Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 20.10.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач підтвердив свого згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою»та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 31.01.2017 року має заборгованість 21275,74 грн., яка складається з наступного: 959,03 грн. заборгованість за кредитом; 15634,60 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 [PERSON] та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 989,32 грн. штраф (процентна складова). На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Не виконуючи належним чином зобовязання за вказаним договором Відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач позов не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечив. Крім цього, відповідач в судовому засіданні надав суду заперечення проти позову, в обґрунтування якого покликаючись на те, що позивачем порушено строки позовної давності. Надані позивачем [PERSON] та правила надання банківських послуг та правил користування платіжною картою не містять його підпису. Також позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували, що саме ці [PERSON] є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці [PERSON] мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позивальника. Розрахунок заборгованості не відповідає вимогам належності та допустимості, які закріплені в ст.ст. 57-59 ЦПК України, ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову діяльність». Сама позовна заява не містить даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення. Розрахунок не містить відомостей, коли саме виникла заборгованість та як розрахувалась сума несплачених відсотків за користування кредитом, дати погашення позичальником тіла кредиту та відсотків за його користування. В заяві позичальника не вказано номера договору кредиту, номер карти, на який позивач зачисляв кредитні кошти, дата закінчення строку дії карти. В матеріалах справи немає жодного оригіналу документів, а також відсутні копії документів, відповідно до чинного законодавства. Позивачем не надано суду ні самого договору, ні будь-яких інших підписаних відповідачем документів, які б підтверджували наявність договору. Крім цього, відсутня письмова форма договору. Виписка з банку та довідка належним чином не завірені. Жодних копій документів (договорів, доручень) щодо нього, укладених з третіми особами, позивачем суду не надано. Заслухавши пояснення відповідача та зважаючи на думку представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з Заяви від 20.10.2006р., [PERSON], 06.07.1985р.н., оформила в АТ КБ «Приватбанк» кредитну карту «Універсальна», валюта «UАН». [PERSON] своїм підписом в заяві засвідчив, що ознайомлений і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмового вигляді. Своїм підписом він підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку. Він висловив згоду з тим, що ця Заява із Памяткою клієнта та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. В п. 6.5 [PERSON] та правил надання банківських послуг зазначено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 6.6 [PERSON] та правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Пунктом 8.6 [PERSON] та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гри. + 5% від суми позову. Згідно п.3.1.1. [PERSON] користування платіжною картою строк дії Карти вказаний на лицевій стороні Карти (місяць і рік). Карта діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Пунктом 5.5.1 [PERSON] встановлено, що за несвоєчасне виконання боргових обов'язків (використання простроченого Кредиту та Овердрафту) Власник карти сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються Тарифами, які викладені на банківському сайті. За змістом п. 5.6 [PERSON] Боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку в частотності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення зобовязання. Відповідно до п. 5.7 [PERSON] має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 20.10.2006р., укладеного між ПриватБанком та [PERSON] вбачається, що станом на 31.01.2017р. заборгованість [PERSON] перед банком становить 21275,74 грн. На виконання запиту суду ПАТ КБ «ПриватБанк» надано суду виписку за період з 01.01.1999р. по 07.06.2017р., яка містить інформацію по картці [PERSON] про дати операцій, деталі операцій, суми у валюті операції, суми комісій ,скидок та залишок після операції. Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк», між Банком та [PERSON] був підписаний кредитний договір №б/н від 20.10.2006р., за яким було надано кредитні картки 26.10.2006р. з терміном дії 10/08, 18.04.2007р. з терміном дії 10/12, 06.05.2011р. з терміном дії 03/15, 23.03.2012р. з терміном дії 01/16. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Частиною 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Також, при вирішенні спірних правовідносин суд бере до уваги положення ст.ст. 202, 509, 598, 599, 610, 615, 625, 627, 628, 638, 1050 ЦК України, а також ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Зважаючи на положенням ч.6 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», суд враховує наступні правові висновки Верховного Суду України. Згідно правового висновку Верховного суду України, зробленого 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Також, відповідно до правового висновку Верховного суду України, зробленого 30 вересня 2015 року у справі №6-154 цс15, статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобовязання. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Крім цього, за змістом правового висновку Верховного суду України, зробленого 25 травня 2016 року у справі №6-1138цс15, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Отже, аналіз цих норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Разом з тим спеціальна позовна давність застосовується за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення. Аналогічний правовий висновок Верховний суд України зробив в справі №6-474цс16. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що відповідач [PERSON] підписав 20.10.2006р. Заяву, надану йому позивачем, тим самим погодившись та приєднавшись в цілому до [PERSON] та [PERSON] надання банківських послуг, в звязку з чим між ним та АТ КБ «Приватбанк» виникли договірні відносини, спрямовані на набуття цивільних прав та обовязків. Позичальник [PERSON] порушив [PERSON] та [PERSON] надання банківських послуг, належним чином не виконуючи взяті на себе зобовязання, чим допустив заборгованість перед кредитодавцем, станом на 31.01.2017р. (згідно наданого позивачем розрахунку) на загальну суму 21275,74 грн. Суд не приймає до уваги покликання відповідача щодо неналежності та недопустимості як доказу [PERSON] та правил надання банківських послуг, а також заяви позичальника, вважає такі необґрунтованими, оскільки такі покликання відповідача є безпідставними та не підтверджуються жодними доказами. Суд звертає увагу на відсутність нормативних вимог щодо форми та змісту заяви. Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти того, що він підписував особисто таку заяву. Крім цього, суд зауважує, що підписавши згадану заяву відповідач підтвердив (виходячи із змісту заяви), що ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмового вигляді. З аналізу розрахунку заборгованості відповідача за договором №б/н від 20.10.2006р. вбачається, що такий містить процентні ставки по поточній та простроченій заборгованості, пені, нарахування на поточну та прострочену заборгованість, суми погашення процентів та кредиту, загальну заборгованість та суми комісії і пені, дати їх нарахувань. Даний розрахунок завірений підписом представника банку, який закріплений печаткою банку. З огляду на викладене, суд не бере до уваги доводи та обґрунтування відповідача щодо даного розрахунку як неналежного та недопустимого доказу і такого, що ґрунтується виключно на припущеннях, оскільки на підтвердження цього відповідачем не наданого суду жодного належного та допустимого доказу, не надано будь-якого розрахунку, який би вказував на неправильність чи помилковість проведеного позивачем розрахунку заборгованості, тому суд приходить до переконання, що такий розрахунок відповідає критеріям належності (містить інформацію щодо предмета доказування) та допустимості (одержаний в порядку, визначеного законом), передбаченими ст.ст. 58, 59 ЦПК України і є належним та допустимим доказом. Також, зазначеним критеріям (належності та допустимості) відповідає і довідка ПАТ КБ «ПриватБанк», яка містить інформацію про кредитні картки, видані банком відповідачу. Дана інформація є ідентичною тій, яка міститься у листі, що отримав відповідач від позивача по електронній почті (даний лист був наданий відповідачем суду в судовому засіданні). Доказів, які спростовували дану інформацію, суду не надано. Суд зважає на заявлене відповідачем клопотання про застосування до спірних правовідносин позовної давності та бере до уваги розрахунок заборгованості за договором від 20.10.2006р., дати проведення відповідачем погашення за наданим кредитом та положення ст.ст.257, 264 ЦК України і п. 8.6. [PERSON] та правил надання банківських послуг, в звязку з чим приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом (959,03 грн.), заборгованості по процентам за користування кредитом (15634,60 грн.) та штрафів (фіксованої частини 500 грн. і процентної складової 989,32 грн.) заявлені в межах строку позовної давності. Дані обставина підтверджуються отриманням відповідачем чотирьох кредитних карток, а саме 26.10.2006р. з терміном дії 10/08, 18.04.2007р. з терміном дії 10/12, 06.05.2011р. з терміном дії 03/15, 23.03.2012р. з терміном дії 01/16. Разом з тим, суд вважає таким, що заслуговує на увагу клопотання в частині застосування позовної давності щодо пені, виходячи з наступного. До вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України), а згідно правових позиції Верховного Суду України (в справах №6-1138цс15 та №6-474цс16), стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. З розрахунку заборгованості за договором від 20.10.2006р. вбачається, що позивач почав нараховувати відповідачу пеню 01.03.2014р., погашення якої відповідачем не проводилось, а з позовними вимогами позивач звернувся до суду 02.03.2017р. Отже, з урахуванням наведеного, суд враховую суму нарахованої позивачем пені за період з 01.03.2014р. по 01.03.2016р. (останні 12 місяців перед зверненням кредитора до суду, починаючи з дня нарахування пені), яка становить 2092,79 грн., в звязку з чим сума заборгованості за кредитним договором від 20.10.2006р., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 20175,74 грн. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір в розмірі 1600,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved