Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

В листопаді 2019 року позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому просила позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований її чоловік - [PERSON] , але з 12.08.2018 року за адресою реєстрації не проживає, особистих речей в будинку не має, він не сплачує комунальній послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участі у спільному побуті. Звернутися до відповідача з вимогою про добровільне зняття з реєстрації позивач не має можливості, оскільки на даний час [PERSON] мешкає на тимчасово окупованій території у м. Луганськ, а останнє відоме місце його проживання - це власна адреса позивача. Позивач зазначила, що неможливість добровільного зняття з реєстрації [PERSON] порушує її право власності, оскільки вона не може отримати державну субсидію на оплату комунальних послуг, адже дохід сім`ї буде нараховуватися на всіх зареєстрованих в будинку осіб, навіть якщо вони там фактично не проживають. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] , права користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 04.12.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 03.02.2020 року. У зв`язку з перебуванням головуючого по справі у щорічній основній відпустці, розгляд справи відкладено з 03.02.2020 року до 02.03.2020 року. 02.03.2020 року підготовче судове засідання перенесено на 02.04.2020 року, у зв`язку з наданням головуючому по справі іншого дня відпочинку. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 02.04.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 21.04.2020 року. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 21.04.2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання копії ухвали. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 23.04.2020 року продовжено розгляд справи, судове засідання призначено на 28.05.2020 року. Позивач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи Козлівської сільської ради Новопсковського району Луганської області до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника ради. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 30.03.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Чернявською І.В., зареєстрованого в реєстрі за №1044, а також Витягом з Державного реєстру правочинів №8381750 від 30.03.2010 року. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 25.03.1995 року Победівською сільською радою Новоайдарського району Луганської області, позивач та відповідач з 25.03.1995 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №84 від 27.02.2019 року, виданою виконавчим комітетом Козлівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, [PERSON] має такий склад сім`ї: [PERSON] - чоловік, зареєстрований, але не проживає з 12.08.2018 року, [PERSON] - син, зареєстрований, але не проживає. Актом від 07.02.2019 року, складеного депутатом Козлівської сільської ради Рудик Ю.М., встановлено, що [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] з 12.08.2018 року. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містить ст. 372 ЦК України. Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ,набутий [PERSON] під час зареєстрованого шлюбу з [PERSON] . Отже, враховуючи презумпцію спільності права власності подружжя, даний будинок є спільним сумісним майном подружжя, і належить їм у рівних частках по 1/2 частці. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною третьою статті 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. З огляду на викладене, суд вважає, що позбавлення [PERSON] права користування власним житловим приміщенням порушує його права як співвласника спірного будинку, не зважаючи на тривалу відсутність за місцем реєстрації, а тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed