Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, а саме автомобіля «Mercedes-Benz», 2000 року випуску, державний номер [NUMBER] посилаючись на те, що вказане майно сторони придбали, перебуваючи у шлюбі, проте сім'я розпалася, а згоди на добровільний поділ майна сторони не досягли, в зв'язку з чим просила поділити спільно нажите майно, виділивши їй половину коштів від вартості автомобіля. В подальшому позивачка неодноразово уточнювала вимоги та в судовому засіданні, разом з представником [PERSON] наполягають на стягненні 89 281грн., що становить половину вартості спірного автомобіля, визначеної експертом. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечила, пояснивши, що між сторонами була домовленість про добровільний поділ майна, на виконання якої відповідач подарував належну йому частину квартири їх спільній доньці, при цьому автомобіль мав залишатися у його власності. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що перебуваючи з 10.08.1996 року у зареєстрованому шлюбі, [PERSON] та [PERSON] в лютому 2012 року придбали автомобіль «Mercedes-Benz», 2000 року випуску, державний номер [NUMBER]. 19.06.2013 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду шлюб між сторонами розірвано. 06.07.2013 року [PERSON] зняв автомобіль з обліку для реалізації. Згідно висновку експерта, середня ринкова ціна автомобіля «Mercedes-Benz», 2000 року випуску, станом на час виконання експертизи, 10.07.2014 року складає 178 562 грн. Вказані обставини підтверджуються: рішенням суду про розірвання шлюбу, довідкою УДАІ УМВС України в Хмельницькій області від 03.03.2014 року; довідкою-рахунком від 06.07.2013 року; висновком експерта № 016/07/2014 року. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ст. 71 ч.1 цього кодексу майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленністю між ними. Згідно ст. 65 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним і з подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Як встановлено судом, згоди на реалізацію автомобіля [PERSON] не давала та коштів від його реалізації не отримувала, залишити автомобіль в спільній власності подружжя, в зв'язку з його реалізацією неможливо, а тому суд вважає, що позивач має право на отримання грошової компенсації від вартості відчуженого автомобіля. При визначенні розміру грошової компенсації за проданий відповідачем, без згоди дружини, автомобіль, суд виходить з реальної вартості цього майна на момент розгляду справи, що визначено висновком експерта від 10.07.2014 року, а саме 178 562 грн., ? частина від якої становить 89 281грн. При цьому слід зауважити, що судом роз'яснювалося право відповідача повідомити про місце знаходження автомобіля, надавши можливість експерту здійснити його огляд, на що представник відповідача заперечила, так само вона заперечувала і проти взяття до уваги вартості автомобіля, визначеного в довідці-рахунку-106000 грн., станом на липень 2013 року. З огляду на такі обставини, єдиною визначеною вартістю спірного автомобіля є та, що зазначена у висновку експерта. Пояснення представника відповідача щодо здійсненого поділу майна шляхом дарування частки у квартирі не можуть бути підставою для відмови у позові, оскільки доказів того, що сторони в такий спосіб здійснили поділ майна немає, частка в квартирі подарована доньці сторін, а не колишній дружині. Будь-які домовленості з цього приводу позивач заперечує, пояснивши, що [PERSON] подарував доньці частку, яку він приватизував в квартирі, отриманій батьками позивачки. Судові витрати складають 892,81 грн. та розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved