Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

В липні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав у відношенні [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07 липня 2011 року по 07 липня 2014 року. З момент розірвання шлюбу відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі в вихованні дитини, не цікавиться її розвитком, навчанням та особистим життям, матеріальної допомоги на утримання не надає, що підтверджується наявною в відповідача заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини. Просила суд позбавити [PERSON] батьківський прав відносно [PERSON] , [INFO] , судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в своїй заяві на адресу суду позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні з викладених в позовній заяві підстав, розглянувши справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в своїй заяві на адресу суду позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав, просив справу розглядати за його відсутності. Представник третьої особи, Бартош Н. О. в заяві на адресу суду підтримала заявлені позовні вимоги, не заперечувала проти позбавлення відповідача батьківських прав, просила справу розглядати за її відсутності. Під час розгляду справи сторонами клопотання не заявлялись. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , який народився під час знаходження [PERSON] в шлюбі з [PERSON] 05 січня 2012 року (а. с. 6, 7) Шлюб між сторонами розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.07.2014 року (а. с. 8) Після укладення шлюбу з [PERSON] позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а. с. 18) Відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу спілкування з дитиною не підтримує, не приймає участі в її житті, не цікавиться її розвитком та особистим життям, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає (а. с. 9, 10-11, 13, 34) В наданій на адресу суду заяві [PERSON] визнав позовні вимоги та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] . Висновком, наданим Органом опіки та піклування Маріупольської міської ради підтверджується доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Згідно ч.ч. 2, 5 ст. 150, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідач [PERSON] , на думку суду не може позитивно впливати на виховання та становлення дитини, оскільки не спілкується з нею, зв`язків не підтримує, не цікавиться її вихованням та навчанням, не надає матеріальної допомоги на утримання, крім того [PERSON] визнав позов про позбавлення його батьківських прав, що свідчить про його байдуже ставлення до дитини. Вказані обставини судом враховуються при ухваленні рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Оцінюючи викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved