Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

В лютому 2018 року Дніпровська міська рада звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що рішенням міської ради від 26.12.2007 року №142/26 ТОВ «Ейфель» було передано в оренду, строком на три роки, земельну ділянку під кадастровим номером №1210100000:02:422:0113 (№1210100000:02:422:0126, №1210100000:02:422:0127) для проектування та будівництва дитячо-юнацької спортивної школи та будівлі апартаментів по вул. Плеханова в районі будинку 15-Г. 02.07.2012 року Бабушкінським ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції та філією 04 ПП «НиваВ.Ш.» було проведено аукціон з реалізації арештованого рухомого майна ТОВ «Ейфель», а саме: сваї у кількості 288 од., діаметром 620 мм., довжиною від 9 до 13 м., у вигляді недобудови, переможцем якого став відповідач [PERSON] 18.04.2013 року, на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 17.04.2013 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: сваї у кількості 288 од., діаметром 620 мм., довжиною від 9 до 13 м., у вигляді недобудови, яке належало ТОВ «Ейфель». Пізніше, рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.06.2014 року було визнано недійсними прилюдні торги (аукціон) з реалізації арештованого рухомого майна яке належить боржнику ТОВ «Ейфель» оформлені протоколом №0412120-7 від 02.07.2012 року, акт про проведення аукціону з реалізації арештованого майна рухомого майна від 16.04.2013 року, та свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 17.04.2013 року виданого на імя [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] Також позивач зазначає, що за [PERSON], на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2015 року, було визнано право власності на незавершене будівництво квартирний (багатоквартирний) житловий будинок за адресою вул. Плеханова 15-К м. Дніпропетровськ, яке складається з цокольного поверху літ.А, загальною площею 1088,8 кв.м., готовністю 44%, яке також було скасоване ухвалою суду від 11.09.2015 року. Таким чином, оскільки скасовано заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19.06.2015 року, що є правовстановлюючим документом, тому і відсутні правові підстави знаходження нерухомого майна у власності [PERSON] Позивач зазначає, що вказаний обєкт нерухомості незавершене будівництво за адресою вул. Князя Володимира Великого (Плеханова) в районі будинку 13-Б (15-К) м. Дніпро розташоване на земельних ділянках, кадастровий номер №1210100000:02:422:0126, №1210100000:02:422:0127 (№1210100000:02:422:0113), які належать територіальній громаді м. Дніпра, в особі Дніпровської міської ради, проте наявність спірного незавершеного будівництва створює перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні даними земельними ділянками, у звязку з чим просив визнати недійсним договір купівлі-продажу від 18.04.2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] зареєстрований в реєстрі за №686, скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 18.04.2015 року, індексний номер 2590240, номер запису про право власності 706811 та запис від 17.04.2013 року, індексний номер витягу 2561483, номер запису про право власності 699810. 09.02.2018 року судом здійснено запит до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області щодо місця проживання відповідачів та 02.03.2018 року отримано відповідь. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2018 року відкрито провадження по вказаній справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. 29.03.2018 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та матеріали позову нарочно в суді отримала представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] 12.04.2018 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позовних вимог просить відмовити. До відзиву додано докази направлення копії відзиву позивачу. Відповідач [PERSON] правом на надання відзиву не скористався, від третьої особи Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] письмових пояснень не надходило. У відповідності до ст..187 ЦПК України в ухвалі про відкриття спрощеного провадження розяснено учасникам справи строки для подання відповіді на відзив та заперечень десять днів із дня отримання відзиву. 16.05.2018 року представник Дніпровської міської ради [PERSON] ознайомилася з матеріалами справи. У встановлений в ухвалі строк, відповідь на відзив не надійшла. Згідно статті 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до\~ст. 275 ЦПК України,\~суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за номером №686, укладеного 18.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON] останнім було отримано у власність незавершене будівництво: сваї у кількості 288 одиниць, діаметром 620 мм., довжиною від 9 до 13 м., у вигляді недобудови, розташованого за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Плеханова, в районі будинку №15-Г. Вказане незавершене будівництво належало [PERSON] на підставі Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 17.04.2013 року, за реєстровим номером №677, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.04.2013 року. Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до правової позиції ВСУ, викладеній у цивільній справі №6-605цс16, з огляду на правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обовязковий елемент конкретного субєктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою субєктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. При цьому виділяють декілька критеріїв визначення заінтересованості позивача в оспорюваному договорі: 1) права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором; 2)\~у\~результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені; 3) заінтересована особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції (права, майно). Однак звертаючись до суду з даним позовом, позивачем не було надано доказів того, що його права та законні інтереси були порушені спірним договором купівлі-продажу, предметом якого було незавершене будівництво: сваї у кількості 288 од., діаметром 620 мм., довжиною від 9 до 13 м., у вигляді недобудови, розташованого за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Плеханова, в районі будинку №15-Г. Також позивачем не було вказано, які саме майнові права на предмет договору підлягають відновленню у результаті визнання спірного договору недійсним. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу незавершеного будівництва: сваї у кількості 288 од., діаметром 620 мм., довжиною від 9 до 13 м., у вигляді недобудови, розташованого за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Плеханова, в районі будинку №15-Г задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано суду жодних доказів, які могли б свідчити про порушення саме його прав у результаті укладення спірного договору. Також вимоги про скасування записів про державну реєстрацію права власності є похідними від правомірності набуття права власності, тому також задоволенню не підлягають. Відповідно до п.2 ч.1 ст.141 у разі відмови у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed