Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог (із врахуванням заяви від 11.03.2021 року про доповнення позовних вимог та заяви від 18.03.2021 року про зміну предмета позову) позивач зазначає, що між ним та [PERSON] було укладено договір грошової позики. Разом з тим, з метою забезпечення договору позики між позикодавцем та позичальником укладений договір іпотеки, відповідно до якого з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики Позичальником передано в Іпотеку нерухоме майно, зокрема, дві земельні ділянки, які розташовані в смт. Квасилів Рівненського району Рівненської області. Оскільки зобов`язання за договором грошової позики позичальник не виконав, позивач звернувся до суду за даним позовом та просить звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №01/10/20 від 06 жовтня 2020 року укладеним між [PERSON] та [PERSON] шляхом визнання за [PERSON] права власності на майно, яке становить предмет іпотеки та яким було забезпечено вимоги за договором грошової позики №01/10/20 від 06.10.2020 року. Крім того, позивач зазначає, що між ним та [PERSON] було також укладено договір грошової позики. З метою забезпечення договору позики між позикодавцем та позичальником укладений договір іпотеки, відповідно до якого з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики Позичальником передано в Іпотеку нерухоме майно, зокрема, дві земельні ділянки, які розташовані в смт. Квасилів Рівненського району Рівненської області. Оскільки зобов`язання за договором грошової позики позичальник не виконав, позивач звернувся до суду за даним позовом та просить звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №02/10/20 від 06 жовтня 2020 року укладеним між [PERSON] та [PERSON] шляхом визнання за [PERSON] права власності на майно, яке становить предмет іпотеки та яким було забезпечено вимоги за договором грошової позики №02/10/20 від 06.10.2020 року. Також просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Позивач в судове засідання не з`явився. Подав заяву, згідно якої позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Додатково пояснив, що зобов`язання за договорами позики не були виконані відповідачами. А тому просив про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на об`єкти нерухомого майна, якими забезпечено вимоги за договорами грошової позики. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив щодо їх задоволення та не заперечив тієї обставини, що він отримав грошові кошти, але не зміг їх повернути позивачеві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив щодо їх задоволення та не заперечив тієї обставини, що він отримав грошові кошти, але не зміг їх повернути позивачеві. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Представник [PERSON] - адвокат Шевчук І.М. в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог не заперечив. Пояснив, з метою забезпечення договору позики було укладено договір іпотеки, відповідно до якого з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики позичальником передано в іпотеку нерухоме майно, а саме земельні ділянки. А тому, оскільки зобов`язання за договором позики не виконані, вважає, що наявні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки. Третя особа [PERSON] в судове засідання з`явилась. Пояснила, що їй відомо про укладений договір, її чоловік отримав грошові кошти у позивача, але вони не можуть розрахуватися (повернути борг), тому вона не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників процесу; дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 06.10.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір грошової позики №01/10/20. Відповідно до Пункту 1.1. договору грошової позики №01/10/20 від 06 жовтня 2020 року [PERSON] (далі - Позикодавець) передав у власність [PERSON] (далі - Позичальник) у власність грошові кошти, в позичальник зобов`язувався повернути позикодавцю суму позики, проценти та штрафи на умовах, визначених договором. Відповідно до п.2.1. сума позики становить 214 512 гривень 00 копійок, що на день підписання договору еквівалентна сумі в 7 553 доларів 24 центи США згідно курсу НБУ. Відповідно до п.2.2. встановлено строки повернення позики, зокрема: позика надавалась Позичальнику в готівковій формі строком на 10 (десять) днів, тобто останнім днем закінчення строку позики було 16 жовтня 2020 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики №01/10/20 від 06 жовтня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки №б/н від 06.10.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Деренько Р.І., зареєстрованим в реєстрі за №2551. Предметом іпотеки, згідно п.1.3., є належні [PERSON] об`єкти нерухомого майна. Зокрема (пункт 1.3.1. договору): - земельна ділянку площею 0,1637 га, надана для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в смт. Квасилів Рівненського району Рівненської області (кадастровий номер земельної ділянки 5624655300:02:007:0103; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення); - земельна ділянку площею 0,6563 га, надана для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в смт. Квасилів Рівненського району Рівненської області (кадастровий номер земельної ділянки 5624655300:02:007:0105; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення). У зв`язку з неналежним виконанням умов договору позичальником за ним утворилась заборгованість, яка станом на 17.10.2020 року становила 214 512 гривень 00 копійок. 19 жовтня 2020 року позивач звернувся з письмовою вимогою до [PERSON] про усунення порушення у тридцяти денний строк та попередив останнього, що у разі невиконання зобов`язання буде звертатися до суду з заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно Договору Іпотеки від 06.10.2020 р. укладеного для забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики, що підтверджується копією вимоги, наявною в матеріалах справи та зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення [PERSON] 20.10.2020 року. Станом на 23 листопада 2020 року [PERSON] порушення не усунув, не виконав прийняті на себе зобов`язання за Договором позики №01/10/20 від 06 жовтня 2020 року, забезпечені Договором Іпотеки від 06 жовтня 2020 р.. В судовому засіданні встановлено, що 06.10.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір грошової позики №02/10/20. Відповідно до Пункту 1.1. договору грошової позики №02/10/20 від 06 жовтня 2020 року [PERSON] (далі - Позикодавець) передав у власність [PERSON] (далі - Позичальник) у власність грошові кошти, в позичальник зобов`язувався повернути позикодавцю суму позики, проценти та штрафи на умовах, визначених договором. Відповідно до п.2.1. сума позики становить 146 104 гривень 00 копійок, що на день підписання договору еквівалентна сумі в 5 144 доларів 50 центи США згідно курсу НБУ. Відповідно до п.2.2. встановлено строки повернення позики, зокрема: позика надавалась Позичальнику в готівковій формі строком на 10 (десять) днів, тобто останнім днем закінчення строку позики було 16 жовтня 2020 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики №02/10/20 від 06 жовтня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки №б/н від 06.10.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Деренько Р.І., зареєстрованим в реєстрі за №2555. Предметом іпотеки, згідно п.1.3., є належні [PERSON] об`єкти нерухомого майна. Зокрема (пункт 1.3.1. договору): - земельна ділянка площею 0,3425 га, надана для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в смт. Квасилів Рівненського району Рівненської області (кадастровий номер земельної ділянки 5624655300:02:007:0106; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення); - земельна ділянка площею 0,2160 га, надана для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в смт. Квасилів Рівненського району Рівненської області (кадастровий номер земельної ділянки 5624655300:02:007:0107; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення). У зв`язку з неналежним виконанням умов договору позичальником, за ним утворилась заборгованість, яка станом на 17.10.2020 року становила 146 104 гривень 00 копійок. 19 жовтня 2020 року позивач звернувся з письмовою вимогою до [PERSON] про усунення порушення у тридцяти денний строк та попередив останнього, що у разі невиконання зобов`язання буде звертатися до суду з заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно Договору Іпотеки від 06.10.2020 р. укладеного для забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики, що підтверджується копією вимоги, наявною в матеріалах справи та зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення [PERSON] 20.10.2020 року. Станом на 23 листопада 2020 року [PERSON] порушення не усунув, не виконав прийняті на себе зобов`язання за Договором позики №02/10/20 від 06 жовтня 2020 року, забезпечені Договором Іпотеки від 06 жовтня 2020 р. Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з наступного. Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а саме, відповідно до вимог ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За положеннями ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до положень ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Правовідносини щодо застави нерухомості (іпотеки) регулюються Законом України «Про іпотеку», відповідно до якого законодавство України про іпотеку базується на Конституції України та складається з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Земельного кодексу України, цього Закону та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. (Стаття 3 Закону України «Про іпотеку») Згідно ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку», в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, передбачено, що Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (ч.4 ст. 631 ЦК України) З вищенаведених норм права слідує, що іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, передбачено підстави припинення іпотеки, серед яких, зокрема, зазначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору та визнання договору іпотеки недійсним. Частиною 1 статті 17 Закону України «У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Крім того, згідно п.5.1. Договору Іпотеки №б/н від 06.10.2020 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , яким забезпечено вимоги за договором позики №01/10/20 від 06 жовтня 2020 року, а також згідно п.5.1. Договору Іпотеки №б/н від 06.10.2020 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , яким забезпечено вимоги за договором позики №02/10/20 від 06 жовтня 2020 року, визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання Боржником умов кредитного договору та/або порушення Іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання боржником, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду (п.5.2. Договору Іпотеки). Так, позивач просить звернути стягнення на майно, що знаходиться в іпотеці, шляхом передачі йому у власність та визнання за ним права власності на це майно. Положеннями ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Укладаючи договір застави (іпотеки), заставодавець (іпотекодавець) бере на себе всі ризики, пов`язані з невиконанням зобов`язання боржником (у межах вартості предмета застави), у тому числі ті, що виникають унаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням із відповідного державного реєстру Аналогічну правову позицію було висловлено у постанові ВСУ від 06.07.2016 року у справі № 3-584гс16. З наведеного слідує, що правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення вимог за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Крім того, пунктом 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам роз`яснено, що з урахуванням положень ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Аналогічну правову позицію про те, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань за рішенням суду, викладено у постанові Верховного Суду України від 26 грудня 2011 року, та у постанові від 11 грудня 2013 року справа № 6-124цс13. Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим, доведеними належними доказами, а тому підлягають до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141-142 ЦПК України.

Outcome: approved