Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

В лютому 2020 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, вказавши в ній, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Згідно заповіту [PERSON] заповіла все своє майно їй. Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, їй було відмовлено, оскільки в заповіті зазначено спадкоємця - [PERSON] , що не співпадає з фактичним прізвищем - [PERSON] . Просить встановити факт належності їй [PERSON] заповіту, вчиненого [INFO] року [PERSON] на ім*я [PERSON] . В судове засідання заявниця не з*явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заяву підтримує, просить задовольнити. Заінтересована особа, приватний нотаріус Бабич В.Л., в судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Згідно ст. 293 ч. 1 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», - визначено можливість встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявниці - [PERSON] (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Згідно заповіту від 08 грудня 1994 року [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] (а.с.9). 11 грудня 2019 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Бабича В.Л. із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с.10). Постановою нотаріуса Бабича В.Л. від 17 лютого 2020 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв*язку із наявністю орфографічної помилки у написанні прізвища спадкоємниці « [PERSON] » замість « [PERSON] » (а.с.11). Наявність даної помилки у заповіті позбавляє заявницю оформити спадщину. Той факт, що заповіт, вчинений [PERSON] на ім*я завниці, підтверджується сукупністю наданих заявником документів і такі докази, суд вважає належними та допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку. Судом під час судового засідання були встановлені факти та відповідні їм правовідносини, у суду немає жодних підстав ставити під сумнів обставини, викладені заявницею в своїй заяві, крім того, вказані факти ніким не заперечуються і визнаються заінтересованою особою. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявниці юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено. За таких обставин, враховуючи, що розбіжності у документі унеможливлюють використання його заявницею для реалізації свого права на спадкування та оформлення права на спадщину після смерті її матері, надані нею докази на підтвердження юридичного факту належності правовстановлюючого документу особі у контексті положень статей 77-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved