Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

В Нововодолазький районний суд Харківської області звернулася з позовом [PERSON], в якому просила надати дозвіл на виїзд за межі території України та надати дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду для оздоровлення та відпочинку свого малолітнього сина, [PERSON], [INFO], до досягнення ним шістнадцятирічного віку, у зв'язку з відмовою відповідача від надання згоди на виїзд сина за кордон для відпочинку та з метою захисту прав дитини. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надала до суду заяву, в якій просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, слухання справи провести без її участі. Відповідач по справі, [PERSON], надав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі, попросив справу розглядати без його участі. Суд, розглянув заяви позивача та відповідача по справі, перевірив матеріали справи, надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, позивач та відповідач по справі перебували в шлюбі, який було розірвано 02 грудня 2009 року, актовий запис в Книзі реєстрації розірвань шлюбів №84 відділу реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син проживає з позивачем. Відповідач з сином не спілкується, не приймає участі у його вихованні та розвитку. Суд зазначає, щорічно влітку позивач займається організацією відпочинку та оздоровленням дитини, в тому числі і за кордоном. В 2014 році позивач звернулася до відповідача з проханням надати згоду на виїзд за кордон на відпочинок, на що отримала відмову без пояснення підстав такої відмови. Судом встановлено, відповідач, зловживаючи своїми правами, ігноруючи інтереси самої дитини, відмовляється від надання згоди на виїзд сина за кордон для відпочинку, перешкоджає реалізації охоронюваних законом прав та інтересів [PERSON], з метою захисту прав дитини позивач вимушена звернутись до суду з позовом про надання дозволу на виїзд дитини за кордон для відпочинку. Суд зазначає, позивач, [PERSON], має намір періодично з сином виїжджати за кордон з метою оздоровлення та відпочинку і не має можливості кожен раз отримувати дозвіл у відповідача на виїзд дитини за кордон, який уникає від спілкування з сином. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків /усиновлювачів/, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України ,,Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України,, , постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 ,,Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України,, , Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення,, , затвердженими Постановою КМУ від 31 березня 1995 року. У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України ,,Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України,, оформлення проїздного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 із змінами та доповненнями передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків /усиновлювачів/ та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Враховуючи заяву, що надана відповідачем по справі про визнання позову та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до статті 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову, проводиться в порядку, встановленому ст.ст.174,175 ЦПК України. Судом встановлено, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків, у зв'язку з чим суд вважає за доцільне надати дозвіл на виїзд неповнолітнього сина без згоди батька за межі України на тимчасове, багаторазове вивезення його до будь-якої країни світу з метою оздоровлення та відпочинку до досягнення сином, [PERSON], шістнадцятирічного віку.

Outcome: approved