Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, посилаючись на те, що 23 вересня 1999 року в с. Загірне Старокостянтинівського району померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 3,30 умовних кадастрових гектара селянської спілки «Баглаївська» с. Баглаї Старокостянтинівського району, яка знаходиться на території Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району, що підверджується сертифікатом серії ХМ № 0377387, виданим згідно розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації № 343-р від 17 листопада 1997 року. Він був зареєстрований і проживав з матірю на день її смерті та, як єдиний спадкоємець першої черги, прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та розпорядження спадковим майном. Однак, постановою приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] від 11 травня 2017 року № 15/02-31 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ним не надано сертифікат на право на земельну частку (пай), що унеможливлює встановлення спадкового майна померлій. Вказує, що даний сертифікат було втрачено, про що розміщено відповідне оголошення в місцевій газеті. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи. Представник відповідача Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 02 серпня 2017 року суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] померла 23 вересня 1999 року в с. Загірне Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що зроблено відповідний запис за № 24, згідно даних свідоцтва про смерть серії І-БВ № 109679, виданого Баглаївською сільською радою Старокостянтинівського району 25 вересня 1999 року. Позивач [PERSON], [INFO], являється сином померлої [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про його народження серії ЯК № 361731, виданого Лажівською сільською радою Остропільського району Хмельницької області 08 лютого 1955 року. Згідно даних довідок, виданих виконавчим комітетом Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району 27 квітня 2017 року № № 214, 215, [PERSON], померла 23 вересня 1999 року, на день смерті була зареєстрована і проживала за адресою: [INFO], на день її смерті з нею був зареєстрований син [PERSON], [INFO], який доглядав її, проводив похорони та фактично вступив в управління та розпорядження спадковим майном, як спадкоємець за законом. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай). Як вбачається з інформаційної довідки відділу у Старокостянтинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 27 квітня 2017 року № 147/113-17, за [PERSON], яка проживала в с. Загірне Баглаївської сільської ради, в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) селянської спілки «Баглаївська» зареєстровано сертифікат серії ХМ № 0377387, виданий згідно розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації № 343-р від 17 листопада 1997 року. В газеті «Життя Старокостянтинівщини» від 05 травня 2017 року №№ 35-36, №№ 12022-12023 розміщене оголошення про те, що втрачений сертифікат на земельну частку (пай) серія ХМ № 0377387, виданий на імя [PERSON], слід вважати недійсним. Згідно матеріалів спадкової справи № 5 від 10 травня 2017 року, заведеної приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] до майна померлої 23 вересня 1999 року [PERSON], позивач [PERSON] є її єдиним спадкоємцем. Постановою приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] від 11 травня 2017 року № 15/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], а саме, на право на земельну частку (пай), оскільки ним не надано правовстановлюючого документу, що унеможливлює встановлення факту належності майна померлій. У відповідності до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України\~ спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~Згідно\~ст. 549 ЦК УРСР\~(в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі\~(на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). В ч. 1\~ст. 1 Закону\~України «Про порядок\~виділення\~\~в натурі (на місцевості) земельних ділянок\~власникам\~земельних часток (паїв)»,\~зазначено, що право на земельну\~\~ частку (пай) мають колишні члени\~колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які\~отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Також ч. 3\~ст. 1 цього ж Закону\~передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. У відповідності до ст. 2 вказаного Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У відповідності до розяснень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання\~\~права на спадщину\~\~судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки оригінал сертифікату на земельну частку (пай), виданий на імя спадкодавиці [PERSON] був втрачений, а видати дублікат сертифіката замість втраченого неможливо, тому враховуючи, що позивач позбавлений можливості отримати новий правовстановлюючий документ, без якого неможливо оформити спадкові права, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved