Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

Військова частина [NUMBER] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до [PERSON] про стягнення коштів за отримане речове майно, отриманого під час проходження служби, строки носіння якого не закінчилися, у розмірі 7546,21 грн. В обґрунтування вимог позивач вказав, що наказом командира ВЧ польова пошта [NUMBER] від 17.12.2019 року за №283 [PERSON] призначено на посаду водія шостої гармати другого гаубичного артилерійського взводу дев`ятої гаубичної артилерійської батареї третього гаубичного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта [NUMBER] . З 17 грудня 2016 року відповідача зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта [NUMBER] та на всі види забезпечення. З 17 грудня 2016 року [PERSON] вважався таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою. [PERSON] виданого речове майно. Згідно спільної директиви МО України та ГШ Збройних сил України від 26.04.2017 року за №Д -322/1/15дск, директиви командування військ ОК «Захід» від 27.04.2017 року № Д-6дск та розпорядження начальника штабу-першого заступника командира військової частини [NUMBER] від 31.05.2017 року №501/44/1/755, військова частина польова пошта [NUMBER] з 01.07.2017 року перейшла на умовне найменування «військова частина [NUMBER] ». Наказом командира ВЧ [NUMBER] від 27.02.2018 року за №173 [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено вид дисциплінарного стягнення «Звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю». Наказом командира військової частини [NUMBER] від 12.04.2018 року за №77, відповідача як військовослужбовця військової служби за контрактом, звільнено з військової служби, виключено із списків особового складу військової частини [NUMBER] та знято з усіх видів забезпечення. З 12 квітня 2018 року, відповідач вважається таким, що посаду і справи у військовій частині здав та вибув до Лановецького РВК Тернопільської області для постановлення на військовий облік. На момент виключення [PERSON] із списків особового складу військової частини [NUMBER] та зняття з усіх видів забезпечення, за позивачем рахувалось речове майно, строки носіння якого не вийшли, а саме: черевики типу Б- 1 пара, черевики типу В- 1 пара, черевики типу Б.- 1 пара, штани утеплені н/з 1 к.т., куртка утеплена н/з- 1, курта ВВЗ 1, штани ВВЗ 1, ККУ 1 пара, труси трикотажні 5 шт, фуфайка з коротким рукавом 4 шт., рукавиці напіввовняні 1 пара, шкарпетки зимові- 1 пара, шкарпетки літні 3 к-т, сорочка та кальсони демісезонні 1 к-т, на загальну суму 8112,43 грн. Наказом командира військової частини визначено утримати з грошового забезпечення [PERSON] кошти за недонос отриманого майна у розмірі 8112,43грн. Позивач повідомляв відповідача про необхідність сплати вищевказаної суми коштів. Однак, кошти від відповідача не надходили. На даний час з відповідача стягнуто 566,22 грн., а тому сума його заборгованості перед державною за отримане речове майно, строки носіння якого не вийшли, складає 7546,21 грн. Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 09 липня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27 березня 2019 року зупинено провадження у даній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України до припинення перебування відповідача в складі ОСС, у військовій частині [NUMBER] . Ухвалою суду від 12 серпня 2019 року поновлено провадження у справі. Відзив на позов відповідач не подавав. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечив щодо задоволення позову. Судом встановлено, що 17 грудня 2016 року між [PERSON] та ТВО командира ВЧ польова пошта [NUMBER] було укладено контракт про проходження [PERSON] військової служби у Збройних сила України на посадах осіб рядового складу, на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації. Наказом командира ВЧ польова пошта [NUMBER] від 17.12.2019 року за №283, [PERSON] призначеного на посаду водія шостої гармати другого гаубичного артилерійського взводу дев`ятої гаубичної артилерійської батареї третього гаубичного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта [NUMBER] , з 17 грудня 2016 року зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта [NUMBER] на всі види забезпечення, і вважати останнього таким, що з 17.12.2016 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою. [PERSON] виданого речове майно. Згідно рапорту ТВО командира [PERSON] від 31 січня 2018 року, виявлено відсутність на службі [PERSON] 31 січня 2018 року. Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ [NUMBER] за №24 від 31 січня 2018 року, військовослужбовця військової служби за контрактом [PERSON] вважати таким, що 31 січня 2018 року самовільно не вийшов на службу. З 31 січня 2018 року зняти з усіх видів забезпечення, а з контрактного забезпечення з 01 лютого 2018 року. Наказом командира ВЧ [NUMBER] за № 144 від 01 лютого 2018 року, вирішено провести службове розслідування по факту відсутності на військовій службі старшини [PERSON] , який перебуває у розпорядженні командира ВЧ [NUMBER] . Згідно наказу командира ВЧ [NUMBER] за №173 від 27.02.2018 року, вирішено завершити службове розслідування, за порушення вимог ст.ст. 11,16 ЗУ «Про Статут внутрішньої служби ЗСУ», ст.ст. 1-4 ЗУ «Про дисциплінарний статут ЗСУ» та [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності передбаченої ст. 51 Закону України «Про дисциплінарний Статус Збройних сил України», оголошено останньому вид дисциплінарного стягнення «Звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю». Наказом командира військової частини [NUMBER] від 12.04.2018 року за №77, відповідача як військовослужбовця військової служби за контрактом, звільнено з військової служби, виключено із списків особового складу військової частини [NUMBER] та знято з усіх видів забезпечення. Вважати [PERSON] таким, що з 12 квітня 2018 року посаду і справи у військовій частині здав та вибув до Лановецького РВК Тернопільської області для постановлення на військовий облік. На момент виключення [PERSON] із списків особового складу військової частини [NUMBER] та зняття з усіх видів забезпечення, за позивачем рахувалось речове майно, строки носіння якого не вийшли, а саме: черевики типу Б- 1 пара, черевики типу В- 1 пара, черевики типу Б.- 1 пара, штани утеплені н/з 1 к.т., куртка утеплена н/з- 1, курта ВВЗ 1, штани ВВЗ 1, ККУ 1 пара, труси трикотажні 5 шт, фуфайка з коротким рукавом 4 шт., рукавиці напіввовняні 1 пара, шкарпетки зимові- 1 пара, шкарпетки літні 3 к-т, сорочка та кальсони демісезонні 1 к-т, на загальну суму 8112,43 грн., з врахуванням зносу, що підтверджується довідкою-розрахунком за №30 та карткою за №3502. Згідно витягу з книги обліку грошових стягнень і нарахувань вбачається, що із [PERSON] в рахунок погашення вартості утриманого військового майна, строки носіння якого не закінчилися, стягнуто 566,22 грн. та заборгованість відповідача перед позивачем становить 7546,21 грн. Військовою частиною [NUMBER] на адресу [PERSON] було направлено лист з проханням слатити кошти за недонос речого майна у добровільному порядку, перерахувавши кошти на розрахунковий рахунок військової частини [NUMBER] за вказаними реквізитами (а.с.24-25). Згідно довідки командира ВЧ [NUMBER] [PERSON] від 29.05.2018 року за №612/1, відповідно до спільної директиви МО України та ГШ Збройних сил України від 26.04.2017 року за №Д -322/1/15дск, директиви командування військ ОК «Захід» від 27.04.2017 року № Д-6дск та розпорядження начальника штабу-першого заступника командира військової частини [NUMBER] від 31.05.2017 року №501/44/1/755, військова частина польова пошта [NUMBER] з 01.07.2017 року перейшла на умовне найменування «військова частина [NUMBER] ». Суд, розглянувши справу, вивчивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з наступних підстав. В силу вимог ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з вимогами\~ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави. Положеннями ст. 9-1 цього ж Закону\~передбачено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, а порядок грошової компенсації вартості за не отримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України», військове майно є державним майном, закріпленим за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна, зокрема, належить речове майно. Як встановлено в ході судового розгляду під час проходження служби відповідач у відповідності до вимог п. 1\~ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,\~наказу Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту»\~забезпечувався форменим одягом за рахунок державних коштів. Відповідно до вимог абз.7 п.4 розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та в особливий період, затвердженої\~наказом Міністерства оборони України № 232 від 29.04.2016 р. (зареєстровано в Мінюсті 26.05.2016 р. за № 768/28898) у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби. Встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що відповідач проходив військову службу за контрактом у позивача та останній здійснював речове забезпечення [PERSON] під час проходження ним військової служби за контрактом. [PERSON] отримав належне йому речове майно, що підтверджується наявними у справі доказами. Однак був звільнений із служби у зв`язку із службовою невідповідністю. Таким чином, оскільки під час проходження служби відповідачу були видані предмети речового майна, при звільненні зі служби у зв`язку із службовою невідповідністю, вартість майна в добровільному порядку не сплачена, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути на користь військової частини [NUMBER] вартість отриманого ним речового майна в сумі 7656,91 грн., в врахуванням зносу та часткового погашення боргу. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь Військової частини [NUMBER] коштів за отримане речове майно, строки носіння якого не закінчились, з врахуванням зносу, у розмірі 7 546 грн. 21 коп. Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК, у разі задоволення позову з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн.

Outcome: approved