Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 29 листопада 2016 року [PERSON] отримала від нього в борг грошові кошти у сумі 15000 гривень та 1500 доларів США строком на три місяці. На підтвердження отримання грошових коштів від позивача [PERSON] надала власноруч написану розписку від 29 листопада 2016 року. [PERSON] звертався до відповідача з вимогою повернути грошові кошти, проте відповідач ухиляється від повернення грошових коштів. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] борг за договором позики у розмірі 15000 гривень та 1500 доларів США, а також відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1103 гривень nf три проценти річних від простроченої суми у розмірі 104 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та наполягав на його задоволенні у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився. Його представник [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою від 06 вересня 2017 року, складеною секретарем судового засідання (а.с.40). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 29 листопада 2016 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 15000 гривень та 1500 доларів США, а [PERSON] зобовязалася повернути грошові кошти через три місяці. Вказана обставина підтверджується копією розписки від 29 листопада 2016 року (а.с.8). У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За правилами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] виконала свої зобовязання за договором позики та повернула грошові кошти. Тому, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути борг за договором позики у розмірі 15000 гривень. Крім того, у відповідності до розяснень Верховного Суду України в п.14 постанови Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 15 вересня 2017 року 1500 доларів США еквівалентно 39240 гривень (1500 ? 26,16). Саме тому, з [PERSON] на користь позивача. слід стягнути борг за договором позики у загальному розмірі 54240 гривень (15000 + 3200 гривень). Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Встановлено, що у розписці від 29 листопада 2016 року сторони між собою не погодили розмір процентів за користування грошовими коштами. Тому, з огляду на положення ч.1 ст.1048 ЦК України розмір процентів має розраховуватись, виходячи з облікової ставки Національного банку України. Згідно рішення Правління НБУ «Про розмір облікової ставки» від 26 січня 2017 року №49-рш у період з 27 січня 2017 року по 03 березня 2017 року запроваджено облікову ставку на рівні 14%. Таким чином, розмір процентів за вказаний період становить 1103 гривень (14% - облікова ставка НБУ * 54180 грн. / 365 днів у році * 35 днів користування коштами). Тому, розмір процентів за користування грошовими коштами, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача становить 1103 гривень. У відповідності до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з письмових розрахунків, зазначених позивачем в позовній заяві, кількість днів прострочення за період з 27 січня 2017 року по 03 березня 2017 року становить 35 днів, а тому три проценти річних від простроченої суми складають 156 гривень (54240 грн. ? 3% річних / 365 днів у році ? 35 днів прострочки). У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанції від 04 квітня 2017 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 640 гривень. Предявлений ним позов задоволений. Тому, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 640 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved