Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

В липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дитина [PERSON], [INFO], який проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року, його було звільнено від сплати аліментів на утримання дитини на користь матері [PERSON] з 15 лютого 2018 року. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідачка не надає, а тому позивач просив суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини на його користь у розмірі 1/3 частині всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача за ордером серії ДП№1166/006 [PERSON] надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до ст. 130 ЦПК України, що підтверджується реєстром на відправлення рекомендованої кореспонденції за 16.10.2018 року (а.с.22), а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.7). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2008 року з позивача на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року, [PERSON] було звільнено від сплати аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] на користь матері [PERSON] з 15 лютого 2018 року (а.с.5-6). Рішення набрало законної сили. Неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на його повному матеріальному утриманні. Шлюб між сторонами розірвано, відповідачка добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, та самоусунулася від виховання сина. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідачка працездатна, фізично здорова, інших утриманців не має, а тому враховуючи матеріальний стан сторін, а також, те що відповідачка добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача, стягнувши аліменти з відповідачки на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття, починаючи стягнення з 24 липня 2018 року. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 704,80 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved