Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

В липні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням із зняттям з реєстраційного обліку, в якому просив суд постановити рішення яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] шляхом зняття з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] та його адвокат за ордером про надання правової допомоги [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги за основним позовом підтримали та просили задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Адвокат відповідача Криворучка С.О. за ордером про надання правової допомоги [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та проти їх задоволення не заперечував, про що надав відповідну заяву про визнання позову. Третя особа надали листа про розгляд справи у відсутність представника (а.с.49). Вислухавши сторони та їх представників, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер №203696929, [PERSON] є власником житлового будинку що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №115 від 19 лютого 2020 року, виданої Начальником відділу з соціальних питань Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в належному [PERSON] домоволодінні крім нього зареєстровані його дружина [PERSON] [INFO] та його син [PERSON] [INFO] (а.с.12). [PERSON] наразі постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, відповідач за місцем свої реєстрації, починаючи з вересня 2014 року не проживає, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №115 від 19 лютого 2020 року, виданої начальником відділу з соціальних питань Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про те, що [PERSON] дійсно зареєстрований але не проживає за адресою: [ADDRESS] та актами від 02.01.2019 року, 15.05.2019 року, 20.10.2019 року та 20.02.2020 року, де вказано, що за вищевказаною адресою [PERSON] хоч і зареєстрований але не проживає з вересня 2014 року, відсутні його будь які особисті речі, відсутнє спальне місце, особисті предмети гігієни, побуту, інші ознаки, які б вказували на проживання відповідача у житловому приміщенні. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України,\~право власності\~є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ч.1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку чи квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Частиною 1 ст. 156 ч. 1 ст. 165\~ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Це дружина наймача, їх діти і батьки, членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім`ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Фізична особа може мати кілька місць проживання ( ч.6 ст.29 ЦК України).\~Ніхто не\~може бути\~виселений із\~займаного жилого\~приміщення або\~обмежений у\~праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом (ч.4 ст.9 ЖК України). У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання ,що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» за №2 від 12 квітня 1985 року зазначено, що судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року зазначено, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України). Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 роз`яснив наступне: «Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить віл вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Української PCP, ст. 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилам приміщенням: про визнання особи безвісно відсутньою: про оголошення фізичної особи померлою». ВСУ зазначив: «Власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрацію (ВСУ від 16.11.2016 року №6-709цс16). Відповідно до п. 3 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України\~від 02.03.2016року\~№207 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради). Відповідно до п. 26 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких підстав суд приходить до висновку ,що позовні вимоги позивача щодо визнання особи\~такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням\~із зняттям\~з реєстраційного\~обліку обґрунтовані та знайшли своє об`єктивне підтвердження в судовому засідання, позовні вимоги визнано відповідачем і тому вони підлягають задоволенню. Оскільки позивач в судовому засіданні просив не стягувати судові витрати з відповідача, суд залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: approved