Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

В квітні 2015 р. позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та просила суд постановити рішення, яким визнати виконавчий напис вчинений 18 лютого 2015 р. приватним нотаріусом Хижняк А.М. зареєстрований в реєстрі за № 251 про звернення стягнення на автомобіль марки « VOLKSWAFGEN SCIROCCO» номер шасі (кузова рами) [NUMBER], 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] що належить на праві власності [PERSON] таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 18 лютого 2015 р. приватним нотаріусом КМНО Хижняк А.М. був вчинений виконавчий напис на договорі застави транспортного засобу №50010434, укладеному 16.09.2013 р. між [PERSON] та ТОВ «Порше Мобіліті» посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бродським В.В., зареєстрований в реєстрі за №251. на підставі виконавчого напису вирішено звернути стягнення на належний їй - [PERSON] автомобіль марки « VOLKSWAFGEN SCIROCCO» номер шасі (кузова рами) [NUMBER], 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. За заявою відповідача ВДВС Святошинського РУЮ м.Києва 27.02.2015 р. відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого напису та накладено арешт на вказаний автомобіль. Як вказує позивач, вона вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з огляду на наступне. Із копій документів, отриманих від нотаріуса, а саме заяви з проханням вчинення виконавчого напису, договору застави, виписки по рахунку 50010434, копії вимоги (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором за вих.. № 50010434 від 18.11.2014 р. із підписом директора засвідченим печаткою, копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про його вручення 02.12.2014 р., довіреності представника відповідача, свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, їй стало відомо, що вимога про стягнення суми боргу містила суму станом на 18.11.2014 р. в розмірі 472929 грн. 32 коп., яка включала в себе: невиплачену суму кредиту 349101 грн. 13 коп., невиплачені чергові платежі 34564 грн. 20 коп., штраф 86338 грн. 24 коп., надана виписка станом з 17.09.2013 р. до 14.02.2015 р. З виписки станом на 04.02.2015 р. вбачається що сума рахунку складає 178993 грн. 49 коп. сплачено 95361 грн. 02 коп., сальдо 83632 грн. 47 коп. Враховуючи вказані обставини, вбачається, що виписка по рахунку не підтверджує безспірний розмір заборгованості у неї-позивача перед відповідачем, також нотаріусу не надано первинний фінансовий документ, який підтверджує факт та розмір отриманих позивачем коштів. Крім того надіслана позивачу вимога про дострокове повернення кредиту не містить підпису уповноваженої особи. Посилаючись на ст..ст. 87,88,89 ЗУ «Про нотаріат», ст..9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.1 Постанови КМУ №1172 просила заявлені вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила до суду представників з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути справу в її відсутності. Представники позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечувала, та просила в задоволенні вимог відмовити посилаючись на обставини викладені в запереченнях на заявлені позовні вимоги ( а.с. 43-47). Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хижняк Андрій Миколайович в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував, надав суду свої письмові заперечення щодо заявлених вимог ( а.с. 72-73), в подальшому в судові засідання не з»явився, в заяві просив розглядати справу в його відсутності, що суд вважає за можливе. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 18 лютого 2015 р. приватним нотаріусом КМНО Хижняк А.М. був вчинений виконавчий напис на договорі застави транспортного засобу №50010434, укладеному 16.09.2013 р. між [PERSON] та ТОВ «Порше Мобіліті» посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бродським В.В., зареєстрований в реєстрі за №251. на підставі виконавчого напису вирішено звернути стягнення на належний [PERSON] автомобіль марки « VOLKSWAFGEN SCIROCCO» номер шасі (кузова рами) [NUMBER], 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. За заявою відповідача ВДВС Святошинського РУЮ м.Києва 27.02.2015 р. відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого напису та накладено арешт на вказаний автомобіль, постанова про відкриття котрого позивачем до суду не оскаржувалася. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (далі - Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2 Порядку), відповідно до п. 1 якого такими документами є: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-141цс14 та № 6-27цс15 та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором, спростовує безспірність заборгованості боржника. Отже, лише наявність спору в суді щодо розміру заборгованості за кредитним договором є обставиною, що спростовує висновок про безспірність заборгованості боржника Разом з тим, судом встановлено, що на час вчинення виконавчого напису будь-якого спору в суді з приводу розміру заборгованості за кредитним договором, щодо якого вчинено виконавчий напис нотаріуса, не було. У зв'язку з цим, доводи позивача та його представника про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з підстав відсутності безспірності заборгованості, оскільки на час вчинення виконавчого напису нотаріуса існував спір про заборгованість є безпідставними, так як суду не надано жодних доказів у підтвердження цього, листи надані суду позивачкою, з огляду на вищенаведене не можуть підтверджувати спір між сторонами щодо розміру заборгованості. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2 при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому як потурання відхиленням від зазначеного порядку, так і формального скасування нотаріальної дії, коли ці відхилення не вплинули на її вчинення. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки доводи позивача та його представника про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є безпідставними та непідтвердженими. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed