Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

В лютому 2020 р. заявник [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якому просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.12.1970 року. Позов мотивований тим, що [PERSON] разом з [PERSON] зареєстрували шлюб 15.12.1970 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 15.12.1970 року. У Свідоцтві про шлюб прізвище чоловіка записано російською мовою, а саме « [PERSON] ». [INFO] , було зареєстровано смерть [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.11.2019 року, у якому прізвище чоловіка заявника записано як « [PERSON] ». Як наслідок, Пенсійний фонд України відмовив позивачу у наданні одноразової допомоги як дружині військовослужбовця, на підставі того, що у наданих документах виявлені розбіжності в написанні прізвища, а саме що у прізвище заявника - « [PERSON] », а у чоловіка - « [PERSON] ». 02.03.2020 року на підставі Ухвали, відповідну позовну заяву було залишено без руху. Суд надав строк для усунення недоліків в 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали. 26.06.2020 року Ухвалою Подільського районного суду міста Києва було відкрито провадження по даній справі. Було призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі Подільського районного суду м. Києва на 17 вересня 2020 року о 16:40 год. 17.09.2020 року під часу судового засідання, Представник заявника у судове засідання не з`явився. Розгляд справи було перенесено на 28.10.2020 року. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши у судовому засіданні надані копії документів встановлено, що в Свідоцтві про шлюб [NUMBER] від 15.12.1970 року, прізвище померлого чоловіка російською мовою було « [PERSON] ». Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00025283278 від 21.01.2020 року було встановлено, що прізвище померлого чоловіка українською мовою є « [PERSON] ». Окрім цього, на підтвердження тотожності прізвища Позивача з прізвищем померлого чоловіка, було проведено лінгвістичну експертизу щодо встановлення ідентичності запису прізвища, ім`я та інших власних імен. За результатами даної експертизи було отримано Експертний висновок №056/85-а від 21.01.2020 року, де зазначено, що прізвище чоловіка Позивача повинно бути написане як « [PERSON] ». Частиною 1статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Разом з тим суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового асу , а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає за необхідне встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є чоловіком громадянки України, [PERSON] , [INFO] , (зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ), з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі за свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 15.12.1970 року (актовий запис № 1040 від 15.12.1970 р. Відділу ДРАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві). Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог [PERSON] , у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved