Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Відповідно до ч.6 ст.268 ЦПК України 15.03.2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 19 березня 2019 року. Позивач, [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 02 червня 2012 року між позивачем [PERSON] [INFO], та відповідачем [PERSON] [INFO], укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області зроблено відповідний актовий запис за №151 та видано Свідоцтво про шлюб від 02 червня 2012 року серії І-ФМ №090193. Від даного шлюбу народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії І-ФМ №240361 (копія Свідоцтва про народження додається). Разом із тим позивач стверджує, що спільне життя у подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, при цьому вказує, що сімейні стосунки між ними припинено. Окрім того, позивач вказує на те, що збереження їх сім'ї та подальше спільне життя з відповідачем є неможливим. Просить не надавати часу для примирення. [PERSON], вказує, що питання щодо утримання спільної неповнолітньої дитини буде вирішуватись в позасудовому порядку, майновий спір між сторонами у справі відсутній. Виходячи із зазначеного позивач просить суд: шлюб, укладений між нею, [PERSON] та [PERSON] 02 червня 2012 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області зроблено відповідний актовий запис за №151 та видано Свідоцтво про шлюб від 02 червня 2012 року серії І-ФМ №090193 - розірвати. Від відповідача по справі, до початку підготовчого судового засідання, 14.03.2019 року надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву. Так, у відзиві відповідач вказує на те, що підтримує вимогу позивача про розірвання шлюбу. Окрім того вказує на те, що між ним та позивачем - [PERSON], досягнуто угоди про місце проживання їх спільної дитини з матірю. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON], заявлені нею позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник позивача у підготовчому судовому засіданні, [PERSON], просила суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач, [PERSON], у підготовчому судовому засіданні, вказав, що проти задоволення позову не заперечує, просив шлюб між ним та позивачем розірвати. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає за можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні на підставі ч. 3\~ст. 200 ЦПК України. Заслухавши учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 червня 2012 року що підтверджується доданим до матеріалів справи оригіналом свідоцтва про шлюб від 02 червня 2012 року серії І-ФМ №090193 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №151. Від даного шлюбу, у подружжя народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтво про народження серії І-ФМ №240361 від 17.10.2012 року. Яка на даний час поживає разом із матірю за спільною згодою сторін по справі. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3\~ ст.105 Сімейного Кодексу України\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3 та ч.4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Оскільки позивач\~наполягає на\~розірванні шлюбу,\~то відповідно\~відмова в\~розірванні шлюбу\~буде примушенням\~до шлюбу\~та шлюбним\~відносинам,\~що є\~неприпустимим.\~Шлюб \~між [PERSON]\~та [PERSON],\~ виявився\~невдалим,\~сімейне життя\~не склалося,\~шлюбних стосунків\~вони не\~підтримують,\~шлюбні відносини\~між ними\~фактично припинені\~даний шлюб\~існує тільки\~формально.\~ Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач в підготовчому судовому засіданні, визнав позов повністю, суд вважає за можливе ухвалити рішення в даній справі за результатами підготовчого судового засідання. Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON], слід розірвати. Таким чином, позовна заява підлягає до задоволення. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112,160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved