Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

В листопаді 2016 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовом до Публічного акціонерного товариства «АТ «Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» з уточненнями від 14 грудня 2015 року та 18 січня 2016 року про стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 23 191грн.03 коп., середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з листопада 2014 року по до 03.02.2016 року у розмірі 20 656 грн. 77 коп., моральної шкоди у розмірі 5\~000 грн..00 коп., а усього 48\~857 грн.80 коп., посилаючись на те, що він працював у відповідача на посаді монтажника радіотехнічної апаратури та приладів з 28.02.1974 року по 25.11.2014 року. 25.11.2015 його було звільнено за скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України на підставі наказу від 25.11.2014 року за №149-к. В порушення вимог ст.116 КЗпП України в день звільнення відповідач не виплатив йому належні йому кошти та не провів з ним остаточний розрахунок, довідку про заборгованість заробітної плати йому не надав. Тому за його розрахунком, з урахуванням компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, заборгованість по невиплаченій заробітній платі складає 23\~191 грн. 03 коп. Потім позивач уточнив позовні вимоги та збільшив, просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку відповідно до ст.117 КЗпП України у сумі 20 656 грн. 77 коп. та моральну шкоду у розмірі 5\~000 грн. 00 коп., а усього 48\~857 грн.80 коп. Моральну шкоду він обґрунтовує тим, що відповідач залишив його без засобів до існування, він не зміг собі придбати медичні препарати для лікування та своєчасно їх лікувати, тому стан його здоровя погіршився. В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги з уточненнями та їх обґрунтування, просив їх задовольнити та закінчити розгляд справи за його відсутність. Представник відповідача у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення ( а.с.37,46,50,55), заяв про розгляд справ за його відсутністю, або перенесення слухання справи не надав. Тому суд, відповідно до вимог ч.4 ст.169 та 224 ЦПК України розглядає справу у відсутність відповідача за наявними у справі матеріалами та , за згодою позивача, ухвалює заочне рішення. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позову у повному обсязі. Так, як встановлено судом, [PERSON] працював у відповідача на посаді монтажника радіотехнічної апаратури та приладів з 28.02.1974 року по 25.11.2014 року. 25.11.2015 він його було звільнено за скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України на підставі наказу від 25.11.2014 року за №149-к. Відповідно до\~ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Як\~\~зазначив в у своїх позовних вимог позивач при його звільнені з роботи та по теперішній час йому вказана сума заборгованості по заробітній платі не виплачена. Оскільки відповідач не надав суду довідку про суму заборгованості перед позивачем, то суд приймає розрахунок позивача , згідно якого заборгованість по заробітній платі з урахуванням компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати складає 23 191 грн.03 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, як встановлено судом відповідач при звільненні [PERSON] не провів з ним остаточний розрахунок , який не проведений і на теперішній час. Статтею 117 КЗпП України\~передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вбачається з правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ( постанова у справі № 6-64 цс 13 від 03.2013року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Оскільки суду відповідачем не надано довідку про середній заробіток позивача, ту суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку суд визначає також згідно розрахунку позивача, оскільки її розрахунок відповідає нормам діючого законодавства. Середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 1441,17 грн. Затримка розрахунку за період з 26.11.2014 року по 03.02.2016 року становить 14 місяців і 3 дні, тому ума середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільнені станом на 03.02.2016 року складає20 656 ( двадцять тисяч шістсот пятдесят шість) грн. 77 коп. \~\~ Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку по день остаточного розрахунку відповідають вимогам Закону, а тому підлягають задоволенню. Крім мого, відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі , якщо порушення його законних прав призвели до маральних страждань , втрати нормальних життєвих звязків ї вимагають від нього додаткових зусиль для організації життя. У судовому засіданні судом встановлено, що неправомірними діями відповідача по несвоєчасні виплаті заборгованості по заробітній платі та не проведення остаточного розрахунку [PERSON] дійсно була заподіяна моральна шкода, так як достовірно встановлено, що в результаті несплати заробітної плати у нього погіршився стан здоровя , загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає значну суму, а саме 43\~847,8 0 грн. Не можливість отримати зароблені кошти привело до додаткових страждань. Тому сума моральної шкоди, яку виз насів позивач, підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідачем не спростовані у судовому засіданні позовні вимоги позивача, суд задовольняє його позов у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним покласти на відповідача і судові витрати по даній справі у вигляді судового збору в сумі 488,57 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved