Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 02 квітня 2013 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-20060-020413, за яким відповідачу був наданий кредит в сумі 5067,98 грн. з кінцевим строком погашення до 01 квітня 2018 року. Але взяті на себе зобов`язання відповідач [PERSON] не виконувала, кредит у визначені строки не повернула та не сплатила відсотки за користування кредитом. В подальшому, ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» 27 квітня 2018 року відступило право своєї вимоги до [PERSON] за кредитним договором на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». На момент виникнення у ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» права вимоги за кредитним договором з боку [PERSON] існувала заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 4782,06 грн., по простроченим відсотками в сумі 3485,11 грн., 3% річних в сумі 424,88 грн. та інфляційні в сумі 935,69 грн. Як зазначає позивач, він неодноразово усно та письмово звертався до відповідача [PERSON] з проханням погасити заборгованість, але відповідач усі звернення проігнорувала. Тому для відновлення порушеного права позивач вирішив звернутися до суду. Ухвалою від 24 червня 2021 року провадження в справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, але в тексті позовної заяви виклав клопотання про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі уразі неявки відповідача. В судове засідання відповідач [PERSON] викликалася шляхом надсилання засобами поштового зв`язку судової повістки за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштовий конверт з судовою повісткою на ім`я [PERSON] повернуто без вручення з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб була вручена судова повістка. Але відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини її неявки суду невідомі, відзив на позов нею не поданий. Суд, зі згоди представника позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі матеріали, суд встановив наступне. Між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-20060-020413 від 02 квітня 2013 року, за умовами якого відповідачу був наданий споживчий кредит в сумі 5067,98 грн. зі строком користування 60 місяців, тобто до 02 квітня 2018 року, з оплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи зі ставки 0,01% річних. 27 квітня 2018 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» і ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» був укладений Договір № 410/4 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, за яким ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» передав новому кредитору ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» право вимоги до позичальників фізичних осіб, включаючи права вимоги до правонаступників боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Як зазначено в п. 2 цього Договору, Новий кредитор в день укладення цього Договору, але у будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано разом з позовом витяг з Договору № 410/4 від 27 квітня 2018 року у виді засвідчених копій першої і останньої сторінок, на якій наявні підписи уповноважених представників сторін. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За загальним правилом зобов`язання виконуються тими самими особами, які були кредитором і боржником під час їх виникнення. Але законодавство передбачає можливість заміни осіб (як кредитора, так і боржника) при збереженні предмета і змісту зобов`язання. Стосовно обсягу прав, що переходять до нового кредитора, Цивільний Кодекс України у ст. 514 закріплює правило, згідно з яким до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора у зобов`язанні, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» у позові стверджує, що він набув право вимоги до відповідача [PERSON] щодо стягнення заборгованості за кредитний договір № 002-20060-020413 від 02 квітня 2013 року. Але на підтвердження своїх доводів позивачем не надані належним чином оформлені документи, які засвідчують перерахування новим кредитором ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на користь ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» грошових коштів, визначених Договором № 410/4 від 27 квітня 2018 року, та найголовніше, отримання цих грошових коштів ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК». Оскільки момент набуття новим кредитором ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» права вимоги до боржників пов`язаний саме з моментом отримання ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на свою користь грошових коштів, суд вважає, що позивач не довів належними і допустимими доказами те, що у встановленому Договором порядку набув право вимоги до боржника [PERSON] . Разом з цим, суд не може залишити поза увагою ту обставину, що позивачем разом з позовом подано витяг з Реєстру передачі прав вимоги, який є додатком Договору № 410/4 від 27 квітня 2018 року, в якому наведені показники розміру заборгованості з боку [PERSON] , виниклою внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору № 002-20060-020413 від 02 квітня 2013 року. Наведені у цьому витязі показники заборгованості, за умови відсутності інших документів, які відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», викликають сумнів в їх достовірності, виходячи з того, що обов`язком позичальника [PERSON] є сплата процентів за фіксованою ставкою 0,01% річних від суми кредиту. Відповідно розмір процентів за 5 років користування кредитом складає 2,55 грн. (5067,98 грн. * 0,01% = 0,51 грн. * 5 років = 2,55 грн.), навіть у разі їх несплати. Але у витязі позивач наводить показник заборгованості по процентам 3485,11 грн., що суперечить умовам кредитного договору № 002-20060-020413 від 02 квітня 2013 року. Враховуючи відсутність належних і допустимих доказів набуття позивачем права вимоги до відповідача [PERSON] щодо стягнення заборгованості, суд відмовляє в задоволенні позову в цілому. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed