Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

В листопаді 2019р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд: - стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з 25 січня 2003р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте на теперішній час триває судове провадження про розірвання шлюбу. В шлюбі у сторін народилися сини: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Після фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами, спільні діти сторін проживають разом з позивачкою, і перебувають на її утриманні, оскільки відповідач самоусунувся від виховання дітей, проживає окремо, відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, усі витрати, пов`язані з утриманням дітей позивачка несе одна. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019р. відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У встановленому судом строк, стороною відповідача відзив на позов не подавався. До судового засідання стороною позивача було подано заяву про розгляд справи у відсутність сторони, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, і не заперечує проти заочного розгляду справи, а також заяву про стягнення витрат на правничу допомогу (збільшення вимог). Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, поважності причин неявки суду не повідомив, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач відзив на позов не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2003р. В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа № 753/22682/19 про розірвання шлюбу між сторонами. В шлюбі у сторін, народилися сини: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що спільні діти сторін знаходяться на її утриманні, а батько дітей - відповідач по справі ухиляється від покладених на нього обов`язків щодо утримання дітей. На спростування цих обставин відповідачем не було надано до суду належних і допустимих доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ч. 2, 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України). Судом встановлено, що спільні діти сторін проживають разом з позивачкою і перебувають повністю на її утриманні, відповідач участі у вихованні та утриманні дітей не приймає. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги матеріальний стан сторін, а також те, що спільні діти сторін перебувають на утриманні позивачки, та враховуючи те, що судом не встановлено, що на утриманні відповідача є інші особи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно на обох дітей сторін, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову 22 листопада 2019р. (згідно відомостей відповідного штемпеля поштового відділення) та до досягнення старшою дитиною сторін [PERSON] , [INFO] повноліття ( [INFO] ). Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ( [PERSON] ) ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на молодшу дитину ( [PERSON] , [INFO] ), аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття та до досягнення повноліття молодшою дитиною ([ADDRESS].). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1536,8 грн. Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку, що розмір витрат на правничу допомогу, які слід стягнути з відповідача на користь позивачки, підлягає зменшенню до розміру 2500,0 грн., при цьому судом враховано, що судом задоволено позов частково, а також те, що згідно наданого стороною позивача розрахунку витрат на правничу допомогу наступні витрати сторони позивача: - формування пакету документів та позовної заяви про стягнення аліментів; направлення позову з додатками до Шевченківського районного суду м. Києва; - моніторинг сайту судової влади та Єдиного державного реєстру судових рішень стосовно призначення справи до розгляду; інформування клієнта щодо дати судового засідання; - формування заяви разом із необхідними додатками з метою подальшого подання (відправлення) стороні по справі та суду; - подання для реєстрації особисто адвокатом/відправлення засобами поштового зв`язку заяви про збільшення розміру позовних вимог; - юридичний супровід в удовому засіданні по справі про стягнення аліментів в Дарницькому районному суді м. Києва; - написання заяви на видачу судового рішення по справі про стягнення аліментів та виконавчого листа, подання/відправлення засобами поштового зв`язку заяви до суд; - отримання рішення суду, виконавчих листів та передача їх клієнту, не є на думку суду витратами на професійну правничу допомогу, оскільки не потребують спеціальних знань в галузі права, при цьому судом враховано, що вирішення питання про компенсацію витрат на правничу допомогу Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», зазначив, що оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97), при цьому судом враховано складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони позивача. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial