Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

В.о. керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації, до [PERSON] , в якому просив зобов`язати [PERSON] повернути державі в особі Харківської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 13,0020 га з кадастровим номером 6325486500:02:000:0358, яка знаходиться на території Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, у придатному для використанні стані, та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову вказував, що на підставі договору оренди землі від 26.03.2010 №202/06-12 громадянину [PERSON] Чугуївською районною державною адміністрацією Харківської області надано в довгострокове платне користування земельну ділянку водного фонду площею 13,0020 га з кадастровим номером 6325486500:02:000:0358, яка знаходиться на території Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, для рибогосподарських потреб. Зазначений договір зареєстровано, про що 12.05.2010 у Державному реєстрі земель вчинено запис №041068200001. Крім того, 30.03.2012 Чугуївською районною державною адміністрацією Харківської області укладено з [PERSON] угоду №1 про зміну та доповнення до договору оренди земельної ділянки водного фонду від 26.03.2010 №202/06-12, яка в Державному реєстрі не реєструвалась. Згідно зі п. 5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 74404,39 грн. Відповідно до п. 8 договору оренди землі договір укладено на 10 років. Після закінчення договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Згідно зі п. 36 договору оренди землі дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Відповідно до п. 21 договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку водного фонду у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Згідно інформації Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області від 21.10.2020 встановлено, що земельна ділянка (кадастровий номер 6325486500:02:000:0358) знаходиться за межами населеного пункту та відноситься до земель водного фонду державної власності, розпорядником є Харківська обласна державна адміністрація. [PERSON] не звертався до Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області щодо продовження дії зазначеного договору оренди, додаткових угод з даного питання не укладалось. Крім того, районною державною адміністрацією листом від 21.10.2020 порушено питання перед [PERSON] щодо необхідності оновлення нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Зазначене також підтверджується інформацією Харківської обласної державної адміністрації від 05.11.2020. Встановлено, що вищевказана земельна ділянка розташована за межами населених пунктів на території Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області (Малинівська ОТГ). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2020 становить 141 160,45 грн. В період з 2013 року по теперішній час звернення від [PERSON] з питань користування вказаною земельною ділянкою не зареєстровано. Відповідно до інформації, наданої Малинівською селищною радою Чугуївського району Харківської області встановлено, що [PERSON] використовує земельну ділянку водного фонду площею 13,0020 га з кадастровим номером 6325486500:02:000:0358, яка знаходиться на території Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, останнім укладено відповідний договір оренди землі. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. У разі припинення або розірвання договору оренди землі, відповідно до ч.1 ст. 34 вказаного Закону, орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Аналогічні умови припинення строку дії договору та повернення земельної ділянки передбачені договором оренди землі від 26.03.2010 №202/06-12. Як вже зазначалось, укладений з [PERSON] договір оренди припинив свою дію 26.03.2020 у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено - на підставі п. 36 Договору та 93 ЗК України та ст. 631 ЦК України. Проте, всупереч п. 21 Договору, ст. 34 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 317, 321 ЦК України, ст.ст. 78, 90 ЗК України орендар [PERSON] до цього часу не повернув державі земельну ділянку водного фонду у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду, та використовує земельну ділянку без належних правових підстав. Оскільки земельна ділянка, розташована на території Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області за межами населеного пункту та відноситься до земель водного фонду державної власності, то її повноваженнями щодо її розпорядження згідно ст. ст. 59, 122 Земельного кодексу України на даний час наділена Харківська обласна державна адміністрація. Отже спірна земельна ділянка підлягає поверненню державі в особі уповноваженого розпорядника - Харківської обласної державної адміністрації. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] , що полягають у неповерненні спірної земельної ділянки її власнику (розпоряднику) - Харківській обласній державній адміністрації, останній всупереч ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 321 ЦК України, ст.ст. 78, 90 ЗК України позбавлений можливості користуватися і розпоряджатись своєю власністю. Таким чином, у даному випадку права власника майна підлягають захисту у спосіб, установлений статтею 1212 ЦК України, шляхом повернення земельної ділянки державі в особі Харківської обласної державної адміністрації. На судове засідання представник позивача не з`явився, до його початку подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач [PERSON] на судове засідання не з`явився, до його початку подав до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності. Від представника Харківської обласної державної адміністрації ,в чиїх інтересах заявлено позов, до початку судового засідання до суду надійшли письмові пояснення, в яких йдеться про підтримання позовних вимог позивача та розгляд цивільної справи за відсутності представника облдержадміністрації. Від представника третьої особи - Чугуївської районної державної адміністрації до початку судового засідання також надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за відсутності представника третьої особи. За таких обставинах суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, та ухвалити рішення у зв`язку із визнанням відповідачем позовних вимог. Оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що належним чином обґрунтований та підтверджений належними та допустимими доказами. Так, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, на підставі договору оренди землі від 26.03.2010 №202/06-12 громадянину [PERSON] Чугуївською районною державною адміністрацією Харківської області надано в довгострокове платне користування земельну ділянку водного фонду площею 13,0020 га з кадастровим номером 6325486500:02:000:0358, яка знаходиться на території Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, для рибогосподарських потреб. Зазначений договір зареєстровано, про що 12.05.2010 у Державному реєстрі земель вчинено запис №041068200001 (а.с. 11-18). Крім того, 30.03.2012 Чугуївською районною державною адміністрацією Харківської області укладено з [PERSON] угоду №1 про зміну та доповнення до договору оренди земельної ділянки водного фонду від 26.03.2010 №202/06-12, яка в Державному реєстрі не реєструвалась (а.с. 22-24). Відповідно до п. 8 договору оренди землі договір укладено на 10 років. Після закінчення договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Згідно зі п. 36 договору оренди землі дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Відповідно до п. 21 договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку водного фонду у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Згідно інформації Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області від 21.10.2020 встановлено, що земельна ділянка (кадастровий номер 6325486500:02:000:0358) знаходиться за межами населеного пункту та відноситься до земель водного фонду державної власності, розпорядником є Харківська обласна державна адміністрація. [PERSON] не звертався до Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області щодо продовження дії зазначеного договору оренди, додаткових угод з даного питання не укладалось (а.с. 25). Відповідно до інформації, наданої Малинівською селищною радою Чугуївського району Харківської області встановлено, що [PERSON] використовує земельну ділянку водного фонду площею 13,0020 га з кадастровим номером 6325486500:02:000:0358, яка знаходиться на території Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, останнім укладено відповідний договір оренди землі. Частиною 1 статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. У разі припинення або розірвання договору оренди землі, відповідно до ч.1 ст. 34 вказаного Закону, орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Аналогічні умови припинення строку дії договору та повернення земельної ділянки передбачені договором оренди землі від 26.03.2010 №202/06-12. Як вбачається з наданих позивачем доказів, укладений з [PERSON] договір оренди припинив свою дію 26.03.2020 у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено - на підставі п. 36 Договору та 93 ЗК України та ст. 631 ЦК України. Проте, всупереч п. 21 Договору, ст. 34 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 317, 321 ЦК України, ст.ст. 78, 90 ЗК України орендар [PERSON] до цього часу не повернув державі земельну ділянку водного фонду у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду, та використовує земельну ділянку без належних правових підстав. Частиною 1 статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Оцінивши докази, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення вимог позивача про визнання права власності за нею на спадкове майно, оскільки вона є єдиним спадкоємцем першої черги, що прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Отже права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Частиною 5 статті 122 Земельного кодексу України визначено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. Відповідно до ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Оскільки земельна ділянка, розташована на території Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області за межами населеного пункту та відноситься до земель водного фонду державної власності, то її повноваженнями щодо її розпорядження згідно ст. ст. 59, 122 Земельного кодексу України на даний час наділена Харківська обласна державна адміністрація. Отже спірна земельна ділянка підлягає поверненню державі в особі уповноваженого розпорядника - Харківської обласної державної адміністрації. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] , що полягають у неповерненні спірної земельної ділянки її власнику (розпоряднику) - Харківській обласній державній адміністрації, останній всупереч ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 321 ЦК України, ст.ст. 78, 90 ЗК України позбавлений можливості користуватися і розпоряджатись своєю власністю. Таким чином, у даному випадку права власника майна підлягають захисту у спосіб, установлений статтею 1212 ЦК України, шляхом повернення земельної ділянки державі в особі Харківської обласної державної адміністрації. Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Статтею 324 ЦК України передбачено, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. До повноважень обласних державних адміністрацій у галузі земельних відносин, відповідно до ст. ст. 59, 122 Земельного кодексу України Земельного кодексу України, належить розпорядження землями державної власності межами населених пунктів. Отже, органом, який на даний час наділений правом розпорядження вищевказаною земельною ділянкою є Харківська обласна державна адміністрація. Зі змісту положень ч. 4 ст. 56 ЦПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» вбачається, що прокурор, звертаючись до суду з позовною заявою в інтересах держави, зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, яким не здійснюється або неналежним чином здійснюється захист цих інтересів. Згідно з правовою позицією Верховного суду, висловленою в ухвалі від 10.07.2018 у справі №812/1689/16, постанові від 20.09.2018 у справі №924/1237/17, «не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Більш того, як вказано у постанові Великої Палати ВС від 15.10.2019 у справі №903/129/18, сам факт не звернення до суду відповідного органу з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження щодо захисту інтересів держави, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Крім цього, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі 912/2385/18 зазначено, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. Згідно зі ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у тому числі шляхом звернення до суду. Статтею 17 Цивільного кодексу України передбачено, що орган державної влади здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом. Рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду. Відповідно до ст.ст. 319, 386 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що дійсно мало місце нездійснення відповідним державним органом захисту інтересів держави та, відповідно існували підстави для пред`явлення цього позову прокурором в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації, а вимоги в.о. керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області Е. Миргородського знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved