Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

В поданій 23 жовтня 2019 року заяві заявник ( яки є ВПО та проживає за адресою: [ADDRESS] ) , зазначає, що громадянин [PERSON] , [INFO] , є його батьком.. [INFO] [PERSON] помер в м.Ірміно Луганської області., на тимчасово окупованій території. Причина смерті: дифузний мілкоочаговий кардіосклероз, про що ДУ «Стахановська центральна міськабагатопрофільналікарня» було видано лікарське свідоцтво про смерть № 146 від 20.02.2017 року. 15 жовтня 2019 року представник заявника (який є громадяниномУкраїни та бажав зареєструвати смерть [PERSON] згідно українського законодавства) [PERSON] , звернувся до Попаснянського районного відділу державної реєстрації актівцивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області із заявою про державну реєстрацію смерті [PERSON] , але у здійсненні такої державної реєстрації йому було відмовлено, тому що медична установа, яка видала довідку про смерть знаходиться в м.Стаханов Луганської області, тобто документ виданий на території, де орган державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Посилаючись на вищенаведені обставини, заявник в поданій заяві просить суд встановити факт смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] в м. Ірміно Луганської області, оскільки встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання допомоги на поховання та прийняття спадщини. Справу просив розглянути у відсутність заявника. Представник зацікавленої особи Попаснянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Луганській області згідно наданої письмової заяви справу просив розглянути без його участі, проти позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним заяву задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.12 п.3 та ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Із наданих заявником письмових доказів судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, із наданих заявником письмових доказів судом встановлено, щозаявник [PERSON] , є громадяниномУкраїни, мешкає за адресою: [ADDRESS] та дійсно є сином померлого [PERSON] , що підтверджується відповідними копіями правовстановлюючих документів: копією паспорта громадянина України заявника [PERSON] , (а.с.3), копією паспорта померлого [PERSON] , копією свідоцтва про народження, згідно якої померлий [PERSON] є батьком заявника [PERSON] (а.с.7). Також судом із наданих заявником письмових доказів було встановлено, що [PERSON] помер в м.Ірміно Луганської області, про що ДУ «Стаханівська центральна міська багатопрофільна лікарня» було видано лікарське свідоцтво про смерть №146 від 20.02.2017 року (а.с.8). Крім того, судом встановлено, що 15 жовтня 2019 року представник заявника звернувся до Попаснянського районного відділудержавноїреєстраціїактівцивільного стану Головного територіальногоуправлінняюстиції у Луганськійобластііззаявою про державнуреєстраціюсмерті[PERSON] , але у здійсненнітакоїдержавноїреєстрації йомубуловідмовлено, тому щомедичнаустанова, яка видала довідку про смерть знаходиться в м.ІрміноЛуганськоїобласті, якийзгідноРозпорядження КМУ від 07.11.2014р. № 1085-р віднесений до перелікунаселенихпунктів, на територіїякихорганидержавноївладитимчасово не здійснюютьсвоїповноваження, тому медичний документ не може бути принятий для реєстраціїїсмерті особи. Враховуючивищенаведенівстановлені судом фактичніобставини по справі, суд зазначаєнаступнівимогидіючогозаконодавстваУкраїни та нормиміжнародногозаконодавства. Так, відповідно до ст.317 ЦПК Українизаява про встановлення факту смерті особи на тимчасовоокупованійтериторіїУкраїни, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлогоабоїхнімипредставникамидо суду за межами такоїтериторії і такісправирозглядаютьсяневідкладно з моменту надходженнявідповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішенняу справах про встановлення факту смерті особи на тимчасовоокупованійтериторіїУкраїни, визначеній Верховною Радою України, підлягаєнегайномувиконанню, у звязку з чимкопія такого рішеннянегайнопісляйогопроголошеннявидається особам, які брали участь у справі, абоневідкладнонадсилається судом до органу державноїреєстраціїактівцивільного стану за місцемухваленнярішення для державноїреєстраціїсмерті особи. Крім того, питанняреєстраціїсмертіпевної особи регулюється Законом України «Про державнуреєстраціюактівцивільного стану», «Правилами державноїреєстраціїактівцивільного стану в Україні», затвердженими наказом МіністерстваюстиціїУкраїнивід 18.10.2000р., а такождеякимиміжнароднимиправовими актами. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державнуреєстраціюактівцивільного стану» - підставою для проведеннядержавноїреєстраціїсмерті є документ встановленоїформи про смерть, виданий закладом охорониздоров`яабосудово-медичноюустановою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошенняїїпомерлою. Отже, вказаний закон не міститьспеціальноїнормищодо порядку державноїреєстрації факту смерті на тимчасово не підконтрольнійУкраїнітериторії, що при таких обставинахунеможливлюєдержавнуреєстраціюсмертіпевної особи в позасудовому порядку. Також, суд зазначає, щовідповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденськоїконвенції про право міжнароднихдоговорівкоженчиннийдоговір є обовязковим для йогоучасників і повинен добросовісновиконуватись; учасник не можепосилатись на положеннясвоговнутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитисьдобросовісновідповідно до звичайногозначення, яке сліднадаватитермінам договору в їхньомуконтексті, а також у світліобєкта і цілей договору та з урахуванням будь-якихвідповідних норм міжнародного права, якізастосовуються у відносинахміжучасниками. При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійськівинятки», згіднояких, якщоневизнаннядокументів, виданихокупаційноювладою, веде за собою серйозніпорушенняабообмеження прав громадян, такідокументиповиннівизнаватися. Так, у Консультативному висновкуМіжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичнінаслідки для держав щодотриваючоїприсутностіПівденної Африки у Намібії» зазначено, щодержави - члени ООН зобовязанівизнаватинезаконність і недійсністьтриваючоїприсутностіПівденної Африки в Намібії, але «у той час як офіційнідії, вчинені урядом Південної Африки відіменіабощодоНамібіїпісляприпиненнядії мандата є незаконними і недійсними, цянедійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстраціянароджень, смертей і шлюбів». За цих обставин надані заявником медичні документи, а саме лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] за № 146від20.02.2017 року, суд вважає як відповідний та належнийдоказ, якийдійснопідтверджує факт смерті[PERSON] , не дивлячись на те, що медичнаустанова, яка видала цідокументи, знаходиться на території Луганськоїобласті, яка тимчасово не контролюється органами державноївладиУкраїни. А тому, враховуючивищенаведеніобставини у сукупності, суд вважаєзаявленізаявникомвимогиобґрунтованими та такими, щопідлягаютьзадоволенню. На підставівикладеного, Закону України «Про державнуреєстраціюактівцивільного стану», «Правил державноїреєстраціїактівцивільного стану в Україні», затверджених наказом МіністерстваюстиціїУкраїнивід 18.10.2000р.,

Outcome: approved