Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

В квітні 2018 року представник позивача звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що позивач [PERSON] має на вихованні та утриманні доньку [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є [PERSON], з яким позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2012 року до листопада 2016 року. [PERSON] з 19 серпня 2014 року працював у Відокремленому підрозділі «Шахта Торецька» Державного підприємства «Торецьквугілля» підземним електрослюсарем 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі. 09 грудня 2017 року [PERSON] помер внаслідок нещасного випадку на виробництві під час виконання своїх трудових обов'язків, про що свідчить свідоцтво про смерть, актовий запис № 826 від 12 грудня 2017 року. По факту смерті [PERSON] проведено спеціальне розслідування нещасного випадку по наслідках якого складено [PERSON] по формі Н-5 від 16.01.2018 року та [PERSON] по формі Н-1 № 1 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом від 16.01.2018 року. В позові зазначено, що у звязку із загибеллю [PERSON] відповідачем призначена та виплачена дитині загиблого лише одноразова допомога в сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а виконання обов'язку виплати одноразової допомоги членам сім'ї в сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка в грошовому вираженні становить 176200,00 грн, управлінням Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області ігнорується, в зв'язку з тим, що на день смерті [PERSON] не перебував у шлюбі з матір'ю своєї дочки і на думку відповідача померлий не мав сім'ї, а відповідно і дитина не є членом його сім'ї. Позивач вважає, що такі дії Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області є неправомірними та такими, що порушують права та законні інтереси її дитини визначені Конституцією України, тому в позові ставиться питання про стягнення з управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області на користь [PERSON], яка діє в інтересах своєї неповнолітньої дитини [PERSON], народження 16 липня 2013 року, одноразову допомогу внаслідок загибелі її батька - [PERSON] від нещасного випадку на виробництві, що стався з ним 09 грудня 2017 року, в розмірі 176200,00 грн. У відзиві на позовну заяву від 24.04.2018 року представником відповідача зазначено, що з позовними вимогами [PERSON] Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькі області, в особі Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькі області не погоджується в повному обсязі. Згідно діючого законодавства, Торецьким міським відділенням Фонду були призначені та виплачуються страхові виплати: - донькі померлого [PERSON] - одноразова допомога у розмірі 35240,00 грн. - щомісячні страхові виплати у розмірі 1057,20 грн. Між потерпілим на виробництві [PERSON] та позивачкою [PERSON] рішенням Дзержинського міського суду від 16.08.2017 року розірвано шлюб. Згідно довідки № б/н від 12.12.2017 р. потерпілий на виробництві [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою [INFO], а Позивачка [PERSON] та їхня донька [PERSON] були зареєстровані та проживали за іншою адресою в м. Торецьку по вул. Лісній, 22/3. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що потерпілий на виробництві [PERSON] проживав окремо від своєї доньки, у відзиві на позовну заяву зазначено, що позивач та її дитина не можуть мати право на призначення одноразової допомоги сімї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Окрім того, зазначив, що вважає належним відповідачем по справі саме Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Торецького міського відділення, а не Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, визначившись із правовими нормами, які слід застосувати до спірних відносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач по справі [PERSON] з 01 вересня 2012 року перебувала у шлюбі з [PERSON], який рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 16 серпня 2017 року розірвано (а.с.7). \~ \~ \~ \~Під час вказаного вище шлюбу 16 липня 2013 року народилася [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області 24 липня 2013 року зроблено відповідний актовий запис № 209 (а.с.6). \~ \~ \~ \~Як убачається зі свідоцтва про народження Серії І-НО № 540284, виданого 24 липня 2013 року, батьком [PERSON], [INFO], зазначено [PERSON] (а. с.6). 09 грудня 2017 року [PERSON] помер внаслідок нещасного випадку на виробництві під час виконання своїх трудових обов'язків, про що свідчить свідоцтво про смерть, актовий запис № 826 від 12 грудня 2017 року (а.с.10). По факту смерті [PERSON] проведено спеціальне розслідування нещасного випадку по наслідках якого складено [PERSON] по формі Н-5 від 15.01.2018 року (а. с. 11-15) та [PERSON] по формі Н-1 № 1 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом від 16.01.2018 року (а. с. 16-19). Відповідно до Постанови Торецького міського відділення Управління ВД ФСС України в Донецькій області № 0508/8151/8151/1 від 07 лютого 2018 року на підставі ст. 42 Закону України від 23.09.1999 № 1105-ХІV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», [PERSON] було призначено суму одноразової допомоги особі, яка має на це право в разі смерті потерпілого в розмірі 35240,00 грн. (а.с.34). Окрім того, Постановою Торецького міського відділення Управління ВД ФСС України в Донецькій області № 0508/8151/8151/2 від 21 лютого 2018 року [PERSON] були призначені щомісячні страхові виплати як особі, яка має на це право в разі смерті потерпілого (а. с. 35). Разом з цим, обовязок виплати одноразової допомоги членам сімї загиблого, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, управлінням ВД ФСС України в Донецькій області, ігнорується, у звязку з тим, що на день смерті [PERSON] не перебував у шлюбі з матірю своєї дочки, тож, на думку відповідача померлий не мав сімї, а тому дитина не є членом його сімї. Вказані вище обставини не заперечуються сторонами по справі, спірним по справі є протиправність не виплати одноразової допомоги членам сімї загиблого, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб у звязку з відмовою відповідача визнати [PERSON] членом сімї [PERSON]. З огляду на це суд зазначає наступне: Між сторонами по справі виникли правовідносини, які врегульовано Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування». Згідно з ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сімї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. Згідно із\~статтею 3\~Сімейного кодексу\~України сім'я\~є первинним\~та основним\~осередком суспільства. Сім'ю\~складають особи,\~які спільно\~проживають,\~пов'язані\~спільним побутом,\~мають взаємні\~права та\~обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. \~ \~ \~ \~Ураховуючи наведене, суд не може прийняти аргументи представника відповідача про те, що дитина [PERSON] не належить до сімї загиблого на виробництві [PERSON], у звязку із чим суд приймає до уваги доводи позивача щодо наявності права на отримання одноразової допомоги його сімєю, а саме донькою [PERSON], що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування»,\~право на\~матеріальне забезпечення\~та соціальні\~послуги за\~страхуванням у\~звязку з\~тимчасовою втратою\~працездатності мають\~застраховані особи\~-\~громадяни України,\~іноземці,\~особи без\~громадянства та\~члени їх\~сімей,\~які проживають\~в Україні,\~якщо інше\~не передбачено\~міжнародним договором\~України,\~згода на\~обовязковість якого\~надана Верховною\~Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом. Як встановлено у судовому засіданні, страховий випадок з [PERSON] стався 09 грудня 2017 року. Згідно із\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає з 1 грудня 2017 року - 1762 гривні. Отже, сума одноразової допомоги сімї [PERSON] повинна складати 176200,00 грн. (100*1762,00). Щодо доводів представника відповідача про те, що належним відповідачем по справі є Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Торецького міського відділення суд зазначає наступне: Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 41325231), Торецьке міське відділення Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області є відокремленим підрозділом Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. З урахуванням наведеного, суд не може погодитися із доводами представника відповідача про те, що належним відповідачем по справі є Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Торецького міського відділення, оскільки, Торецьке міське відділення Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не є юридичною особою, а є відокремленим підрозділом юридичної особи. Таким чином, суд доходить висновку про те, що належним відповідачем у цій справі є Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 41325231). З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. З відповідача [PERSON] Виконавчої\~дирекції Фонду\~соціального страхування\~України в\~Донецькій області слід стягнути на користь позивача [PERSON] одноразову допомогу сімї потерпілого на виробництві [PERSON] у сумі 176200,00 грн. Відповідно до п/п 2 пункту 1 частини 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою до суду позову немайнового характеру справляється судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно із\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»\~розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1762 гривні. Тобто, сума судового збору повинна складати 704,80 грн. (1762 грн. х 0,4 = 704,80 грн.). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи. Ураховуючи наведене, суд доходить висновку про те, що позивач звільнена від сплати судового збору у сумі 704,80 грн. за подання до суду цього позову. У відповідності до ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Положеннями ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки раніше суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, позивачем і відповідачем судові витрати не понесені, ураховуючи положення ст. 141 ЦПК України, судовий збір у сумі 704,80 не стягується зі сторін по справі, оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору, а стягнення судового збору з відповідача у даному випадку не передбачено процесуальним законом.

Outcome: approved