Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

В квітні 2017 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 05.02.1987 року вона придбала в [PERSON] цілий глинобитний житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS]. 19.02.1993 року рішенням виконавчого комітету народних депутатів Корабельного району № 17 надано дозвіл позивачу побудувати двоповерховий житловий будинок з гаражем, а старий житловий будинок переобладнати під літню кухню. Будівництво житлового будинку завершено в 1994 році, а гаража - в 1997 році. В жовтні 1998 року виконаний технічний паспорт. В 2017 році ФОП [PERSON] виконано звіт по проведенню технічного обстеження житлового будинку та визначена можливість його надійної та безпечної експлуатації. В травні 2017 року позивачем зібрано пакет вищеперелічених документів з метою отримання документів про право власності на спірний житловий будинок, проте у зв'язку із змінами в законодавстві ввести в експлуатацію житловий будинок не можливо. Посилаючись на те, що вона не може здійснити свої права власника, позивач просила позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, в якій позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надала заяву про розгляд справи у відсутність його представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.02.1987 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила цілий глинобитний житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], що підтверджено копією договору купівлі-продажу від 05.02.1987 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-304. 07.02.1987 року право власності на вказаний глинобитний житловий будинок зареєстровано за [PERSON] в КП ММБТІ за № 168. Рішенням виконавчого комітету народних депутатів Корабельного району від 19.02.1993 року № 17 [PERSON] надано дозвіл на будівництво двоповерхового житлового будинку з гаражем розміром 4м.х5м., а старий житловий будинок дозволено переобладнати під літню кухню. Факт завершення будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та намір введення його в експлуатацію позивачем підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, копією технічного паспорту, звітом про проведення технічного обстеження житлового будинку. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. За ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Статтею 392 ЦПК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved