Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

В листопаді 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 15 травня 2000 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Росохацькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 10. Від подружнього життя в них є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. З відповідачем не проживають три роки, спільного господарства не ведуть. [PERSON] проживає з іншою жінкою, не допомагає дітям. Фактично їх сімя розпалася, існує лише формально, тому позивачка прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу дітей просить залишити проживати з нею, відновити дошлюбне прізвище Гут. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 15 травня 2000 року сторони зареєстрували шлюб в Росохацькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 10. Від подружнього життя в них є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейні відносини в січні 2014 року і з того часу не ведуть спільного господарства. З позовної заяви та пояснень позивачки вбачається, що на даний час відповідач проживає з іншою жінкою. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки та дітей, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітніх дітей сторін після розірвання шлюбу залишити проживати з матір'ю.

Outcome: approved