Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є власником Ѕ частини будинковолодіння [ADDRESS] . Іншим співвласником Ѕ частини будинковолодіння була матір позивача відповідачка [PERSON] . Поділ будинку в натурі між співвласниками не був проведений, будинок має один вхід. Також не був встановлений порядок користування земельною ділянкою. В подальшому на підставі рішення органу місцевого самоврядування відповідачка отримала у власність 0,0876 га землі, та отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку. 24.10.2012 року відповідачка [PERSON] подарувала належні їй частину земельної ділянки та частину будинковолодіння своєму синові (і брату позивача) відповідачеві [PERSON] . Позивач не погоджував меж земельної ділянки, яка у подальшому була передана у власність відповідачці [PERSON] , і наразі є у власності відповідача [PERSON] . Прийнятим рішенням органу місцевого самоврядування щодо приватизації земельної ділянки, та у подальшому укладеним договором дарування, порушуються права позивача як співвласника нерухомого майна. За наведеного просить суд постановити рішення, яким: - визнати незаконним та скасувати рішення Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 18.12.2008 року № 725 в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,15 га (п.19 додатку №1); - визнати незаконним та скасувати рішення Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 09.12.2009 року № 1098 щодо земельної ділянки по [ADDRESS] ; - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК№400612; - визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер 5624689500:06:040:0589, укладений між [PERSON] та [PERSON] від 24.10.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Самсонюком Ф.П. (реєстровий номер 1009), та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 1858124 від 22.04.2013 р. Відповідач [PERSON] подав суду відзив. Зазначає, що позов є безпідставним та необґрунтованим. Так, будинок мав два входи, але позивач у результаті добудови будинку один з них замурував. Крім того, позивач самочинно збудував гараж. На даний час цей гараж перебуває на земельній ділянці, яка належить відповідачеві [PERSON] . З поданого позову не зрозуміло, які саме права позивача є порушеними. Окрім того, позивач разом з матір`ю оформляли документи щодо нерухомого майна. Позивачеві у 2008 та 2009 роках було відомо про прийняті Шпанівською сільською радою Рівненського району Рівненської області рішення, в послідуючому: в 2010 році та 2012 році було відомо про отримання відповідачкою Державного акта на право власності на земельну ділянку та укладений договір дарування майна. А з позовом до суду позивач звернувся у 2018 році, тобто пропустив визначені ЦК України строки давності. За наведеного подали заяву про застосування судом строків позовної давності. Тому у задоволенні позову просить відмовити Було заявлене клопотання про проведення експертизи. У справі була проведена судова почеркознавча експертиза. В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, що викладені вище. Додав, що підписи у технічній документації з складання Державного акта на право власності на земельну ділянку належать не йому. Будинок хоча й не був розділений на два окремі об`єкти нерухомості, але кожен з співвласників користувався визначеними кімнатами. У 2006 році він збудував гараж, і на даний час не може користуватися гаражем, оскільки поділ земельної ділянки відбувся без урахування його інтересів. Тому вважає позов обґрунтованим. Представник позивача додала, що Шпанівська сільська рада Рівненського району Рівненської області неправомірно передала у власність відповідачці земельну ділянку, оскільки поділ будинковолодіння між співвласниками майна не відбувся. Також підтримує зазначені у позовній заяві підстави для задоволення позову. Вважає, що права її довірителя є порушеними та підлягають захисту. Відповідачка [PERSON] позов не визнала. Зазначає, що земельною ділянкою користувалися спільно, в подальшому вона вирішила її приватизувати, а потім подарувала синові [PERSON] . Надалі просила справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Зазначає, що позивач не отримав у власність земельну ділянку, тому він не може вважатися іншим співвласником землі. Гараж є самочинно побудованим, і його будівництво не узгоджувалося з відповідачкою [PERSON] . Матір оформила документи на землю, і про це було відомо позивачеві. Також він знав про оформлення договору дарування. Зважаючи на позивач пропустив строки звернення до суду. Тому у задоволенні позову просить відмовити. Представник відповідачів позов не визнав з підстав, що викладені у відзиві та додаткових письмових поясненнях. Зазначає, що права позивача не є порушеними; також він пропустив строки звернення до суду. Тому у задоволенні позову просить відмовити. Представник Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області подав суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без їх участі. