Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 29 липня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 08 серпня 2019 року. Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 04.11.2010 року вона уклала шлюб з [PERSON] . На початку березня 2018 року її чоловік сказав їй, що йому порадили фіктивно розірвати з нею шлюб. Він вважав, що таким чином, у разі його смерті, вдасться уникнути повернення боргів за трьома споживчими кредитами на загальну суму понад 60000 грн. Не вникаючи в суть цього питання та не передбачаючи правові наслідки вона погодилася піти з ним в Ужгородський МВ РАЦС, де вони написали спільну заяву про розірвання шлюбу, хоча і не мали реального наміру розірвати такий, і 07.04.2018 року Ужгородським МВ РАЦС, на підставі ст.106 СК України, було розірвано шлюб між нею та [PERSON] . Позивач зазначає, що як до так і після розірвання шлюбу вона та [PERSON] продовжували вести сімейне життя, проживали в одному помешканні, за адресою: [ADDRESS] , у квартирі яка була успадкована її чоловіком, вели спільне господарство, що підтверджується, зокрема тим, що її чоловік 13.04.2018 року придбав у кредит в ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» для їхньої квартири пральну машину, холодильник, плиту газову та інше, всього на загальну суму 17824 грн. Тобто, розірвання шлюбу між ними носило фіктивний характер. За пропозицією її чоловіка це був вжитий прийом для створення видимості відсутності шлюбних відносин при їх реальному існуванні. [INFO] , її чоловік [PERSON] раптово помер внаслідок гострого інфаркту міокарда та серцево-судинної недостатності. Після смерті чоловіка, 08.06.2018 року вона письмово звернулася до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори, на підставі чого 23.06.2018 року заведено спадкову справу № 150/2018 на майно померлого [PERSON] . Однак, після спливу шестимісячного терміну Першою Ужгородською державною нотаріальною контрою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з тих підстав, що вона розлучена з померлим спадкодавцем, у зв`язку з чим їй необхідно в судовому порядку встановити родинні зв`язки з колишнім чоловіком [PERSON] . На підставі вищенаведеного просить суд визнати факт її проживання у шлюбі із спадкодавцем [PERSON] як однією сім`єю протягом 2010-2018 року років та її право на спадкування за законом у порядку четвертої черги майна, що належало спадкодавцю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені. Подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Представник Першої державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений. Від завідувача Першої державної нотаріальної контори до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника нотконтори. Відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив. Представник Ужгородської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Ужгородської міської ради. Відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Факти, які можуть бути встановлені у судовому порядку визначені ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень, викладених в п.п. 1, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», наведений в ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Як встановлено згідно досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, 04.11.2010 року відділом РАЦС по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації шлюбів 04.11.2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 475, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 07.04.2018 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 07.04.2018 року складено відповідний актовий запис № 22. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 25.04.2018 року. Як вбачається з листа Першої Ужгородської державної нотаріальної контори від 31.10.2018 року № 1042/02-14/150/2018р., 23.06.2018 року у Першій Ужгородській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 150/2018 на майно померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , на підставі надісланої [PERSON] заяви на прийняття спадщини від 08.06.2018 року, реєстр. № 941, зареєстрованої за вх. № 419/01-16 23.06.2018 року, та на звернення [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно померлого [INFO] [PERSON] їй роз`яснено, що враховуючи, що [PERSON] не надано нотаріусу документи, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства, їй необхідно звернутися до судових органів із позовом про встановлення родинних та інших відносин з померлим [INFO] [PERSON] . Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`ю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, судом необхідно враховувати правила частини 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'єю є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак. Відповідно до частин першої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Членів сім`ї пов`язують взаємні права та обов`язки. Ця ознака є найбільш вагомою для юридичного визначення поняття сім`ї. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Судом встановлено, що 04.11.2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який в подальшому 07.04.2018 року був розірваний за спільною заявою. Згідно паспорта громадянина України [PERSON] та [PERSON] встановлено, що вказані особи були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки ПП «Ужгородський Будинковий Сервіс» від 08.05.2018 року № 2018, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть № 228 від 25.04.2018 року, місцем проживання померлого [PERSON] вказано [ADDRESS] , і таке видано [PERSON] . Позивач як член сім`ї отримала Лікарське свідоцтво про смерть, Довідку про причину смерті, Свідоцтво про смерть. На підтвердження ведення спільного господарства позивачем також надано видаткову накладну № ЧUZG1-0010 від 13.04.2018 року про придбання [PERSON] у кредит у ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» побутової техніки на загальну суму 17824,00 грн. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази суд вважає, що у судовому засіданні доведений факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю не менш п`яти років до дня смерті останнього. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя заповіту не складав, відомостей про спадкоємців першої-третьої черги суду не надано, спадкову справу у Першій Ужгородській державній нотаріальній конторі заведено 23.06.2018 року №150/2018 за заявою [PERSON] , а [PERSON] з померлим вели спільне господарство та були пов`язані з ним спільним побутом, тому фактично проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. На підставі зібраних у справі доказів суд дійшов висновку, що позивач та померлий [PERSON] продовжували сімейні відносини і після розірвання шлюбу, до дня смерті [PERSON] вони проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, не мали наміру припиняти шлюбні відносини. Встановлення даного факту необхідно [PERSON] для оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] , який встановити іншим шляхом неможливо. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що факт проживання [PERSON] однією сім`єю з спадкодавцем [PERSON] не менш п`яти років до дня смерті останнього, знайшов своє підтвердження дослідженими та перевіреними в суді доказами, а тому позов підлягає до задоволення в цій частині. Не підлягають задоволенню вимоги заявника щодо визнання її права на спадкування за законом в порядку четвертої черги, оскільки черговість прийняття спадщини, а також коло осіб, які входять до складу відповідної черги, визначені законом, встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем понад 5 років є правовстановлюючим для позивача та таким, що надає йому право на спадкування в четверту чергу спадкоємців за законом, встановлення зазначених обставин в судовому порядку не вимагається. У разі наявності спору між спадкоємцями щодо черговості прийняття спадщини, позивач не позбавлений можливості звернутись до суду в позовному провадженні з відповідним позовом про захист свого права. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial