Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

В липні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на її користь на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від доходу (заробітку) відповідача на місяць, починаючи з 11.03.2019 року та звільнити її від сплати судового збору. В обґрунтування позову зазначала, що відповідач являється батьком її повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Син являється інвалідом 3 групи з дитинства, хворіє на психічне захворювання, тому потребує сторонньої допомоги. Вони з відповідачем проживають окремо. Син проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Матеріальне становище сина незадовільне, оскільки сина вона утримує сама. Відповідач самоусунувся від обов`язку утримувати дитину, хоча має таку можливість, оскільки молодий, здоровий, крім того, офіційно працевлаштований. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду на її користь на утримання повнолітнього сина було стягнуто аліменти, але на строк дії довідки МСЕК, тобто до 10.03.2019 року, тому вона була вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. 29.08.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи та призначено судове засідання. В судове засідання 12.11.2019 року позивач не з`явилась, 25.09.2019 року звернулась до суду із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судові засідання 25.09.2019 року та 12.1.2019 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому зі згоди позивача суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився [PERSON] , який являється інвалідом з дитинства третьої групи з 01 квітня 2019 року і до 01 квітня 2020 року, протипоказана робота зі значним психо-нервовим та фізичним навантаженням, на висоті та в нічний час, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК сер. АВ № 1036176. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2018 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 14 вересня 2018 року до [INFO] року включно. На даний час, [PERSON] проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, потребує стороннього догляду. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. З аналізу ст. 198 Сімейного кодексу України вбачається, що право на утримання повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги виникає на підставі спроможності надавати таку допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) . Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз`яснень у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами ч. 3 ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Заперечень щодо стягнення аліментів на утримання непрацездатного сина відповідач суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача частково, оскільки [PERSON] являється непрацездатним сином, дійсно проживає з позивачем по справі, яка піклується про нього, а його батьком являється відповідач по справі [PERSON] , який не надав будь-яких доказів неспроможності надавати таку матеріальну допомогу. Слід звернути увагу, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial