Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] з вищевказаним позовом, в якому, змінивши позовні вимоги 21 жовтня 2015 року, просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики, а саме 13\~тон зерна ячменю на суму 42\~900 грн., 28\~тон 755 кг. насіння соняшника на суму 270\~297 грн. та 20\~000 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на початку березня 2012 року позивач позичив відповідачеві на його прохання 13 тон зерна ячменю для посіву, про що [PERSON] надав йому розписку від 29.03.2015 року та зобовязався повернути борг до серпня 2012 року. Цього ж дня відповідач позичив у позивача 7 тон 220 кг. насіння соняшника, які згідно розписки від 29.03.2012 року зобовязався повернути до жовтня 2012 року. Також відповідачем взято у борг у позивача 14 травня 2012 року 10\~тон 700 кг. насіння соняшника, які він зобовязався повернути у строк до жовтня 2012 року. 31 травня 2012 року позивач позичив відповідачеві 6 тон 435 кг насіння соняшника, які останній зобовязався повернути згідно розписки від 31 травня 2012 року у строк до жовтня 2012 року. 07 червня 2012 року позивач позичив відповідачеві 4 тонни 400 кг. насіння соняшника, які відповідач зобовязався повернути згідно розписки у строк до жовтня 2012 року. Однак до цього часу відповідач не повернув позивачу ні позичений ячмінь та соняшник, ні гроші. Вказана обставина змусила позивача звернутися до суду. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просили задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики, а саме: 20\~000 грн., 13 тон зерна ячменю, 28 тон 755 кг насіння соняшника та судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача на підставі наявних в ній доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивач та його представник не заперечили проти такого порядку вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З оглянутих в судовому засіданні оригіналів розписок, копії яких наявні в матеріалах справи, встановлено, що відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] згідно розписки від 29 березня 2012 року 7 тон 220 кг. насіння соняшника, які зобов'язався повернути до 01 жовтня 2012 року (а.с. 5); згідно розписки від 29 березня 2012 року 13 тон зерна ячменю, які зобов'язався повернути 01 серпня 2012 року (а.с. 10); згідно розписки від 31 березня 2015 року 20\~000 грн. та агрегат «КПЕ-8», які зобов'язався повернути до 01серпня 2012 року (а.с. 6); згідно розписки від 14 травня 2012 року 10 тон 700 кг. насіння соняшника, які зобов'язався повернути до 01 жовтня 2012 року (а.с. 7); згідно розписки від 31 травня 2012 року 6 тон 435 кг. соняшника, які зобов'язався повернути до 01 жовтня 2012 року (а.с. 8), згідно розписки від 07 червня 2015 року 4 тонни 400 кг. насіння соняшника, які зобовязався повернути до 01 жовтня 2012 року. Загалом [PERSON] позичив [PERSON] 13 тон зерна ячменю, 28 тон 755 кг. насіння соняшника та 20 000 грн. Суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш ніж у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів або визначеної кількості речей є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Досліджені в ході судового розгляду докази, зокрема, розписки від 29.03.2012 року, 31.03.2012 року, 14.05.2012 року, 31.05.2012 року, 07.06.2015 року, підтверджують боргове зобовязання [PERSON] перед [PERSON]А, оскільки містять умови отримання в борг грошових коштів та речей визначених родовими ознаками, а також зобовязання відповідача їх повернути в обумовлений строк, дату отримання позики, підписи сторін договору. Заперечень проти позову та доказів, які б свідчили про виконання взятого на себе за договором позики зобовязання відповідачем [PERSON] суду не надано. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та вважає можливим задовольнити позов. Задовольняючи позовні вимоги, у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплата якого останнім документально підтверджена. На підставі викладеного та

Outcome: approved