Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до В»язівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що в травні 2017 р. помер її дядько [PERSON],який мав на праві приватної власності , відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, земельну ділянку площею 8,06 га , що знаходяться на території В»язівської сільської ради . За життя дядько склав заповіт ,яким все своє майно заповідав позивачу. Після його смерті відкрилася спадщина на майно. Позивач має намір оформити спадщину та успадкувати земельну ділянку , однак , в нотаріальному порядку оформити спадщину неможливо , оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з розбіжностями у документах у написанні прізвища спадкодавця . Іншим шляхом спадщину оформити не можливо. Прохала встановити факт належності правовстановлюючого документа та визнати право власності в порядку спадкування на земельну ділянку. У судове засідання позивач не з»явилася , подала заяву слухати справу у її відсутність , позов підтримала ,просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував. Суд, дослідивши письмові матеріали справи , дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON], який проживав в с.В»язова Краснокутського району Харківської області , помер 19 травня 2017 р. , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЖС № 387121 від 22.05.2017 р. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХР № 003686, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 8,06 га, яка розташована на території В»язівської сільської ради Краснокутського району Харківської області . Вказаний державний акт на право приватної власності на землю зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян за №50 від 20.03.2002 р. Заповітом , посвідченим приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області від 13.11.2016 р. , реєстраційний номер 3881, [PERSON] заповідав все своє майно [PERSON] Заповіт на момент смерті заповідача не відмінявся і не скасовувався . Постановою державного нотаріуса Краснокутської Державної нотаріальної контори від 08.02.2018 р. , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] , так як є розбіжності в документах в написанні прізвища спадкодавця .Крім того , нотаріус вказав , що спадкова справа заведена за заявою [PERSON] У судовому засіданні встановлено , що дійсно згідно свідоцтва про смерть спадкодавець записаний як [PERSON] , а в Державному акті про право приватної власності на землю , його прізвище вказано як [PERSON] . Як передбачає ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини... У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Як передбачає ст. 1223 ЦК України, право на спадкування визначені у заповіті. В силу ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Таким чином спадкування майна [PERSON] дійснюється по заповіту. Інших спадкоємців, які б мали право на обов»язкову частку у спадщині не має, оскільки спадкоємців по закону не має. Частиною 1 ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1296 ч.3 ЦК України , відсутність свідоцтва на право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача, так як вона надала суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved