Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

В липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, пені в загальному розмірі 46 708,82 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 554 820 грн. 04 коп., яка виникла станом на 24.06.2014 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11365290000, відповідно до якого позивач надав останній кредитні кошти в сумі 27 290 доларів США на строк до 01.07.2015 року, а відповідач зобов'язалася вчасно повернути суму кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі встановленому договором. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є сплата ним Банку пені, відповідно до п. 4.1 кредитного договору, нарахування підвищених процентів, а також право Банку вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним належним чином не виконувала, в зв'язку з чим станом на 24.06.2014 року виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 46 708, 82 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 554 820 грн. 04 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом у розмірі 21 016, 76 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 249 642 грн. 79 коп., - заборгованості за процентами в розмірі 21 098, 57 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 250 614 грн. 55 коп., - нарахованої пені в розмірі 4 593,49 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 54 562 грн. 70 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилася, відповідно до ч.5 ст. 76 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, відповідно до ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що 02.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11365290000, в якому сторони узгодили всі його умови. Так, з договору та інших письмових доказів, що містяться в матеріалах справи вбачається те, що Банк зобов'язався видати, а в подальшому видав позичальнику кредитні кошти в розмірі 27 290 доларів США на строк до 01.07.2015 року, а відповідач зобов'язалася вчасно повернути суму кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, а також сплачувати проценти за користування ним, згідно узгодженого графіку. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є сплата ним Банку пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п.4.1.), нарахування підвищених процентів у розмірі подвійної ставки (п.1.3.1), а також право позивача вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, а також внести інші передбачені договором платежі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів або невнесення чергового платежу він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен достроково повернути кредит та внести інші передбачені договором платежі. Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення яких встановлюється в законі або договорі, а також порукою. Судом встановлено, що позичальник дійсно порушила умови договору в частині вчасного повернення кредиту. Так, станом на 24.06.2014 року виникла заборгованість по кредитному договору, яка складається з: - заборгованості за кредитом у розмірі 21 016, 76 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 249 642 грн. 79 коп., - заборгованості за процентами в розмірі 21 098, 57 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 250 614 грн. 55 коп. Крім того, позивачем за порушення виконання зобов'язання нарахована пеня, при визначенні розміру якої суд виходить з наступного. Так, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) законом встановлено позовну давність в один рік (п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). За правилами даної статті період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. При цьому позовна давність по вимогам про стягнення неустойки підлягає застосуванню судом незалежно від наявності заяви сторони про її застосування. Зазначене слідує зі змісту постанови Верховного Суду України у справі № 6-100цс14, що в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем нараховано неустойку за період з 24.06.2013 року по 24.06.2014 року в загальному розмірі 4 593,49 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 54 562 грн. 70 коп. (2 122,60 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 25 212 грн. 81 коп. - за порушення зобов'язань по сплаті кредиту; 2 470,89 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 29 349 грн. 89 коп. - за порушення зобов'язань по сплаті процентів). До суду з даним позовом Банк звернувся 07.07.2014 року. Отже, з відповідача на користь позивача належить до стягнення пеня в межах строку позовної давності та заявлених позивачем вимог, а саме: з 07.07.2013 року по 24.06.2014 року, що становить 4 553,12 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту складає 54 083 грн. 33 коп. (2 103,05 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 24 980 грн. 66 коп. - за порушення зобов'язань по сплаті кредиту; 2 450,07 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 29 102 грн. 67 коп. - за порушення зобов'язань по сплаті процентів). Розрахунок заборгованості за кредитом відповідачкою не спростовано. Також в матеріалах справи відсутні жодні докази, що б спростували доводи банку щодо наявності та розміру боргу, докази щодо повного або часткового погашення відповідачкою вказаної заборгованості, а також докази щодо наявності передбачених законом чи договором підстав, які б повністю, частково або тимчасово звільняли позичальника від виконання взятих на себе зобов'язань. В той же час положення ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України вказують на обов'язок кожної сторони довести належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, в силу положень ст.ст. 526, 530,1049, 1054 ЦК України позовні вимоги Банку є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача також належать до стягнення судові витрати.

Outcome: partial