Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

В лютому 2017р. позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-4) до відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , в якому просив суд: - стягнути солідарно з відповідачів 1, 2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 1527рvi-05-05 від 25 травня 2005р. (далі по тексту - кредитний договір) у сумі 155319,47 дол. США та 1625262,86 грн. пені, з яких: сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 125000,0 дол. США; сума простроченої заборгованості по відсоткам 30319,47 дол. США; пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам - 1625262,21 грн.; - стягнути солідарно з відповідачів 1, 2 на користь позивача суму судового збору у розмірі 87727,98 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 25 травня 2005р. між позивачем і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу було надано кредит на суму 125000,0 дол. США на умовах щомісячної сплати процентів у розмірі 2,0 % річних строком до 24 листопада 2016р., з урахуванням укладеної додаткової угоди № 5 від 24 листопада 2011р. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, щомісячні платежі за кредитним договором і в термін, встановлений цим договором, не здійснюються, решта заборгованості не повертається. Станом на 03 січня 2017р. заборгованість відповідача за кредитним договором складається з: заборгованості - 155319,47 дол. США та 1625262,86 грн. пені. Крім того, в забезпечення виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, 25 травня 2005р. між сторонами був укладений договір поруки № 1527/1 (далі по тексту - договір поруки), відповідно до якого відповідачка [PERSON] , як поручитель зобов`язувалася перед позивачем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором. Згідно з п. 2.1., 2.5 договору поруки у випадку невиконання боржником (відповідачем) зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель (відповідачі) відповідають перед кредитором (позивачем), як солідарні боржники. Виконання зобов`язань поручителем за договором поруки є безумовним. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2017р. відкрито провадження по справі. 01 лютого 2018р. [PERSON] було подано до суду зустрічний позов (а.с. 140-141) до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якому сторона зустрічного позивача просила суд: - припинити правовідношення поруки за договором поруки від 25 травня 2005р., укладеного між банком та [PERSON] з 26 грудня 2005р. Свої позовні вимоги сторона зустрічного позивача обгрунтовувала тим, що з 25 червня 2005р. стороною боржника було припинено виконання зобов`язань за кредитним договором, і протягом шести місяців банк не пред`явив вимоги до боржника та поручителя щодо дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, а тому на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука є припиненою. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2018р. прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, зустрічний позов, залучено, в якості третьої особи за зустрічним позовом [PERSON] та призначено справу в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. 08 червня 2018р. відповідачкою [PERSON] було подано до суду відзив на первісний позов (а.с. 176-179), в якому сторона відповідача проти первісного позову заперечила, з тих підстав, що вважає поруку припиненою з 26 грудня 2005р., а первісний позивач звернувся з пропуском строку визначеного законом лише в лютому 2017р., а тому сторона просила суд відмовити в задовленні первісного позову в частині вимог до відповідачки за первісним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2019р., залучено до участі у справі № 761/4182/17 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа: [PERSON] про припинення договору поруки, правонаступника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні інвестиції». 04 вересня 2019р. на адресу суду надійшли письмові пояснення від боржника [PERSON] 23 вересня 2019р. ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» були подані до суду письмові пояснення на зустрічний позов. В судовому засіданні представник первісного позивача заявлені первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд первісний позов задовольнити, а зустрічний позов залишити без задоволення, оскільки зустрічним позивачем невірно розтлумачені положення ч. 4 ст. 559 ЦК України, не враховані умови додаткових угод до кредитного договору, які були укладені між сторонами, а також те, що банком не змінювався строк виконання зобов`язань за кредитним договором. В судовому засіданні представник позичальника [PERSON] , первісний позов визнав в частині заборгованості за тілом кредиту та відсотками, в решті вимог первісного позову та зустрічний позов залишити без задоволення. Поручитель [PERSON] та її представник зустрічний позов підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в ньому, просили суд відмовити в задоволенні первісного позову, в частині вимог до [PERSON] , з підстав, визначених у відзиві на первісний позов. Суд, заслухавши пояснення представника кредитора, представника позичальника, поручителя та його представника, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позови, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов слід залишити без задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності з ч. 2, 3 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 25 травня 2005р. між первісним позивачем та первісним відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до п. 2.1. цього кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у тимчасове платне користування у сумі 125000,0 дол. США строком до 25 листопада 2006р. із сплатою відсотків у розмірі 2,0 % річних за користування кредитними коштами (а.с. 23, 24). Первісний відповідач [PERSON] зобов`язаний був повертати заборгованість по кредиту та процентах щомісячно рівними частинами, відповідно до Графіку погашення кредиту (п. 3.2, 3.3 кредитного договору), безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на відповідний поточний рахунок. 