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є власником Ѕ частини будинковолодіння [ADDRESS] . Іншим співвласником Ѕ частини зазначеного будинковолодіння була матір позивача відповідачка [PERSON] . На підставі рішення Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 18.12.2008 р. № 725 та рішення Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 09.12.2009 р. № 1098 позивачка отримала у власність 0,0876 га земельної ділянки, та в послідуючому отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 400612. 24.10.2012 року відповідачка [PERSON] подарувала належні їй частину земельної ділянки відповідачеві [PERSON] (а.с. 66-69) та належну їй частину будинковолодіння (а.с.70-72). Позивач зазначає, що при оформленні [PERSON] права власності на земельну ділянку не були враховані його інтереси; позивач не погоджував меж земельної ділянки, яка у подальшому була передана у власність відповідачці [PERSON] , і наразі є у власності відповідача [PERSON] ; прийнятими рішеннями органу місцевого самоврядування щодо приватизації земельної ділянки, та у подальшому укладеним договором дарування, порушуються права позивача як співвласника нерухомого майна він не може користуватися гаражем, який на даний \~ \~ \~ \~час перебуває на земельній ділянці відповідача. Проте при розгляді справи не було встановлено, що права позивача є порушеними чи невизнаними. Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий \~ \~ \~ \~ будинок по [ADDRESS] (а.с. 57-61), гараж «б» є самочинно побудованим. І позивач не набув права власності на зазначене майно (ч.2 ст. 376 ЦК України). Щодо тієї обставини, що позивач не погоджував меж земельної ділянки суміжному землекористувачеві, то суд звертає увагу на наступне. Згідно висновку експерта № 1.1-94/20 від 25.02.2020 р., підпис в розділі «Землевласники» біля прізвища « [PERSON] » в плані розподілу земельної ділянки, яка знаходиться в с. М. Олексин Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, що розташований на умовно пронумерованому 15-му аркуші технічної документації із землеустрою про передачі у власність та складанню державного акта на земельну ділянку … виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Проте дана обставина не може слугувати беззаперечною підставою для визнання недійсними як рішення Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 18.12.2008 р. № 725 та рішення Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 09.12.2009 р. № 1098; так і Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 400612, а також договору дарування земельної ділянки від 24.10.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Самсонюком Ф.П. (реєстровий номер 1009), та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 1858124 від 22.04.2013 р. Стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації\~є допоміжною.\~Підписання акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Не підписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку. Ці висновки базуються на приписах частин першої, другої\~статті 118 ЗК України,\~статті 122 та статті 106 ЗК України. Та обставина, що позивач не може користуватися самочинно збудованим гаражем, не свідчить про те, що його права є порушеними відповідачами. При розгляді справи не було встановлено, що права позивача є порушеними у будь-який спосіб. За наведеного заявлений позов не підлягає до задоволення як безпідставно заявлений. Щодо застосування строків позовної давності. Положенням ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Положеннями ст. 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність; для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю та згідно пункту 5) частини 1 ст. 258 ЦК України, в тому числі для спорів про розірвання договору дарування (стаття 728 цього Кодексу). Положеннями ч.4 ст.267 ЦК України закріплено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як пояснив відповідач [PERSON] , позивачеві було відомо про те, що [PERSON] оформляла документи на землю, оскільки позивач відвозив її до сільської ради; у подальшому позивач бачив Державний акт на право власності на земельну ділянку; та у послідуючому позивачеві було відомо про укладені договори дарування. Ці події мали місце у 2008, 2009, 2012 роках, а до суду позивач звернувся у 2018 році. Зазначені обставини позивач не спростував. Таким чином позивач пропустив строки звернення до суду з позовом про захист порушеного, як на його думку, права. Проте, оскільки в ході розгляду справи не було встановлено, що права позивача є порушеними, то суд дійшов висновку про необхідність постановлення рішення про відмову у задоволенні позову. А це у свою чергу унеможливлює прийняття рішення про відмову у позові на підставі ч.4 ст.267 ЦК України. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України, і вони покладаються на позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed