overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

В листопаді 2014 року заявник звернувся в Київський районний суд м. Полтави з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В заяві посилався на те, що при зверненні до нотаріуса з проханням скласти заповіт виявлена помилка в свідоцтві на право особистої власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], а саме помилка в імені «[PERSON]», тоді як в паспорті та в інших документах зазначено ім.»я - «[PERSON]». Просить суд встановити факт належності [PERSON] свідоцтва № 64 на право особистої власності на житловий будинок на ? частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання заявник не з»явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник зацікавленої особи Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради в судове засідання не з»явився, клопотання про відкладання справи не надавав. Суд дослідивши матеріали по справі приходить до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім.»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім.»ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, судом встановлено, що в свідоцтві № 64 на право особистої власності на житловий будинок, який видав Виконавчий комітетом Полтавської міської Ради народних депутатів 04.02.1989 року, зазначено, що власником ? частин жилого будинку , що розташований за адресою: [ADDRESS] [PERSON]. Відповідно до копії паспорта виданого Київським РВ ПМУ УМВС Українив Полтавській області 10.09.2001 року зазначено прізвище, ім.»я, по батькові громадянина України [PERSON]. Згідно технічного паспорта Полтавського міського бюро технічної інвентаризацї від 27.12.1988 р. на житловий будинок, який розташований за адресою [ADDRESS] зазначено прізвище, ім»я, по батькові власника будинку на ? частину - [PERSON]. Таким чином, суд має достатньо доказів належності свідоцтва № 64 від 04.02.1989 року на право особистої власності на жилий будинок, який посвідчує, що ? частина жилого будинку, що розташований за адресою [ADDRESS], належить [PERSON], але запис ім.»я заявника «[PERSON]» зроблено помилково. Допущена в свідоцтві помилка створює заявнику перешкоду як власнику в оформленні документів. На підставі викладеного суд вважає доведеним факт належності заявнику свідоцтва № 64 від 04.02.1989 року на право особистої власності на жилий будинок, що ? частина жилого будинку, який розташований за адресою [ADDRESS] належить [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

В листопаді 2014 року заявник звернувся в Київський районний суд м. Полтави з заявою про встановлення факту родинних відносин. В заяві посилалась на те, що після смерті [PERSON], [INFO], який є батьком [PERSON], відкрилась спадщина. Однак до теперішнього часу свідоцтва про право на спадщину заявнику не було видано, оскільки в документах, які надано до нотаріальної контори, містяться виправлення та неточності, які не дають змогу встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] Просить суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], в тому що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON]. В судове засідання заявник не з»явилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник заявника в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у її відсутність та просить суд задовольнити вимоги. Зацікавлені особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення вимог не заперечують. Суд дослідивши матеріали по справі приходить до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім.»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім.»ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON]. Згідно технічного паспорта виданого КП ПБТІ «Інвентаризатор» на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], зазначено співвласника - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 11.12.2004 року Головним управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення, власником 3/25 частки домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] є - [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть виданого [INFO] [PERSON] помер [INFO]. Відповідно до довідки Першої полтавської нотаріальної контори № 2758/02-14 від 10.11.2014 року виданого [PERSON] зазначено, що в документах, які підтверджують родинні [PERSON] зі спадкодавцем, що були надані нею для огляду містяться не застережені виправлення та неточності, які не дають змогу встановити факт її родинних відносин з померлим. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що факт, того що [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] підтверджено дослідженими по справі доказами. Вказаний факт має для заявника юридичне значення, іншими шляхом зазначений факт встановити неможливо. Тому суд вважає за необхідно встановити факт того, що [PERSON] є дочкою [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

В листопаді 2014 року заявник звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова в інтересах недієздатного сина з заявою, у якій просить суд призначити його опікуном над недієздатним інвалідом 1 групи [PERSON], оскільки рішенням Ленінського районного народного суду м. Харкова від 13.12.2004 року він був визнаний недієздатним. Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Харкова від 06.09.2005 року його було призначено опікуном над недієздатним сином, однак відповідного судового рішення ухвалено не було в зв'язку з чим призупинено виплату пенсії, не призначається соціальна допомога. Прохає судовим рішенням визнати його опікуном над недієздатним сином. В судове засідання [PERSON] з'явився, заяву підтримав в повному обсязі. Представник зацікавленої особи - Кравченко Г.І. в судове засідання також з'явилась, проти задоволення заяви не заперечувала. Просила суд призначити [PERSON] опікуном над недієздатним інвалідом 1 групи [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини: Рішенням Ленінського районного народного суду м. Харкова від 13.12.2004 року [PERSON] , [INFO] , було визнано недієздатним. Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м. Харкові ради від 06.09.2005 року № 416 опікуном над недієздатним інвалідом 1 групи [PERSON], [INFO], був призначений його батько. Згідно до ст. 60 ЦК України опіку над особами, які визнані недієздатними призначає суд за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається з подання (заяви) опікунська рада Адміністрація Ленінського району Харківської міської ради просить призначити опікуном недієздатного інваліда 1 групи , [PERSON], [INFO] [PERSON] який фактично здійснює догляд і опіку над [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню . Відповідно до ч.2ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку , встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

В листопаді 2014 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання із спадкодавцем, а саме, що [PERSON], який помер [INFO] постійно проживав разом зі своєю матір'ю [PERSON], яка померла [INFO], посилаючись на те, що не може довести факт родинних відносин з померлим через відсутність доказів родинних зв'язків. Встановлення даного факту потрібно йому для оформлення спадщини. Іншим шляхом встановити цей факт неможливо. В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав. Пояснив, що перешкодою для встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем є те, що [PERSON], який є батьком заявника не був зареєстрований в будинку своєї матері [PERSON], хоча постійно проживав разом з нею та доглядав її. Представник заінтересованої особи - Понінківської селищної ради до суду не з'явився, про час та місце розгяду справи повідомлений належним, заперечень до суду не надав. Свідок [PERSON] пояснила, що дійсно [PERSON], який помер в [INFO], є рідним сином [PERSON], яка померла [INFO], та що вони проживали разом в [ADDRESS]. Свідок [PERSON] підтвердила, що заявник є сином померлого [PERSON], який постійно проживав разом зі своєю матір'ю [PERSON], доглядав її до смерті, похоронив та продовжував проживати в цьому будинку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, знаходить достатньо підстав для встановлення факту, який для заявника має юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO] є сином [PERSON], яка померла [INFO] За таких обставин суд вважає доведеним, що [PERSON] був сином [PERSON] та вони проживали разом в [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

В листопаді 2014 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин з батьком [PERSON], який помер [INFO], посилаючись на те, що не може довести факт родинних відносин з померлим через відсутність доказів родинних зв'язків. Встановлення даного факту потрібно йому для оформлення спадщини. Іншим шляхом встановити цей факт неможливо. В судове засідання учасники не з'явилися, представник заявника подав до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви підтримав. Заінтересовані особи в судове засідання не з'явились, про день, місце, час розгляду справи в судове засідання не з'явились, заяв, клопотань, заперечень до суду не подали, про причини неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить достатньо підстав для встановлення факту, який для заявника має юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженець с.Котелянка Полонського району Хмельницької області, який помер [INFO] є батьком [PERSON], [INFO]. За таких обставин суд вважає доведеним, що [PERSON] був батьком заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

В листопаді 2014 року заявник звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просив визнати [PERSON], [INFO], недієздатною, встановити над нею опіку та призначити [PERSON] її опікуном. В обґрунтування своїх вимог заявник вказував, що [PERSON] є його матір'ю та на протязі останніх декілька років страждає на атеросклеротичне слабоумство. За станом здоров'я матір не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує постійного стороннього нагляду та догляду. В судове засідання заявник не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій проти задоволення заяви [PERSON] не заперечував та просив слухати справу у його відстуність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. За довідкою № 4797 від 05.09.2014 року, виданою МОПЛ № 1, [PERSON] страждає атеросклеротичним слабоумством, що було підставою щодо призначення судової психіатричної експертизи. Згідно висновку № 87 судово-психіатричної експертизи від 27.02.2015 року [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом в формі атеросклеротичної деменції, в зв'язку із чим вона не має можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. Поданням опікунської ради при департаменті праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 31.10.2014 року запропоновано кандидатуру [PERSON] для призначення опікуном [PERSON] в разі визнання її недієздатною. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними. Таким чином, суд вважає доведеними твердження заявника про те, що [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 241 ч. 1 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Суд вважає, що подання органу опіки та піклування про призначення [PERSON] опікуном відповідає вимогам закону та інтересам [PERSON], а відтак підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88, ч.2 ст. 240 ЦПК України судові витрати, повязані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

В листопаді 2014 року заявник звернулась до суду із заявою, в якій просила становити той факт, що житловий будинок за адресою: м. Миколаїв, вул. Оранжерейна, 118-а, помилково визначений літерою А в договорі дарування від 14 серпня 2003 р., посвідченому 14 серпня 2003 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1747, має літеру Б-1. В обґрунтовування заяви заявник вказувала, що вона э власником житлового будинку № 118-а по вул. Оранжерейна в м. Миколаєві на підставі договору дарування від 14 серпня 2003 року. Однак заявник не має можливості розпорядитися своїм будинком, оскільки у вказаному договорі дарування помилково вказано житловий будинок літ.А, оскільки він є літ. Б-1. В судовому засіданні заявник не з»явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсуітнсть, заявлені вимоги підтримала. Зацікавлена особа Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити заяву з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення приналежності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не співпадають з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом, вказаних в свідоцтві про народження або в паспорті. Судовим порядком можуть бути встановлений також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян. Судом встановлено, що згідно до договору дарування (надалі Договір) від 14 серпня 2003 p., посвідченого 14 серпня 2003 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1747, заявнику на праві приватної власності належить житловий будинок № 118-а по вул. Оранжерейна в м. Миколаєві. У договорі визначено, що [PERSON] приймає у дар житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами і будівлями № 118-а по вул. Оранжерейна в м. Миколаєві. Однак через те, що у договорі предмет відчуження вказано як літ. «А», тоді як вірно літ. «Б» [PERSON] не має можливості розпорядитися будинком на власний розсуд. Відповідно до даних наведених в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок та у відповіді Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації № 2-4482 від 29.09.2014 р. будівлі за літерою «А» в домоволодінні по вул. Оранжерейна, 118 А, не існує. Враховуючи незначні розходження у документах, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про встановлення факту належності правовстановлюючого документу обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

В листопаді 2014 року звернувся до суду з вищеназваним позовом про розірвання шлюбу. В своїй позовній заяві вказував, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23.08.1996 року. Малолітніх та неповнолітніх дітей сторони не мають. Шлюбно-сімейні відносини між позивачем та відповідачем були припинені в жовтні 2011 року, в зв'язку з тим, що між сторонами постійно виникають суперечки, непорозуміння, різні погляди на вирішення побутових проблем. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач [PERSON], просив суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] до судового засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] до судового засідання не прибула, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони 23.08.1996 року зареєстрували шлюб. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами були припинені в жовтні 2011 року з причини, що між сторонами спільне життя не склалося, постійно виникали суперечки, непорозуміння, різні погляди на вирішення побутових проблем. Між сторонами втрачено почуття любові та поваги один до одного, що унеможливлює спільне проживання сторін. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі. Суд з урахуванням матеріалів справи в їх сукупності та фактичних обставин даної справи, вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

В листопаді 2014 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, просила суд розірвати шлюб, укладений 07 червня 2013 році в Жовтневом відділі ДРАЦСу Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, посилаючись на наступні обставини, що зареєструвавши шлюб не змогли створити міцну сім'ю, оскільки різні погляди на життя створювали непорозуміння та сварки. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному об'ємі. Відповідач у судовому засіданні вимоги позову визнав, не заперечував проти їх задоволення. Допитавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 червня 2013 році в Жовтневом відділі ДРАЦСу Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що здійснено відповідний актовий запис № 275. Від шлюбних відносин сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом сімейні відносини сторони не підтримують з травня 2014 року, спільне господарство не ведуть. Відповідно до частини 3 ст. 105 СК України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Окрім того, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд може постановити рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім'я сторін розпалась, зберегти її не можливо. Судом прийнято до уваги, що відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

В листопаді 2014 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, просила суд розірвати шлюб, укладений 26 лютого 1999 році в відділі РАЦСу виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, посилаючись на наступні обставини, що зареєструвавши шлюб не змогли створити міцну сім'ю, оскільки різні погляди на життя створювали непорозуміння та сварки. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному об'ємі. Відповідач у судовому засіданні вимоги позову визнав, не заперечував проти їх задоволення. Допитавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 лютого 1999 році в відділі РАЦСу виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що здійснено відповідний актовий запис № 87. Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом сімейні відносини сторони не підтримують з серпня 2014 року, спільне господарство не ведуть. Відповідно до частини 3 ст. 105 СК України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Окрім того, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд може постановити рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім'я сторін розпалась, зберегти її не можливо. Судом прийнято до уваги, що відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved