Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що за результатами перевірки управління Держкомзему у Рівненському районі Рівненської області був виявлений факт самозахвату відповідачем [PERSON] земельної ділянки позивача площею 0,0001 га. В добровільному порядку відповідач не бажає усувати порушення земельного законодавства. Це змушує прокурора звертатися до суду з відповідним позовом, зважаючи що позивач [PERSON] є пенсіонером, дитиною війни, через фізичний стан невзмозі самостійно захистити свої порушені права та реалізувати процесуальні повноваження. Просить задоволити заявлений позов. Прокурор позов підтримав та пояснив суду про обставини, що описані вище. Позивач [PERSON] позов підтримав та пояснив, що відповідач зайняв частину його земельної ділянки, перегородив вхід до веранди. На неодноразові прохання звільнити цю частину земельної ділянки - не реагує. Просить суд задоволити заявлений позов. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання. Про час слухання справи сторона була повідомлена належним чином. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості постановлення рішення на підставі наявних матеріалів. Розгляд справи відбувається після скасування заочного рішення від 15 березня 2012 року. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, управлінням Держкомзему у Рівненському районі Рівненської області проведено перевірку інформації Корнинської сільської ради Рівненського району про порушення земельного законодавства громадянином [PERSON]. За результатами проведеної перевірки 13.07.2011 р. (акт обстеження земельної ділянки від 13.07.2011 р. № 9) встановлено факт самовільного зайняття громадянином [PERSON] земельної ділянки площею 0,000093 га по [ADDRESS], яка перебуває у власності [PERSON] Громадянин [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного порушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП (постанова про накладення адміністративного стягнення від 21.07.2011 р. № 26). Відповідачеві внесено припис від 18.07.2011 р. № 000052 про усунення порушення земельного законодавства. 30.09.2011 р. була проведена повторна перевірка (акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 30.09.2011 р. №132) та встановлено, що припис про усунення порушення земельного законодавства громадянин [PERSON] не виконав. У зв'язку з цим відповідачеві [PERSON] внесено повторний припис від 30.09.2011 р. № 000076 про усунення порушення земельного законодавства. Цей припис також не був виконаний, про що свідчать результати чергової перевірки 02.11.2011 року. Законодавець визначає, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач є власником земельної ділянки площею 0,000093 га, яку він займає на території позивача. Зважаючи на положення ст.ст. 90, 96, 125, 158 ЗК України, ст.ст. 318, 321 ЦК України суд вважає, що позов є доведеним, і підлягає до задоволення, але частково. Відповідач зобов'язаний звільнити земельну ділянку площею 0,000093 га, а не 0,0001 га, як про це просить прокурор. Тому в задоволенні решти заявлених вимог слід відмовити за їх безпідставністю. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: partial