Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

В листопаді 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що навчається. В позовній заяві позивачка вказала, що відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі з 06 березня 2001 року. В шлюбі у них є син [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що відповідач, починаючи з 2011 року, нерегулярно брав участь в утриманні сина, 01 вересня 2014 року між ними було укладено договір про сплату аліментів на дитину. Згідно умов цього договору, відповідач зобовязувався сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 4000.00 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, а у випадку навчання - до закінчення навчання. Однак, починаючи з вересня 2014 року, відповідач аліментів на утримання сина не сплачує. На сьогоднішній день син перебуває на утриманні та навчається в Національному авіаційному університеті в м. Києві за спеціальністю «Кібербезпека системи технічного захисту», одній важко утримувати сина. Їй відомо, що відповідач має стабільний дохід та може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, так як займається підприємницькою діяльністю. Також, при винесенні рішення просить суд врахувати той факт, що відповідач добровільно зобовязувався сплачувати в її користь аліменти на утримання сина, починаючи з 01 вересня 2014 року, тому вважає, що є підстави стягнути також не сплачені відповідачем аліменти за минулий період. Просить стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 (чотири тисячі грн. 00 коп., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 вересня 2014 року на період навчання, але не довше, ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає, з позовом згідний повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі, який зареєстрували 06 березня 2001 року в відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Чортківського району Тернопільської області, про що видане відповідне свідоцтво. Від шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження. Ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі - СКУ) передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 199 СКУ передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також: самі дочка, син, які продовжують навчання. Ст. 181 СКУ передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. У звязку з тим, що відповідач [PERSON], починаючи з 2011 року, нерегулярно брав участь в утриманні сина, 01 вересня 2014 року, між ними було укладено договір про сплату аліментів на дитину. Згідно умов цього договору, відповідач зобовязувався сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 4000.00 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, а у випадку навчання - до закінчення навчання. Однак, починаючи з вересня 2014 року відповідач аліментів на утримання сина [PERSON] не сплачує. Ст. 184 СКУ передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Ст. 191 ч. 2 СКУ аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. На сьогоднішній день син перебуває на утриманні [PERSON] та навчається в Національному авіаційному університеті в м. Києві за спеціальністю «Кібербезпека системи технічного захисту». В довідці №5399, виданій 01 грудня 2017 року Національним авіаційним університетом (м. Київ, 03058, просп. Космонавта Комарова, 1) вказується, що [PERSON] є студентом 2-го курсу освітнього ступеню бакалавр денної форми навчання Навчально-наукового інституту інформаційно-діагностичних систем Національного авіаційного університету IV рівня акредитації. Термін навчання за освітнім ступенем бакалавр з 01.09.2016 по 30.06.2020 року. Стаття 200 Сімейного кодексу України визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Положення ст. 182 Сімейного кодексу України визначають обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Зокрема при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки [PERSON] не виконує свого батьківського обовязку щодо утримання сина, який продовжує навчання, а позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. З відповідача підлягають стягненню також судові витрати.

Outcome: approved