Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

В липні 2016 року позивач, в особі свого представника, звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідачки, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 23.09.2013р. [PERSON] отримала від банку кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банком було виконано свій обовязок та надано кредитні кошти відповідачці для власного користування, однак, відповідачка свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувала, а тому, станом на 30.04.2016р., має заборгованість 18 569,82грн., в тому числі: 1 998,00грн. заборгованість за кредитом; 12 411,35грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 800,00грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00грн. штраф (фіксована частина); 860,47грн. штраф (процентна складова), що і спонукало позивача на звернення до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, заяву про розгляд справи в його відсутності та згоду на заочний розгляд справи, а тому справа розглянута без його присутності, що відповідає положенням ст.ст.169, 224 ЦПК України. /ар.сп. 3, 38 / Відповідачка про час і місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про її відсутність за зареєстрованим місцем проживання, а також про отримання судової повістки особисто, причини своєї повторної неявки до суду не повідомила, клопотання чи заяви про відкладення розгляду справи чи поважності неприбуття в судове засідання не надала, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.74, 169 ч.4, 224 ЦПК України. /ар.сп. 3, 38, 49-50 / Дослідивши всі подані докази, суд, на основі встановлених фактів та відповідних їм правовідносин, прийшов до висновку про повне задоволення позову, виходячи із наступного: згідно договору б/н від 23.09.2013р. (анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, довідки про умови кредитування та самих Умов і правил надання банківських послуг), а також паспорту відповідачки та правовстановлюючих документів банку, Банк надав відповідачці кредитні кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, в сумі 2 000,00грн., під зобов'язання їх повернення, зі сплатою встановлених відсотків за користування ними, та інших платежів, згідно визначеного графіку; /ар.сп. 5-36 / відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії; /ар.сп. 26 / п.2.1.1.7.6 зазначених Умов і правил встановлено, що у випадку порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань більше ніж на 30 днів, позичальник повинен сплатити банку штраф в розмірі 500,00грн.+5% від заборгованості по кредитному ліміту;/а.с.27/ п.1.1.5.25. Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати послуг, передбачених Умовами та Правилами, позичальник платить банку пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який платиться пеня, за кожен день прострочки; /ар.сп. 18 / в наданому розрахунку заборгованості за договором б/н від 23.09.2013р. позивач стверджує, що станом на 30.04.2016р. заборгованість по вказаному договору склала 18 569,82грн., в тому числі: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 1 998,00грн.; заборгованість за процентами 12 411,35грн.; заборгованість за комісією 2 800,00грн.; заборгованість по штрафам 1 360,47грн.; /ар.сп. 4 / п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини; відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, боржник зобовязаний вчинити на користь кредитора певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; ст.526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу; згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, які обчислюються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, відповідно; ч.1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його в строк, передбачений договором; відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; ч.1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, позовні вимоги, на переконання суду, підлягають повному задоволенню, оскільки відповідачка, отримавши від банку кредитні кошти, у визначений строк повністю їх не повернула, тобто порушила взяті на себе зобовязання, а тому позивач має безумовне право на стягнення боргу. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір, в розмірі 1 378,00грн. /ар.сп. 1 / На підставі ст.ст.11 ч.2 п.1, 509 ч.1, 526, 549, 612 ч.1, 1049 ч.1, 1054 ч.1 ЦК України, та

Outcome: approved