Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

В.о. директора Підприємства з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ» О.Ю.Спаський звернувся до суду з позовною заявою, яку з часом уточнив, до [PERSON] , ФОП [PERSON] , в якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь Підприємства з іноземними інвестиціями «ВІП- Рент» 69 454, 54 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також стягнути судовий збір в сумі 1762.00 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 19 березня 2018 року на автодорозі по вул. Дніпровській, 148, в м. Мерефа Харківського району Харківської області сталася дорожньо-транспортна пригода з вини [PERSON] , який, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 8170», д.н.з. [NUMBER] , на слизькій дорозі не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Nissan X-Trail, який рухався попереду та, в свою чергу, за інерцією здійснив зіткнення з автомобілем «Renault Trafic». Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Позивач є власником автомобіля Nissan X- Trail, державний номер [NUMBER] , якому завдано майнової шкоди в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. 18.05.2018 р. суддею Харківського районного суду Харківської області Полєхіним А.Ю. була винесена Постанова у справі № 635/2087/18, якою [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді накладення штрафу. 30 травня 2018 року вказана Постанова набрала чинності. Станом на дату ДТП (19 березня 2018 року) цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mercedes-Benz 8170», д.н.з. [NUMBER] ( [PERSON] ), відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» була застрахована в ПРAT «СК «Провідна». Полісом обов`язкового страхування № АМ117946, діючий на 19.03. 2018 року передбачена франшиза 1000,00 грн., а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 100 000,00 грн., що підтверджується листом ПРАТ «СК «ПРОВІДНА» № 17-05/8675 від 02.08.2018р. 15.08.2018р. ПРАТ «СК «ПРОВІДНА» перерахувало позивачу страхове відшкодування в сумі 99 000, 00 грн. за пошкодження Автомобіля Nissan X-Trail. 26.07.2018р. Підприємство з іноземними інвестиціями «ВІП-Рент» перерахувало на СТО ФО-П [PERSON] 168454, 54 грн. за ремонт автомобіля Nissan X-Trail. 19.11.2018р. ремонт автомобіля був здійснений, але матеріальна шкода в сумі 69454, 54 грн. позивачу не відшкодована до цього часу. 27.03.2019 відповідач [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову, вважає, що позивачем не доведено розмір шкоди, яка йому спричинена, а платіжне доручення №23999, яким позивач перерахував на СТО ФОП [PERSON] кошти в розмірі 168454,54 грн, згідно рахунку на оплату №ПП-00000128 від 06.07.2018 року, за ремонт автомобіля, та акт виконаних послуг №8969 від 19.11.2018 року, не є належним підтвердженням шкоди, яка завдана позивачу так як не вважається оціненою шкодою у розумінні Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». 09.04.2019 директором ПІІ «ВІП-Рент» Капельніковим Х.В. надано відповідь на відзив, в якому останній не погоджується с твердженнями відповідача, зазначає, що 26.03.2019 року позивач отримав від ПРАТ «СК «ПРОВІДНА» звіт №39-D/41/5 від 23.05.2018 р. про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Nissan X-Trail, державний номер [NUMBER] , зроблений оцінювачем ФОП [PERSON] на замовлення ПРАТ «СК «ПРОВІДНА». Оцінювач ФОП [PERSON] має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача [NUMBER] від 18.03.2017, свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів [NUMBER] від 13.06.2017, має вищу освіту та стаж експертної роботи з 2017 року. Відповідно до вказаного звіту №39-D/41/5 від 23.05.2018 вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, приймається рівним вартості відновлюваного ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин, без урахування ВТВ становить 284692,64 грн. 18.04.2019 відповідач [PERSON] надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що позивачем надано суду звіт №39-D/41/5 від 23.05.2018, який не засвідчено належним чином, та повідомив, що з 01.12.2017 він перебував на посаді водія вантажного автомобілю категорії «В», «С», відділення «Нової Пошти» №1, у ФОП [PERSON] , та в день ДТП, 19 березня 2018 року, виконував службове завдання щодо доставки вантажу. 19.06.2019 представником позивача подано до суду уточнену позовну заяву щодо залучення ФОП [PERSON] у якості співвідповідача, та солідарне стягнення заборгованості. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04.02.2019 провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19.04.2019 залучено у якості третьої особи ФОП [PERSON] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08.05.2019 за клопотанням представника позивача ФОП [PERSON] залучено у якості співвідповідача виключивши з числа третіх осіб. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30.07.2019 закрито провадження в частині позовних вимог до ФОП [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, проти задоволення позову заперечував. Суд дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив наступне. 19 березня 2018 року об 11 годині 15 хвилин на автодорозі по вул. Дніпровській, 148 в м. Мерефа Харківського району Харківської області [PERSON] , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 8170», номерний знак « [NUMBER] », на слизькій дорозі не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Nissan X-Trail», номерний знак « [NUMBER] », який рухався попереду та, в свою чергу, за інерцією здійснив зіткнення з автомобілем «Renault Trafic», номерний знак « [NUMBER] ». Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. Викладені обставини підтверджуються постановою Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2018, що набрала законної сили (а.