Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивачі вказують що 25 серпня 2012 року помер [PERSON]. [PERSON] є чоловіком [PERSON], та батьком [PERSON] і [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на домоволодіння № 85, по вулиці Мошляка, в селі Білозіря Черкаського району Черкаської області. При житті [PERSON] заповіту не склав. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом. У липні 2016 року позивачі звернулися до Черкаської районної державної нотаріальної контори для прийняття спадщини за законом та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. У видачі свідоцтва про право на спадщину яке належало померлому на підставі договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом будинку їм було відмовлено нотаріусом в усному порядку, та роз'яснено, що оскільки відсутній правовстановлюючий документ неможливо оформити спадщину в нотаріальному порядку. На даний час позивачем виготовлений технічний паспорт на житловий будинок, проведена оцінка житлового будинку, вартість якої складає 70 800,00 гривень та взятий висновок про визнання права власності Черкаської районної державної адміністрації відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури №13 від 3.08.2016 року, з якого вбачається, що будинок зареєстрований в ЧОО БТІ та рахується за [PERSON]. Тому позивачі були змушені звернутися до суду та просили суд визнати за ними право власності на домоволодіння. У судове засідання позивачі не зявилися але на адресу суду надали заяви, в яких просили позов задовольнити, справу слухати без її участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, але на адресу суду надіслав заяву в якій проти задоволення позову не заперечували та просили справу слухати без їх участі. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Відповідно до свідоцтво про смерть серії 1-СР №1197369 [PERSON] миколайович помер 25 серпня 2012 року. Свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СР № 266853 від 26.08.1995 року підтверджується факт шлюбних відносин [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтвами про народження серії І-СР № 153240 та серії І-СР № 308240 [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON]. Відповідно до договору купівлі-продажу незавершеного будівництва від 13.01.1999 року [PERSON] купив у [PERSON] незавершений будівництвом будинок, що знаходиться за адресою: вул. Мошляка, 85, с. Білозіря, Черкаського району, Черкаської області. Згідно довідки виданої [PERSON] сільською радою Черкаського району Черкаської області, померлому [PERSON] на день смерті належав житловий будинок в якому він був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO], у вищезазначеному домоволодінні, крім нього в будинку проживали і були зареєстровані [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] син. Відповідно до роз'яснення нотаріуса щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину, в обґрунтування якого було зазначено, що за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на будинок, у нотаріуса відсутні правові підстави вчинення нотаріальної дії. Тому справа вирішується тільки у судовому порядку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як зазначено в ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як зазначено в ст. 1267 ЦК України, спадкоємці можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Згідно ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що с у спільній частковій власності. Згідно ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, приходить до висновку що позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення, оскільки вони є спадкоємцями за законом першої черги після померлого [PERSON], інших спадкоємців немає, та в позасудовому порядку позивачі не можуть оформити на себе спадщину, та тому мають право на судовий захист.

Outcome: approved