Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

В лютому 2020 року позивачка [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Мотивуючи свою тим, що з відповідачем по справ перебувала в зареєстрованому шлюбі від якого [INFO] народився [PERSON] та [INFO] [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2018 року між нею та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу діти мешкають разом з нею та починаючи з 2017 року вона виховує та забезпечує матеріально дітей одна. З відповідача по справі рішенням суду стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх синів, однак [PERSON] ухиляється від виконання свої обов`язків забезпечувати матеріально своїх дітей, не піклується про їх духовний та культурний розвиток у зв`язку з чим вирішила звернутися до суду із позовом про позбавлення його батьківських прав. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. 30 березня 2020 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.03.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала письмову заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив їх задовольнити (а.с. 48). Представник третьої особи ВИКОНКОМУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ як ОРГАН ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з визнанням позову відповідачем в судовому засіданні, яка викладена в письмовій заяві, і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч.3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення, з урахуванням наступних встановлених та підтверджених матеріалами справи обставин. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дітей (а.с. 5-6). Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2018 року шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 11.10.2018 року (а.с.7-8). Відповідно до акту про фактичне проживання від 16.01.2020 року, засвідченого директором ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» [PERSON] за адресою : [ADDRESS] фактично мешкають [PERSON] та її двоє синів : [PERSON] та [PERSON] ( а.с.11). В жовтні 2019 року відповідач [PERSON] звертався до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про перегляд судового наказу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 30.10.2017 року по справі № 212/6202/17, яким з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі по 100 грн. на кожну дитину, за нововиявленим обставинами. Ухвалою суду від 24.12.2019 року [PERSON] відмовлено у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу. Ухвала набрала законної сили 09.01.2020 року (а.с.9-10). Станом на 01.12.2019 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 8 193 грн. 62 коп., що підтверджується розрахунком № 1149 від 17.12.2019 року, виданого ПОКРОВСЬКИМ ВІДДІЛОМ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ( а.с.12). Як вбачається з розрахунку № 1150 від 17.12.2019 року наданого ПОКРОВСЬКИМ ВІДДІЛОМ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ [PERSON] станом на 01.12.2019 року має заборгованість зі сплати аліментів на дітей у розмірі 88 292 грн. 54 коп.( а.с.13). За інформацією наданою Криворізьким навчально-виховним комплексом № 35 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-багатопрофільний ліцей «ІМПУЛЬС» КМР Дніпропетровської області в довідці № 1305 від 17.01.2020 року, [PERSON] , [INFO] , навчається в їх закладі в 1-Г класі з 2019 року і його батько не бере участі у вихованні сина, не відвідує батьківські збори та індивідуальні консультації з вчителями у школі ( а.с.14). З відповіді на адвокатський запит від 04.02.2020 року за вих.№14-к наданим КОМУНАЛЬНИМ НЕКОМЕРЦІЙНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ №3» КМР [PERSON], [INFO] на диспансерному обліку не перебуває. [PERSON] , [INFO] знаходиться на обліку з приводу анемії І-ІІ ступеню. На прийом лікаря - педіатра з дітьми з`являється тільки мати [PERSON] , рекомендації лікаря виконує в повному обсязі ( а.с.15). Відповідно до Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, наданого ВИКОНКОМ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ як ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав, оскільки він не виконує батьківських обов`язків, не піклується про фізичний стан і духовний розвиток дітей, не забезпечує їм необхідного харчування, не створює належних умов для проживання дітей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу (а.с. 54-56). Батьки, за нормами ст. ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто здійснювати батьківські права, які не можуть суперечити інтересам дитини. Кожна дитина, у відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 19.05.2009 року, має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. За правилами ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 2 статті 164 СК України, визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Положенням частини 1 статті 81 ЦПК України визначено: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. У відповідності до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». На думку суду позбавлення відповідача батьківських прав не суперечить також інтересам дітей, оскільки відсутність будь-якої участі батька у їх житті є фактором, що травмує дитячу психіку, а збереження батьківства може привести до одержання відповідачем в майбутньому майнових та особистих немайнових прав, заснованих на спорідненості з дітьми, що, враховуючи ухилення його від виконання батьківських обов`язків, призведе до порушення прав та інтересів дітей. В силу вимог ст. 206 ч. 4 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у цьому випадку є доцільним, оскільки [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні синів, погодився з позбавленням його батьківських прав, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. За приписами ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Позивачкою стягуються аліменти на утримання дітей з відповідача. За таких обставин суд вважає можливим при прийнятті рішення про позбавлення батьківських прав не приймати рішення про стягнення з відповідача аліментів. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи статті 141 Цивільного процесуального кодексу України та стягує з відповідача на користь позивача судовий збір сплачений при поданні позову у розмірі 840 грн.80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved