Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

В квітні 2019 року позивач звернувся до Бердянського міськрайонного суду з позовом к [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням вказуючи, що на підставі договору купівлі-продажу від 29.04.2004 року він є власником домоволодіння [ADDRESS] . Після зміни нумерації домів його будинок з № 51 перенумерували на [ADDRESS] . Крім нього у зазначеному будинку з 26.06.2004 року зареєстрована його колишня дружина, яка з січня 2015 року в будинку не проживає, Відповідачка [PERSON] відсутня у спірному жилому приміщенні з січня 2015 року, участі в утриманні житла не приймає, не користується спірною квартирою,оскільки цього житла не потребує,належне їй майно у будинку відсутнє. Разом з тим, відповідачка залишається зареєстрованою у спірній квартирі та добровільно припинити реєстрацію не бажає, чим порушує права позивача, який сплачує утримання цього житла з урахуванням реєстрації відповідачки, має складнощі у вирішенні інших питань стосовно будинку. Позивач просять суд з підстав, передбачених ст.71 ЖК України, визнати відповідачку [PERSON] втратившею право користування жилим приміщенням домоволодіння [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. В судовому засіданні представника позивача адвокат Бзаров Р.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, причини неявки до суду не повідомила, повідомлена відповідно до вимог ст.128 ЦПК України про місце та час розгляду справи. Представник відповідача адвокат Дігтяренко В.С. позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просить відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, хоча повідомлений відповідно до вимог ст.128 ЦПК України про місце та час розгляду справи. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, представник позивачата представник відповідача просять справу розглянути у відсутності позивача, відповідача та третьої особи. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на таке. Спірним жилим приміщенням є будинок за [ADDRESS] . В спірній квартирі, окрім позивача на даний час зареєстрована і відповідачка, що підтверджується довідкою про склад сім`ї (а.с.9) У своїх позовних вимогах позивач вказує про те, що відповідачка у будинку не проживає з січня 2015 року, обов`язків по оплаті комунальних послуг жодних не здійснює, у зв`язку з чим просить усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження будинком шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду від 19.05.2021 року визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, відповідно до ст.317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як визначено нормами ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. А згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Також у відповідності до положень ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України свідчить, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Позивач та відповідачка є співвласниками спірного будинку, в якому кожному з них на праві власності належить Ѕ частина будинку з належними до нього будівлями та спорудами. Закон дозволяє фізичній особі мати кілька місць проживання (частина 6 статті 29 ЦК України), і ця норма не передбачає винятків. Отже, враховуючи вищенаведені вимоги закону, зокрема щодо змісту права власності та беручи до уваги, що відповідачка являється співвласником спірного житлового приміщення суд дійшов висновку, що тривала відсутність відповідача за місцем реєстрації не може бути підставою для позбавлення його права користування своєю власністю. За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Outcome: dismissed