Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 7/8 часток житлового будинку [ADDRESS], а також земельної ділянки, площею 0,25 га., розташованої за цією ж адресою та призначеної для обслуговування житлового будинку та господарських будівель (яка належала їй на праві спільної сумісної власності з іншим співвласником будинку - [PERSON].). Позивач, як спадкоємець, який належним чином прийняв спадщину, звернувся до нотаріальної контори за місцем її відкриття з метою оформлення спадщини. Однак нотаріус відмовив йому в оформленні спадкових прав з підстави невизначеності частки спадкодавця у праві власності на ділянку. Тому позивач просив визначити частку [PERSON] в праві спільної сумісної власності щодо спірної земельної ділянки, а саме те, що їй належить 7/8 часток цього майна. В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі позивача, його представник [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі цього відповідача, позовні вимоги визнав повністю. Представник відповідача - Бузької сільської ради - в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважав можливим розглядати справу без участі нез'явившихся осіб, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про їх права та взаємовідносини. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON] - [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування наслідків визнання відповідачами позову, що передбачені ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 7/8 часток житлового будинку [ADDRESS]. Інша 1/8 частка вказаного будинку належить [PERSON] на підставі рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2002 року, як набута ним в порядку спадкування. Судом також встановлено, що будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,25 га., призначеній для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Незважаючи на те, що право власності щодо ділянки на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 19 червня 1997 року №661 зареєстроване лише за [PERSON], проте [PERSON], набувши у власність частку житлового будинку, одночасно став співвласником й ділянки для його обслуговування. Позивач, як спадкоємець, який належним чином прийняв спадщину, звернувся до нотаріальної контори за місцем її відкриття з метою оформлення спадщини. Однак нотаріус відмовив йому в оформленні спадкових прав з підстави невизначеності частки спадкодавця у праві власності на ділянку. Відповідно до ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно п. «в» ч. 2 ст. 89 ЗК України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Майно, що знаходиться в спільній сумісній власності, має особливий правовий режим та пов'язане з наявністю певних додаткових обмежень щодо володіння, користування, розпорядження ним. Відповідно до абз. 3 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В той же час положення ч. 4 ст. 120 ЗК України та п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вказують на те, що частки в праві власності на земельну ділянку співвласників жилого будинку, будівель, споруд співвідносяться з розміром їхніх часток у будинку, господарських будівлях та спорудах. Оскільки [PERSON] була власником 7/8 часток житлового будинку [ADDRESS], а тому їй також належала саме така ж частка в праві спільної власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку. Враховуючи наведене, виходячи з неможливості оформлення позивачем спадщини без попереднього визначення частки спадкодавця в спірній ділянці, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved