Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

В лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву №б/н від 02.05.2018 року. При підписанні вказаної заяви відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг відповідно якому остання, 10.09.2018 року, отримала кредит у вигляді відкриття кредитного рахунку для користування якого відповідачу було надано кредитну картку зі встановленням кредитного ліміту у розмірі 30000 гривень, який в подальшому 12.02.2019 року було збільшено до 50000 гривень. Відповідачка не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання по погашенню заборгованості, в зв`язку з чим позивач просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 82908 гривень 45 копійок та судові витрати. Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 07.02.2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачці строк для подання відзиву на позовну заяву. 13.04.2020 року Бериславський районний суд Херсонської області ухвалив заочне рішення у даній справі, яким позовні вимоги були задоволені. 12.11.2020 року відповідач подала до суду заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою від 13.11.2020 року було поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, прийнято заяву до розгляду та призначено судове засідання. Ухвалою від 23.12.2020 року задоволено заяву про перегляд заочного рішення, рішення скасовано та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву згідно якої просив справу розглянути у його відсутність, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка у засідання не з`явилась, відзив на позовну заяву не подала, в заяві про перегляд заочного рішення вказала, що позовні вимоги не визнає, оскільки жодних кредитних договорів з позивачем не укладала. Крім того вона надала до суду заяву, згідно змісту якої вказує що вона зверталась до поліції з приводу заволодіння шахрайських дій - заволодіння грошовими коштами з її рахунку, грошовими коштами Банку у сумі вона не користувалась.\~ Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.\~\~\~\~\~ Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом\~ встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02.05.2018 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, відповідно якому відповідачці 10.09.2018 року було видано кредитну та встановлено кредитний ліміт в сумі 30000 гривень, строк дії картки до липня 2022 року. 12.02.2019 року було видано ще одну кредитну картку і того ж дня збільшено кредитний ліміт до 50000 гривень, строк дії картки до січня 2023 року. На підставі рішення Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк». З приводу заперечень відповідачки, суд зазначає наступне. Відповідачка стверджує, що не укладала жодних кредитних договорів з ПАТ «ПриватБанк» чи його правонаступником, АТ «ПриватБанк», однак з наданих позивачем матеріалів вбачається, що відповідачці було видано дві кредитні картки, якими вона користувалась, рух коштів підтверджується відповідною випискою по рахунку. Отже, між сторонами існує кредитний договір, який відповідає строку дії картки. Зміст цього кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в анкеті-заяві підписаній відповідачкою, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Укладений кредитний договір не суперечить законодавству. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії: заповнена анкета-заява і отримані кошти позивачем та надані кредитні кошти Банком. За змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України він є двостороннім кредитним договором, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві (а.с. 9). Суд вважає доводи відповідачки необґрунтованими, оскільки отримання, активне використання кредитних коштів за кредитним рахунком вбачається з наданої позивачем виписки за договором, з яких прослідковується, що весь час з моменту відкриття кредитного рахунку та видачі картки для користування рахунком відповідачем здійснювались операції, внаслідок яких виникала заборгованість, використовувались кредитні кошти. З приводу заперечень відповідачки проти позову щодо незаконного заволодіння її коштами, суд зазначає наступне. За заявою [PERSON] від 12.02.2019 року до ЄРДР внесено відомості за ч.1 ст.190 КК України щодо незаконного заволодіння грошовими коштами шляхом шахрайства 11.02.2019 року, кримінальне провадження №12019230030000446(а.с83). Згідно листа заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури від 16.02.2021 року, на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні №12019230030000446 за завою [PERSON] про незаконне заволодіння грошовими коштами шляхом шахрайства, не завершено. Належним доказом вчинення особою кримінального правопорушення є обвинувальний вирок суду, що набрав законної сили. Таким чином, суд вважає, що сам факт звернення відповідачки до органів національної поліції та наявність досудового розслідування за її заявою не підтверджує факту незаконного заволодіння третіми особами грошовими коштами. Доказів на підтвердження вказаного факту відповідачка не надала. Суд вважає необгрунтованими заперечення відповідачки проти позовних вимог. Доказів відсутності заборгованості та належного виконання умов договору відповідачка суду не надала. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав і надав кредитні кошти позичальнику в повному обсязі у розмірі ліміту встановленого договором. В порушення умов кредитного договору відповідачка погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування своєчасно не здійснювала, у зв`язку з чим станом на 08.12.2019 року кредитна заборгованість становить 82908 гривень 45 копійок, яка складається з 52212 гривень 03 копійок заборгованості за простроченим тілом кредиту, 18325 гривень 79 копійок заборгованості за простроченими відсотками, 7946 гривень 42 копійки заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 3924 гривні 21 копійки штрафу (процентна складова) (а.с. 7-8). Отже, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати позивача по сплаті судового збору становлять 2102 гривні 00 копійок (а.с. 1), які на підставі ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню шляхом стягнення їх з відповідачки на користь позивача. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 82908 гривень 45 копійок, а також 2102 гривні 00 копійок в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved