Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

В.о. головного лікаря КУ «Обласна психіатрична лікарня» [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить госпіталізувати [PERSON], [INFO] у психіатричну лікарню у примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що [PERSON], що мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Задніпровська, б. 6, кв. 68, є інвалідом II групи безстроково. Рішенням Ленінського народного суду від 11.01.1988 визнаний недієздатним. Рішенням Ленінської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя від 11.02.1988 року опікуном над хворим призначена його мати [PERSON], яка померла в 2014 році. Знаходиться під наглядом лікаря-психіатра КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з 1980 року. За цей час неодноразово проходив стаціонарне лікування з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу з вираженим змішаним типом дефекту (емоційно-вольовим, психопатоподібним)». Із анамнезу відомо, що психічні порушення з'явилися з 1980 року, коли порушився сон, став дратівливим, грубим, агресивним, розгубив друзів, періодично вживав алкоголь, наркотики, транквілізатори, ніде не працював. В 1985 році перебував на примусовому лікуванні в психіатричній лікарні м. Дніпропетровськ з діагнозом: «Шизофренія». В 1987 році знову притягувався до кримінальної відповідальності за хуліганство, у звязку з чим перебував на примусовому лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Надалі неодноразово, більш 50 разів, проходив стаціонарне лікування в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Була встановлена II група інвалідності. У клінічній картині домінувала галюцинаторно-параноїдна симптоматика, психопатоподібна поведінка, агресія на адресу рідних та оточуючих. Захворювання носить безперервний характер. Остання виписка із стаціонару 19.10.2009 року. Після виписки дільничного лікаря-психіатра відвідував нерегулярно, підтримуюче лікування не приймав. Останні роки наростає емоційно-вольове зниження. З 03.12.2010 року по 01.08.2016 року знаходився на примусовому лікуванні в Дніпропетровській та Херсонській психіатричних лікарнях, а з 01.08.2016 року по 15.11.2017 року - на примусовому лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Рішенням Комунарського районного суду від 15.11.2017 року примусові заходи медичного характеру з госпіталізації у психіатричних стаціонар зі звичайним типом нагляду змінені на амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку. Враховуючи, що пацієнт недієздатний, самотній, родичів не має, мати-опікун померла (коли пацієнт перебував на примусовому лікуванні), тривале перебування на стаціонарному лікуванні в психіатричних лікарнях з 2010 по 2017 pp., у той же день хворий оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Під час огляду: орієнтований вірно, доступний формальному контакту, на запитання відповідає односкладово. Зацікавленості до бесіди не проявляє. Емоційно сплощений. Обмани сприйняття не виявляє, маячних ідей не висловлює. Пам'ять, інтелект без грубих порушень. У відділенні нічим не зайнятий, час проводить у палаті, спілкується мало. Не дивиться телевізор, не цікавиться що відбувається у світі, країні. Не знає ціни на продукти, комунальні послуги, як здійснюється їх оплата. Коло інтересів знижений прийомом їжі, курінням, задоволенням фізіологічних потреб. Зміна білизни, виконання санітарно-гігієнічних процедур тільки при нагадування та під контролем медичного персоналу. У теперішній час у клінічний картині на першому плані емоційно-вольовий дефект, звуження кола інтересів. Реальних планів на майбутнє немає. Теперішній стан хворого можна кваліфікувати, як тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми, безперервний перебіг з вираженим змішаним типом дефекту (психопатоподібний, емоційно-вольовий). Враховуючи нездатність пацієнта задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, примусова госпіталізація обґрунтована. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У суді представник заявника та лікар-психіатр підтримали заяву, надавши пояснення що хворий потребує обовязкової госпіталізації. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви. Суд, заслухавши представника лікарні, лікаря-психіатра, висновки прокурора, законного представника хворого, вивчивши матеріали справи, висновок лікарів-психіатрів від 15.11.2017 року вважає, що заява, підлягає задоволенню з наступних підстав. Законом України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 15.11.2017 року, встановлено, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми, безперервний перебіг з вираженим змішаним типом дефекту (психопатоподібний, емоційно-вольовий синдром). Внаслідок хвороби являє високу потенційну соціальну небезпеку для себе.

Outcome: approved