Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Волинський обласний центр зайнятості звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення про стягнення надміру виплачених коштів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Волинським обласним центром зайнятості [PERSON] було надано статус безробітної призначено тимчасову державну допомогу дітям. 11.11.2020 встановлено, що [PERSON] не повідомила центр зайнятості про факт отримання нею пенсії за вислугу років, що призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення безробітним у період з 19.02.2020 року. У зв`язку з цим складено розрахунок, яким встановлено суму безпідставно перерахованих коштів допомоги безробітним, що становить 59315,99 грн та запропоновано добровільно відшкодувати цю суму коштів. Однак відповідач добровільно відшкодувала лише частину коштів і її заборгованість становить 47500 грн, після чого на звернення не реагує. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Волинського обласного центру зайнятості суму надмірно виплаченої допомоги безробітним в розмірі 47500 гривень, а також судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання подала до суду заяву, в якій зазначила, що зменшені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Розгляд справи проводити за її відсутності. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечив представник позивача. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Умови призначення та порядок надання громадянам допомоги по безробіттю визначається Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», та «Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 №613 (який був чинний на момент призначення допомоги по безробіттю). Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Пункт 8 частини 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» передбачає, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»,Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Судом встановлено, що [PERSON] 19.02.2020 року зверталася до Володимир-Волинської міськрайонної філії Волинського обласного центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітного. Із змісту поданої заяви про надання статусу безробітного встановлено, що [PERSON] не вказувала відомості про отримання нею пенсії за вислугу років, а також ознайомлена із права та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних відомостей, що підтверджується її підписом. Наказом від 03.03.2020 відповідачу з 19.02.2020 було надано статус безробітного та призначена допомога по безробіттю. 04.01.2021 було встановлено, що [PERSON] отримує пенсію за вислугу років з 28.09.2019 року. Довідкою по розрахунку суми до повернення допомоги по безробіттю від 11.01.2021р. підтверджується, що [PERSON] з 26.02.2020 по 03.11.2020 отримала допомогу по безробіттю на загальну суму 59315,99 гривень. Повідомленням від 13.01.2021 підтверджується, що відповідачку проінформовано про безпідставно виплачену допомогу по безробіттю та запропоновано добровільно повернути суму допомоги. Заявою від 22.01.2021 підтверджується, що [PERSON] будучи проінформованою про необхідність повернення нею допомоги по безробіттю, повідомила, що добровільно погоджується повернути зайво виплачену допомогу в сумі 59315, 99 грн. Однак дану суму допомоги у повному обсязі відповідачка не повернула, при цьому сплатила частину заборгованості. Згідно з розрахунку загальний розмір переплаченої допомоги на даний час становить 47500 грнивень. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак відповідач не надала суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо порушення нею умов надання допомоги по безробіттю, наявність надмірно виплаченої допомоги, а також її розмір. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач порушивши порядок надання допомоги та приховавши отримання нею доходів із інших джерел має заборгованість перед Волинським обласним центром зайнятості на загальну суму 47500 гривень, яка жодними належними та допустимими доказами не спростована відповідачем, а тому підлягає стягненню в користь Волинського обласного центру зайнятості, а також судові витрати.

Outcome: approved