Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельні ділянки, в якому просив визнати за ним, [PERSON] право власності за набувальною давністю на земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,02 га, що розташована на території «Садівничого товариства «Перевали 1» Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, та надана для ведення садівництва, та земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,03 га, що розташована на території «Садівничого товариства «Перевали 1» Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, та надана для ведення садівництва. В обґрунтування позову вказав, що він є членом «Садівничого товариства Перевали 1» Підгородненської міської ради Дніпропетровської області та має у власності земельну ділянку № [NUMBER] . 04 лютого 2002 року він придбав у [PERSON] земельну ділянку [ADDRESS] 63 [ADDRESS] с/т [ADDRESS] Перевали [ADDRESS] » площею 0,02 га, за 800 грн., про що відповідачкою було надано розписку. 03 вересня 2003 року він придбав у [PERSON] земельну ділянку № 78 [ADDRESS] с/т «Перевали [ADDRESS] » площею 0,03 га за 200 грн., про що відповідачкою також було надано розписку. Земельними ділянками він користується до цього часу. Звернувшись до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про реєстрацію за ним право власності на вищевказані земельні ділянки, він отримав відмову в усному порядку в реєстрації права власності, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Тому, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх майнових прав. Позивач [PERSON] надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та будь-яких претензій за позивача не має. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та будь-яких претензій за позивача не має. Представник третьої особи Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство Перевали 1» надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [PERSON] є членом «Садівничого товариства Перевали 1» Підгородненської міської ради Дніпропетровської області та має у власності земельну ділянку № [NUMBER] (а.с.15). 04 лютого 2002 року [PERSON] придбав у [PERSON] частину земельної ділянки № 63 [ADDRESS] с/т «Перевали 1» площею 0,0223 га, яка належала останній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 05 лютого 1996 року виданого Підгородненською міською Радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5069 (а.с.14). Земельну ділянку, що розташована на території с/т «Перевали1» Підгородненської міської ради та була надана для ведення садівництва [PERSON] придбав за 800 грн., про що відповідачкою було надано розписку (а.с.12). Окрім цього, 03 вересня 2003 року [PERSON] придбав у [PERSON] частину земельної ділянки № 78 [ADDRESS] с/т «Перевали [ADDRESS] » площею 0,03 га за 200 грн., про що відповідачкою також було надано [PERSON] розписку (а.с.11). Земельними ділянками позивач користується весь період з моменту їх придбання. Відповідно до положень ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна власність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно положень ст. 5 ЦК України про дію закону у часі та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, відповідно до якого правила ст. 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.\~При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Виходячи зі змісту частини першої ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.\~Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). У відповідності до ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Право власності (ч.ч.1,2 ст. 328 ЦК України) набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше\~\~прямо не випливає із закону або\~\~незаконність набуття права власності не встановлена судом. У даному випадку у [PERSON] є усі ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на майно за набувальною давністю: позивач володіє земельними ділянками добросовісно, тобто при заволодінні чужим майном не знав і не міг знати про відсутність підстав для набуття права власності - відсутність правовстановлюючих документів; позивач володіє земельними ділянками відкрито та не приховує факт знаходження майна в своєму володінні та користуванні; позивач володіє земельними ділянками безперервно з 2002 та 2003 років по сьогоднішній день. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки право власності позивача на споруди є невизнаним правом, а тому позивач має право на звернення до суду з даними вимогами. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема - визнання права. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності (ч.ч.1,2 ст. 328 ЦК України) набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше\~\~прямо не випливає із закону або\~\~незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки питання\~про визнання\~права власності\~за набувальною\~давністю вирішується\~виключно в\~судовому порядку\~та приймаючи\~до уваги\~те,\~що позивач\~постійно користується\~земельними ділянками,\~відкрито та\~безперервно ними\~користується,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги підлягають\~задоволенню.\~Таким чином,\~необхідно визнати\~за [PERSON] право власності за набувальною давністю на частину земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,0223 га, що розташована на території «Садівничого товариства «Перевали1» Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, та надана для ведення садівництва, та на частину земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,03 га, що розташована на території «Садівничого товариства «Перевали 1» Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та надана для ведення садівництва. На підставі викладеного,

Outcome: approved