overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі і від сумісного проживання мають двох дітей; сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що проживають окремо один від одного вже 18 місяців, спільне життя з відповідачем не склалося. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] у твердій грошовій сумі - 1032 грн. та на [PERSON] - 1286 грн. щомісячно, на дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття, та на користь дружини у розмірі - 1176 грн. щомісячно, до досягнення сином [PERSON] трьох років. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги змінила та просила стягувати по 500 грн. на кожну дитину. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від сумісного проживання мають двох дітей; сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO], відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, здоровий, працездатний, нікого на своєму утримані не має, нікому аліментів не сплачує, працює, тому він в змозі сплачувати аліменти.. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки сторони дійшли згоди щодо розміру аліментів, тому суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню. Стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від спільного проживання мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивачка подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позивні вимоги підтримує повністю. Відповідач подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнав, проти стягнення аліментів не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від сумісного проживання мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданого Іршиківською сільською радою Старокостянтинівського районну Хмельницької області та доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданого Іршиківською сільською радою Старокостянтинівського районну Хмельницької області, відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, здоровий, працездатний, працює і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки сторони дійшли згоди щодо розміру аліментів, тому суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від спільного проживання мають одну дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, на даний час відповідач живе з іншою жінкою в громадському шлюбу. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Дитина проживає разом з матір'ю. Позивачка подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позивні вимоги підтримує повністю. Відповідач подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнав, проти стягнення аліментів не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від сумісного проживання мають одну дитину: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницької області, відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, здоровий, працездатний, працює і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки сторони дійшли згоди щодо розміру аліментів, тому суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від спільного проживання мають одну дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позивні вимоги підтримує повністю. Відповідач подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнав, проти стягнення аліментів не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від сумісного проживання мають одну дитину: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області, відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, здоровий, працездатний, працює і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки сторони дійшли згоди щодо розміру аліментів, тому суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявами про надання їм права на шлюб. В обґрунтування заяв заявники зазначали, що вони є неповнолітніми, а саме [PERSON] виповнилося 15 років ([INFO]), [PERSON] - 17 років ([INFO]). Також вказували на те, що вони бажають укласти між собою шлюб, оскільки фактично створили сім'ю та очікують на народження спільної дитини, однак позбавлені можливості укласти шлюб в органах державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки не досягли шлюбного віку. Посилаючись на викладене, заявники просили заяву задовольнити, надати їм право на шлюб один з одним в судовому порядку. Ухвалою суду від 18 листопада 2014 року заяви [PERSON] та [PERSON] об'єднано в одне провадження. В судовому засіданні заявники [PERSON] та [PERSON] свої заяви підтримали в повному обсязі. Заінтересовані особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти надання заявникам права на шлюб, посилаючись на те, що це буде відповідати їх інтересам. Представник заінтересованої особи - відділу ДРАЦС по м. Вознесенську РС Вознесенського МРУЮ Стрєльнікова Л.О. в судовому засіданні проти задоволення заяв не заперечувала. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Зокрема ст. 291 ЦК України передбачає, що фізична особа незалежно від віку та стану здоров'я має право на сім'ю, яке зокрема при досягненні певного віку реалізується шляхом реєстрації шлюбу. Вказана норма повністю узгоджується з положеннями ст. 4 СК України. Відповідно до ст.ст. 4, 22, 23 СК України (в редакції Закону від 15 березня 2012 року) право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку, який для чоловіка та жінки встановлюється у вісімнадцять років. Проте за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. В судовому засіданні встановлено, що один з заявників, а саме [PERSON] на час розгляду справи не досягла шістнадцяти років, тобто мінімального, передбаченого законом віку з якого можлива реєстрація шлюбу. Та обставина, що вона очікує на народження дитини, не має жодного значення для вирішення справи, оскільки вимоги ст. 23 СК України щодо мінімального шлюбного віку є імперативними та не можуть трактуватися судом інакше, ніж зазначено в законі. З врахуванням встановлених обставин суд вважає, що заяви [PERSON] та [PERSON] суперечать вимогам закону та є передчасними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

В листопаді 2014 року до Жовтневого районного суду м. Харкова [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1500 грн., посилаючись на те, що вони були у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який вони розірвали 20 жовтня 2014 року. У них [INFO] народилася донька, [PERSON]. Після розірвання шлюбу проживають окремо. Відповідач не приймає ніякої участі в матеріальному забезпеченні дитини, не приділяє її ніякої уваги, від батьківських обов'язків ухиляється, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка з'явилась, але надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги вточнила та зменшила суму позову,просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у сумі 1000 грн. Відповідач у судове засідання також з'явився, проти уточненого позову не заперечував, також надав заяву про розгляд справи за його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності їх задоволення, виходячи з наступних обставин: Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 05 березня 2011 року. У них [INFO] народилася донька, [PERSON] . 20 жовтня 2014 року вони розірвали шлюб на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова. Відповідно до ст.ст.180, 181Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Відповідно ст.183 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, які будуть стягуватися на неповнолітню дитину з її батьків, визначається у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 Сімейного Кодексу України суд, за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо відповідач має нерегулярний або мінливий заробіток. Відповідач [PERSON] від утримання своєї дитини ухиляється, про що вказала позивачка у позовній заяві та що не було спростовано відповідачем у судовому засіданні. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільної доньки повністю відповідають вимогам закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 грн.60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

В листопаді 2014 року до Іллічівського районного суду м.Маріуполя надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позивачка посилаюється на те, що 01 березня 2013 року уклала шлюб з [PERSON] в Орджонікідзевському відділі ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського МУЮ в Донецькій області, актовий запис № 57. Від шлюбу спільних дітей не мають. Сторони з 4 травня 2014 року однією сім'єю не проживають, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов'язків, через що в сім'ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати, на примирення не згодна. Позивачка в судове засідання не з'явилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач судове засідання не з`явився, направив суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 01 березня 2013 року в Орджонікідзевському відділі ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського МУЮ в Донецькій області, актовий запис № 57. Від шлюбу спільних дітей не мають. Фактично шлюбні відносини сторони припинили в травні 2014 року. На теперішній час сторони не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сімєю, втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

В листопаді 2014 року до суду звернувся позивач із позовом до [PERSON], [PERSON] про виселення з самовільно займаного житлового приміщення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що квартира за адресою: [ADDRESS] не приватизована, є власністю територіальної громади с. Новгородська і знаходиться на балансі ТОВ «НККГ» . Раніше проживав у казаній квартирі [PERSON], який був знятий з реєстраційного обліку 29.07.2013 року на підставі свідоцтва про смерть. При проведенні перевірки даної квартири, було встановлено, що вищезазначена квартира зайнята і в ній проживає відповідач [PERSON] і її син [PERSON], які зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі мешкають у квартирі без правовстановлюючих документів на вселення та користування квартирою. Відповідачі не мають права на користування цим жилим приміщенням, що знаходиться у власності територіальної громади. Відповідачі займають приміщення не законно, без будь-яких правових підстав. На звернення звільнити житло відповідачі не реагують. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачі до судового засідання не з'явились, належним чином були повідомлені. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки з представлених суду письмових доказів та пояснень представника позивача вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] самовільно зайняли жиле приміщення, що розташоване в [ADDRESS]. Згідно довідки ТОВ «НККГ» за адресою: [ADDRESS], проживав [PERSON] (а.с.4), що помер [INFO] (а.с.6). Квартира не приватизована, є власністю територіальної громади с. Новгородська та знаходиться на балансі ТОВ «НККГ». З акту, складеного 04 листопада 2013 року вбачається, що зі слів сусідів відповідач [PERSON] відвідує квартиру щоденно, оскільки в квартирі проживає її син відповідач [PERSON] (а.с.7). Згідно з частиною 3 статті 117 Житлового Кодексу осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

В листопаді 2014 року до суду із вказаним позовом звернулася [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, на період навчання до 28.02.2015 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав, але вказував, що сплачує аліменти на іншу дитину, тому просив зменшити розмір стягуваних аліментів. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. В судовому засіданні достовірно було встановлено, що сторони від офіційно зареєстрованого шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який з 01.09.2013 року навчається на денній формі навчання в Кременчуцькому професійному ліцеї сфери послуг. Термін навчання складає з 01.09.2013 року по 28.02.2015 року. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. У відповідності зі ст. 199 СК України якщо повнолітня донька, син продовжує навчання в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України за рішенням суду кошти на утримання повнолітньої дитини визначаються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку платника аліментів з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявності в останнього інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, тощо. Виходячи з положень закону та враховуючи надані докази, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний утримувати свого повнолітнього сина. Враховуючи все, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) відповідача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України. На підставі положень ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на утримання сина слід стягнути з дати пред'явлення позову до суду, тобто з 26.11.2014.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

В листопаді 2014 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати її сина - [PERSON] недієздатним, посилаючись на те, що останній являється інвалідом дитинства першої «А» групи і перебуває на обліку у лікаря-психіатра Полонської ЦРЛ ім..Говорун. Як зазначила у заяві [PERSON], внаслідок хвороби [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому потребує встановлення над ним опіки та призначення опікуна. В судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала і просила визнати [PERSON] недієздатним та призначити її опікуном останнього. Представник органу опіки й піклування Новоселицької сільської ради Полонського району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, про день, місце, час розляду справи повідомлений належним чином. Оглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Із довідки до акту огляду МСЕК (а.с.5) за №0384959 від 15 жовтня 2014 року вбачається, що [PERSON] являється інвалідом першої групи з дитинства. Відповідно до висновку лікарської комісії Полонської ЦРЛ від 15.10.2014 р. (а.с.6) [PERSON] 1996 р.н. являється інвалідом І групи, за рівнем обмеження життєдіяльності: обмеження самообслуговування, обмеження здатності до орієнтації та спілкування, контролювати свою поведінку. З рішення виконавчого комітету Новоселицької сільської ради Полонського району Хмельницької області №247 від 22 жовтня 2014 р. (а.с.8) вбачається, що виконавчий комітет рекомендує при вирішенні питання про призначення опікуном [PERSON] кандидатуру [PERSON] Із висновку судово-психіатричної експертизи за №10 від 12 січня 2015 року вбачається, що [PERSON] виявляє глибоку розумову відсталість, а тому не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За таких обставин суд вважає, що оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням і внаслідок цього нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у відповідності до ст. 39 ЦК України його необхідно визнати недієздатним та призначити його опікуном його матір [PERSON] На підставі ст. 39 ЦК України та

Outcome: approved