overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернулася із заявою до суду, в якій вказала, що з відповідачем з 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей. Подружні стосунки не склалися і спільного господарства не ведуть, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, подружнє життя з відповідачем не склалось, через несумісність характерів, різні погляди на життя, шлюб та сімю, у звязку з чим подальше збереження шлюбу є неможливим, спільне господарство не ведеться з червня 2015 року. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просить шлюб розірвати. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 25 листопада 2006 року, який зареєстрований в міському відділі реєстарції актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 2492. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], доньку Світлану [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст.ст. 3, 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини та не підтримують їх. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не вживають ніяких заходів, що вони тривалий час не підтримують сімейних відносин, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що сім'я розпалась, відповідач проти розірвання шлюбу не запереує, а тому суд вважає, що подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам їх дітей, виходячи з чого є всі підстави розірвати шлюб. Позивач та відповідач вказали що спору щодо спільного майна не має. Згоди щодо місця проживання та утримання дітей сторони не досягли. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

В липні 2015 року позивачі звернулись до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 листопада 2014 року померла [PERSON]. Вони як спадкоємці за заповітом пропустили строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки невірно зрозуміли приватного нотаріуса до якого звернулися з заявою про прийняття спадщини і вирішили, що до нотаріуса їм необхідно звернутись після спливу шести місяців з дня смерті спадкодавиці. Тому просили визначити їм додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Відповідач Пісківська селищна рада Бородянського району Київської області представника в судове засідання не направила, просила слухати справу без її участі. Третя особа - [PERSON] районна державна нотаріальна контора представника в судове засідання не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23 листопада 2014 року померла [PERSON], яка все своє майно заповіла позивачам по справі, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4) та копією заповіту (а.с.5) [PERSON] районної державної нотаріальної контори від 16 червня 2015 року (а.с.10) позивачам повідомлено про пропуск ними строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що позивачі пропустили строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги визначити їм додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

В липні 2015 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [INFO] року матері, [PERSON], відкрилася спадщина на земельну ділянку призначену для будівництва і обслуговування будівель і господарських споруд, площею 0,191 га по [ADDRESS]. У зв'язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру Бородянська держнотконтора відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Тому просили визнати за ними в порядку спадкування за заповітом право власності по 1/2 частині за кожним на земельну ділянку для для будівництва і обслуговування будівель і господарських споруд, площею 0,191 га по [ADDRESS]. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, викладене підтвердили. Відповідач - Пісківська селищна рада та третя особа - відділ Держземагентства у Бородянському районі Київської області представників не направив, відповідно до заяви просили слухати справу без їх участі. Третя особа - реєстраційна служба Бородянського районного управління представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть (а.с.12). Після її смерті спадщину за заповітом прийняли її діти: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи (а.с.42-54). Відповідно до копії державного акту про право приватної власності на землю виданого [PERSON], їй передана у приватну власність земельна ділянка для обслуговування будівель і господарських споруд, площею 0,191 га на території Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області (а.с.14). З інформаційного листа Бородянської районної державної нотаріальної контори вбачається, що свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 1910 га, що розташована на території смт.Пісківка, Бородянського району, Київської області, та належала померлій [INFO] року [PERSON] не може бути видане оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру (а.с.36). Згідно зі ст. 1218, 1225 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачами в рівних частках право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

В липні 2015 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що являються спадкоємцями після померлого 18 червня 2013 року [PERSON], після якого залишилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Нова, 13 в смт. Бородянка Київської області, яке належало спадкодавцю на підставі договору дарування. Оскільки за життя [PERSON] належним чином право власності на вказане майно не зареєстрував, вони не можуть отримати його у спадок. Тому просили визнати за ними право власності у порядку спадкування на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані на земельній ділянці по вулиці Нова, 13 в смт. Бородянка Київської області. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Відповідач [PERSON] селищна рада в судове засідання представників не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18 червня 2013 року помер [PERSON], після смерті якого спадщину прийняли: мати [PERSON] та син [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про смерть (а.с.9), копіями свідоцтв про народження ( а.с.12,13) та копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.10) [PERSON] належить ? житлового будинку № 13 по вулиці Нова в селищі Бородянка Київської області, що підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 19 січня 2008 року (а.с.16), копією технічного паспорта на житловий будинок №13 по вулиці Нова в сел.Бородянка (а.с.20-24) та копією архівної довідки (а.с.15). Приватний нотаріус Бородянського районного нотаріального округу [PERSON] відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку №13 по вулиці Нова в смт. Бородянка Київської області, оскільки вказане майно не зареєстроване за померлим [PERSON], що підтверджується копією листа приватного нотаріуса №47-02-14 від 28 лютого 2014 (а.с.14). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачами в рівних частках в порядку спадкування за законом право власності на спірне майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

В липні 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що в червні 1996 року позивачка, [PERSON], зареєструвала шлюб з відповідачем, який був розіваний 16 січня 2 009 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка після закінчення школи продовжує навчання в Ізюмському професійному ліцеї, на другому курсі по професії кухар кондитер. Відповідач кошти на навчання не надає. Просять суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини на утримання [PERSON] на період її навчання. Позивачі подали заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону не порушує, права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 14 червня 1996 року, який був розірваний 16 січня 2009 року рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області ( а.с.12). Відповідач є батьком [PERSON], [INFO] ( а.с. 7). Позивачка, [PERSON], є учнем Ізюмського професійного ліцею, ІІ рівня акредитації, термін навчання з 01.09.2013 року по 28.06.2017 року. Навчається за денною формою навчання і знаходиться на неповному державному забезпеченні ( а.с.8). [PERSON] отримує стипендію та її грошовий дохід з січня 2014 року по грудень 2014 року включно складає 3752,00 грн ( а.с.11). [PERSON] працює в ІДНЗ № 9, займає посаду помічник вихователя, та її грошовий дохід за період з січня 2014 року по грудень 2014 року складає 15717,14 грн. (а.с.10). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сімї, яких він зобовязаний утримувати відповідно до СК України. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх доньку, сина у частині від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених у статті 182 СК України. Згідно з положеннями ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто з 02 липня 2015 року. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення за один місяць відповідно до статті 367 ЦПК України. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

В липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що з 8 липня 2004 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач проживає окремо від сімї, на надає матеріальної допомоги на утримання дочки, яка є інвалідом з дитинства, хоча зобовязаний це робити і має можливість. Тому [PERSON] просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлено, що сторони з 8 липня 2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивачки [PERSON] коштів на утримання дитини не дає, хоча як батько відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України зобовязаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно довідки № 669 від 28.07.2015 року, виданої Чортківською районною поліклінікою, [PERSON], [INFO], знаходиться на обліку у психіатричному кабінеті з діагнозом: легка розумова відсталість (різко виражена дебільність), є інвалідом з дитинства по вказаному захворюванню. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України суд враховує матеріальне становище сторін, стан здоровя дитини та визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 243 гривень 60 копійок судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

В липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 12 червня 2012 року у відділі державної РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 665. Від шлюбу є донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Спору про поділ майна немає. Посилалась на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, в квітні 2015 року відповідач переїхав проживати за іншою адресою, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї було те, що між ними часто виникали сварки, на даний час у кожного з них склалося своє особисте життя, в зв'язку з чим примирення не можливе, оскільки вона має намір створити іншу сім'ю. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, на примирення не згідна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу, оскільки сім'я дійсно розпалась з тих причин, на які посилалась позивачка, з квітня 2015 року вони проживають окремо, у нього є інша жінка, з якою має намір створити сім'ю, на примирення не згоден. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в квітні 2015 року остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причиною розпаду сім'ї сторін були різні погляди на життя та сімейні стосунки, через що між ними часто виникали сварки, на даний час у кожного з них склалося особисте життя, вони підтримують стосунки з іншим чоловіком та жінкою, на примирення не згідні, а тому суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що малолітню доньку [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу належить залишити проживати з матір'ю [PERSON], з якою вона проживає. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

В липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 16 жовтня 1998 року у відділі РАГС Чернівецького міськвиконкому за актовим записом № 1453, шлюб у обох перший. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Спору про поділ майна немає. Посилалась на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, з травня 2002 року остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сімї були часті сварки, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки по вихованню дитини. Відповідач зловживав спиртними напоями, не працював, матеріально не утримував сімю. Подальше спільне проживання і збереження сімї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, на примирення не згідна. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, на примирення не згоден, просить справу розглянути у його відсутності, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сімї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в травні 2002 року остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причиною розпаду сім'ї сторін були різні погляди на життя, сімейні стосунки, обовязки по вихованню дитини, відповідач зловживав спиртними напоями, не працював, матеріально не утримував сімю, через що між ними часто виникали сварки, які призвели до припинення подружніх стосунків, на примирення вони не згідні, а тому суд вважає, що сімя сторін розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в звязку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу належить залишити проживати з матірю [PERSON], з якою він проживає. Оскільки позовні вимоги про розірвання шлюбу задоволені, то суд вважає, що згідно вимог ст.88 ч.1 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. згідно квитанції (а.с.4). На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

В липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 16 квітня 2013 року у відділі державної РАЦС реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 429, шлюб у обох перший. Від шлюбу є малолітня донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про поділ майна немає. Посилалась на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, з травня 2015 року вони припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо, оскільки відповідач забрав свої речі і пішов проживати окремо. Причинами розпаду сімї було те, що у них різні погляди на життя, через що виникали постійні сварки та скандали. Подальше спільне проживання і збереження сімї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу і пояснив, що сімя дійсно розпалась, але не з тих причин, на які посилається позивачка. Причиною розпаду сімї стало те, що позивачка порушувала подружню вірність, весь свій вільний час приділяє подругам, без його дозволу їздить з ними відпочивати, а також з іншим чоловіком, з яким підтримує стосунки, тому в травні 2015 року вони припинили подружні стосунки і проживають окремо, на примирення не згоден, подальше збереження сімї та шлюбу буде суперечити його інтересам. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сімї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в травні 2015 року остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причиною розпаду сім'ї сторін було те, що у них різні погляди на життя, позивачка більшість часу проводила з подругами, має іншого чоловіка, через що виникали сварки, відповідач не бажав продовжувати спільне життя з позивачкою, на примирення сторони не згідні, а тому суд вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, в звязку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що малолітню доньку [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу зі згоди обох батьків належить залишити проживати з матірю [PERSON] На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved