Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 11 березня 2000 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від цього шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені. Оскільки, вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, внаслідок чого між ними виникають непорозуміння. Зважаючи на це, [PERSON] вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, тому просить розірвати шлюб. Крім цього, неповнолітні діти на даний час проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Тому [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень на одну дитину, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила суд задовольнити його у повному обсязі. Відповідач [PERSON] пред'явлений позов визнав частково, зокрема не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Проте, просив суд визначити розмір аліментів у меншому розмірі, ніж зазначено у позовній заяві, оскільки сплата аліментів у вказаному розмірі призведе до його скрутного матеріального становища. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 11 березня 2000 року Іванківською сільською радою Бориспільського району Київській області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не бажають жити однією сім'єю. Збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Крім цього, у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджуються копіями свідоцтва про народження, виданими на їхнє ім'я (а.с.8,9). На даний час неповнолітні діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Вказана обставина визнана сторонами у судовому засіданні, а тому, за правилами ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягає додатковому доказуванню. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В матеріалах справи відсутні докази, які підтвердили б те, що відповідач добровільно приймає участь в утриманні неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] З огляду на це, суд вважає допустимим примусово стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, позивач позбавлена можливості самостійно забезпечувати утримання неповнолітніх дітей. Відомості про те, що [PERSON] має незадовільний стан здоров'я, скрутне матеріальне становище або ж на його утриманні перебувають інші діти, непрацездатні дружина та батьки, в матеріалах цивільної справи відсутні. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років: з 1 грудня 2018 року - 1860 гривень. У відповідності до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Враховуючи рівний обов'язок батьків брати участь у матеріальному забезпеченні дітей, а також відсутність будь-яких інших належних та допустимих доказів на обґрунтування розміру аліментів, враховуючи розмір прожиткового мінімуму, визначений законом, суд прийшов до висновку, що зазначений позивачем розмір аліментів є необґрунтовано завищеним. Саме тому розмір аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі у розмірі 930 гривень щомісячно на кожну дитину (1860 / 2). Такий розмір аліментів не погіршить майновий стан відповідача та забезпечить необхідний рівень утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При пред'явленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір за позовні вимоги щодо стягнення аліментів, оскільки вона звільнена від сплати судового збору. Пред'явлений нею позов задоволений. Тому із [PERSON] належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 640 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial