Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь в порядку регресу відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою в загальному розмірі 9518 грн. 70 коп. В позові публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-авто» (далі Страхова компанія) зазначало, що 24 січня 2013 року в м. Городня Чернігівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого у позивача автомобіля марки «МАЗ 543203», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «LDV» під керуванням водія [PERSON], який належав [PERSON] В результаті ДТП автомобіль «LDV» отримав пошкодження на суму 9518 грн. 70 коп., які були виплачені [PERSON] Посилаючись на ст. 27 Закону України «Про страхування», яка передбачає право вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування, звернутися до винуватця завдання збитків з вимогою про відшкодування понесених витрат, просив стягнути з відповідачів в порядку регресу вказану суму збитків та понесені судові витрати. В обґрунтування своїх також зазначало, що ні водій [PERSON], ні страхувальник - товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжєвротранс», не повідомили вчасно страховика про настання ДТП, тому порушили вимоги ст. 33, 38 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому мають нести солідарну відповідальність перед Страховою компанією за здійснену нею страхову виплату. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала заяву, в якій просила розглянути позов без її участі, а позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 4 жовтня 2012 року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Запоріжєвротранс» був укладений договір обов'язкового страхування транспортних засобів, за яким дане підприємство застрахувало автомобіль марки «МАЗ 543203», реєстраційний номер [NUMBER] (далі застрахований автомобіль). На підтвердження цього був оформлений та виданий поліс № АВ /8575963 від 4 жовтня 2012 року, за яким до керування застрахованим автомобілем могла бути допущена будь-яка особа. 24 січня 2013 року в м. Городня Чернігівської області відбулася ДТП за участю застрахованого автомобіля під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «LDV», реєстраційний номер [NUMBER]. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 березня 2013 року [PERSON] був визнаний винним у зазначеному ДТП. Згідно статей 60 та 61 ЦПК України даний факт не підлягає доказуванню. Відповідно до калькуляції № 143712 _О від 23 травня 2013 року, здійсненої на замовлення страхової компанії, вартість відновлювального ремонту автомобіля «LDV» склала 9518 грн. 70 коп. За страховим актом від 6 червня 2013 року № 000006890/01 (143 712) сума страхового відшкодування склала 9518 грн. 70 коп., які Страховою компанією були перераховані власнику цього автомобіля [PERSON] платіжним дорученням № 16873 від 5 червня 2013 року. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положення ч. 1 ст. 1166 ЦК України вказують на те, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована винною особою в повному обсязі. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місце знаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Відповідно до підпункту ґ) пункту 38.1.1, статті 38 цього ж Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього ж закону. За такого, враховуючи те, що водій [PERSON] не повідомив позивача про настання ДТП у визначений законом строк, тому позивач як страховик має право на відшкодування від нього виплаченої страхової виплати. Вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжєвротранс» задоволенню не підлягають, оскільки водій [PERSON] не перебував у трудових відносинах з даним підприємством, а застрахований засіб перебував в оренді цього підприємства. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним судові витрати при подані позову до суду. Враховуючи викладене,

Outcome: approved