Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує що 04.10.2012 р. померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на домоволодіння № 25 по вулиці Маяковського( тепер - [PERSON]) в селі Білозіря Черкаського району Черкаської області. При житті [PERSON] заповіт не складала. Померла [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала у вищезазначеному домоволодінні. Окрім неї в будинку проживали і були зареєстровані [PERSON] (чоловік) [PERSON] (донька), [PERSON] (син), онуки [PERSON] та [PERSON], правнука [PERSON]. 30 вересня 2015 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 6,37 га. кадастровий номер 3523185200:02:001:0160, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована яка на території Плетеноташлкицької сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі. При житті [PERSON] заповіт не складав. Після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини ні позивачі ні [PERSON] не зверталися. Після смерті [PERSON] за відповідною заявою [PERSON] та [PERSON] до Черкаської районної нотаріальної контори 12.03.2016 року було зареєстровано спадкову справу. 18 травня 2016 року [PERSON] звернувся до Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своїх батьків. У цей же день нотаріусом було видано роз'яснення щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину, в обґрунтування якого було зазначено, що за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на будинок та земельну ділянку, у нотаріуса відсутні правові підстави вчинення нотаріальної дії. Тому справа вирішується тільки у судовому порядку. Тому позивачі були змушені звернутися до суду та просили суд визнати за ними право власності на земельні ділянки. У судове засідання позивачі не зявилися але на адресу суду надали заяви, в яких просили позов задовольнити, справу слухати без її участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, але на адресу суду надіслав заяву в якій проти задоволення позову не заперечували та просили справу слухати без їх участі. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Відповідно до свідоцтво про смерть серії 1-СР №197456 [PERSON] померла 04 жовтня 2012 року. Згідно довідки виданої [PERSON] сільською радою Черкаського району Черкаської області, померла [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO]( тепер - [PERSON]), Черкаського району Черкаської області, у вищезазначеному домоволодінні, крім неї в будинку проживали і були зареєстровані [PERSON] (чоловік) [PERSON] (донька), [PERSON] (син), онуки [PERSON] та [PERSON], правнука [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР №263686, виданого 02.10.2015р. виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Черкаського району Черкаської області [PERSON] помер 30.09.2015 року. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 6,37 га. кадастровий номер 3523185200:02:001:0160, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-КР №001630. Свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ОД № 278594 від 09.12.1972 року підтверджується факт шлюбних відносин [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] за відповідною заявою [PERSON] та [PERSON] до Черкаської районної нотаріальної контори 12.03.2016 року було зареєстровано спадкову справу, номер у спадковому реєстрі якої - 58695497. номер у нотаріуса - 143/2016. Відповідно до роз'яснення нотаріуса щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину, в обґрунтування якого було зазначено, що за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на будинок та земельну ділянку, у нотаріуса відсутні правові підстави вчинення нотаріальної дії. Тому справа вирішується тільки у судовому порядку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як зазначено в ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як зазначено в ст. 1267 ЦК України, спадкоємці можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Згідно ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що с у спільній частковій власності. Згідно ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У відповідності до ч. З ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1278 ч.І ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, приходить до висновку що позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення, оскільки вони є спадкоємцями за законом першої черги після померлих [PERSON] та [PERSON], інших спадкоємців немає, та в позасудовому порядку позивачі не можуть оформити на себе спадщину, та тому мають право на судовий захист.

Outcome: approved