Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі по тексту - відповідач), третя особа - Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проходить службу в системі Державної служби з надзвичайних ситуацій з 1996 року та на даний час перебуває в апараті ДСНС України. З 19.03.2002 року по 30.01.2007 року позивач проживав та був зареєстрований в гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Розпорядженням голови Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 23.04.2002 року № 665 позивача було зараховано на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов та включений до першочергового списку. Згідно із Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень, які затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470 передбачено, що облік громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням також і в виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання. У зв'язку із переїздом позивача з одного району в інший та зміною місця реєстрації позивачем було подано заяву про переведення його квартирної справи до Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації та [PERSON] було зараховано на квартирний облік зі збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку з 23.04.2002 року. Наказом відповідача № 632 від 22.11.2016 року позивача було призначено на посаду головного інспектора відділу ліцензування управління пожежної безпеки Департаменту запобігання надзвичайним ситуаціям Державної служби України з надзвичайних ситуацій. На підставі п. 32 Правил, позивач 23.01.2017 року звернувся до відповідача із рапортом, в якому просив його поставити на першочерговий квартирний облік при апараті ДСНС із збереженням попереднього часу перебування на обліку з 23.04.2002 року. 17.07.2017 року житлова комісія розглянула рапорт позивача та вирішила зарахувати його з сім'єю з чотирьох осіб на квартирний облік на загальних підставах з 17.07.2017 року. Позивач вважав вказане рішення відповідача, яке оформлене протоколом № 4 від 17.07.2017 року незаконним та прийнятим всупереч положенням статті 19 Конституції України, статей 37, 39, 43 Житлового кодексу УРСР. Посилаючись на викладене позивач просив суд визнати незаконним та скасувати пункт протоколу № 4 від 17.07.2017 року житлової комісії апарату Державної служби України з надзвичайних ситуацій про зарахування [PERSON] та його сім'ю з чотирьох осіб до квартирного обліку на загальних підставах з 17.07.2017 року та зобов'язати житлову комісію Державної служби України з надзвичайних ситуацій зарахувати [PERSON], [INFO] та його дружину [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], як першочергових по квартирного обліку при Державній службі України з надзвичайних ситуацій із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку з 23.04.2002 року. Ухвалою суду від 15.01.2018 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.05.2018 року. 10.05.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позов не визнав та заперечував проти його задоволення. При цьому зазначав, що відповідно до п. 24 Положення про порядок забезпечення житловими приміщеннями осіб рядового і начальницького складу та працівників органів в підрозділів цивільного захисту МНС України від 05.02.1999 року, облікові справи зберігаються за місцем квартирного обліку громадян. Комісією було розглянуто питання щодо зарахування на квартирний облік позивача за місцем роботи та у зв'язку із ненаданням позивачем оригіналу квартирної справи з підтвердженням того, що він знятий з квартирного обліку за місцем проживання, зараховано на квартирний облік на загальних підставах з 17.07.2017 року. Окрім того, відповідач зазначав, що зарахування позивача та його родини до квартирного обліку є дискреційними повноваженнями відповідача, а тому вимоги позивача є безпідставними. В судовому засіданні 10.05.2018 року судом було задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у відділу обліку та розподілу житлової площі Оболонського районної в місті Києві державної адміністрації належним чином засвідчену копію облікової справи № 31928 стосовно [PERSON]. Підготовче судове засідання було відкладено на 04.09.2018 року. 13.06.2018 року позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначав, що посилання відповідача з приводу надання оригіналу квартирної справи не відповідають вимогам закону. 06.08.2018 року від відділу обліку та розподілу житлової площі Оболонського районної в місті Києві державної адміністрації надійшла належним чином засвідчена копія облікової квартирної справи № 31928 стосовно [PERSON]. 30.08.2018 року від представник позивача заявив клопотання про долучення додаткових документів по справі. Ухвалою суду від 04.09.2018 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 08.10.2018 року. 08.10.2018 року від позивача надійшли додаткові пояснення по справі. В судовому засіданні 08.10.2018 позивач та його представник позов підтримали та просили суд про його задоволення. В судовому засіданні 08.10.2018 року представник відповідача позов не визнала та просила суд відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на позов. Третя особа в судове засідання 08.10.2018 року не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно із довідкою Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.01.2017 року № 40, [PERSON] дійсно перебуває на квартирному обліку з 23.04.2002 року у складі сім'ї з чотирьох осіб. Порядок забезпечення житлом: першочерговий (а.с. 20). Відповідно до листа Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві від 24.03.2017 року № 65/4/1678, [PERSON] з квітні 2002 року перебуває в Контрольних списках працівників, які потребують поліпшення житлових умов (а.с. 21). Згідно із наказом Державної служби з надзвичайних ситуацій від 22.11.2016 року № 632, [PERSON] було призначено на посаду головного інспектора відділу ліцензування управління пожежної безпеки Департаменту запобігання надзвичайним ситуаціям Державної служби України з надзвичайних ситуацій (а.с. 36, 37). 23.01.2017 року [PERSON], звернувся до голови Державної служби з надзвичайних ситуацій Чечоткіна М.О. із рапортом, в якому просив поставити його на квартирний облік (першочерговий) при ДСНС України із збереженням попереднього часу, надавши при цьому довідку від 19.01.2017 року № 40 про перебування на квартирному обліку (а.с. 16). Згідно із витягом з протоколу № 4 засідання житлової комісії апарату ДСНС України від 17.07.2017 року, вирішено зарахувати на квартирний облік [PERSON] з сім'єю з чотирьох осіб (він, дружина [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]), як незабезпеченого жилою площею згідно з нормами, встановленими діючим законодавством для отримання житла на загальних підставах з 17.07.2017 року (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 37 Житлового кодексу УРСР (далі по тексту - ЖК УРСР) облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв'язку з виходом на пенсію. Згідно із статтею 39 ЖК УРСР громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов: за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті; за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу. Рішення про взяття громадян на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи затверджується виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Відповідно до ч. 4 ст. 43 ЖК УРСР черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Згідно із абз. 3 п. 2.3. Положення про порядок забезпечення житловими приміщеннями осіб рядового і начальницького складу та працівників органів в підрозділів цивільного захисту МНС України, затвердженого Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 5 лютого 1999 року N 38 (далі по тексту - Положення) особи рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту МНС України, які перебувають на квартирному обліку, при переміщенні по службі з дня набрання чинності цим положенням, беруться (якщо при цьому їх переміщення пов'язане з переїздом до іншого гарнізону) на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їхніх сімей на загальних підставах зі збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також якщо вони перебувають у списках на першочергове та позачергове одержання житлових приміщень. Перебування осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту МНС України на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, підтверджується довідкою, виданою командиром органу (підрозділу) цивільного захисту МНС України. Відповідно до п. 32 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень, які затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок 11.12.1984 року за № 470 (далі по тексту - Правила), громадяни, які перебували на квартирному обліку за місцем роботи і перейшли на інше підприємство, в установу, організацію у тому ж населеному пункті (крім зазначених в абзаці другому пункту 16 Правил), беруться на облік за новим місцем роботи, а якщо там не ведеться облік, то у виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання, із збереженням попереднього часу перебування на обліку та у списках осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, у випадках: 1) переведення на інше підприємство, в установу, організацію за розпорядженням вищестоящих органів або за рішенням відповідних партійних, радянських, профспілкових та інших органів чи переходу на виборну посаду; 2) звільнення у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників; 3) звільнення у зв'язку зі станом здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи; 4) звільнення у зв'язку з неявкою на роботу внаслідок тривалої тимчасової непрацездатності. Зазначені правила застосовуються також у випадках, коли громадяни працювали на підприємствах, в установах, організаціях, які не ведуть квартирний облік, і перебували на обліку у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, а потім перейшли на роботу на розташовані в тому ж населеному пункті підприємства, в установи, організації, які ведуть квартирний облік, за підставами, зазначеними в абзаці першому цього пункту, і висловили бажання перейти на облік за місцем роботи. Ці громадяни можуть