Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

В квітні\~2020\~року до\~суду звернулось\~АТ «Приватбанк»\~з позовом\~до [PERSON] \~в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.07.2008 року у розмірі 15254,10 грн. станом на 22.03.2020 р. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] звернувся до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву б/н від 11.07.2008 року. Однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, як наслідок, станом на 22.03.2020 року виникла заборгованість у розмірі 15254,10 грн., яка складається з 7879,35 грн. заборгованості за простроченим тілом кредита, 3150,52 грн. - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 3259,75 грн. - нарахованої пені, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 714,48 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з`явився. Надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав визначених у позові та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Встановлено, що кредитний договір між позивачем та відповідачем був укладений шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 11.07.2008 року та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду (а.с.23,24). При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦПК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формуляторах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов`язання своєчасно не виконав та не повернув банку грошові кошти для погашення існуючої заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Отже між сторонами в справі виникли та існують правовідносини щодо виконання цивільно правових угод, а саме кредитного договору. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та в валюті, визначеними кредитним договором. Судом встановлено, що відповідачем було порушено умови на яких ним було взято кредит, а тому вимога банку щодо стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредита, заборгованості по відсотках нарахованих на прострочений кредит, та заборгованості за пенею підлягає повному задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по судових штрафах, то суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Зі змісту Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що неустойка (пеня і штраф) нараховуються за одне і те ж порушення несвоєчасне\~виконання зобов`язань. Окрім нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості позивач нарахував також\~250,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 714,48 грн. - штраф (процентна складова) за таке ж саме порушення. За положеннями\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. З огляду на наведене судом не встановлено підстав для стягнення штрафів фіксованої частини (250 грн.) та процентної складової (714,48 грн.),\~оскільки діючим законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Отже, враховуючи викладене, а також те, що рішення повинно бути не тільки законним, але і справедливим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за простроченим тілом кредита 7879,35 грн., заборгованість по відсотках нарахованих на прострочений кредит 3150,52 грн. та заборгованість за пенею 3259,75 грн., а всього 14289,62 грн. Також наявні підстави згідно ст. 141 ЦПК України для стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат у розмірі 2102 грн.

Outcome: partial