с. 6). Підприємство з іноземними інвестиціями «ВІП-Рент» є власником автомобілю Nissan X-Trail», номерний знак « [NUMBER] », відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 5), якому завдано майнової шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Станом на дату ДТП, 19.03.2018, цивільно-правова відповідальність власника автомобілю «Mercedes-Benz 8170», номерний знак « [NUMBER] », була застрахована в ПРАТ «СК «ПРОВІДНА», що підтверджується полісом обов`язкового страхування №АМ 117946 (а.с.21). Відповідно до звіту №39-D/41/5 від 23.05.2018 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Nissan X-Trail, державний номер [NUMBER] , зроблений оцінювачем ФОП [PERSON] на замовлення ПРАТ «СК «ПРОВІДНА», приймається рівним вартості відновлюваного ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин, без урахування ВТВ становить 284692,64 грн. (а.с. 54). Полісом обов`язкового страхування №АМ117946 передбачена франшиза 1000 грн., а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 100000 грн, що підтверджується листом ПРАТ «СК «Провідна» №17-05/8675 від 02.08.2018. 15.08.2018 ПРАТ «СК «ПРОВІДНА» перерахувала позивачу страхове відшкодування в сумі 99000 грн, за пошкодження автомобілю «Nissan X-Trail», номерний знак « [NUMBER] », згідно платіжного доручення №0037401 (а.с.10). 26.07.2018 за платіжним дорученням №23999 (а.с.9) ПІІ «ВІП Рент» перерахувало на СТО ФОП [PERSON] у розмірі 168454, 54 грн, згідно рахунку на оплату №ПП-00000128 від 06.07.2018 (а.с.7) за ремонт автомобілю Nissan X-Trail, державний номер [NUMBER] . 19.11.2018 ремонт автомобілю Nissan X-Trail, державний номер [NUMBER] , виконано, що підтверджується актом про надання послуг №8969 від 19.11.2018 (а.с.11). [PERSON] , станом на 19.03.2018, працював водієм вантажного автомобілю категорії «В», «С», відділення «Нової пошти» №1, у ФОП [PERSON] , що убачається з наданої копії наказу (розпорядження) №3 від 28.11.2017 про прийняття на роботу [PERSON] (а.с.92), а також копії трудової книжки серії [NUMBER] (а.с.93). Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Як убачається з наданої копії наказу (розпорядження) №3 від 28.11.2017 про прийняття на роботу [PERSON] (а.с.92), а також копії трудової книжки серії [NUMBER] (а.с.93), останній на час вчинення ДТП працював у ФОП [PERSON] . Зазначені обставини в ході судового розгляду підтвердив ФОП [PERSON] . Вина [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 19.03.2018, встановлена постановою Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2018 року. Статті 1187,1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Зазначений висновок узгоджується з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст. 1187 ЦК України. Положення ч. 1ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). В такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія. Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У зазначеній нормі встановлюються загальні правила відшкодування юридичною або фізичною особою потерпілій стороні шкоди, завданої їхнім працівником або іншою особою. Це один з випадків, коли суб`єктом деліктної відповідальності виступає юридична або фізична особа, яка шкоди потерпілій стороні безпосередньо не завдавала. Тобто особливістю цих зобов`язань є те, що закон відмежовує особу, яка безпосередньо завдала потерпілій стороні шкоди, від особи, яка повинна цю шкоду відшкодувати. У цивільному праві під діями юридичної особи визнаються: дії органу, її представників, а також її членів або інших учасників (працівників і службовців). Діями фізичної особи (фізичної особи підприємця) визнаються дії працівників (службовців), якщо їх вчинено на виконання трудових (службових) обов`язків. Покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності за вказаною нормою пояснюється тим, що безпосередній заподіювач шкоди (працівник) юридично втілює волю осіб, з якими він пов`язаний трудовим договором (контрактом), а тому його вина визнається виною роботодавця. Правовий зв`язок між юридичною або фізичною особою та працівником виникає з трудових відносин незалежно від їх характеру постійні, тимчасові, сезонні відносини або відносини, що склалися між зазначеними особами при виконанні працівником іншої роботи за трудовим договором (контрактом). Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого дня. Деліктні зобов`язання, передбачені вказаною нормою, включають: потерпілу особу, що зазнала шкоди; відповідача юридичну або фізичну особу, яка безпосередньо шкоди потерпілій стороні не завдавала; фактичного заподіювача шкоди працівника, який пов`язаний з відповідачем виконанням своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності за статтею 1172 ЦК України необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника, шкода, завдана потерпілій стороні, причинний зв`язок між протиправною поведінкою працівника і завданою шкодою, вина працівника), так і спеціальних умов, які обов`язково слід ураховувати. Це обставини, за наявності яких шкода була спричинена, хоча сама шкода в цих зобов`язаннях і не набуває якихось особливостей. До таких обставин частина перша вказаної норми відносить виконання трудових (службових) обов`язків працівником. У разі завдання шкоди працівником діями, що за своїм змістом не випливають з виконання ним трудових (службових) обов`язків, не виникає відповідальності юридичної або фізичної особи за шкоду, спричинену вказаним працівником. Він повинен сам відшкодувати цю шкоду на загальних підставах деліктної відповідальності (стаття 1166 ЦК України). Такого висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 6-501цс17 від 22.06.2017. Оскільки шкоду позивачу було заподіяно під час виконання трудових обов`язків [PERSON] , який на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди працював у ФОП [PERSON] , згідно вимог ст.1172 ЦПК України підстави для стягнення з [PERSON] коштів на відшкодування завданої шкоди відсутні, такий обов`язок відшкодування завданої шкоди, що заподіяна працівником під час виконання ним трудових обов`язків, покладається на роботодавця, тому підстави для задоволення позову відсутні. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed