Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] в порядку окремого провадження звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме належності її батьку [PERSON] Державного акту серії ЯБ №360164 на право приватної власності на землю площею 1,8004 га., виданого на підставі розпорядження районної державної адміністрації від 21 серпня 2006 року за № 267/2006-р., а також встановити факт родинних відносин між нею та її батьком [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що в вищезазначеному Державному акті на право власності на земельну ділянку в графі власник вказаний «[PERSON]», а у свідоцтвах про її народження та про смерть батька в графі померлий вказаний «[PERSON]», через що заявниця не може довести, що Державний акт належить померлому [PERSON] До судового розгляду заявниця уточнила позовні вимоги, і крім того просила з тих самих підстав встановити факт належності померлому свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS]. До суду заявниця подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Заінтересована особа - [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно паспортних даних заявником є [PERSON], [INFO]. [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно і заявниця прийняла спадщину у встановленому законом порядку, проте перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину стала розбіжність у написанні імені батька в Державному акті на право приватної власності на землю, свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок від 29 вересня 1989 року та в свідоцтвах про його смерть та народження заявниці. Згідно довідок, виданих виконавчим комітетом Решнівецької сільської ради №111 та №112 від 29 липня 2014 року [PERSON] та [PERSON] одна і та ж особа та дійсно [PERSON] був батьком для [PERSON] згідно по господарських книг Решнівецької сільської ради. Вказані обставини підтверджуються: копією паспорта заявниці, копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ №360164 виданого на підставі розпорядження районної державної адміністрації від 21 серпня 2006 року за №267/2006-р, копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS], довідками виконавчого комітету Решнівецької сільської ради №111 та №112 від 29 липня 2014 року. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та факту родинних відносин підлягає задоволенню. Згідно п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. Відповідно до ч.7 ст.235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене, із заявниці на користь держави підлягає стягненню 243,60 грн., оскільки було заявлено три вимоги, а при подачі заяви сплачено лише за одну.

Outcome: approved