Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

В липні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з грудня 2015 року до січня 2018 року перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, вони вели спільне господарство, мали спільний побут. Під час спільного проживання [INFO] у позивача та відповідача народилась донька [PERSON] . Оскільки позивач на час народження дитини не перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, запис про батька дитини в актовому записі про народження був проведений відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України, а саме - батьком дитини зазначений [PERSON] . Відповідач раніше не заперечував щодо свого батьківства та обіцяв офіційно визнати своє батьківство, проте, після погіршення стосунків між сторонами, відповідач не цікавиться життям доньки, не бере участь у її вихованні, не надає матеріальну допомогу на її утримання, що стало причиною звернення до суду з даним позовом. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису №89 від 12.07.2016 про народження [PERSON] , яка народилась [INFO] в смт Біловодськ Біловодського району Луганської області, складеного Марківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, а саме - вказати у відомостях про батьківство її батьком [PERSON] , [INFO] , відомості про батьківство [PERSON] - виключити; стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня винесення рішення і до повноліття дитини; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 21.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку загального позовного провадження на 17.08.2021. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 17.08.2021 провадження у справі зупинено, у зв`язку з задоволенням клопотання позивача та її представника про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 07.10.2021 провадження у справі поновлено за клопотанням представника позивача, у зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог. Підготовче судове засідання призначено на 02.11.2021. 02.11.2021 підготовче судове засідання відкладено до 12.11.2021 для надання оригіналів документів Позивач та її представник в підготовчому судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідач до підготовчого судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи до підготовчого судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень та пояснень на позов не надав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши надані учасниками справи письмові докази, заслухавши пояснення позивача та її представника, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.07.2016 Марківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області - [INFO] в смт Біловодськ Біловодського району Луганської області народилась [PERSON] , актовий запис №89. Батьком дитини вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00016859022 від 12.07.2016 вбачається, що відомості про батька [PERSON] , [INFO] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідач [PERSON] , відмовився від проведення судово-медичної генетичної експертизи та підтвердив, що [PERSON] , [INFO] є його біологічною дитиною, а також згоден виплачувати аліменти на її утримання в розмірі, встановленому законодавством, про що надана заява від 25.09.2021, засвідчена приватним нотаріусом Чернявською І.В., зареєстровано в реєстрі за №2178. Відповідно до ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Наказом Мінюсту України від 12.01.2011 року № 96/5, який зареєстровано в Мінюсті України 14.01.2011 року за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, згідно з п.1.7 яких зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. А відповідно до п.2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в т.ч. рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно з п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Оскільки відповідачем [PERSON] визнано його батьківство щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] , і у суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини і добровільності її визнання відповідачем, а тому суд на підставі ч.1 ст. 82 ЦПК України вважає позовну вимогу [PERSON] про визнання батьківства [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON] [INFO] - законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, що є підставою для внесення змін в актовий запис №89 про народження [PERSON] , [INFO] , вказавши в графі «батько» [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд, враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Відповідно до ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи всі зібрані у справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, а також те, що розмір аліментів сторонами не оспорюється, а відповідач в цій частині визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. У відповідності до вимог ч.1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача ( п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь держави слід стягнути 908, 00 грн. судового збору за вимогу про стягнення аліментів, а також стягнути з відповідача 50 відсотків суми судового збору за позовну вимогу про визнання батьківства у розмірі 454,00 грн., іншу частину судового збору у розмірі 454,00 грн. повернути позивачу з державного бюджету. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 5000,00 грн., сплачені відповідно до договору про надання правової допомоги від 22.06.2021.

Outcome: approved