Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

В лютому 2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 15000 доларів США, що еквівалентно 404850 грн грн та три відсотки річних від простроченої суми позики в сумі 1162 доларів США, що еквівалентно 31362,38 грн.\~ В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що 12 червня 2015 року надала відповідачу в позику 15000 доларів США зі строком повернення до 13 липня 2015 року. На підтвердження отримання коштів та зобовязання повернення вказаних коштів відповідач надав власноручно написану розписку про отримання коштів, зобовязання їх повернути\~ та строк виконання даного зобовязання 13 липня 2015 року. До вказаного строку відповідач в добровільному порядку борг не повернув, у звязку з чим позивач просить стягнути 3% річних згідно ст.625 ЦК України. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON], будучи неодноразово повідомленим про час і місце судового розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №№ 1940202111684, 1940202125324,1940202177758, 1940202214653, в судові засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов до суду не направив. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення. Судом встановлено, що 12.06.2015 року [PERSON] передала у позику [PERSON] кошти в сумі 15000 доларів США, а останній мав повернути вказані кошти в строк до 13.07.2015 року, що підтверджується розпискою (а.с.4). Відповідно до статті 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені\~\~родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047\~ЦК України на підтвердження\~\~укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Крім того, частиною першою статті 1049\~ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів. Досліджена судом розписка відповідача вказує, що останній отримав від позивача кошти на певний період, до настання конкретної дати (13 липня 2015 року). Отже після настання вказаної дати відповідач зобовязаний був повернути позивачу отримані кошти. За таких обставин суд приходить до висновку, що розписка відповідача підтверджує умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів. Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній в постанові №6-1967цс15 від 11.11.2015 року. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. У випадках, коли грошове зобов'язання виникло у валюті, положення ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~в частині стягнення з боржника інфляційного збільшення суми боргу при його виконанні не застосовуються. З вказаних підстав суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних грунтується на вимогах закону, але підлягає до задоволення частково за період з 14.07.2015 року по 13.02.2018 року, що становить 945 днів. Разом з тим, враховуючи, що розрахунок позивача є зменшеним, оскільки станом на день розгляду справи у суді відповідачем прострочено повернення коштів більше, але розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог,\~ судом 3% річних визначено в сумі 31445,20 грн (404850 грн:100%*3%:365 днів * 945 днів), але позивач просить стягнути 31362,38 грн, тому суд стягує з відповідача на користь позивача 31362,38 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про повне задоволення позову та\~ стягує з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 15000 доларів, що еквівалентно 404850 грн,\~ та 1162 доларів США, що еквівалентно 31362,38 грн у відшкодування 3% річних в порядку ст.625 ЦК України. Позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи, тому при подачі позову звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4362,12 грн. Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалами Корсунь-Шевченківського районного суду від 11.05.2018 року та від 27.09.2018 року підлягають скасуванню після повного виконання даного рішення суду.

Outcome: approved