Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що 24 жовтня 2010 року виконавчим комітетом Лісівської сільської ради Барського району Вінницької області зареєстровано шлюб, укладений між [PERSON] (до укладення шлюбу - [PERSON] ), та [PERSON] . Сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказала, що причиною звернення до суду є те, що спільне життя з відповідачем не склалося через розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства і виховання дітей. Уже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Численні спроби примиритись та зберегти шлюб були безрезультатними. Фактично сім`я припинила своє існування. Примирення та збереження шлюбу між сторонами вважає неможливим з підстав викладених вище. На підставі викладеного позивач просила розірвати шлюб між сторонами. Судові витрати у справі по сплаті судового збору та на правничу допомогу просила стягнути з відповідача. Після розірвання шлюбу просила залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 12.08.2021 постановлено проводити заочний розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких мотивів. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Стаття 24 СК України передбачає засаду добровільності шлюбу: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.10.2010, виданого виконавчим комітетом Лісівської сільської ради Барського району Вінницької області, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 24.10.2010, актовий запис № 5. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.05.2011, виданим виконавчим комітетом Лісівської сільської ради Барського району Вінницької області, у сторін народився син - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 22.05.2014, виданого виконавчим комітетом Лісівської сільської ради Барського району Вінницької області у сторін народився син - [PERSON] . Сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, сім`я фактично розпалася. З урахуванням небажання позивача підтримувати подружні стосунки, збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам позивача. З огляду на те, що вжиття заходів для примирення подружжя є недоцільним, позов про розірвання шлюбу слід задовольнити. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Оплата позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 35 про сплату позивачем адвокату Жунку Д. С. 1000 грн., договором про надання правової допомоги №20 від 10.06.2021, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Отже, судовий збір в сумі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Outcome: approved