бути знову взяті на облік у виконавчому комітеті місцевої Ради у загальному порядку. З наведених положень законодавства вбачається, що у випадку, якщо громадяни перебували на обліку у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, а потім перейшли на роботу на розташовані в тому ж населеному пункті підприємства, в установи, організації, які ведуть квартирний облік і висловили бажання перейти на облік за місцем роботи, то вони беруться на облік за новим місцем роботи із збереженням попереднього часу перебування на обліку та у списках осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Так, судом встановлено, що позивач перейшов на роботу, розташовану в тому ж населеному пункті в організацію де ведеться квартирний облік та висловив своє бажання перейти на облік за місцем роботи. Вказане прохання житловою комісією було задоволено, проте позивача разом із його родиною було зараховано на квартирний облік для отримання житла на загальних підставах з 17.07.2017 року. При цьому, житловою комісією відповідача безпідставно не було вирішено питання про зарахування позивача разом із родиною на квартирний облік із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а саме з 23.04.2002 року. Підстав, за яких позивача не було зараховано на квартирний облік із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку, в рішенні житлової комісії, яке оформлено протоколом засідання № 4 від 17.07.2017 року, не зазначено. Посилання представника відповідача на відсутність оригіналу квартирно-облікової справи судом відхиляються, оскільки жодним нормативним документом на позивача не покладено обов'язок надавати житловій комісії оригінал такої справи у випадку, якщо він висловив бажання перейти на облік за місцем роботи до цього перебуваючи на квартирному обліку у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Єдине правило надання оригіналу облікової справи під час постановлення на квартирний облік міститься в п. 2.4. Положення, за яким особи рядового та начальницького складу МНС України, які перебували на квартирному обліку за місцем служби і переведені по службі до іншого органу (підрозділу) цивільного захисту МНС України, відомства в тому ж населеному пункті, беруться на облік за новим місцем служби зі збереженням попереднього часу перебування на обліку та в списках осіб, які користуються правом пільгового одержання житлової площі. При цьому подається на нове місце обліку оригінал квартирної справи, яка перезатверджується в місцевих органах виконавчої влади та органах місцевого самоврядування. Проте, вказані вимоги Положення на позивача не розповсюджуються, оскільки він раніше на квартирному обліку за місцем служби не перебував та не визначено, що саме позивач зобов'язаний надавати оригінал квартирно-облікової справи. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що рішення житлової комісії відповідача, яке оформлене протоколом № 4 від 17.07.2017 року в пункті, що стосується взяття на квартирний облік позивача є незаконним та підлягає скасуванню, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог в частині зобов'язання житлової комісії Державної служби України з надзвичайних ситуацій зарахувати [PERSON], [INFO] та його дружину [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], як першочергових по квартирного обліку при Державній службі України з надзвичайних ситуацій із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку з 23.04.2002 року, суд зазначає наступне. Слід зазначити, що питання зарахування осіб до квартирного обліку в апараті ДСНС України належить до повноважень колегіального органу - житлової комісії апарату ДСНС України. Так, Верховний Суд в Постанові від 27.02.2018 року № 816/591/15-а надав наступний правовий висновок: «Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». Слід зазначити, що дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. За загальним правилом, суди повинні дотримуватися загального правила без будь-яких винятків, а саме - суд не має права зобов'язувати суб'єкта вчиняти дію, яку за законом останній здійснює «на свій розсуд», не може вказувати, яке конкретно рішення (дії) необхідно приймати (вчиняти) відповідачу. Так, позивач просив суд зобов'язати житлову комісію відповідача прийняти конкретне рішення, а саме - зарахувати його разом з родиною як першочергових по квартирного обліку при Державній службі України з надзвичайних ситуацій із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку з 23.04.2002 року. Така вимога позивачем висувається без необхідності проведення процедури вирішення питання колегіальним органом на підставі наданих позивачем документів та зводиться до зобов'язання прийняти конкретне рішення. При цьому, вимог про зобов'язання повторно розглянути питання про зарахування позивача до першочергового квартирного обліку із збереженням попереднього часу та на підставі положень закону, позивач перед судом не ставить. Разом із тим, згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача в цій частині. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial