Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

В листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 15.07.2013 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.02.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивач вказує, що у нього від іншого шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , а старшому сину від першого шлюбу, на утримання якого стягуються аліменти вже виповнилось 23 роки, він закінчив навчання, але відрахування аліментів на його утримання продовжується. В зв`язку з цим в уточнених вимогах просить зменшити розмір стягуваних аліментів з 1/3 до 1/6 частки на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] до досягнення ним повноліття. Ухвалою суду від 30.11.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, встановлено відповідачці строк для подання відзиву. Ухвалою суду від 08.12.2021 року позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 10.12.2021 року до суду надійшла заява позивача, згідно якої недоліки, вказані в ухвалі суду від 08.12.2021 року було виправлено. У підготовчому судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та підтримав їх. Відповідачка в підготовчому судовому засіданні уточнені позовні визнала, просила їх задовольнити. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачкою вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 15.07.2013 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.02.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] працює механіком гарантійно-сервісної служби в ТОВ «Техноторг-Дон» з 01.11.2016 року ( а.с. 11). 15.04.2015 року [PERSON] уклав новий шлюб з [PERSON] (а.с. 6). [INFO] у позивача народилась дитина [PERSON] (а.с.7). Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно частин1-2 статті 182СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~ 1) стан здоров`я а матеріальне становище дитини;\~ 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~ 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки,сина;\~ 3-1) наявність на праві власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~ 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~ 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (Постанова Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року справа № 6-143цс13). Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». З аналізу наведеного вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Народження дитини від іншого шлюбу у позивача, суд вважає достатнім доказом зміни матеріального та сімейного стану позивача. Таке рішення відповідатиме принципу справедливості та враховує баланс інтересів дітей відповідача та узгоджується з висновками, викладеними в Постанові Верховного Суду від 29.07.2019 року у справі № 426/2444/12-ц, провадження № 61-32464св18, в Постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі № 409/2909/18, провадження № 61-20640св19. Суд, також приймає до уваги положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сплата аліментів, як спосіб участі батьків в утриманні дитини, має на меті забезпечити її існування та розвиток. Таким чином при вирішенні питань щодо стягненні аліментів враховуються інтереси всіх дітей. Наведене вище, свідчить про те, що зміна матеріального та сімейного стану позивача через перебування на його утриманні двох дітей, впливає на здатність платника аліментів сплачувати їх у визначеному судом розмірі. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених ст. 192 СК України, для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, та приймаючи до уваги матеріальне становище сторін й виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд приходить до висновку, про задоволення позову.

Outcome: approved