Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

В липні 2014 року позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Міністерство освіти і науки України про захист честі , гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивачі мотивували тим,що 21 лютого 2014 року відповідачем [PERSON] до Міністерства освіти і науки України було подано звернення, в якому оприлюднено недостовірну інформацію стосовно позивачів, ображено їх честь, гідність, ділову репутацію завдано моральної шкоди. В реченнях один, чотири, п'ять та шість абзацу два звернення відповідач зазначає: « 03.08.2004 р. я був зарахований на посаду майстра виробничого навчання Катюжанського вищого професійного училища… Працював чесно, добросовісно, без зауважень. Із 05.07.2013 року мене було звільнено з займаної посади за вчинення аморального поступку. Це було все незаконно і несправедливо….»Зауваження до роботи та поведінки відповідача були й до 2013р., а в 2013р. вони почали фіксуватися в поясненнях, актах, протоколах, доповідних записках, тощо.Вчинивши 21.06.13р. аморальний проступок, не сумісний з продовженням даної роботи, 15.07.13 року відповідача законно та справедливо було звільнено з зазначеної ним посади. Законність та справедливість його звільнення підтверджується рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13.11.13р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.04.14р. Крім того, в реченнях один, два та шість абзацу чотири звернення відповідач зазначає: «Звернувшись до інспектора [PERSON] з заявою та копією рішення мені спочатку підсунули наказ про моє звільнення 22.01.2014р. за п. 3 ст. 41 КЗпПУ, якого я не підписував. Коли я задав питання, де наказ зарахування, мені його надали, але трудової книжки у мене відмовилися брати та робити відповідні записи. Так хіба це не свавілля і порушення всіх норм і правил чинного законодавства... Це говорить про професійний рівень працівників училища». Оскільки рішенням Апеляційного суду Київської області від 21.01.14р. було скасовано рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13.11.13р., поновлено відповідача на роботі, позивач [PERSON] виконав рішення апеляційного суду та поновив його на роботі. В той же час, оскільки відповідач вчинив аморальний проступок, несумісний з продовження виховної роботи на посаді майстра виробничого навчання, позивач [PERSON] звільнив його з роботи за аморальний проступок. Коли відповідач через 3 дні відсутності з дня його поновлення на роботі Апеляційним судом Київської області, без листка непрацездатності за ці дні, з'явився до ДНЗ «Катюжанське ВПУ», його попросили написати пояснення, надати трудову книжку для внесення записів про поновлення та про звільнення, на що він відмовився.Свавілля та порушення всіх норм і правил чинного законодавства при цьому працівниками ДНЗ «Катюжанське ВПУ» допущено не було. А тому оскільки відповідач не вважає професійний рівень працівників училища таким, що відповідає державним стандартам, цим він ображає честь, гідність, ділову репутацію ДНЗ Катюжанське ВПУ», директора [PERSON]. заступника директора з навчально-виробничої роботи [PERSON], завідуючої навчальним господарством [PERSON], викладача, інженера з техніки безпеки [PERSON] старшого майстра виробничого навчання [PERSON], інших працівників та викладачів ДНЗ «Катюжанське ВПУ», наносить їм моральну шкоду. В абзаці шість звернення відповідач зазначає: «... мені зробили відповідні записи у трудову книжку, ... по почті прислали наказ... це в котре підтверджує некомпетентність працівників училища». Зазначивши, що працівники ДНЗ «Катюжанське ВПУ» вчинили відповідні дії, зробили відповідні записи у його трудову книжку, поштою надіслали йому наказ (оскільки брати та розписуватись в його отриманні відповідач відмовився), вбачається належне виконання працівниками ДНЗ «Катюжанське ВПУ» своїх посадових обов'язків. А тому зазначення відповідачем, що «це в котре підтверджує некомпетентність працівників училища», ображає честь, гідність, ділову репутацію ДНЗ «Катюжанське ВПУ», директора [PERSON], заступника директора з навчально-виробничої роботи [PERSON], завідуючої навчальним господарством [PERSON], викладача, інженера з техніки безпеки [PERSON]. старшого майстра виробничого навчання [PERSON], інших працівників та викладачів ДНЗ «Катюжанське ВПУ», наносить їм моральну шкоду. В абзаці сім звернення відповідач зазначає: «Взагалі в училищі складається така тенденція, що кваліфікованим працівникам не має можливості добросовісно працювати і вони змушені звільнятися з займаних посад...». В абзаці 22 звернення відповідач зазначає, що зазначена ним інформація є фактами. Зазначивши наступне, відповідач вважає, що ті фахівці, що залишились працювати в ДНЗ Катюжанське ВПУ» станом на 21.02.14р.є не кваліфікованими і працюють вони не добросовісно. Таким визначенням рівня знань та фахової підготовки своїх колег, керівництва, училища, відповідач ображає честь, гідність, ділову репутацію ДНЗ «Каторжанське ВПУ», директора [PERSON], заступника директора з навчально-виробничої роботи [PERSON], завідуючої навчальним господарством [PERSON], викладача, інженера з техніки безпеки [PERSON] старшого майстра виробничого навчання [PERSON], інших працівників та викладачів ДНЗ Катожанське ВПУ», наносить їм моральну шкоду. В абзаці вісім Звернення відповідач зазначає: «Мною... було подано письмове звернення до Вишгородської РДА про беззаконня та безчинства, яке здійснює директор Катюжанського ВПУ» [PERSON], зловживаючи владою та своїми посадовими повноваженнями, розкрадаючи державні кошти...». В абзаці 22 Звернення відповідач зазначає, що зазначена ним інформація є фактами. Таким визначенням відповідач ображає честь, гідність, ділову репутацію ДНЗ Катюжанське ВПУ», директора [PERSON], наносить їм моральну шкоду. Звернення було подано до Міністерства освіти і науки України, яке є координуючим та контрольним органом по відношенню до ДНЗ «Каторжанське ВПУ», а також має право реагувати на можливі помилки в роботі, дії чи можливу бездіяльність її керівника - [PERSON], з метою дискредитувати, нанести йому образу, принизити честь, гідність, ділову репутації, а в результаті - домогтися для нього найсуворіших покарань, а можливо навіть звільнення з посади директора. Позивачі вказують, що такі дії відповідача призвели до погіршення самопочуття [PERSON], через вимушеність доводити неправдивість тверджень відповідача як перед працівниками Міносвіти, так а.эед колективом ДНЗ «Каторжанське ВПУ», дружиною, дітьми. Це призвело до необхідності звернення до лікарів і за результатами огляду його фізичного та психічного стану - провести курс лікування, з метою відновлення здоров'я, самопочуття, в санаторії. В абзацах 10-18 звернення відповідач зазначає щодо свавілля директора Катюжанського ВПУ [PERSON] який творить беззаконня, в т.ч. вирізку лісу, знищення парку техніки, виведення з освітніх послуг курсів автомобілістів, а також пов'язані з цим втрати училища та прибутки родини [PERSON], вимушеність учнів купувати довідки з автошколи, про відкритий ресторан «Фіона» в приміщенні учнівської їдальні, будівництво будинку родини [PERSON] за рахунок держави та силами працівників училища. В абзаці 22 звернення відповідач зазначає, що зазначена ним інформація є фактами. Але відповідач цим лише вводив в оману третю особу та ображав позивачів ДНЗ Катюжанське ВПУ», [PERSON], оскільки зазначена абзацах 10-18 інформація дублює інформацію, поширену відповідачем до Вишгородської районної державної адміністрації, яка рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18.02.14р. визнана недостовірною. Зазначене рішення вступило в силу і не оскаржувалось відповідачем. Оскільки відповідач особисто був присутній при оголошенні рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18.02.14р., він розумів, що викладені в абзацах 10-18 звернення твердження не є фактами, а є вже визнаною недостовірною судом інформацією. Втім, зазначаючи недостовірну інформацію як факти, відповідач лише підкреслив своє бажання нанести шкоду честі, гідності, діловій репутації позивачів ДНЗ «Катюжанське ВПУ», [PERSON], з метою дискредитувати, нанести їм образу, принизити честь, гідність, ділову репутацію, домогтися для [PERSON] найсуворіших покарань, а можливо навіть звільнення з посади директора, як наслідок перевірки. Такі дії відповідача призвели до погіршення самопочуття [PERSON], через вимушеність доводити неправдивість тверджень відповідача як перед працівниками Міносвіти, так перед колективом ДНЗ «Катюжанське ВПУ», дружиною, дітьми. Це призвело до необхідності звернення до лікарів і за результатами огляду його фізичного психічного стану - провести курс лікування, з метою відновлення здоров'я, самопочуття, в санаторії. В абзаці двадцять звернення відповідач зазначає: «... мене намагаються усіляко принизити, звільнити з роботи, тощо». Жодна особа із позивачів та не зазначених в позовній заяві інших осіб трудового колективу ДНЗ «Катюжанське ВПУ» не принижувала та не намагалася принизити відповідача, його звільнення з роботи було вимушеною мірою реагування на не перший випадок недостойної поведінки особи, яка здійснює виховні функції в закладах освіти. Сам же відповідач визнав, що виражався непристойно на зборах перед трудовим колективом, колегами. А тому і не дивно, що к весь трудовий колектив ДНЗ «Катюжанське ВПУ» виразився за звільнення відповідача. Поширена в зверненні недостовірна інформація принизила ділову репутацію ДНЗ «Катюжанське ВПУ», честь, гідність, ділову репутацію директора [PERSON], заступника директора з навчально-виробничої роботи [PERSON], завідуючої навчальним господарством [PERSON], викладача, інженера з техніки безпеки [PERSON], старшого майстра виробничого навчання [PERSON], інших працівників та викладачів ДНЗ «Катюжанське ВПУ» наносить їм моральну шкоду. Так щодо ДНЗ «Катюжанське ВПУ» могло та може скластися негативне ставлення зі сторони співробітників Міносвіти України, інших колег, які працюють в галузі освіти, осіб, які мали бажання вступити до ДНЗ «Катюжанське ВПУ». Щодо директора ДНЗ «Катюжанське ВПУ» також могло та може скластися негативне ставлення зі сторони співробітників Міносвіти України, інших колег, які працюють в галузі освіти, які мали бажання вступити до ДНЗ «Катюжанське ВПУ». Директор [PERSON]. завідуюча навчальним господарством [PERSON], викладач, інженер з техніки безпеки [PERSON]. старший майстер виробничого навчання [PERSON] переживають з приводу образи, втратили настрій, погіршилося їх самопочуття. Крім того [PERSON] після цього проходив курс лікування та був направлений у санаторій. Просять визнати недостовірною інформацію поширену відповідачем [PERSON] до Міністерства освіти і науки України у зверненні від 21.02.2014 року наступного змісту: В реченнях один, чотири, п'ять та шість абзацу два: «…Працював чесно, добросовісно, без зауважень. Із 05.07.2013 року мене було звільнено з займаної посади за вчинення аморального поступку. Це було все незаконно і несправедливо…». В реченнях один, два та шість абзацу чотири: «Звернувшись до інспектора [PERSON] з заявою та копією рішення мені спочатку підсунули наказ про моє звільнення 22.01.2014р. за п. 3 ст. 41 КЗпПУ, якого я не підписував. Коли я задав питання, де наказ зарахування, мені його надали, але трудової книжки у мене відмовилися брати та робити відповідні записи. Так хіба це не свавілля і порушення всіх норм і правил чинного законодавства... Це говорить про професійний рівень працівників училища». В абзаці шість: «... мені зробили відповідні записи у трудову книжку, ... по почті прислали наказ... це в котре підтверджує некомпетентність працівників училища». В абзаці сім: «Взагалі в училищі складається така тенденція, що кваліфікованим працівникам не має можливості добросовісно працювати і вони змушені звільнятися з займаних посад...». В абзаці вісім: «Мною... було подано письмове звернення до Вишгородської РДА про беззаконня та безчинства, яке здійснює директор ДНЗ «Катюжанського ВПУ» [PERSON], зловживаючи владою та своїми посадовими повноваженнями, розкрадаючи державні кошти...». В абзаці двадцять: «... мене намагаються усіляко принизити, звільнити з роботи, тощо». Просять спростувати зазначену недостовірну інформацію шляхом відкликання, вилучення з Міністерства освіти і науки України та знищення звернення [PERSON] від 21.02.14 року., а також стягнути з [PERSON] на користь ДНЗ «Катюжанського ВПУ» 1000,00 грн., як відшкодування моральної шкоди за приниження ділової репутації, на корить директора ДНЗ «Катюжанського ВПУ» [PERSON] 1500,00 грн. як відшкодування моральної шкоди за приниження честі, гідності, ділової репутації на користь заступника директора з навчально-виробничої роботи ДНЗ «Катюжанського ВПУ» [PERSON] 500,00 грн., як відшкодування моральної шкоди за приниження честі, гідності, ділової репутації на користь завідуючої навчальним господарством ДНЗ «Катюжанського ВПУ» [PERSON]. 500,00 грн. як відшкодування моральної шкоди за приниження честі, гідності, ділової репутації на користь викладача, інженера з техніки безпеки ДНЗ «Катюжанського ВПУ» [PERSON], 500,00 грн. як відшкодування моральної шкоди за приниження честі, гідності, ділової репутації на користь старшого майстра виробничого навчання ДНЗ «Катюжанського ВПУ» [PERSON] 500,00 грн. як відшкодування моральної шкоди за приниження честі, гідності, ділової репутації в результаті поширення звернення із недостовірною інформацією,стягнути з [PERSON] на користь ДНЗ «Катюжанського ВПУ» 243 грн. 60 коп. судового збору. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити. Представник ДНЗ «Катюжанського ВПУ» Сивко Ю.С. позовні вимоги підтримали і просить задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечив, просити відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечив, просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Суд прийшов до такого висновку, виходячи з наступного. 21 лютого 2014 року відповідачем [PERSON]до Міністерства освіти і науки України було подано звернення щодо дій відповідачів. В судовому засіданні відповідач [PERSON], не заперечуючи, що він звертався до Міністерства освіти і науки України, оглянувши копію звернення, надане позивачем, суду пояснив, що підпис в цьому зверненні не його. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 28 вересня 1990 року №7 «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» вказує, що при розгляді цивільних справ про захист честі і гідності суди повинні з'ясувати, чи поширені відомості, про спростування яких пред'явлений позов, чи порочать вони честь, гідність і ділову репутацію позивача та чи відповідають дійсності. Відповідно до абз.6 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»- негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій наприклад порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо, і яка, на думку позивача порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно п.19 даної Постанови вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з»ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно ст.2 Закону України «Про звернення громадян», ст.32 Закону України «Про інформацію» громадяни України мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатись до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, які зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» навіть у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Аналізуючи існуючі між сторонами правовідносини, суд вважає, що звернення відповідача до Міністерства освіти і науки України, в якому він ставив питання щодо перевірки правомірності дій відповідача, не мають на меті приниження честі та гідності сторін, та були спрямовані на реалізацію права на захист особистих та майнових прав. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів задоволенню не підлягають, оскільки відповідач звернуся до відповідних органів з заявами за захистом своїх прав, суд вважає, що відомості, викладені в такий спосіб, не можуть вважатись як поширення недостовірної інформації. Таким чином, суд вважає, що позивачами не надано доказів відповідно до ст..ст.. 10, 60 ЦПК України щодо обставин, на які вони посилаються, тому в задоволенні позову суд відмовляє.

Outcome: dismissed