Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову [PERSON] вказав, що між ним, як адвокатом, та відповідачем [PERSON] було укладено 04 квітня 2016 року угоду про надання послуг адвоката в кримінальному процесі. Додатком до цією угоди є рахунок від 04 червня 2018 року, яким було визначено розмір гонорару, який [PERSON] повинен був сплатити адвокату за надані послуги. До того ж [PERSON] дав розписку від 04 червня 2018 року, згідно з якою зобов`язався сплатити гонорар не пізніше дати завершення розгляду кримінальної справи в суді апеляційної інстанції. 05 липня 2018 року апеляційним судом Харківської області був завершений розгляд кримінальної справи № 630/163/16-к по обвинуваченню [PERSON] та його було звільнено від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію». Але від тоді [PERSON] свого обов`язку щодо сплати гонорару не виконав, хоча позивачем, як адвокатом, були виконанні обов`язки щодо захисту прав та законних інтересів відповідача. Ухвалою від 02 квітня 2021 року було відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач [PERSON] копії ухвали про відкриття провадження в справі та позовної заяви з усіма доданими до неї документами отримав поштою 08 квітня 2021 року. У визначений судом 15-денний строк відповідач [PERSON] відзив не подав. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але подав заяву про підтримання позовних вимог та просив розглянути справи за відсутності відповідача у заочному порядку та за наявними в ній матеріалами. Відповідач [PERSON] у належний спосіб був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився та про причини неявки не повідомив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Враховуючи неподання відповідачем відзиву, суд розглядає справу за відсутністю відповідача та за наявними в ній доказами в заочному судовому засіданні, на що представник позивача висловив свою згоду. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, та дослідивши частково матеріали кримінальної справи № 630/163/16-к, суд встановив наступне. На підставі рішення Харківської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № 33 від 09 липня 2008 року [PERSON] отримав право на зайняття адвокатською діяльністю, що підтверджується свідоцтвом № 1566 від 09 липня 2008 року. 04 квітня 2016 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON] укладено угоду про надання послуг захисника у кримінальному процесі. Предметом угоди (п. 1 Угоди) визначено те, що адвокат бере на себе зобов`язання щодо виконання функцій захисника в кримінальному провадження та надання юридичної допомоги [PERSON] , обвинуваченому за ч. ст. 286 КК України, щодо якого кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді. Натомість [PERSON] зобов`язався здійснити оплату послуг адвоката (п. 2 Угоди). Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Згідно зі ст. 1 Закону (у редакції на час укладення договору) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) (далі - Закон) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ч. 3 ст. 27 Закону). За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Гл. 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Гл. 52 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ч. 5 ст. 626 ЦК України). Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним. Згідно з ст. 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Оригінал угоди від 04 квітня 2016 року та ордер захисника, яким були підтверджені повноваження адвоката [PERSON] як захисника обвинуваченого [PERSON] , перебувають в матеріалах кримінального провадження № 630/163/16-к. Вироком Люботинського міського суду Харківської області від 29 грудня 2016 року обвинуваченого [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та засуджено до основного покарання у виді позбавлення волі з застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами; від відбування основного покарання обвинуваченого звільнено з випробуванням. На вирок суду учасниками провадження були подані апеляційні скарги, в розгляді яких приймав участь позивач [PERSON] в якості захисника обвинуваченого. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 05 липня 2018 року вирок суду відносно [PERSON] залишений без змін, від відбування призначеного покарання [PERSON] звільнено відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році». 04 червня 2018 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON] був узгоджений розмір гонорару в сумі 13500,00 грн. за надання правової допомоги на підставі угоди від 04 квітня 2016 року, про що свідчить підпис [PERSON] як замовника у рахунку щодо вартості робіт, виконаних адвокатом. Цим рахунком також підтверджено, що замовник, тобто [PERSON] , зобов`язався сплатити адвокату, як виконавцю робіт з надання правової допомоги, суму гонорару 13500,00 грн. не пізніше дати завершення розгляду кримінального провадження в апеляційному суді Харківської області. Але, до теперішнього часу відповідач [PERSON] грошові кошти в розмірі 13500,00 грн. як гонорар за здійснення адвокатом [PERSON] правової допомоги на користь позивача не сплатив. Тому суд стягує з відповідача на користь позивача вказану суму гонорару. Задовольняючи позовні вимоги, суд повинен вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат між сторонами. Так, до позовної заяви була додана квитанція № 0.0.2047806922.1 від 12 березня 2021 року про оплату позивачем [PERSON] судового збору в розмірі 908,00 грн. Тому такі витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. Окрім судового збору, до судових витрат законом віднесені витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. У позовній заяві позивач [PERSON] вказав, що йому довелось звернутися за правовою допомогою до адвоката та оплатити вартість його роботи. Але до позовної заяви не додані належні докази, які б підтверджувати понесення позивачем таких витрат. Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial