Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

В квітня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра») про повернення банківського вкладу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.04.2008 року між нею та відповідачем було укладено Договір №842547/04-Д строкового банківського вкладу (депозиту) в банківських металах «Золотий вклад для фізичних осіб» зі строком вкладу 1 рік та процентною ставкою 5% річних на 250 грамів золота, що складає 7,56 тройських унцій. Після закінчення строку договору, позивачкою було повідомлено відповідача про повернення вкладу (депозиту) в банківських металах та виплату відсотків за Договором. Відповідач депозитний вклад їй не повернув і повертати відмовляється. Вважає дії відповідача такими, що порушують положення Договору, норми чинного законодавства та її права як споживача. Просила суд стягнути з відповідача на її користь: за Договором №842547/04-Д строкового банківського вкладу (депозиту) в банківських металах «Золотий вклад для фізичних осіб» суму у розмірі 301\~944,37 гривень та судові витрати повязані із розглядом справи. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у їх відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1 та 2 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Перевіряючи матеріали справи, судом встановлено, що 15 квітня 2008 року між позивачкою та ПАТ «КБ «Надра» (далі - Банк) був укладений Договір банківського вкладу (депозиту) в банківських металах «Золотий вклад для фізичних осіб» № 842547/04-Д відповідно до якого сума вкладу складає 250 грамів золота, що складає 7,56 тройських унцій з процентною ставкою у розмірі 5% річних строком на 12 місяців по 15 квітня 2009 року включно. Відповідно до п.п. 1.2., 4.4. Договору, Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] та нараховані проценти за Вкладом виплачуються у день повернення Вкладу в кінці строку дії цього Договору або в інший термін дострокового припинення дії цього Договору у випадках, передбачених цим Договором та Правилами, шляхом видачі Вкладнику суму нарахованих процентів зливками банківського золота вагою не менше 20 грамів. Залишок від суми нарахованих процентів, що не є кратним 20 грамам, Банк сплачує в гривнях за офіційним (обліковим) курсом банківських металів НБУ на дату сплати процентів. Умовами п. 3.4.3. цього Договору, передбачено забезпечення повного збереження та повернення Вкладу з нарахованими процентами. Крім того, п.4.6 вказаного договору передбачено, що обов»язок банку повернути вклад вкладникові та сплатити нар ахові відсотки шляхом видачі через касу банку зливків банківських металів. Сплата нарахованих відсотків здійснюється відповідно до п.4.4 цього договору. Як зазначено в пункті 7.3., 8. підписанням цього Договору Сторони засвідчують, що його укладення відповідає вільному волевиявленню Сторін, жодна зі Сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин та умови цього Договору є взаємовигідними і цілком зрозумілими для обох Сторін. Як вбачається з матеріалів справи, Договір підписаний сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з визначеними умовами. Як встановлено судом, позивач свої зобовязання на виконання умов договору виконав в повному обсязі, надавши через касу відповідачу свої - 7,56 унцій золота, що в еквіваленті у гривнях складає 35 037,86 грн. (а.с.6), але відповідач свої зобовязання передбачені договором не виконує, відмовляючи в повернення депозитного вкладу позивачу на його вимоги, починаючи з квітня 2009 року (а.с.7-10). Відмовляючись повернути депозитний вклад, який належить на праві власності Позивачу, Відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Крім того, ст. 41 Конституції України, передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Також, ч.ч.1,2, ст.319 та ч.2 ст.386 ЦК України, визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Враховуючи, що з діючих норм законодавства вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Зокрема за умовами ч.5,6 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Судом встановлено, що банк не виконав вимог позивачки та не повернув депозитний вклад, ігноруючи звернення позивача з квітня 2009 року по час звернення її до суду і за захистом свого порушеного права, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладу за згаданим вище договором у внесеному позивачем розмірі 250 грамів золота, що складає 7,56 тройських унцій, та у відповідності до п.2.4 договору строкового банківського вкладу розмір відсотків 5 % на рік за увесь період користування коштами позивача з 15.04.2008 року по 15.04.2015 року, а саме за 7 років х 12,5 грам золота на рік (250 х 5%) = 87,5 грамів, а всього сума боргу із нарахованими відсотками становить 337,5 грам золота (87,5 + 250). Згідно закупівельної ціни на банківські метали, що розміщена на сайті Національного банку України, зазначено про вартість 1 грама золота на 02.04.2015 року в розмірі 894,65 грн., а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за основним боргом та процентами за користування майном позивача в розмірі 301\~944,37 грн. (894,65 грн. х 337,5 грам). Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконав свої зобовязання по Договором №842547/04-Д від 15.04.2008 року, не повертаючи позивачці належний їй депозитний вклад, внаслідок чого, утворилась заборгованість відповідача перед позивачем. На звернення позивача відповідач надав інформацію від 24.04.2015 року про введення в банку тимчасової адміністрації, а відтак задоволення вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» здійснюється виключно в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Однак, суд не може погодитися з такими твердженнями представника відповідача, з огляду на наступне. Так, дійсно Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.02.2015 року №26 розпочато процедуру виведення ПАТ КБ «Надра» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Відповідно до Постанови Правління Національного Банку України від 05.02.2015 №83 Про внесення ПАТ КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних» та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію. Разом з тим, слід зазначити те, що строк дії вкладу закінчився до введення тимчасової адміністрації, та, у відповідності до п.3.4.6 Договору, Банк зобовязаний був виплатити позивачу грошові кошти у термін виплати Вкладу 15.04.2009 року. Крім того, ще до введення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Надра» позивач [PERSON] зверталася з письмовою вимогою про повернення їй грошових коштів. Таким чином, порушення зобовязання ПАТ КБ «Надра» відбулося до введення тимчасової адміністрації. Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Разом з тим, п. 1 ч. 6 ст. 36 ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб встановлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Зі змісту ст. 1074 ЦК України вбачається, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Таким чином, позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення суми вкладу та відсотків за користування коштами позивача за Договором №842547/04-Д є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивачем доведено обґрунтованість своїх вимог, а тому його позов підлягає задоволенню шляхом стягнення на користь позивача за договором банківського вкладу (депозиту) в банківських металах «Золотий вклад для фізичних осіб» № 842547/04-Д сума вкладу із процентами за його користування в розмірі 301\~944 грн. 37 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3019,45 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved