Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

В липні 2019 року представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] подав заяву до Шевченківського районного суду м. Києва про вирішення питання стягнення понесених [PERSON] витрат на правничу допомогу, оскільки, питання щодо зазначених витрат в рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2019 року вирішено не було. А тому, представник третьої особи звернувся до суду з вищезазначеною заявою про ухвалення додаткового рішення у справі. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] на задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу наполягав у повному обсязі. Позивачка [PERSON] проти задоволення заяви заперечувала, посилаючись на те, що представником [PERSON] - [PERSON] не було надано належної правничої допомоги [PERSON] , а також, остання приймала участь у справі лише в якості третьої особи, а не відповідачки. На думку позивачки, жодних витрат на правничу допомогу з боку [PERSON] понесено не було. Відповідачка Білоконь Р.В. в судове засідання не з?явилась; про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином; причини неявки суду не сповістила; заяв про оголошення по справі перерви чи подальший розгляд за її відсутності до суду не направила. Оскільки, неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, суд продовжив судове засідання у відсутність сторони відповідача. Суд, заслухав пояснення представника третьої особи [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , розглянувши подані стороною третьої особи документи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В липні 2017 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Білоконь Р.В., в якому просила суд: визнати дії приватного нотаріуса щодо складання та посвідчення заповіту від 27 вересня 2012 року нечинними; застосувати наслідки недійсності заповіту від імені [PERSON] та [PERSON] , як оспорюваного та нікчемного. В послідуючому, позивачкою було подано заяву, яка прийнята судом до розгляду про уточнення підстав позову, в якій [PERSON] просила суд: -визнати дії приватного нотаріуса Білоконь Р.В. щодо складання та посвідчення заповіту від 27 вересня 2012 року неправомірними; -визнати оспорюваний заповіт, посвідчений 27 вересня 2012 року приватним нотаріусом Білоконь Р.В. Київського міського округу від імені [PERSON] на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , який зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №517 недійсним; -встановити нікчемність заповіту від 27 вересня 2012 року; -застосувати наслідки недійсності заповіту від імені [PERSON] , як оспорюваного та нікчемного (а.с.164 т.1). Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2019 року позов [PERSON] до Білоконь Р.В. , третя особа: [PERSON] про визнання дій неправомірними, визнання заповіту недійсним залишено без задоволення. Відповідно до ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ч.1, 3 ст.133, ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з п.47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 ?Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах?, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення під 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). В постанові від 01 жовтня 2002 року по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Відповідно до ст. 30 Закону України ?Про адвокатуру та адвокатську діяльність?, визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. 04 червня 2018 року між АО ? Головенський, Єфремов і Безрода? та [PERSON] було укладено договір № 1/04 про надання правової (правничої) допомоги (т.2 а.с.5-6). 15 червня 2018 року між АО ? Головенський , Єфремов і Безрода? та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги №1/04 від 04 червня 2018 року (т.2 а.с.2-3). На виконання умов вищезазначених договорів, [PERSON] 22 червня 2018 року було внесено грошову суму у розмірі 5 150, 00 грн., про що свідчить меморіальний ордер (т.2 а.с.1). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, назву АО ? Головенський, Єфремов і Безрода ? (код ЄДРПОУ 42141344) змінено на АО?Єфремов і Донець?. Як вбачається з рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2019 року, судом не було вирішено питання про стягнення витрат понесених [PERSON] на правничу допомогу, а тому суд, вважає за необхідне задовольнити заяву представника третьої особи [PERSON] - [PERSON] та вирішити зазначене питання в додатковому рішенні (ч.ч.1, 2 ст. 270 ЦПК України). Відповідно до п.2 ч.2, ч.12 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. Під час розгляду справи, третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечували в повному обсязі. 29 липня 2019 року представником третьої особи через загальну канцелярію Шевченківського районного суду м. Києва було подано акт наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 25 липня 2019 року, який підписано між АО?Єфремов і Донець? та [PERSON] з детальним описом наданої адвокатським об?єднанням [PERSON] послуг (правової допомоги), а також, із зазначенням їх вартості. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що третьою особою надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що [PERSON] були дійсно понесені вищезазначені витирати по оплаті наданих послуг з правової допомоги, а тому, наявні підстави для ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved