Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та об-грунтовує його тим, що 15 липня 1995 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Під час шлюбу у них народились діти: син [PERSON], 5 липня 1996 року, та дочки [PERSON], [INFO], та [PERSON], 27 лютого 2010 року народ-ження. Не зважаючи на це позивач не бажає проживати однією сімєю з [PERSON], продовження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб та визначити місце проживання дочок разом з відповідачем в квартирі [ADDRESS]. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. [PERSON] визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Представник органу опіки та піклування Бориспільської міської ради [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 15 липня 1995 року [PERSON] уклала шлюб з відповідачем, за-реєстрований ВАГС Бориспільського міського виконавчого комітету, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був зроблений запис за №174. Ця обставина під-тверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-БК №271784 від 15 липня 1995 року (а.с.9). Під час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії І-БК №459708 від 12 липня 1996 року (а.с.10), копією свідоцтва про народження серії 1-ОК №012236 від 30 травня 2005 року (а.с.11) та копією свідоцтва про народження серії 1-ОК №153669 від 9 березня 2010 року (а.с.12). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зо-крема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, врахову-вати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Встановлено, що позивач припинила проживати з [PERSON] однією сімєю. Вона остаточно наполягає на тому, що продовження шлюбу буде порушувати її інтереси. Наявність двох малолітніх дітей не змінило ставлення [PERSON] до шлюбу. При-мушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, зареєстрований між [PERSON] та відповіда-чем, належить розірвати. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України під час вирішення спору щодо місця про-живання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що станом на час розгляду цивільної справи син [PERSON] досяг повноліття, а дочки [PERSON] та [PERSON] залишаються малолітніми дітьми. З висновку органу опіки та піклування Бориспільської міської ради від 24 червня 2016 року (а.с.24) вбачається, що дочки [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком в квартирі №.70 по вул. С. Оврашка, 6 в м. Борисполі. В квартирі створені належні умови для виховання та розвитку дітей: для них виділена окрема кімната, яка обладнана місцями для сну, столом для навчання та шафою для одягу. Діти забезпечені достатньою кількістю іграшок та книжок. Ці обставини стали підставою для того, що орган опіки та піклування Бориспільської міської ради рекомендує визначити місце про-живання дітей з батьком. З огляду на це суд вважає, що місце проживання дочок [PERSON] та [PERSON] належить визначити з відповідачем в [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові ви-трати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві про-порційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копі-йок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Предявлений нею позов задово-лений повністю. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стяг-нути витрати на оплату судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок.

Outcome: approved