25 травня 2005р. за умовами кредитного договору первісним відповідачем було отримано грошові кошти в сумі 125000,0 дол. США. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору за прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2., 3.4., 4.3, 4.4, 4.6, 4.9, 4.10 кредитного договору, а також будь - яких інших строків платежів, передбачених договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов`язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами. Також, 25 травня 2005р. між сторонами був укладений договір поруки (а.с. 33-35), відповідно до якого первісна відповідачка [PERSON] , як поручитель зобов`язувалася перед первісним позивачем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань відповідачем 1 за кредитним договором (п.1.1. договору поруки). Відповідно до п. 2.1., 2.5 договору поруки у випадку невиконання боржником (відповідачем 1) зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель (відповідачі) відповідають перед кредитором (позивачем), як солідарні боржники. Виконання зобов`язань поручителем за договором поруки є безумовним. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 03 січня 2017р. заборгованість боржника [PERSON] за кредитним договором складається з: 155319,47 дол. США та 1625262,86 грн. пені, з яких: сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 125000,0 дол. США; сума простроченої заборгованості по відсоткам 30319,47 дол. США; пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам - 1625262,21 грн. Судом встановлено, і не оспорювалось сторонами в судовому засіданні, що між банком та позичальником було укладено ряд додаткових угод до кредитного договору, а саме: №1 від 17 серпня 2005р.; № 2 від 28 лютого 2006р.; № 3 від 23 листопада 2006р.; № 4 від 16 листопада 2009р.; №5 від 24 листопада 2011р.; № 6 від 09 грудня 2011р., умовами яких змінювався строк на який надався кредит та порядок сплати процентів за кредитом. Так, згідно п. 3 додаткової угоди №1, п. 4.3 кредитного договору викладено наступним чином: «Позичальник сплачує проценти в кінці строку дії Кредитного договору». Згідно п. 2 додаткової угоди №2, п. 4.3 кредитного договору викладено наступним чином: «Позичальник сплачує проценти в кінці строку дії Кредитного договору». Згідно п. 1 додаткової угоди №3, п. 3.2 кредитного договору викладено наступним чином: «Позичальник зобов`язаний повністю повернути Кредитні ресурси, отримані по цьому Договору, до 24.11.2011 року.». Згідно п. 3 додаткової угоди №5, п. 3.2 кредитного договору викладено наступним чином: «Позичальник зобов`язаний повністю повернути Кредитні ресурси, отримані по цьому Договору, до 24.11.2016 року.». Згідно п. 1 додаткової угоди №6, п. 4.3 кредитного договору викладено наступним чином: «Позичальник сплачує проценти одноразово не пізніше дати закінчення дії Кредитного договору - 24.11.2016 року.». В судовому засіданні поручитель [PERSON] підтвердила, що надала свою згоду на внесення зазначених змін вказаними додатковими угодами до кредитного договору. Судом встановлено, і це не оспорювалося сторонами в судовому засіданні, що, між банком, позичальником [PERSON] , поручителем [PERSON] було укладено ряд додаткових угод до договору поруки, а саме: №1 від 17 серпня 2005р.; № 3 від 23 листопада 2006р.; №4 від 24 листопада 2011р., якими ще раз було узгоджено зміну строку на який видавався кредит та порядок сплати процентів боржником. Звертаючись до суду з зустрічним позовом, позивачка [PERSON] , наголошувала, що з 25 червня 2005р. позичальник [PERSON] припинив виконувати свої зобов`язання за кредитним договором, а саме сплачувати щомісяця відсотки, а тому з 26 грудня 2005р. на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України порука є припиненою. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції, яка діла у період часу з 25 червня по 26 грудня 2005р., порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Враховуючи умови п. 3.2., 4.1, 4.3 кредитного договору, зі змінами та доповненнями, які були внесені вищезазначеними додатковими угодами, строк виконання зобов`язань позичальником перед банком, як зі сплати тіла кредиту, а також процентів закінчувався 24 листопада 2016р., а початок перебігу строку у банку вимагати виконати зобов`язання за кредитним договором розпочався з 25 листопада 2016р. Враховуючи час звернення до суду з вказаним позовом - 02 лютого 2017р., згідно відомостей з поштового штемпеля відділення поштового зв`язку, суд приходить до висновку, що банком не було пропущено строк звернення до суду з первісним позовом, а зустрічні вимоги позивачки є необґрунтованими та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звзяок доказів у їх сукупності, враховуючи правові позиції ВП Верховного Суду, наведені в постанові від 28 березня 2018р. (справа №444/9519/12, провадження №14-10 цс 18), суд приходить до висновку, що заявлений первісний позов підлягає частковому задоволенню, а саме з первісних відповідачів на користь первісного позивача підлягає стягненню солідарно сума заборгованості розмірі 155041,69 дол. США (125000,0 дол. США - тіло кредиту + 30041,69 дол. США - проценти до 24 листопада 2016р.). Стосовно вимог первісного позивача про стягнення солідарно з первісних відповідачів на його користь суми пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам у розмірі 1625262,21 грн., то суд вважає, що підлягає зменшенню розмір пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам на підставі положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, до розміру 500000,0 грн., при цьому судом враховані істотні обставини для справи, а саме те, що первісні відповідачі не змогли використати кредит за цільовим призначенням і отримати у власність майно, а також враховано матеріальний стан первісних відповідачів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з кожного з первісних відповідачів на користь первісного позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 35367,88 грн., пропорційно до частини задоволених вимог.

Outcome: partial