Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

В листопада 2016 року на адресу Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], Страхової компанії «Страховий капітал», згідно змісту якої позивач просить: стягнути з Страхової компанії «Страховий Капітал» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн. 00 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 28 010 грн. 56 коп. на відшкодування завданої ним матеріальної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.02.2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Chevrolet Cruze», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля марки «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON] Згідно постанови Деснянського районного суду м.Києва від 29.02.2016 року винним у вчиненні вищенаведеної ДТП визнано водія автомобіля марки «Chevrolet Cruze», державний номерний знак [NUMBER], - [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого на час вчинення ДТП була застрахована у СТ «Страховий капітал». Внаслідок ДТП позивачу було заподіяно матеріальних збитків, розмір яких відповідно до проведеного на її замовлення дослідження, викладеного у Звіті про визначення вартості матеріальної збитку становить 78 810,02 грн. Разом з тим, позивачка зазначає, що незважаючи на подання до відповідача СТ «Страхова компанія» заяви про страхове відшкодування, інформаційною довідкою від 09.08.2016 року страхова компанія повідомила, що її керівництвом рішення щодо виплати страхового відшкодування не прийнято, що і продовжується на даний час. На підставі зазначеного, а також посилаючись на положення Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути з відповідача на її користь суму страхового відшкодування, яка з урахуванням ліміту відповідальності відповідача, становить 50 000 грн. 00 коп. Крім того, оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в СТ «Страховий капітал», позивач, посилаючись на положення ст. 1194 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 28 010 грн. 56 коп. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва [PERSON] від 22.02.2017 року відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. 28.03.2017 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача СТ «Страховий капітал» на позов, згідно змісту яких страхова компанія просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення позивачем досудового порядку розгляду справи, а саме подання заяви про виплату страхового відшкодування не позивачем, а іншою особою, яка, в свою чергу, не наділена такими правами. Водночас, у зв'язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку з 17.10.2017 року, Розпорядженням Керівника апарату Шевченківського районного суду м.Києва від 15.11.2017 року за № 01-08-874 вищевказану цивільну справу було передано на потворний автоматичний розподіл. Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2017 року матеріали позовної заяви [PERSON] до Страхової компанії «Страховий капітал» передано для розгляду судді Мальцеву Д.О. Ухвалою від 16.11.2017 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду у судовому засіданні на 19.12.2017 року. Разом з тим, 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В свою чергу, як передбачено ч.2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. З огляду на вищенаведені положення чинного процесуального законодавства, а також з урахуванням вимог ст.ст. 19, 274 ЦПК України, ухвалою суду від 19.12.2017 року продовжено розгляд даної цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пред'явлені до нього вимоги визнав частково та не заперечував щодо стягнення з нього на користь позивача 50% заявленої у позові суми майнової шкоди. Відповідач СК «Страховий капітал» свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки свого представника суд не повідомив. Разом з тим, згідно наявних в матеріалах справи заперечень, відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши учасників судового розгляду справи, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 05.02.2016 року на перехресті вул. Червоногвардійська - вул.Віскозної в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Chevrolet Cruze», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]., та автомобіля марки «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON] Відповідно до постанови Деснянського районного суду м.Києва від 29.02.2016 року [PERSON] було визнано винним у вищезазначеній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 7). Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, а також обставини цієї ДТП не потребують доказування під час розгляду вказаної цивільної справи. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті вказаної ДТП автомобілю марки «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER], що належить позивачу на праві власності відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії №ААС305612 (а.с. 6), були завдані механічні пошкодження. При цьому, відповідно до Звіту №819 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER], від 21.03.2016 року, який складений на замовлення позивача «ПП [PERSON].», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля складає 78 010,56 грн. (а.с. 8-9). В свою чергу, положеннями ч. 1 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, цивільно-правова відповідальність [PERSON] станом на 05.02.2016 року була застрахована в СК «Страховий Капітал». Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмов від зобов'язання або одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Крім того, пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності до п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). При цьому, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Як вбачається з матеріалів справи, відповідача було вчасно повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду та надано всі необхідні документи для виплати позивачці страхового відшкодування по ДТП, однак, не зважаючи на вимоги п. 36.2 ст. 36 Закону, Страхова компанія «Страховий Капітал» не здійснило виплату страхового відшкодування позивачу, а лише інформаційною довідкою від 09.08.2016 року повідомила про те, що рішення щодо виплати страхового відшкодування не прийнято. Водночас, п. 9.2 ст. 9 Закону передбачено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. За таких обставин, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідача було вчасно повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду та надано всі необхідні документи для виплати позивачці страхового відшкодування по ДТП, а вина [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, суд, враховуючи ліміт відповідальності страховика, приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з Страхової компанії «Страховий капітал» на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому, посилання відповідача на порушення позивачем досудового порядку розгляду справи як на підставу для відмови у задоволенні позову, а саме подання заяви про виплату страхового відшкодування не позивачем, а іншою особою, суд оцінює критично, адже в силу вимог Закону вказані обставини не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Крім того, згідно вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Як вже зазначалось вище, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля власнику транспортного засобу марки «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER], складає 78 010,56 грн., тобто перевищує ліміт відповідальності СК «Страховий капітал» перед позивачем. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 28 010,56 грн., є обґрунтованими, а тому також підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved