збору в рахунок відшкодування сплаченого останнім за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Outcome: approved