Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

В листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 24 лютого 2018 року о 9 годині 20 хвилин на перехресті вулиць Київський Шлях Чумацька трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу була заподіяна матеріальна шкода у розмірі 187656 гривень 38 копійок, а також понесені витрати на проведення експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку у розмірі 1500 гривень. [PERSON] було частково відшкодовано заподіяні матеріальні збитки у розмірі 99000 гривень за рахунок виплати страхового відшкодування. Тому на даний час розмір завданої позивачу матеріальної шкоди становить 90156 гривень 38 копійок. Відповідач ухиляється від добровільного відшкодування завданої ним матеріальної шкоди. Тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 90156 гривень 38 копійок. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав та про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON]Л є власником автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ №264432, виданого на імя позивача. Як вбачається з постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2018 року, 24 лютого 2018 року о 9 годині 20 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER], не обрав безпечної швидкості та не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Renault», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок зіткнення транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Своїми діями водій [PERSON] порушив п.12.1 та п.13.1 ПДР України. У звязку з чим, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.12-13). За правилами ч.6 ст.82 ЦПК вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому, винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON] Вказаний висновок узгоджується з позицією Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в п.4 постанові №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального\~кодексу України\~1960\~року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального\~кодексу України\~2012\~року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної шкоди. У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається зі звіту №66/00.03.18 від 19 березня 2018 року про оцінку вартості матеріального збитку, вартість матеріально збитку, завданого власнику автомобіля марки «Renault»,\~реєстраційний номер\~[NUMBER], складає 187656 гривень 38 копійок (а.с.14-42). У відповідності до положення ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Встановлено, що ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 99000 гривень, що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача станом на 25 травня 2018 року (а.с.58). Зважаючи на це, у [PERSON] виник обовязок відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 88656 гривень 38 копійок (матеріальна шкода 187656,38 гривень суму страхового відшкодування 99000 гривень). Крім того, відповідно до квитанції №66/00.03.18 від 19 березня 2018 року [PERSON] сплатив на користь ФОП [PERSON] 1500 гривень за проведення оцінки з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (а.с.67). Тому, з [PERSON] на користь позивача належить стягнути шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 88656 гривень 38 копійок, а також витрати, повязані з проведенням оцінки з визначення вартості матеріального збитку, у розмірі 1500 гривень, а всього у розмірі 90156 гривень 38 копійок. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення (а.с.6) вбачається, що при предявленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 901 гривні 58 копійок. Предявлений ним позов задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 901 гривні 58 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved