Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

В мотивуванні свої вимог позивач вказав, між сторонами було укладено кредитний договір №R53100515621В від 16.01.2014 року, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 43500 гривень, строком до 16.01.2017 року, а останній в свою чергу зобов'язався належним чином використати та повернути суму отриманого кредиту, та сплатити відповідну плату (проценти) за користування ним, у розмірі 20% річних в строки передбачені у договорі. Станом на 29 вересня 2015 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 139373 (сто тридцять дев'ять тисяч триста сімдесят три) гривні 46 копійок. Таким чином позивач на підставі вимог ст.1050 ЦК України вимагає: Стягнути з відповідоча на користь позивача, заборгованість за кредитним договором в розмірі 139373 (сто тридцять дев'ять тисяч триста сімдесят три) гривні 46 копійок. Відповідач заперечень суду не надав. Представник позивача на позові гнаполягав. В пояснені вказав, що між сторонами було укладено кредитний договір, який відповідач не виконав. Тому банк вимагає стягнення суми боргу з відповідача. Представник відповідача позовні вимоги не визнав. В пояснені вказав, що відповідачем не надано первісні документи яки свідчили про заявлену суму боргу. Відповідач на час розгляду справи позбавлень право надати докази в запереченні позовних вимог. Дослідивши і оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, судом встановлено: Статтями 10, 11 ЦПК України визначено, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вказаних вимог закону, позивач наведеними доказами матеріалів справи доказано, укладення сторонами кредитного договору №R53100515621В від 16.01.2014 року, згідно з яким Банк надав відповідачу кредит в сумі 43500 гривень, строком до 16.01.2017 року, а останній в свою чергу зобов'язався належним чином використати та повернути суму отриманого кредиту, та сплатити відповідну плату (проценти) за користування ним, у розмірі 20% річних в строки передбачені у договорі. Отже, між сторонами виникли права та обов'язку на підставі договору визначені ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредитні кошти (кредит) - позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Діючи відповідно до умов Кредитного договору позивач свої зобов'язання виконав належним чином та у повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером №20824 від 16 січня 2014 року. Вказані олбставини визнає представник відповідача, а тому суд вважає їх доведеними. За вимогами ст.ст. 11, 13 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори і інші правочини. Особа здійснює цивільні права і обов'язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Тому, позивач зобов'язання за договором виконав належним чином у вигляді наданого кредиту. Пунктом 4.2. кредитного договору встановлено, що позичальник зобов'язаний сплачувати щомісячно комісійну винагороду за управління кредитом в розмірі 1,69% від початкової суми кредиту. Починаючи з березня 2014 року відповідач в порушення умов кредитного договору не виконав належним чином зобов'язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та відсотків за його використання а також комісії за управління кредитними коштами. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до договору, позичальник зобов'язаний повертати кредит щомісяця в строки визначені договором, тобто вчиняти дії в межах виконання договірних зобов'язань. Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору, у разі прострочення Позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню за кожний день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожний день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Статтею 1050 ЦК України визначено: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Станом на 29 вересня 2015 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 139373 (сто тридцять дев'ять тисяч триста сімдесят три) гривні 46 копійок, з яких: - 22513,18 грн. - строкова заборгованість за кредитним договором; - 20108,87 грн. - прострочена заборгованість за кредитним договором; - 5298,03 грн. - інфляційні витрати нараховані на прострочену заборгованість по кредиту; - 450,30 грн. - 3% річних за прострочення виконання зобов'язання щодо погашення кредиту; - 27397,06 грн. - пеня нарахована за несвоєчасну сплату кредиту; - 326,30 грн. - строкова заборгованість по процентам; - 10010,01 грн. - прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3119,05 грн. - інфляційні витрати нараховані на прострочену заборгованість по процентам; - 192,36 грн. - 3% річних за прострочення виконання зобов'язання щодо сплати процентів; - 11701,81 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів. - 13967,85 грн. - прострочена заборгованість по комісії; - 3922,76 грн. - інфляційні втрати нараховані на прострочену заборгованість по комісії; - 329,37 грн. - 3% річних нараховані за прострочення виконання зобов'язання щодо погашення комісії; - 20036,51 грн. - пеня нарахована за несвоєчасне виконання зобов'язання щодо сплати комісії; Наведений розрахунок позивачем з боку відповідача не спростовано. Посилання представника позивача, що банком не надані відомості про сплату суми заборгованості, на думку суду є безпідставними, т.я. статтями 10 ч.3, 11, 60 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає позовні вимоги на підставі наданих доказів в межах заявлених вимог. Таким чином, відповідач повинен доказати про погашення суми заборгованості, а також неправильність нарахуванні по договору кредиту, що відповідачем не зроблено. Отже, наявна заборгованість за кредитом відповідача свідчить про порушення прав позивача, що визначено ст..610 ЦК України. Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язанні якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлену договором або Законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином наявна заборгованість по оплаті передбачених договором платежів свідчить про невиконання відповідачем своїх зобов'язань по договору, що дає право вимоги позивача та звернення до суду за захистом своїх прав. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правої наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 549 ЦК Україи визначено: Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Отже, сукупність доказів, щодо заборгованості відповідоча перед позивачем в межах виконання умов договору, яки свідчать про невиконання умов договору з боку відповідоча, наданого розрахунку заборгованості відповідоча, відповідно до вказаних норм закону є підставою для задоволення вимог.

Outcome: approved