Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 239 790,00 гривень; проценти за користування позикою в розмірі 11 805,50 гривень; 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення в розмірі 197,10 грн., та судові витрати. Заочним рішенням суду від 24.01.2014 року позов [PERSON] задоволено. Надалі ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 19.06.2014 року заочне рішення суду від 24.01.2014 року скасовано та справу призначено до судового розгляду. Позивачем неодноразово подавались заяви про збільшення та зменшення позовних вимог, востаннє 26.02.2015 року подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 667 944,87 гривень; проценти за користування позикою у розмірі 158 434,82 гривень; три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення у розмірі 33 783,35 гривень та судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 01 березня 2013 року він позичив відповідачу 30 000 доларів США. На підтвердження укладеного договору позики та фактичного одержання вищевказаної суми відповідачем була надана розписка від 01.03.2013 року, яка відповідає вимогам п.2 ст.1047 ЦК України. Згідно зазначеної розписки відповідач зобов'язувалася повернути кошти до 01 листопада 2013 року, проте остання повністю зобов'язання за договором позики не виконала та повернула тільки частину грошової суми позики, а саме: 11.08.2014 року повернуто 22 000,0 грн., що згідно курсу НБУ гривні до іноземних валют становить 1715,27 доларів США; 12.08.2014 року повернуто 13500 гривень, що на день повернення за офіційним курсом НБУ гривні до іноземних валют становить 1027,45 доларів США; 27.01.2015 року повернуто 5000,0 доларів США. Враховуючи те, що продовжує існувати заборгованість за договором позики, що складає грошову суму коштів у розмірі 22 257,28 доларів США, що станом на 26.02.2015 року за офіційним курсом НБУ гривні до іноземних валют (за 1 долар США - 30,010175 грн.) становить 667 944,87 грн., просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Окрім цього, позивач вважає, що сума боргу повинна бути повернутою йому з врахуванням процентів за користування позикою у розмірі 158 434,82 гривень, та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення у розмірі 33 783,35 гривень, передбачених Цивільним кодексом України за невиконання грошового зобов'язання. Позивач в судове засідання не з'явився, проте, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги та заяву про збільшення позовних вимог від 26.02.2015 року підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явилася без поважних причин, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, а тому суд вважає на підставі ст.169 ЦПК України вирішувати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 березня 2013 року між позивачем і відповідачем було укладено договір позики грошових коштів в сумі 30 000 тисяч доларів США. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Грошові кошти у вищевказаному розмірі були передані відповідачу у момент підписання розписки 01 березня 2013 року ( а.с.4). Відповідно до зазначеної розписки відповідач [PERSON] зобов'язувалась повернути позивачу кошти до 01 листопада 2013 року, проте остання повністю зобов'язання за договором позики не виконала та повернула тільки частину грошової суми позики, а саме: 11.08.2014 року повернуто 22 000,0 грн., що згідно курсу НБУ гривні до іноземних валют становить 1715,27 доларів США; 12.08.2014 року повернуто 13500 гривень, що на день повернення за офіційним курсом НБУ гривні до іноземних валют становить 1027,45 доларів США; 27.01.2015 року повернуто 5000,0 доларів США. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] користується позикою до цього часу, тобто з 01 березня 2013 року по 26 лютого 2015 року, що становить 728 днів, то розмір процентів за увесь час користування грошовими коштами, які були надані у якості позики за договором, складає 5279,37 доларів США, що станом на 26.02.2015 року, тобто на момент подачі заяви про збільшення позовних вимог, за офіційним курсом НБУ становить 158 434,82 гривень (а.с.122). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на те, що відповідач не виконала своє грошове зобов'язання за договором позики до 01 листопада 2013 року та прострочила його виконання на 480 днів ( з 02 листопада 2013 року по 26 лютого 2015 року), то суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягають стягненню 3% проценти річних від простроченої суми, що згідно розрахунку (а.с.123) становить 1125,73 доларів США, що станом на 26.02.2015 року за офіційним курсом НБУ гривні до іноземних валют (за 1 долар США - 30,010175 грн.) становить 33 783,35 гривень. Таким чином, оцінюючи письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити. Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до висновку, що з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в розмірі 3 654 гривень.

Outcome: approved