overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 04 червня 2002 року уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, про що зроблено запис № 586. Від даного шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 16). Відповідач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає (а.с 15). Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити без участі сторін. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Сторони перебувають в шлюбі з 04 червня 2002 року, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, про що зроблено запис № 586 (а.с. 4). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Сторони мають різні погляди на сімейне життя, на примирення не згодні. Між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини. Викладені факти підтверджуються відповідними свідоцтвами про шлюб та народження. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами діють сімейні правовідносини. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність того факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, є підставою для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 21 серпня 1999 року уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що зроблено запис № 1115. Від даного шлюбу мають двох дітей, сина - Кіріла, [INFO] та дочку - Єлізавєту, [INFO]. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя. Спір про розподіл майна відсутній. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає (а.с 16). Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити без участі сторін. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Сторони перебувають в шлюбі з 21 серпня 1999 року, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що зроблено запис № 1115 (а.с. 3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7). Сторони мають різні погляди на сімейне життя, на примирення не згодні. Між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дітей. Викладені факти підтверджуються відповідними свідоцтвами про шлюб та народження. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами діють сімейні правовідносини. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність того факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, є підставою для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач), в якому просив зняти арешт з усього належного [PERSON] на праві власності рухомого та нерухомого майна, що був накладений Постановою № 40470983 від 30 жовтня 2013 року відділу Державної виконавчої служби Шевченківського району м. Києва. Пізніше позивачем було змінено предмет та підставу позову, а саме останній просив зняти арешт з належного йому на праві власності майна, а саме транспортного засобу Volkswagen Caddy Kasten, номерний знак [NUMBER], та земельну ділянку, площею 0,5000 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться в с. Копилів Макарівського р-ну, Київської обл., накладеного Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25 лютого 2015 року відділом Державної виконавчої служби Шевченківського району м. Києва. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання спільного сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку із виникненням заборгованості у [PERSON] по сплаті аліментів ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві в рамках вказаного виконавчого провадження накладено арешт на все належне позивачеві майно постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 40470983 від 18 листопада 2014 року. Крім того, постановою від 25 лютого 2015 року ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві накладено арешт на майно боржника, а саме транспортний засіб Volkswagen Caddy Kasten, номерний знак [NUMBER], та земельну ділянку, площею 0,5000 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться в с. Копилів Макарівського р-ну, Київської обл. Постановою від 27 лютого 2015 року ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві скасовано арешт, який накладено на все належне позивачеві майно постановою від 18 листопада 2014 року. Таким чином, на майно боржника, а саме транспортний засіб Volkswagen Caddy Kasten, номерний знак [NUMBER], та земельну ділянку, площею 0,5000 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться в с. Копилів Макарівського р-ну, Київської обл. накладено арешт постановою від 25 лютого 2015 року ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, тоді як у [PERSON] відсутня заборгованість зі сплати аліментів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулась до Київського районного суду міста Харкова із позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - відповідач) про захист прав споживачів та стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.02.2014 року між нею та відповідачем було укладено Договір про акцепт та приєднання до Публічної пропозиції АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на укладення Договору про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток, та комплексного обслуговування фізичних осіб-резидентів України, згідно якого сторони дійшли згоди, що Договір про відкриття поточного рахунку та надання і використання платіжної картки № Д001/0307-С0122 від 30.07.2003 року, укладений між сторонами, припиняється (втрачає чинність) з моменту підписання сторонами цього договору. При цьому поточний рахунок Позивача [NUMBER] у гривнях та[NUMBER] у доларах США (з платіжними картками до нього), що відкритий позивачу відповідачем згідно із зазначеним вище договором, надалі обслуговується відповідно до умов Публічного Договору. На теперішній час на рахунку [NUMBER] знаходиться 15000 грн., а на рахунку [NUMBER] знаходиться 10113,53 доларів США. На звернення позивача від 02.09.2014 року про повернення належних їй грошових сум відповідач відповів відмовою. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача грошові кошти за Договором про акцепт та приєднання до Публічної пропозиції АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на укладення Договору про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток, та комплексного обслуговування фізичних осіб-резидентів України за період з 02.09.2014 року по 11.02.2015 року, які знаходяться на рахунку [NUMBER] в сумі 15000,00 грн. та на рахунку [NUMBER] в сумі 10113,53 доларів США. 03.06.2015 року матеріали справи за даним позовом надійшли за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва та 05.06.2015 року за результатами автоматизованого розподілу були передані судді Рибаку М.А. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 02 жовтня 2004 року уклала шлюб [PERSON], який зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції, про що зроблено запис №1501. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Позов мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, тривалий час проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Спір про розподіл майна та проживання дитини відсутній. Позивач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити без участі сторін. