overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

В листопаді 2017 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В позовній заяві позивачі вказали, що володіють на праві спільної часткової власності житловим будинком в [ADDRESS] . В 2011 році в будинку за їх згодою був зареєстрований відповідач [PERSON], однак у будинку він не проживав і житлом не користувався. Оскільки він добровільно не знімається з реєстрації, [PERSON], [PERSON] змушені були звернутися з вказаним позовом в суд з підстав, визначених ст. 71 Житлового кодексу УРСР. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, від них надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги вони підтримують. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками 1/2 частина житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом на право приватної власності на жилий будинок, виданим виконавчим комітетом Коцюбинчицької сільської ради народних депутатів Чортківського району 24 березня 1995 року та договором дарування від 22 березня 1996 року. З копії будинкової книги вбачається, що в [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] Актами про не проживання особи за місцем реєстрації від 11 травня 2017 року, 16 жовтня 2017 року, 16 листопада 2017 року встановлено, що громадянин [PERSON] за адресою по [ADDRESS] фактично не проживає з 20 вересня 2011 року. Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'їза ними зберігається жиле приміщенняпротягом шести місяців. Верховний суд України в постанові від 4 листопада 2015 року № 6-1166цс15 зробив висновок про те, що стаття 71 Житлового кодексу УРСРвстановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК УРСРвизнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не користується житлом з 2011 року, тобто понад шість місяців. При цьому суд враховує, що відповідач позовні вимоги позивачів визнає, що також є підставою задоволення позову згідно вимог ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки в ході судового розгляду не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

В листопаді 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві позивачка вказала, що 22 березня 2017 року в с. Горішня Вигнанка Чортківського району Тернопільської області помер її чоловік [PERSON]. Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно, яке складається з частини житлової квартири [ADDRESS]. Звернувшись до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON], їй було відмовлено в оформленні спадкових прав та рекомендовано звернутися до суду. В звязку з наведеним позивачка просить визначити їй додатковий строк у вигляді двох місяців. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задоволити. Від відповідачки [PERSON] надійшла в суд заява про розгляд справи без неї, не заперечує проти визначення позивачці додаткового строку на прийняття спадщини. Від третьої особи приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини позивачкою пропущено з поважних причин, то

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

В листопаді 2017 року позивачка звернулась в суд з позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений із відповідачем та зареєстрований 19 вересня 2009 року Покровською сільською радою Кіровоградського району, актовий запис №6. Зазначає, що шлюбні стосунки припинені з причин відсутності взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. В судове засідання позивач надала, через канцелярію суду, заяву про розгляд справи у її відсутності, погодження на ухвалення заочного рішення, позовні вимоги підтримала, примирятись не бажає. Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, відзиву на позов не подавав. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача , суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав. Судом встановлено, що сторонами у вересні 2009 року було укладено шлюб, який зареєстровано Покровською сільською радою Кіровоградського району, актовий запис №6. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, примирятись не бажають. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спір про місце її проживання відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, намірів зберегти сім'ю у сторін немає, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

В листопаді 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, з якою проживає дитина . В позові позивач вказує, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] В шлюбі у них народився : син [PERSON] , 29 травня 2015 року . Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Так як відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає , то вона просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача , на які може відповідно до закону може бути звернуто стягнення , щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини. Оскільки їхня з відповідачем дитина не досягла трирічного віку , вважає, що має право на утримання від батька дитини , оскільки відповідач має можливість таку матеріальну допомогу надавати. Тому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 700,00 грн. до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері , батька і ( або) у твердій грошовій сумі з урахуванням стану здоров?я і матеріального становища одержувача аліментів і платника аліментів : наявність у платника аліментів інших дітей , непрацездатних чоловіка , дружини , батьків , дочки, сина тощо. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином при викладених вище обставинах, у звязку з тим, що відповідач добровільно не виконує свого обовязку по утриманню дитини та дружини , позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача до державного бюджету судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

В листопаді 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 02.01. 2018 року позивачка [PERSON] направила позовну заяву про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дити та зміну позовних вимог. В позові позивач вказує, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] В шлюбі у них народилася : донька 09 вересня 2004 року . Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Так як відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає , то вона просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача , щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття . Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явилась, направила на адресу суду письмову заяву ( вх. № 2239 від 01.02.2018 року) про розгляд справи у її відсутнсть , позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON]; А.М. в судове засідання не з?явився , направив на адресу суду письмову заяву ( вх. № 2238 від 01.02.2018 року) про розгляд справи у його відсутність , позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, беручи до уваги процесуальну позицію сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON] ,[INFO] ( свідоцтво про народження [PERSON] , серія 1- СР № 152856 від 28.09.2004 року, а.с.- 6) .Дитина знаходиться на утриманні матері і вони спільно проживають за адресою: [INFO], а.с.-8) .Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері , батька і ( або) у твердій грошовій сумі з урахуванням стану здоров?я і матеріального становища одержувача аліментів і платника аліментів : наявність у платника аліментів інших дітей , непрацездатних чоловіка , дружини , батьків , дочки, сина тощо. Відповідно до ст. 182 ч. 2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу Таким чином при викладених вище обставинах, у звязку з тим, що відповідач добровільно не виконує свого обовязку по утриманню дитини , позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою подачі позову є 27 листопада 2017 року. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача до державного бюджету судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

В листопаді 2017 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 21 січня 2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають протилежні погляди на шлюб та сім'ю. На даний час між ними припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 21 січня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №22. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнав, подав заяву про визнання позову. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, оглянувши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню Судом встановлено, що сторони з 21 січня 2012 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві, від якого мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження (а.с.6,7). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки відповідач позов визнав, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст. 142 ЦПК України, у зв'язку з визнанням відповідачем позову, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% сплаченого нею судового збору, що становить 320 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 320 грн. сплаченого нею судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

В листопаді 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Оскільки відповідач проживає окремо, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, який часто хворіє і вона постійно несе додаткові витрати на його лікування просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше ніж половина прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що від шлюбу сторони по справі мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями рішення Бородянського районного суду (а.с.7) та свідоцтва про народження (а.с.8). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Враховуючи, що позивачка позов підтримала, відповідач проти позову не заперечував, то суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

В листопаді 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 05.11.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 613. Від шлюбу дітей не мають. Просила розірвати шлюб, оскільки з відповідачем однією сімєю не проживають з липня 2017 року. Вважає, що сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка та її представник [PERSON], який діє на підставі договору на надання юридичних послуг, в судове засідання не зявились, надали заяви, в яких підтримують позовні вимоги та просять розглянути справу за їх відсутності, проти заочного винесення рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин суд на підставі ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України провів заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 05.11.2009 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 613. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась та підстав для її збереження немає, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

В листопаді 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з 2013 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився без поважних для суду причин. Суд зі згоди представника позивачки ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 1989 року. Шлюб перший, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивачка не бажає збереження сімї та наполягає на розірвання шлюбу, примиритися із відповідачем не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

В листопаді 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з серпня 2017 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити заявлені вимоги. Відповідач звернувся до суду із заявою, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 березня 2010 року. Шлюб другий, сторони мають одну дитину [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивачка не бажає збереження сімї та наполягає на розірвання шлюбу, примиритися із відповідачем не бажає, під час наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

В листопаді 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з травня 2017 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати та стягнути на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити заявлені вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився без поважних для суду причин. Суд зі згоди позивачки ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2003 року. Шлюб перший, від шлюбу мають одну дитину [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивачка не бажає збереження сімї та наполягає на розірвання шлюбу, примиритися із відповідачем не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved