Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

В квітні 2020 року АТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до відповідачів, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позовна заява мотивована тим, що згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку» АТ «Альфа Банк» було оформлено право власності на трьохкімнатну квартиру, загальною площею 97,10 кв.м., житловою площею 52,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , що на праві власності належала [PERSON] .. Правовою підставою для реєстрації права власності АТ «Альфа Банк» на нерухоме майно є відповідне застереження в п.п. 6.3.1 Договору іпотеки від 14.07.2008 року, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.04.2020 року №206716554 було зареєстровано право власності за АТ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа Банк», а саме трьохкімнатну квартиру, загальною площею 97,10 кв.м., житловою площею 52,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, законним власником квартири є позивач. Зазначає, що реєстрація відповідачів порушує право позивача на вільне розпорядження і користування своїм майном, позивач позбавлений можливості реєструвати будь-які правочини щодо зазначеної квартири. Ураховуючи викладене, представник позивача просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою та зняти їх з реєстраційного обліку. Ухвалою судді від 27.04.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву за викладеними в ній обставинами та просила її задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явилася, будь-яких заяв, клопотань з їх сторони на адресу суду не надходило. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації свого представника в судове засідання не направила. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа - Банк», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Альфа - Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 800005889, згідно умов якого відповідачу надано кредит у сумі 207 440,00 дол. США у строк з 14.07.2008 року до 14.07.20028 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 14.07.2008 року між Банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір №800005889-И, відповідно до якого остання передала Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 97,10 кв.м., житловою площею 52,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , що належить Іпотекодавцю на праві приватної власності. В пункті 6.3.1 Договору іпотеки сторони домовились про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 206716554 вбачається, що 27.04.2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Алієвим Г.А. Огли було проведено державну реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «Альфа Банк» на трьохкімнатну квартиру, загальною площею 97,10 кв.м., житловою площею 52,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності зазначено: Іпотечний договір, серія та номер:800005889-И, виданий 14.07.2008 року, видавник: АТ «Альфа-Банк». Вирішуючи питання по суті, суд бере до уваги, що дане право власності позивача є чинним та відповідачами оскаржено не було. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що відповідачі продовжують користуватися квартирою та відмовляються добровільно виселятися з квартири, чим створюють перешкоди у здійсненні законних прав власника. Дійсно судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що станом на момент розгляду справи відповідачі зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS] . 25.11.2019 року на адресу реєстрації відповідачів Банком була направлена вимога про добровільне виселення зі спірної квартири, однак, вказана вимога була проігнорована. Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Судом приймається до уваги той факт, що спірна квартира на даний час знаходиться у власності АТ «Альфа Банк», а відповідачі займають спірне приміщення без достатніх правових підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З огляду на вказане, суд вважає що вимоги позивача в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Що стосується вимог в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку місця проживання в квартирі, суд зазначає наступне. Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як випливає із цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Закон України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням. (Вказані вище правові позиції викладені в Постанові Верховного Суду України №6-57 від 16.01.2012 року). Тобто, зазначена вимога позивача є передчасною. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати пропорційно задоволених вимог підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: partial