Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Краснокутської РДА про визнання права власності на землю. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що в червні 2007 року помер його батько [PERSON], який проживав в с.Червоний Прапор та мав на праві приватної власності земельну ділянку площею 6,4369 га. Після його смерті відкрилася спадщина на майно. Позивач має намір оформити спадщину та успадкувати земельну ділянку, однак, в нотаріальному порядку оформити спадщину неможливо, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на землю, так як Державний акт на право приватної власності на землю згорів під час пожежі в будинку. Іншим шляхом спадщину оформити не можливо. Прохав визнати право приватної власності на земельну ділянку. У відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав позов, прохав його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав заяву слухати справу у його відсутність, позов визнав. Суд, розглянувши позов, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, прийшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON], який проживав в [INFO], помер 02.06.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №122925, виданим 04.06.2007 року. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР №145341 від 30.03.2004 року, [PERSON] мав на праві приватної власності земельну ділянку площею 6,4369 га, яка розташована на території Олексіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Вказаний Державний акт на право приватної власності на землю зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян за №476 на ім'я [PERSON], що підтверджує довідка відділу Держземагенства у Краснокутському районі. Згідно довідки Олексіївської сільської ради, заповіт [PERSON] за життя не складав. Після [PERSON] спадкоємцями першої черги є позивач та дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON], інших спадкоємців не має. Відповідно до відповіді Краснокутської державної нотаріальної контори від 15.05.2015 року, спадкова справа після [PERSON] не заводилася, заяв про прийняття спадщини чи відмову від неї, не було. Заявою посвідченою секретарем Олексіївської сільської ради від 24.03.2015 року, підтверджується, що [PERSON] відмовляється від спадщини на користь [PERSON]. Однак, на даний час оригінал Державного акту на право приватної власності на землю відсутній, так як згорів під час пожежі, яка відбулася в будинку в 2007 році, що унеможливлює отримання спадкоємцем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та успадкування земельної ділянки. Допитані по справі свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що дійсно в будинку [PERSON] відбулася пожежа в 2007 році, під час якої згоріли документи. У відповідності до вимог ст.ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Таким чином, спадкування майна [PERSON] здійснюється за законом, і, відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач являється спадкоємцем першої черги. Факт родинних відносин між [PERSON] та позивачем підтверджується свідоцтвом про народження. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача, так як він надав суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки щойно дізнався про порушене право, який прохає поновити. Суд, розглянувши дане клопотання, вважає, що строк позовної давності пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Outcome: approved