Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

В листопаді 2015 року ПАТ КБ Приват Банк звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові позивач вказує, що відповідно до заяви про відкриття поточного рахунку відповідач приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 30.04.2014 року, укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON]. Відповідно до договору Відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом. Станом на 30.10.2015 року позичальник [PERSON] має заборгованість по кредитному договору б\\н від 30.04.2014 року в сумі 16 756,50 грн., яка складається з наступного: 10 000,00 грн. заборгованість за кредитом; 3325,48 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 2981,02 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 450.00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. Отже, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість у сумі 16756,50 грн. Оскільки відповідач добровільно не виконує взяті на себе зобовязання, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість в розмірі 16756,50 грн. за кредитним договором б\\н від 30.04.2014 року в примусовому порядку та покласти на відповідача судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не зявився, просив справу слухати без участі представника банку, а позов задовольнити в повному обсязі. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] належним чином, відповідно до вимог чинного ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, в судове засідання не зявився. Причини його неявки суду невідомі. Зі згоди позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Беручи до уваги процесуальну позицію позивача по справі, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], уклав договір б\\н від 30.04.2014 року з ПАТ КБ «Приват Банк» за яким отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Відповідно до умов договору, умов та правил надання банківських послуг [PERSON] взяв на себе за кредитним договором зобовязання та у встановлені терміни добровільно не виконав і кошти позичальнику не повернув. Станом на 30.10.2015 року позичальник [PERSON] має заборгованість по кредитному договору б\\н від 30.04.2014 року в сумі 16 756,50 грн., яка складається з наступного: 10 000,00 грн. заборгованість за кредитом; 3 325,48 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 2981,02 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобоаязань за договором; 450,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. Отже, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість у сумі 16756,50 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. В ст. 526 ЦК України зазначено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного кодексу. Таким чином, при викладених обставинах, у звязку з тим, що відповідач не повертає кредитодавцю позику у порядку і у строки, відповідно до укладеного між ними кредитного договору, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Тому документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем при подачі позовної заяви повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved