Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

В лютому 2017р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання договору та стягнення заборгованості в якому просила суд з урахуванням збільшення розміру позовних вимог: розірвати договір від 20.07.2015року № в/102/15 укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON]; стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму боргу за договором від 20.07.2015 року № в\\102/15 винагороди в сумі 51 420,64грн. та судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20 липня 2015р. між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № в\\102/15, за умовами якого була підготовка документів та представлення інтересів в державних та судових органах з метою винесення рішення про призначення (перерахунок) пенсії, отримання пенсії та стягнення заборгованості, а саме за яким ФОП ФОП [PERSON], як виконавець на умовах, передбачених цим договором надає позивачу, як замовнику юридичні послуги пов'язані з захистом його інтересів в суді та органах виконавчої служби з приводу призначення та здійснення виплати пенсії за віком на пільгових умовах,як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2. На виконання умов договору відповідачем було сплачено 5000,00грн., які є поточні витрати при заключенні договору, при цьому сторони умовами договору передбачили, що відповідачем сплачується 2000,00грн. за призначення пенсії та винагорода 30% від розміру недоплаченої пенсії. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з урахуванням поданих заяв про зміну позовних вимог, просив суд позов задовольнити. Відповідач проти позову заперечив, надавши відзив на позов, зазначивши, що дійсно між сторонами укладався вищезазначений договір, відповідач наголошував, що ним, були виконанні всі умови договору, в тому обсязі. Окрім того відповідачем надано зустрічний позов відповідно до якого він просив суд постановити рішення, яким просив суд постановити рішення, яким визнати частково визнати недійсним договір від 20.07.2015р., а саме п.5.1.В, 6.1.В,п.7.3, п.7.4 з моменту укладення договору, посилаючись на те, що ФОП [PERSON] участі на стадії виконання рішення, не приймала, тому забезпечити будь- яке отримання коштів не могла, оскільки ЦОУПФУ в м. Києві виконано Постанову Оболонського районного суду від 24.05.2016р. Представник позивача за первинним позовом в судовому засіданні зустрічний позов не визнав та просив суд в задоволенні, якого відмовити, надавши письмовий відзив, який знаходиться в матеріалах справи. Суд заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що первинний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 20.07.2015р. між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № в\\102/15, за умовами якого була підготовка документів та представлення інтересів в державних та судових органах з метою винесення рішення про призначення (перерахунок) пенсії, отримання пенсії та стягнення заборгованості, а саме за яким ФОП [PERSON], як виконавець на умовах, передбачених цим договором надає позивачу, як замовнику юридичні послуги пов'язані з захистом його інтересів в суді та органах виконавчої служби з приводу призначення та здійснення виплати пенсії за віком на пільгових умовах,як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2. Відповідно до ч.1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На виконання умов договору [PERSON] було сплачено 5000,00грн. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 24.05.2016р. позов [PERSON] задоволено та зобов'язано Центральне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та здійснити виплату з 20.07.2015року [PERSON] пенсію за віком на пільгових умовах,як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт і професій, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах. 18.07.2016р. ФОП [PERSON] звернувся до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про виконання постанови суду по справі № 756/13925/15-а за адміністративним позовом [PERSON] до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про призначення та виплату пенсії. 20.07.2016року Оболонським районним судом видано виконавчий лист по дані адміністративній справі. 09.08.2016р. ФОП [PERSON] надано документи до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві. 26.09.2016 ФОП [PERSON] звернувся до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо надання інформації з приводу виконання даного рішення. 14.12.2016року Центральне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києві надало відповідь відповідно до якої повідомило, що згідно постанови з 20.07.2015р. [PERSON] призначено пенсію за віком на пільгових умовах ( Список№2). Згідно бази даних одержувачів пенсій виплати пенсії [PERSON] за період з 20.07.2015р. по 31.10.2016р. у розмірі 103 011,22грн. була забезпечена на 17.10.2016рік. Відповідно до п.5.1-Б, договору, передбачено на здійснення призначення( перерахунок) пенсії Пенсійним фондом замовник сплачує 2000,00гривень. Відповідно до п.4.2 договору: зобов'язанням з боку виконавця вважається повністю виконаними: щодо забезпечення виконання судового рішення; щодо стягнення недоплаченої пенсії- з моменту отримання всієї недоплаченої пенсії від Пенсійного фонду України або будб- якої іншої установи, організації. Відповідно до п.5.1.В). договору- за забезпечення отримання заборгованості, що виникла внаслідок здійснення перерахунку пенсії з порушенням чинного Законодавства України становить 30% від розміру недоплаченої пенсії. Відповідно до п.7.3 договору, у разі прострочення сплати винагороди замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення. Відповідно до п.7.4 договору, враховуючи фінансове становище на Україні та порушення контрагентами своїх грошових зобов'язань сторони договору договорилися, що у випадку прострочення сплати винагороди більше ніж на 30 днів замовник сплачує штраф виконавцю в розмірі 30% від несплаченої суми. У відповідності з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 902 ЦК України передбачено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв*язку, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог належними і допустимими доказами та необхідність відмовити в первинному позові. Звертаючись до суду з зустрічним позовом, позивач наголошував, що ФОП [PERSON] не були виконанні умови договору, оскільки участі на стадії виконання рішення, не приймала, тому забезпечити будь- яке отримання коштів не могла. У відповідності з ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. Частиною 4 цієї статті передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов'язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги) (ч. 8 цієї статті). Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст провочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його мо-ральним засадам. Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодер-жання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частина-ми першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 571, 572, 651, 653 ЦК України, а також те, що стороною відповідача не було надано суду належних і допустимих доказів на виконання ним своїх зобов'язань за договором, суд приходить до висновку, що укладений договір слід розірвати, та стягнути з відповідача на користь позивача внесенні останнім грошові кошти. Частиною 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. За змістом статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Згідно з ч.12 Постанови ПВСУ від 12.04.1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» - у справах за позовами про захист прав споживачів, порушених внаслідок недостовірної або неповної інформації про товар (роботу, послугу) чи недобросовісної його реклами, суд має виходити з припущення, що споживач не має спеціальних знань про властивості та характеристики товарів (робіт, послуг). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Outcome: approved