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Сторони перебувають в шлюбі з 02 жовтня 2004 року, який зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції про що зроблено запис №1501 (а.с. 3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, на примирення не згодні. Між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини. Викладені факти підтверджуються відповідними свідоцтвами про шлюб та народження. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами діють сімейні правовідносини. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність того факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, є підставою для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] (дошлюбне прізвище Мосейчук) [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис № 246). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що в шлюбі вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені і вони мешкають окремо, а збереження сімї є неможливим. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що 23 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] (дошлюбне прізвище Мосейчук) [PERSON] та відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис №246) від 23 грудня 2011 року. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернувся в суд з вищеназваним позовом про розірвання шлюбу. В своїй позовній заяві вказував, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 03.08.2002 року. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матір'ю за адресою - [ADDRESS]. Шлюбно-сімейні відносини між ним та дружиною були припинені в січні 2013 року, в зв'язку з тим, що сторони мають різні погляди на життя та на вирішення сімейних проблем, внаслідок чого в сім'ї часто виникали сварки, які в свою чергу призвели до втрати почуття любові та взаємної поваги, що призвело до розпаду сім'ї, примирення вважає не можливим. А тому позивач просила суд шлюб розірвати. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач [PERSON] просив суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON], в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про слухання справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про слухання справи у її відсутності. Суд, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони 03.08.2002 року зареєстрували шлюб, котрий для сторін є першим. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами були припинені в січні 2013 року по причині різних поглядів на життя та на вирішення сімейних проблем, внаслідок чого між сторонами виникли непримиримі протиріччя щодо укладу життя, ведення спільного господарства та виховання дитини, що в свою чергу призвело до розпаду сім'ї. З січня 2013 року сторони ніяких сімейних стосунків не підтримують. Небажання підтримувати сімейні стосунки, викликане не випадковими причинами і підтверджено в судовому засіданні серйозними доводами. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі. Суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами за згодою відповідача встановити [PERSON] прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернувся в суд з вищеназваним позовом про розірвання шлюбу. В своїй позовній заяві вказував, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 04.10.2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між ним та дружиною були припинені в грудні 2014 року, в зв'язку з тим, що сторони мають різні погляди на життя та на вирішення сімейних проблем, внаслідок чого в сімї часто виникали сварки, які в свою чергу призвели до втрати почуття любові та взаємної поваги, що призвело до розпаду сімї, примирення вважає не можливим. А тому позивач просив суд шлюб розірвати. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач [PERSON] просив суд шлюб розірвати, місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] визначити з матірю. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій позов визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.10.2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами були припинені в грудні 2014 року по причини різних поглядів на життя та на вирішення сімейних проблем, внаслідок чого між сторонами виникли непримиримі протиріччя щодо укладу життя, ведення спільного господарства та виховання дитини, що в свою чергу призвело до розпаду сімї. З грудня 2014 року сторони ніяких сімейних стосунків не підтримують. Небажання підтримувати сімейні стосунки, викликане не випадковими причинами і підтверджено в судовому засіданні серйозними доводами. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі. Суд з урахуванням матеріалів справи в їх сукупності та фактичних обставин даної справи, а також віку дитини, беручи до увагу згоду позивача [PERSON] вважає необхідним визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON]. Суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами за згодою відповідача встановити [PERSON] прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить визнати її такою, що втратила право на проживання в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Крім нього та його сина, в цій квартирі зареєстрована [PERSON], колишня дружина позивача, яка з липня 2012 року не проживає у вказаній квартирі, однак залишається зареєстрованою у ній. Оскільки [PERSON] без поважних причин не проживає у належній позивачу квартирі і не бажає в добровільному порядку знятись з реєстрації у цій квартирі, тому її слід визнати такою, що втратила право на користування житлом. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у даній справі. Відповідачка, яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце судового засідання, до суду не з'явилась. У відповідності до ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом об'єктивно встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Крім нього та його сина, в цій квартирі зареєстрована [PERSON], колишня дружина позивача, яка з липня 2012 року не проживає у вказаній квартирі, однак залишається зареєстрованою у ній. Зазначені обставини підтверджуються: рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12.07.2012 року, договором купівлі-продажу від 24.11.2003 року, витягом про реєстрацію права власності на майно, довідкою про склад сім'ї № 044414 від 05.02.2015 року, актом обстеження квартири, в якому зафіксовано, що [PERSON] у зазначеній квартирі не проживає. Оцінивши усі надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] відсутня у квартирі [ADDRESS] понад два роки без поважних причин, а тому втратила право користування цим житлом. Відповідно до ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. При розподілі судових витрат, суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, а тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved