Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

В квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що з 01 листопада 2010 року вона працює в ТОВ «Фінавіа» на посаді економіста І категорії відділу контролю виробничих витрат Директорату обліку та контролю доходів. В січні 2013 року у відділі кадрів ТОВ «Фінавіа» [PERSON] запропонували звільнитись з роботи за власним бажанням. Проте, позивач відмовилась звільнятись з роботи та просила надати їй іншу посаду як інваліду ІІ групи. Після чого їй під розписку було передано та тимчасове особисте зберігання трудову книжку. З квітня 2013 року [PERSON] не володіє інформацією про місцезнаходження ТОВ «Фінавіа». У зв`язку з цим 28 березня 2019 року нею був направлений лист із заявою про звільнення за власним бажанням. Незважаючи на це, ТОВ «Фінавіа» не розірвало трудовий договір та відповідний запис до трудової книжки не внесло. За вказаних обставин [PERSON] просила розірвати трудовий договір, укладений між нею ТОВ «Фінавіа», зобов`язавши внести відповідний запис до трудової книжки «звільнена за власним бажанням», а також стягнути з ТОВ «Фінавіа» на її користь заборгованість з виплати заробітної плати у розмірі 687286 гривень 41 копійок, зареєструвати її в Державній службі зайнятості, надавши статус безробітної. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити його в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник ТОВ «Фінавіа» у судове засідання не з`явився. Відзив на позовну заяву не направив та про своє ставлення до пред`явленого позову не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений за адресою місцезнаходження, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Представник Бориспільської міськрайонної філії Київського обласного центру зайнятості до суду не з`явився та свої пояснення щодо позову не надав. Тому, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що з 01 листопада 2010 року [PERSON] прийнята на роботу в ТОВ «Фінавіа» на посаду економіста І категорії відділу контролю виробничих витрат Директорату обліку та контролю доходів, що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці, виданої на ім`я позивача (а.с.5-16), та копією наказу ТОВ «Фінавіа» №106-ОС від 10 листопада 2010 року (а.с.18). З копії довідки про доходи та розрахункового листа (а.с.19,20) вбачається, що в період 2012 та 2013 років [PERSON] перебувала в трудових відносинах з ТОВ «Фінавіа» та виконувала посадові обов`язки економіста [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Згідно з положенням ч.2 цієї статті КЗпП України якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Судом встановлено, що 28 березня 2019 року [PERSON] направила ТОВ «Фінавіа» заяву про її звільнення з роботи за власним бажанням (а.с.27). Вказана заява була направлена поштовим відправленням на адресу ТОВ «Фінавіа». В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що після закінчення двотижневого строку повідомлення про звільнення [PERSON] продовжувала виконувати посадові обов`язки економіста І категорії ТОВ «Фінавіа». Зазначене свідчить про те, що починаючи з 12 квітня 2019 року позивач припинила трудові відносини з ТОВ «Фінавіа». Незважаючи на це, відповідний запис про звільнення у трудовій книжці позивача відсутній. Вказана обставина перешкоджає їй у здійсненні права на працю, зокрема щодо працевлаштування на іншій роботі чи встановленні на облік в Державній службі занятості в якості безробітної. Тому з метою відновлення порушених прав позивача ТОВ «Фінавіа» належить зобов`язати припинити трудові відносини з [PERSON] та звільнити її з роботи за власним бажанням, на підставі ст.38 КЗпП України, з 12 квітня 2019 року. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. З пояснень позивача, викладених у позовній заяві, та наданих у судовому засіданні вбачається, що станом на 28 березня 2019 року ТОВ «Фінавіа» має затримку з виплати заробітної плати протягом 68 місяців. Тому розмір заборгованості з виплати заробітної плати становить 630013 гривень 20 копійок. Згідно з положенням ч.2 ст.12, ч.2 та ч.3 ст.13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України саме на позивача покладається обов`язок з доведення тих обставин, на які вона посилається як на підставі свої вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На переконання суду, розмір заборгованості з виплати заробітної плати має підтверджуватись будь-яким належно оформленим документом, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати, зокрема, довідка бухгалтерії підприємства, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Всупереч цьому, матеріали цивільної справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ТОВ «Фінавіа» має заборгованість перед [PERSON] з виплати заробітної плати у вищевказаному розмірі, а також, що у вказаний період вона виконувала свої посадові обов`язки. Тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати належить відмовити. Крім цього, з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в порядку передбаченому, ст.117 КЗпП України та п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, позивач не зверталась. При вирішенні позовних вимог [PERSON] про надання їй статусу безробітної, суд виходить з наступного. У відповідності\~до ч.1\~та ч.2\~ст.43\~Закону України\~«Про зайнятість\~населення» статусу\~безробітного може\~набути: 1)\~особа працездатного\~віку до\~призначення пенсії\~(зокрема\~на пільгових\~умовах або\~за вислугу\~років),\~яка через\~відсутність роботи\~не має\~заробітку або\~інших передбачених\~законодавством доходів,\~готова та\~здатна приступити\~до роботи; 2) особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26 Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» пенсійного\~віку та\~отримує пенсію\~по інвалідності\~або соціальну\~допомогу відповідно\~до законів\~України «Про\~державну соціальну\~допомогу особам\~з інвалідністю\~з дитинства\~та дітям\~з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю»; 3)\~особа,\~молодша 16-річного\~віку,\~яка працювала\~і була\~звільнена у\~зв`язку\~із змінами\~в організації\~виробництва і\~праці,\~зокрема припиненням\~або перепрофілюванням\~підприємств,\~установ та\~організацій,\~скороченням чисельності\~(штату)\~працівників. Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Таким чином, для набуття статусу безробітної позивачу необхідно звернутись до територіального органу державної служби зайнятості з відповідною заявою після набрання чинності рішення суду у даній цивільній справі. Тому вказану позовну вимог суд вважає передчасною та такою, що не підлягає задоволенню. За правилами ч.6 ст.141 ЦПК України з ТОВ «Фінавіа» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial