Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

В квітні 2018 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради в інтересах дитини [PERSON], [INFO], звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] у відношенні їх сина [PERSON] та стягнути з відповідачів на користь опікуна або державного закладу, в якому буде перебувати дитина, на утримання [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач [PERSON], який є батьком дитини [PERSON], [INFO], та [PERSON], яка є матір'ю, ухиляються від виховання та утримання свого сина, не цікавляться його здоров'ям, морально та матеріально не підтримують дитину. Мати дитини - відповідачка [PERSON] рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.04.2013 року, справа №500/1588/13-ц була позбавлена батьківських прав на старшу дочку - [PERSON], [INFO]. Дівчина виховувалась в сім'ї бабусі [PERSON] в м.Ізмаїлі Одеської області. Малолітній [PERSON] з 2012 року проживає разом із дідом [PERSON] та бабою [PERSON] в [ADDRESS]. Батьки дитини деякий час проживали в с.Першотравневе не реєструючи шлюбних відносин. Внаслідок виникнення сварок в родині, [PERSON] залишила новонародженого сина на батьків [PERSON] та виїхала з села. [PERSON] в жовтні 2012 року виїхав з села на заробітки. [PERSON] разом із дружиною [PERSON] повністю утримують онука, займаються його вихованням та лікуванням. Розглянувши заяву [PERSON] щодо доцільності позбавлення батьківських прав батьків його онука [PERSON] та надані ним документи, орган опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON], [INFO], є доцільним. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.03.2012 року [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно довідки Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №150 від 05.02.2018 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але не проживає за даною адресою (а.с.12). З довідки Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №153 від 05.02.2018 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], сім'я складається з чоловіка [PERSON] та онука [PERSON] (а.с.13). Відповідно до характеристики Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №151 від 05.02.2018 року на [PERSON] у нього в цивільному шлюбі з [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. З невідомих причин батьки дитину покинули і з жовтня 2012 року онук [PERSON] проживає в родині дідуся та бабусі. Всі витрати на виховання онука дід і баба взяли на себе. Ні невістка, ні син жодної участі в вихованні сина не приймають. Зі слів батьків їх син не з'являвся вдома з листопада 2016 року. Повністю ігнорує батьківські обов'язки. Місце проживання та місце роботи гр.[PERSON] невідомі (а.с.14). Як вбачається з характеристики Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №152 від 05.02.2018 року на родину [PERSON] Головою сім'ї є [PERSON], [INFO]. Соціальне положення - пенсіонер за віком. Трудолюбивий, відповідальний, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони. Дружина - [PERSON], [INFO] - пенсіонер за віком. Трудолюбива, порядна та вихована, виховала з чоловіком трьох дітей. Але за трагічних умов в 2011 році молодший син загинув. Донька [PERSON], [INFO], проживає окремо. Син [PERSON], [INFO], проживає окремо, але де саме батьки не знають. [INFO] року з [PERSON] народився син [PERSON], але з невідомих причин батьки дитину покинули і з жовтня 2012 року онук [PERSON] проживає в родині дідуся та бабусі. Невістку [PERSON] з жовтня 2012 року по теперішній час не бачили і не знають де вона знаходиться. Всі витрати на виховання онука діді і баба взяли на себе. Ні невістка, ні син жодної участі в вихованні сина не приймають, не з'являються, не цікавляться, не відвідують. Родина [PERSON] характеризується з позитивної сторони, має гарні відносини з друзями, сусідами, односельцями (а.с.15). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї 05.02.2018 року, малолітня дитина проживає в родині дідуся і бабусі з жовтня 2012 року. [PERSON] пенсіонер, [PERSON] пенсіонерка. Стосунки в родині доброзичливі. Продукти харчування, запаси палива, всі предмети першої необхідності є в наявності. Малолітня дитина відвідує ДНЗ, вільний час проводить з бабусею і дідусем (а.с.16). Відповідно до довідки від 06.02.2018 року №271 (а.с.17) та довідки-характеристики від 06.02.201в року №272 (а.с.18) Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON], [INFO], зареєстрована в [ADDRESS], але не проживає за вказаною адресою. За час проживання в селі скарг або заяв на [PERSON] від сусідів та мешканців села не надходило, на засідання адмінкомісії не розбиралася, на бесіду до сільського голови не викликалася. В характеристиці на вихованця ЗДО «Гвоздичка» Першотравневої сільської ради [PERSON], 2012 року народження, вказано, що батьки дитини у вихованні сина участі не приймають. З народження [PERSON] батьків ніхто не бачив. Хлопчика ростять і виховують дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] (а.с.19). За даними довідки амбулаторії загальної практики сімейної медицини с.Першотравневе №82 від 07.02.2018 року, батьки дитини в установу жодного разу не звертались, догляд за малолітнім не здійснювали. На огляд до амбулаторії дитину приводили [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.04.2013 року, справа №500/1588/13-ц, мати дитини [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.21). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] у відношенні [PERSON], [INFO] року, у зв'язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] самоусунулися від виховання малолітнього сина, орган опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації вирішив вважати за доцільне позбавлення батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON], [INFO] року (а.с.4-5). Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для застосування до винної особи такого виду відповідальності, як позбавлення батьківських прав. Згідно ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2), жорстоко поводяться з дитиною (п.3). В пунктах 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, судам роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Частинами 4,5 ст.19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що поданий Органом опіки та піклування висновок щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав є достатньо обґрунтованим. Позивачем було надано суду переконливі докази того, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Враховуючи, що відповідачі не виконують обов'язки по вихованню та утриманню дитини, не цікавляться її здоров'ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріальну допомогу на утримання дитини не надають, суд вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] у відношенні їх сина [PERSON] Що стосується позовної вимоги щодо стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122, 125 цього Кодексу. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до п.15 ч.3 ст.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров?я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших малолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене вище та наведені обставини, суд вважає за можливе покласти на відповідачів такий обов'язок як сплата аліментів. Виходячи з принципу балансу інтересів, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] повинен сплачувати аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, та відповідачка [PERSON] повинна сплачувати аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, а тому позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню, та суд вважає за можливе стягувати з відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року, та з відповідачки [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 11.04.2018 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи, що відповідачі не виконують обов'язки по вихованню та утриманню дитини, не цікавляться її здоров'ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріальну допомогу на утримання дитини не надають, суд вважає за необхідне позов органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації в інтересах дитини [PERSON] задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved