Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

В липні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] р. померла тітка - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS]. У встановленому законом порядку позивач звернулась до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно. В позасудовому порядку позивач не може захистити свої спадкові права. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], [INFO] р. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував . Вказував, що заповіт є недійсним, оскільки під час його складення померла не усвідомлювала своїх дій та не могла ними керувати, через що відсутнє її вільне волевиявлення при складанні заповіту. Проте вимог щодо визнання недійсним заповіту не заявляв. Представники третіх осіб Другої Миколаївської ДНК та ММР в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Відповідно до поданих заяв просили про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив таке. [PERSON] є племінницею [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про укладання шлюбу [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.03.1977 р. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 19.07.2004 р. [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належала квартира [ADDRESS] - по 1/2 частині кожному. [INFO] р. [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки вищевказаної квартири. За життя померлою [PERSON] було складено Заповіт від 22.05.2012 р., відповідно до якого все майно, яке належало їй на день смерті вона заповідала [PERSON], [INFO] р. Відповідно до ст. 1233, ст. 1236 ЦПК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1268,1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно Довідки виданої ЖКП ММР «Південь» від 27.09.2012 р. [PERSON] проживала та була зареєстрована з 24.03.1992 року по день смерті - [INFO] р. за адресою: [ADDRESS]. На цей день з нею проживав та був зареєстрований її чоловік - [PERSON] З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що спадщину після її смерті прийняла спадкоємиця за заповітом - [PERSON] При цьому, чоловік померлої - відповідач [PERSON] відмовився від належної йому частки у спадщині. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У встановленому законом порядку позивач звернулась до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON], проте нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно - відсутній. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача з приводу недійсності заповіту, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON], та єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після померлої, якій на праві власності належала ? частка квартири [ADDRESS], суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved