Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарскими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул. Софіївська 162 та визнати право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарскими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул. Софіївська 162, в порядку спдакування після смерті її чоловіка [PERSON]. В обґрунтування позову позивач вказала, що 07.04.2015 року помер її чоловік - [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/6 частки житлового будинку який, розтошований за адресою: м.Миколаїв, вул. Софіївська 162. За життя [PERSON] заповіту не складав. Позивач у встановлений законом 6-місячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, постановою нотаріуса від 20 жовтня 2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на наданому позивачем свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, виданому виконкомом Тернівської селищної ради народних депутатів від 19.07.1989 року відсутня печатка відповідного органу та підпис посадової особи, що не відповідає вимогам чинного законодавства. На даний час привести вказане свідоцтва у відповідність до законодавства не можливо. Також, позивач зазначила, що з 1973 року вона перебувала у шлюбі із спадкодавцем, за такого має право на 1/2 частку спірного житлового будинку, а друга половина цього будинку належала чоловіку, та є спадковим майном. Виходячи з вищевикладеного просила позов задовольнити. В березні відповідачі звернулись до суду із зустрічною позовною заявою та просили суд визнати за ними по 1/6 частці житлового будинку з господарскими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул. Софіївська 162, в порядку спдакування після смерті їх батька [PERSON]. В обґрунтування позову відповідачі вказали, що вони, як і позивач є спадкоємцями померлого, які в свою чергу прийняли спадщину відповідно до ч.3 ст.1238 ЦК України, однак, не мають можливості отримати свідоцтво на право на спадщину з тих же причин, що і позивач, тому просили суд позов задовольнити. У судове засідання сторони не з'явились, від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти задоволення зустрічного позову. Відповідачі за первісним позовом надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили суд вимоги зустрічного позову задовольнити, та вказали що не заперечують проти задоволення вимог позивача. Суд, оглянувши письмові докази по справі, спадкову справу № 474/2015 [PERSON], який помер 07.04.2015 року, інвентарну справу № 2539, щодо домоволодіння, яке розташоване за адресою: м.Миколаїв, вул. Софіївська 162, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 07 квітня 2015 року помер [PERSON], що підтверджуються свідоцтвом про смерть, серії І-ФП № 218517 /а.с.6/. 03 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] /а.с.80/. 03 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] /а.с.80 оборот/. [PERSON] - син [PERSON] та [PERSON], на день смерті батька постійно проживав із ним за адресою: вул. Софіївська,162 м.Миколаїв, та в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України, вважаєьбся таким, що прийняв спадщину /а.с. 90/. 20 жовтня 2015 року постановою державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадщину, в звязку з тим, що на наданому позивачем свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, видане виконкомом Тернівської селищної ради народних депутатів від 19.07.1989 року відсутня печатка відповідного органу та підпис посадової особи, що не відповідає вимогам чинного законодавства /а.с.24/. Судом встановлено, що згідно свідоцтва від 19.07.1989 рокупро право особистої власності на житловий будинок виданого на підставі рішення № 146 від 23.12.1988 року виконкомом Тернівської селищної ради народних депутатів цілий житловий будинок з прилеглими до нього будівлями і спорудами, який розташований у м.Миколаєві в смт. Тернівка по вулиці Софіївська 162 належить [PERSON] /а.с.10/. 19 липня 1989 року право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстровано в Миколаївському МБТІ, реєстровий № 2241 за [PERSON] /а.с.10 оборот/. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із наступного. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23.06.1973 року /а.с.8/. Від цього шлюбу вони мають дітей [PERSON] та [PERSON] /а.с.85 оборот/. 21 червня 2014 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], що підтверджуються свідоцтвом про укладання шлюбу. Після укладання шлюбу [PERSON] отримала прізвище чоловіка Артені /а.с.86/. Згідно довідки від 23.07.2015 року наданою відділом соціально-економічного розвитку смт.Тернівка Адміністрації центрального району Миколаївської міської ради на день смерті [PERSON] з ним проживали та були зареєстровані його дружина [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON] /а.с.90/. Таким чином, сторони по справі є спадкоємцями 1 черги за законом, та вони своєчасно у 6-місячний строк звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стосовно вимоги позивача про визнання за нею право власності на 1/2 частку спірного домоволодіння, оскільки дане нерухоме майно було придбано нею та [PERSON] під час шлюбу суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України ст ст.22 КпШС, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Тому, суд приходить до висновку, що дана вимога позивача підлягає задоволенню. Решта 1/2 частки спірного домоволодіння підлягає розподілу між спадкоємцями у рівних частинах, тобто по 1/6 за кожним (1/2 : 3 = 1/6). Таким чином, [PERSON] набуває право власності на 2/3 частини (1/2 + 1/6 = 4/6, тобто 2/3) спадкового домоволодіння, а [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частці спірного домоволодіння. На підставі вищевикладеного суд, суд вважає, що позовні вимоги сторін є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved