Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

В мотивуванні свої вимог позивач вказав, відповідно до укладеного договору №59127/30/к4 від 13 липня 2012р., відповідач отримала кредит у суми 17800.00грн., зі сплатою 24% річних за користування кредитом, строком на 24 місяця до 13.07.2014р. Згідно умов укладеного договору, згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушенні зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, Відповідач має заборгованість - 17558.74грн. Таким чином позивач на підставі вимог ст.1050 ЦК України вимагає: - стягнути з відповідач на користь позивача заборгованість у розмірі 17558.74грн. за кредитним договором. Відповідач заперечень суду не надав. Позивач на позові наполягав, що вказав представник в заяві. Дослідивши і оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, судом встановлено: Статтями 10, 11 ЦПК України визначено, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вказаних вимог закону, доказами матеріалів справи встановлено, укладення сторонами кредитного договору №59127/30/к4 від 13 липня 2012р, згідно з умовами якого відповідач отримав від позивача кредит у суми 17800.00грн. зі сплатою за користування кредитом у розмірі 24% річних від суми кредиту, строком на 24 місяця до 13.07.2014р. За вимогами ст.ст. 11, 13 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори і інші правочини. Особа здійснює цивільні права і обовязки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Отже, між сторонами виникли права та обовязку на підставі договору визначені ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредитні кошти (кредит) - позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За вказаним договором, позивач зобов'язання за договором виконав належним чином. У відповідності до договору, позичальник зобов'язаний повертати кредит щомісяця в строки визначені договором. Вказані положення договору відповідають вимогам ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Станом на 02.11.2015р. по договору кредиту є заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 17558.74грн., на яку позивач наводить розрахунок. Враховуючи наявність порушення зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто - неналежне виконання. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язанні якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлену договором або Законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином наявна заборгованість по оплаті передбачених договором платежів свідчить про невиконання відповідачем своїх зобовязань по договору, що дає право вимоги позивача. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правої наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1050 ЦК України визначено: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Оскільки, сукупність доказів яки свідчать про невиконання умов договору з боку відповідача, наданого розрахунку заборгованості відповідача, відповідно до вказаних норм закону є підставою для задоволення вимог.

Outcome: approved