Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

В листопаді\~2020\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~боргу за\~договором позики,\~мотивуючи свої\~вимоги тим,\~що у\~серпні 2019\~року між\~ним та\~ [PERSON] \~був укладений\~договір позики,\~відповідно до\~якого він\~надав відповідачці\~позику в\~сумі 2000\~доларів США,\~а відповідач\~отримала позику\~та зобов`язалася\~повернути отриману\~в позику\~грошову суму\~в розмірі\~2000\~доларів США\~до 31\~грудня 2019\~року.\~ Відповідач свої зобов`язання про повернення позики не виконала, позику до цього часу не повернула, тому позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 30 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Відповідачу визначено право на подання відзиву на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Позивачу визначено право на подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Під час слухання справи відповідач [PERSON] позов визнала, не заперечила проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень\~ст. 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 2 статті 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний передати позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 27 серпня 2019 року відповідач по справі [PERSON] уклала договір позики з позивачем по справі [PERSON] , за яким відповідач отримала у позивача грошові кошти у сумі 2000 доларів США строком до 31 грудня 2019 року, що підтверджується розпискою (а.с. 5). Даний борг відповідач не повернула. Станом на 29 грудня 2020 року офіційний курс гривні до іноземної валюти долар США складає 100 доларів - 28,3668 грн. ( посилання на сайт Національного банку України: https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=29.12.2020&period=daily). Таким чином 2000 доларів США, які позичив відповідач у позивача, еквівалентно 56 733, 60 грн. Наявність у позивача оригіналу розписки свідчить про неповернення боргу відповідачем. Згідно зі ст. ст. 526, 530\~ЦК\~України зобов`язання повинні бути виконані належним чином в установлений строк відповідно до умов договору. \~Згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. \~Гривня є законним платіжним засобом на території України. \~Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1,2 ст. 192 ЦК України). \~Такі випадки передбачені ст. 193, ч. 4 ст. 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність». Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні.\~ Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. \~Разом з тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. \~У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. \~Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак суд з урахуванням встановлених обставин справи, приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення з відповідача позики в сумі 2000 доларів США, що в еквіваленті на день розгляду справи у відповідності до офіційного курсу валют складає 56\~773,60 грн, а також нарахованих 3 % річних 1697 грн, є обгрунтованими та належно доведеними, а тому позов підлягає задоволенню. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставах поданих сторонами доказів. Розглянувши матеріали справи, суд зробив висновок, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу є співмірним з обсягом наданих послуг адвоката. На думку суду, розмір таких витрат має бути відшкодовано у сумі 800 грн. Крім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840, 80 грн. Відповідно 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved