Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20.12.2012 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 23 лтстопада 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів значно зросли витрати на утримання сина, який є студентом, та на його утримання потрібні значні кошти. Розмір аліментів, що сплачує відповідач є незначним і недостатнім для утримання сина. Крім того з 2012 року зріс прожитковий мінімум на дитину. У зв`язку з вказаними вище обставинами її матеріальне становище значно погіршилося. Просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, згідно поданої заяви, просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач, належно повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань, заперечень не подав. Дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками є сторони у справі (а.с. 4). Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20 грудня 2012 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 23 листопада 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5). Згідно довідки №85 від 08.11.2019, [PERSON] прописана за адресою: [ADDRESS] , разом з нею прописаний син [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміну розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, зміну матеріального становища сторін, суд вважає що є підстави для зміни способу стягнення аліментів на 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 року № 3 про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин, позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 840 гривень 80 копійок судового збору в дохід держави. За таких обставин,

Outcome: approved