Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

В квітні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 19.10.1991 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини із [PERSON] не склалися, з відповідачем спільно не проживають. Позивач зазначає, що причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стала психологічна несумісність, втрата почуття любові та взаєморозуміння. Подальше подружнє життя суперечить інтересам позивача. Спір майнового характеру між сторонами відсутній. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 19.10.1991 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №74. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 17 квітня 2019 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та справу призначено до підготовчого засідання. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 15 травня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 02.08.2019 ухвалою суду було задоволено клопотання відповідача [PERSON] та сторонам призначено строк для примирення, провадження у справі зупинено до закінчення строку на примирення до 02 лютого 2020. 04.02.2020 судом постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі та призначене судове засідання на 02.03.2020. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, наполягає на задоволенні позову, вказав, що у визначений судом строк з відповідачем не примирилися. Відповідач у судову засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала, після розірвання шлюбу просить залишити за нею прізвище « [PERSON] ». За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.04.2019 року позивач та відповідач з 19.10.1991 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №74. Відповідно до ст.\~ст. 110-112 Сімейного кодексу України\~\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. З позовної заяви вбачається, що між сторонами шлюбні відносини фактично припинились, подружжя спільно не проживає. Спору майнового характеру між сторонами немає. Подальше перебування у зареєстрованому шлюбі суперечить інтересам подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги, що у визначений судом строк для примирення сторони не примирилися, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору, у розмірі 384,20 грн. Решту сплаченого судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved