Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

В квітні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у розмірі 75 939,55 грн. 06 коп. та судовий збір у розмірі 2102 грн. В подальшому позивач змінив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у розмірі 62756,36 грн. та судовий збір у сумі 2102 грн. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву не подав, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Причиною спору між сторонами стала відмова відповідача відшкодувати АТ «Державний ощадний банк України» у добровільному порядку заборгованість за договором. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються чинним Цивільним кодексом України, умовами Кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Судом встановлено, що 14 червня 2019 року [PERSON] підписав з АТ «Ощадбанк» в особі територіально відокремленого відділення №10018/0108 філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» Заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з п. 3.1 Заяви про приєднання до договору визначено, що Клієнт шляхом підписання цієї Заяви про приєднання беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та укладає з Банком Договір, складовою частиною якого є умови Договору банківського рахунку. Відповідно до п. п. 3.4.1 Заяви про приєднання, Банк відкриває поточний рахунок Клієнту № [NUMBER] в гривні України, на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та надає платіжну картку типу «Master Card Debit Standard» та пін-конверт до неї. На виконання блоку 6 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 14.06.2019 Банк встановив клієнту кредит в сумі 72000 грн. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Згідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно пункту 3.3.2 блоку 3 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 14.06.2019 встановлено комісійну винагороду за обслуговування використаної частини використаного кредиту, що складає 3,2% від використаної частини встановленого кредиту та сплачується щомісячно у всіх у всіх випадках. Згідно пункту 3.4 блоку 3 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії клієнт щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, який складає 5,00% від суми заборгованості за кредитом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( п. 1 ст. 530 ЦК України). Крім того, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до умов договору, відповідач зобов`язався повернути кредит та плату за його користування, однак в добровільному порядку кредитні кошти не повернув, чим порушив прийняті на себе договірні зобов`язання. Згідно уточненої позовної заяви, станом на 09 вересня 2019 року розмір заборгованості позичальника перед Банком з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми становить 62 756,36 грн., що складається із заборгованості по тілу кредитного ліміту у сумі 62383,36 грн., інфляційні витрати у сумі 5,29 грн.; 3 % річних від простроченої суми у розмірі 367,71 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що уточнені вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладеного між сторонами договору та нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню у повному обсязі. Водночас, відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі, а тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 62756,36 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 2102 грн.

Outcome: approved