overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

В листопаді 2017 року Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради звернулося до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати пайової участі в утриманні обєктів благоустрою в м.Ізмаїлі в сумі 25\~838,84 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 01.06.2014 року між Управлінням житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради та ФОП [PERSON] був укладений договір про пайову участь в утриманні обєктів благоустрою м.Ізмаїл. Відповідно до\~Договору Балансоутримувач\~здійснює заходи\~з утримання\~обєктів благоустрою\~в м.Ізмаїл,\~які знаходяться\~на його\~балансі,\~а Субєкт\~господарювання бере\~на себе\~зобовязання з\~пайової участі\~в утриманні\~обєктів благоустрою\~в м.Ізмаїл\~-\~в грошовій\~формі,\~на умовах\~та в\~порядку,\~визначених цим\~Договором та\~Порядком пайової\~участі власників\~будівель та\~споруд соціально\~-\~культурного,\~побутового,\~торговельного та\~іншого призначення\~в утриманні\~обєктів благоустрою\~в м.Ізмаїл,\~затвердженого рішенням\~Ізмаїльської міської\~ради №2126-VІ\~від 06.06.2012\~року.\~Згідно п.2.1.1\~Договору субєкт\~господарювання зобовязується\~сплатити кошти\~пайової участі\~згідно з\~розрахунком величини\~пайової участі\~в утриманні\~обєктів благоустрою\~до бюджету\~м.\~Ізмаїл,\~який є\~невідємною частиною\~цього Договору,\~у порядку\~та строки,\~визначені Порядком\~пайової участі\~власників будівель\~та споруд\~соціально-культурного,\~побутового,\~торговельного та\~іншого призначення\~в утриманні\~обєктів благоустрою\~в м.Ізмаїл\~та цим\~Договором в\~сумі 1962,45\~грн.\~в місяць\~(коефіцієнт\~0,3),\~у випадку,\~якщо субєкт\~господарювання не\~демонтує літній\~майданчик у\~вересні -\~з жовтня\~по березень\~(включно\~-\~починаючи з\~01.01.2015\~-\~коефіцієнт 0,15\~-\~плата складає\~981,22\~грн.\~в місяць).\~У звязку\~з невиконанням\~відповідачем з\~січня 2016\~року належним\~чином своїх\~зобовязань,\~згідно детального\~розрахунку заборгованості\~станом на\~03.11.2017\~року заборгованість\~з оплати\~пайової участі\~в утриманні\~обєкта благоустрою\~ літнього\~майданчику кафе\~ бару\~«Вест» згідно\~договору від\~01.06.2014\~року складає\~25\~838,84\~грн. Враховуючи вищевикладене,\~позивач просить\~стягнути з\~[PERSON]\~на користь\~Управління житлово-комунального\~майна Ізмаїльської\~ міської\~ради заборгованість\~з оплати\~пайової участі\~в утриманні\~обєктів благоустрою\~в м.\~Ізмаїл в\~сумі 25\~838,84\~грн.,\~та судові витрати у розмірі 1600 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, посилаючись на відзив на позовну заяву, наданий 17.01.2018 року, в якому вказував, що відповідачем не виконуються вказані зобовязання з вересня 2015 року, а не з січня 2016 року, як вказує позивач. Так, 25.08.2015 року та 03.12.2015 року позивачу були направлені листи з повідомленням про розірвання договору від 01.06.2014 року про пайову участь в утриманні обєктів благоустрою м.Ізмаїл з 15.09.2015 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-22 00:00:00

В листопаді 2017 році представник позивачки звернулась з вищевказаним позовом який вподальшому вточнила та в якому зазначила, що з 21 липня 1997 року вона на законних підставах володіла нежитловим нерухомим майном, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (далі по тексту спірне нерухоме майно) тривалий час добросовісно, відкрито та безперервно на законних підставах користувалась спірним нерухомим майном, а тому позивачка просить визнати право власності на спірне нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України. В ході судового розгляду представник позивачки направила заяву в якої зазначив, що на позові наполягає та просить справу розглянути в її відсутність. Представник відповідача до суду не з'явився, при цьому направив лист в якому зазначив, що просить справу розглянути в їх відсутність, фактично позовні вимоги визнали. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 344 ч.1 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Так судом встановлено, що позивачка [PERSON], (код [NUMBER]) починаючи з 21 липня 1997 року відкрито, безпосередньо володіла, користувалась нежитловими приміщеннями, загальна площа 31.4 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], які перебувають на земельній ділянці площею 0.155 га, яка знаходиться у фактичному користуванні, що підтверджується узгодженим проектом з компетентними установами від 21.07.1997 року та рішенням сільської ради № 264 від 23.07.1997 року про надання оренди земельної ділянки. Вартість вищевказаного нежитлового приміщення складає 60 000 грн. сторонами не оскарджується. Позивачка [PERSON], на час подання позову, належним чином користується спірним нерухомим майном, згідно інформаційної довідки від 13.06.2018 року арештів та заборон на дане нерухоме майно відомості відсутні. Позивачка зверталась до компетентних установ, щодо належного оформлення правоустановчих документів, але отримала фактичну відмову. Виходячи з вищевказаного та здійснивши аналіз матеріалів, які надішли до суду, суд прийшов до висновку, що позивачка тривалий час користується спірним нерухомим майном. Біля 14 років, після 01.01.2001 року відкрито, добросовісно на законних підставах належним чином користувалась цим нерухомим майном, що свідчить про виконання всіх необхідних елементів набувальної давності, передбаченої у вже вказаній статті 344 ЦК України. Позивачка при поданні позову сплатила судовий збір в повному обсязі, вини відповідача в поданні позову не має, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

В листопаді 2017р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами 10 листопада 2007р. було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 1011. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних скандалів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання, сторонами були подані на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, а сторона відповідача визнає їх в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2007р. В шлюбі у сторін, [INFO] народилася донька- [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору - 320 грн., та підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, шляхом зобов'язання УДКСУ в Шевченківському районі повернути останньому - 320 грн. згідно платіжного доручення № 149 від 12 вересня 2017р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

В листопаді 2017р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами 24 січня 2003р. було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 55. В шлюбі у сторін, [INFO] народився син - [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних скандалів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання представник позивача подав на адресу суд клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. з підстав, зазначених в позові. Відповідачкою до суд було надіслано заяву про визнання позову. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2003р. В шлюбі у сторін, народився [INFO] син - [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку. Сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одниміз подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено,що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору - 320 грн., та підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, шляхом зобов'язання УДКСУ в Шевченківському районі повернути останньому - 320,0 грн. згідно квитанції № ПН8076 від 20 листопада 2017р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

В листопаді 2017р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами 26 червня 1987р. було зареєстровано шлюб Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану, про що було зроблено актовий запис № 528. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних скандалів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання позивач подав заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутність і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, про час і місце судового розгляду оповіщалася у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явилася, про поважність причин неявки суд не повідомляла та не просила розглядати справу у її відсутність, відзив на позов не подавався. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 червня 1987р. Від шлюбу у сторін є спільні повнолітні діти. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

В листопаді 2017р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами 30 листопада 2002р. було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 1616. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних скандалів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання, сторонами були подані на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, а сторона відповідача визнає їх в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 листопада 2002р. В шлюбі у сторін [INFO] народився син - [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору - 320,0 грн., та підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, шляхом зобов'язання УДКСУ в Шевченківському районі повернути останньому - 320,0 грн. згідно платіжного доручення № 149 від 12 вересня 2017р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

В листопаді 2017 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить виключити з актового запису відомості про своє батьківство щодо дочки відповідача [PERSON], [INFO] В обґрунтування своїх вимог вказував на те, що 18 травня 2013 року з відповідачем уклав шлюб, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. З липня 2015 року він з відповідачем не проживає та немає жодних стосунків. 02.11.2017 року поштою він отримав копію судового наказу про стягнення з нього аліментів на дочку [PERSON], [INFO]. До заяви була додана копія свідоцтва про народження, де позивача записано батьком дитини. Вважає, що даний запис не відповідає дійсності, тому звернувся до суду. В судове засідання позивач не зявився, в письмовій заяві просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявилась, доручила свої інтереси представляти представнику [PERSON], яка надала письмову заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнала і не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.136 СК України у разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Однак з липня 2015 року разом не проживають. Відповідач визнає, що позивач не є батьком дитини. За таких обставин суд знаходить законні підстави для задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

В листопаді 2017р. позивачка [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовував тим, що між сторонами 05 жовтня 2002р. було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 708. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних скандалів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання, сторонами були подані на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, а сторона відповідача визнає їх в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2002р. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачки, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 50 відсотків судового збору - 320,0 грн., та підлягає поверненню позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, шляхом зобов'язання УДКСУ в Шевченківському районі повернути останній - 320,0 грн. згідно платіжного доручення № 143 від 01 листопада 2017р.

Outcome: approved