Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. В обґрунтування позову вказавши, що з відповідачем [PERSON] він перебував в зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 2003 року. З 01 січня 2016 року вони припинили шлюбні відносини і мешкали окремо. 01 грудня 2016 року рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шлюб між ними був розірваний. 14 січня 2017 року відповідачка народила дитину хлопчика. Органами реєстрації, батьком дитини був записаний він, оскільки на момент народження дитини не пройшло 10 місяців з моменту розірвання шлюбу між ними. Оскільки позивач відношення до дитини не має, відсутня кровна спорідненість між ним та дитиною, він не є біологічним батьком, просить виключити відомості про нього, як про батька дитини [PERSON], [INFO]. Позивач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, свої вимоги підтримав в повному обсязі. Згідно\~ст. 158 ЦПК України\~особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, та пояснила, що дійсно перебувала в шлюбі з [PERSON] з 01.02.2003 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року шлюб між ними було розірвано. 14 січня 2017 року вона народила хлопчика [PERSON]. В звязку з тим, що на момент народження дитини не пройшло 10 місяців з моменту розірвання шлюбу, батьком дитини був записаний позивач. Вона не заперечує, що позивач не є біологічним батьком її народженої дитини. Біологічним батьком дитини є [PERSON] який не заперечує записати себе, як батько нашої спільної дитини. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], пояснив, що з [PERSON] знаходиться в фактичних шлюбних відносинах з березня місяця 2016 року. 14 січня 2017 року [PERSON] народила хлопчика [PERSON], біологічним батьком якого є він. Він доповів, що очікує рішення суду про виключення відповідача з актового запису про народження дитини, щоб зареєструвати дитину на своє імя. Дослідивши надані суду докази, вислухавши відповідача, свідка, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, позивач [PERSON]та відповідач [PERSON] перебували в шлюбі, зареєстрованому 01 лютого 2003 року, відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 56, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення в апеляційному порядку сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили 12.12.2016. 14 січня 2017 року [PERSON] народила дитину сина, [PERSON], батьком якого у свідоцтві про народження записаний позивач [PERSON]. Згідно\~ст.121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Статтею 122 СК\~України визначено, щодитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. Відповідно до\~ст.136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей\~122,\~124,\~126\~і\~127\~цього\~Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Пунктом 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розяснено, що судам слід ураховувати, що відповідно до\~ст. 136 СК\~оспорювання\~\~батьківства\~\~можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Предметом доказування у цій справі, згідно із роз'ясненнями п. 12 вищезазначеної постанови є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно з ч.3\~ст.10 ЦПК України\~та ч.ч.1,4\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1\~ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Також, згідно ч.4\~ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Абзацом 6 п.11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої\~статті 174 ЦПК\~у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи що відповідач визнала вимоги позову, і це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, проаналізувавшизібрані по справі докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved