Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач, через представника, звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказував, що в якості забезпечення зобовязань за договором кредиту № 388/42/08-Пі від 29.09.2008 року, між ним та відповідачем укладено іпотечний договір № 09/І-143, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано: трикімнатну квартиру, загальною площею 49,2 кв. м., житловою площею 35,4 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. 50-річчя Перемоги, буд. 165 та належить відповідачу на праві приватної власності. Посилаючись на те, що зобовязання за кредитним договором № 388/42/08-Пі від 29.09.2008 року не виконані, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 57 776,63 долари США, просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: трикімнатну квартиру, загальною площею 49,2 кв. м., житловою площею 35,4 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. 50-річчя Перемоги, буд. 165, яка належить відповідачу на праві приватної власності, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною предмету іпотеки для його подальшої реалізації встановленому на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій за рахунок коштів отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в розмірі 57 776,63 дол. США, що по курсу НБУ становить 1 433 785,31 грн., а також судовий збір в розмірі 21 889,76 грн. Представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував, в звязку з тим, що позивач без відома відповідача змінив розмір відсотків річної ставки за користування кредитом, пропустив строк позовної давності та незаконно нарахував тіло кредиту, відсотки за користування кредитом, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків. Третя особа в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 29.09.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідач уклали іпотечний договір № 09/І-143, за умовами якого відповідач передав в іпотеку позивачу у якості забезпечення виконання [PERSON] всіх зобовязань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 388/42/08-Пі від 20.09.2008 року та виконання зобовязань, що випливають з цього договору, наступне нерухоме майно, яким є трикімнатна квартира загальною площею 49,2 кв. м., житловою площею 35,4 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. 50-річчя Перемоги, буд. 165 та належить відповідачу на праві приватної власності. В подальшому до іпотечного договору № 09/І-143 від 29.09.2008 року сторонами вносились зміни, а саме: 24.07.2009 року до пп. 1.4.1 п. 1.4 іпотечного договору № 09/І-143 від 29.09.2008 року та 26.11.2010 року до пп. 1.4.1, 1.4.2 п. 1.4 іпотечного договору № 09/І-143 від 29.09.2008 року. Починаючи з жовтня 2008 року зобовязання взяті на себе [PERSON] відповідно до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 388/42/08-Пі не виконуються, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 04.08.2016 року становить 57 776,63 доларів США, до якої входить сума заборгованості за кредитом 21 736,07 доларів США, сума заборгованості за відсотками 23 230,64 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 2 986,23 дол. США та пеня за несвоєчасне повернення відсотків 9 823,69 дол. США. Обставини встановлені судом підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно п. 4.1 ст. 4 іпотечного договору № 09/І-143 від 29.09.2008 року (в редакції від 26.11.2010 року) у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до пп. 4.5.1 п. 4.5 ст. 4 іпотечного договору № 09/І-143 від 29.09.2008 року (в редакції від 26.11.2010 року) іпотекодержатель може звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу в межах позовної давності (ст. 256 ЦК України). До вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки застосовується загальна позовна давність - тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 256 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України). Законодавець у ч. 3 ст. 267 ЦК України встановив, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 18-24) порушення зобовязань за основним договором почалось з жовтня 2008 року, в звязку з чим, позивач отримав право звернутися до відповідача із вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки. В подальшому відповідач фактично визнавав свої зобовязання за спірним договором укладаючи договори про внесення змін та доповнень до спірного договору, останній з яких датований 26.11.2010 року. На думку суду, зазначені обставини свідчать про те, що позовна давність за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки почала свій перебіг з жовтня 2008 року та останній раз переривалась 26.11.2010 року. Таким чином, оскільки позивач звернувся до суду із позовом лише 15.11.2016 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності та враховуючи наявність заяви представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, суд дійшов висновку, що право позивача не підлягає захисту, а в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed