overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння у подружньому житті, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Про час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлені належним чином в судове засідання не з'явилися. Проте надали заяви в яких позивач позов підтримав, просив його задовольнити, відповідач позов визнав, сторони по справі просили слухати справу у їх відсутність. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що 18 жовтня 2008 року зареєстровано виконкомом Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області шлюб між сторонами по справі, актовий запис № 12. Встановлено, що спільне господарство подружжям не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим та суперечить інтересам позивача. Спору щодо поділу майна між сторонами не існує. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до ПрАТ Авіакомпанія Аеросвіт, третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам. Позивач в своїй заяві від 27.02.2014 р. просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2009 року зобов'язано [PERSON] сплачувати аліменти на утримання доньки. [PERSON] працював у ПрАТ Авіакомпанія Аеросвіт, там і знаходився виконавчий лист про стягнення з нього аліментів. Тому на виконання виконавчого листа із заробітної плати [PERSON] щомісячно утримувались аліменти в сумі, визначеній у вказаному рішенні суду. У звязку із цим, позивач просить стягнути з ПрАТ «Аеросвіт» заборгованість по аліментам у сумі 24241,00 грн. У звязку із неявкою в судове засідання відповідача та третьої особи, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2009 року стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частину від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 серпня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. З листопада 2012 року відповідач по справі здійснив утримання аліментів із заробітної плати [PERSON], проте не перерахував, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 24241 гривень 00 копійок, яку в добровільному порядку не сплачує, що підтверджується довідкою про утримання аліментів № 4426 від 19.04.2013 року, виданою ПрАТ Авіакомпанією Аеросвіт де вказано, що причиною не перахування аліментів є арешт розрахункових рахунків ПрАТ «Аеросвіт». У відповідності із статтею 86 Закону України Про виконавче провадження стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, яка зобов'язана проводити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи. При цьому стягувач звільняється від сплати судового збору. З огляду на те, що у відповідача утворилась заборгованість по виплаті аліментів на користь позивача, а також враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі і від сумісного проживання мають одну дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому вона просить стягнути з нього аліменти для утримання дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі - 643 грн. щомісячно, на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Більше шести років, вони проживають окремо один від одного, дитина проживає разом з матір'ю, і перебуває на її утриманні. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі - 643 грн. щомісячно, на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивачка повідомлена належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позивні вимоги підтримує повністю. Відповідач подав до суду заперечення в якому зазначив, що на його утриманні перебуває неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], і не працююча дружина. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від сумісного проживання мають одну дитину: доньку - [PERSON], [INFO], відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, здоровий, працездатний, отримує заробітню платню, але має на своєму утриманні неповнолітню дитину та не працюючу дружину, тому просить задовольнити частково в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки сторони дійшли згоди щодо розміру аліментів, тому суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Зазначив, що 13.09.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, від даного шлюбу сторони мають дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просила розірвати шлюб. Шлюб існує формально і підлягає розірванню. Позивач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив суд позов задовольнити. Крім того, вказав, що відповідач відсутній в судовому засіданні, у зв'язку з тим, що перебуває на відпочинку у м. Миргород (а.с. 38). Відповідач в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча була повідомлена належним чином, про що свідчить власноручна розписка (а.с. 37). В матеріалах справи наявна заява відповідача про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує та проти ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує (а.с. 26). Дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 13.09.2008 року між позивачем та відповідачем. був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 05.03.2013 року, серія [NUMBER], актовий запис № 1407, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони мають дитину, сина - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження від 25.03.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 859 (а.с. 12). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] пред'явив в суді позов до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Зазначив, що рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 01.08.2013 року присуджено йому до сплати аліменти на утримання дітей по 600 гривень, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 09.07.2007 року і до досягнення дітьми повноліття. Проте, після ухвалення судом рішення його матеріальний стан значно погіршився: офіційної роботи він так і не знайшов, а їздити на сезонні заробітки не має можливості, оскільки змушений допомагати своїм батькам по господарству. Свій матеріальний стан вважає таким, що не дає йому змоги сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі, вказаному у рішенні суду. Просить суд винести рішення на підставі якого стягувати з нього аліменти на утримання дітей в розмірі по 370 гривень, щомісячно, на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не з'явився, звернувшись до суду із письмовою заявою, в якій вказав, що не має змоги з'явитись в судове засідання через відсутність коштів на оплату проїзду, просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, в запереченні на позовну заяву вказали, що підстав для зменшення розміру аліментів утримуваних із позивача на підставі рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 01.08.2013 року немає, оскільки позивачем не доведено жодного факту, на який він покликається, як на погіршення свого матеріального стану. Крім того, становище відповідача ніяким чином не змінилось: вона і до сьогодні ніде не працює, в зв'язку з тим, що весь час змушена займатися вихованням та доглядом дітей. Одна дитина перебуває на диспансерному обліку. Просять відмовити в задоволенні позову повністю. Заслухавши пояснення відповідача, її представника, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Проте, позивачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували обставини щодо зміни (погіршення) його матеріального стану, на які він покликається в позовній заяві. Обставини, на які покликається позивач як на підставу зменшення розміру аліментів, а саме: звільнення з останнього місця роботи (а.с. 7-8), були враховані судом при ухваленні рішення про стягнення аліментів від 01.08.2013 року. Правовідносини регулюються ст. 192 СК України . На підставі наведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] пред'явив в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований з відповідачем 25.07.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області. В обгрунтування своїх вимог зазначав про те, що за час шлюбу у подружжя народився син - [PERSON], [INFO], однак подружнє життя між ними не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя та різні характери. З січня 2014 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Шлюб між ними носить формальний характер, примирення є неможливе та тому він вирішив звернутись в суд. Позивач в судове засідання не з»явився, однак на адресу суду надійшла його заява, в якій він просить справу слухати без його участі просить шлюб розірвати між сторонами. Відповідач в судове засідання також не з»явилася, однак на адресу суду надійшла заява в якій вона просить справу слухати без її участі з позовними вимогами згідна та не заперечує проти розірвання шлюбу. Крім того просила залишити їй дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Протягом тривалого часу сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про стягнення аліментів. Зазначила, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 2008 року. Від спільного подружнього життя в них є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач є фізично здоровим, інших утриманців немає, працевлаштований, проте матеріальну допомогу на утримання дочки не надає. Просить суд ухвалити рішення, на підставі якого стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку та доходів, щомісячно, починаючи з дня звернення в суд і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що згідний сплачувати аліменти в розмірі вказаному позивачем. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини та, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] має постійне місце роботи. Згідно довідки про доходи №47 від 17.02.2014 року, [PERSON] працює налагоджувальником устаткування в ТзОВ «Терлич» та отримує заробітну плату (а.с. 10). Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровим, працевлаштованим, будь-яких інших осіб на утриманні не має, а також повне визнання ним позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про стягнення аліментів. Зазначила, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі до 27 грудня 2013 року. Від спільного подружнього життя в них є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач є фізично здоровим, інших утриманців немає, працевлаштований, проте матеріальну допомогу на утримання дочки не надає. Просить суд ухвалити рішення, на підставі якого стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку та доходів, щомісячно, починаючи з дня звернення в суд і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що кошти на утримання дочки надає в мірі своєї можливості. Просить винести рішення про стягнення аліментів в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку та доходів, оскільки бажає не тільки приймати участь в уриманні дитини шляхом сплати аліментів, а крім того бажає безперервно надавати дитині матеріальну допомогу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини та, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] має постійне місце роботи. Згідно довідки про доходи №44 від 24.01.2014 року, [PERSON] працює вчителем української мови у Новоселівській ЗШ та отримує заробітну плату (а.с. 7). Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд враховує розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який з 1 січня 2014 року становить 1286 гривень. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Тому, суд вважає, що рішення про задоволення позовних щодо стягнення аліментів в розмірі ? частки з усіх видів заробітку та доходів відповідача буде справедливим та відповідає чинному законодавству.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 28 серпня 2004 року перебувають у шлюбних відносинах. Мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх вимог заявники зазначили, що спільне життя не склалося, вони мають різні погляди на життя, що призводить до постійних непорозумінь та сварок, шлюбні відносини між заявниками фактично припинені понад один рік тому, спроби примирення бажаних результатів не дали, спору щодо поділу майна не має, досягнуто згоди щодо утримання дитини, а тому з огляду на викладене, просять їх спільну заяву задовольнити та розірвати шлюб. Заявники в судовому засіданні подану заяву підтримали та просили суд винести рішення про розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення заявників та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2004 року. Мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Ч. 4 цієї статті визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Сторони припинили шлюбні відносини, більше року спільно не проживають, примирення між подружжям є неможливим, про що вони зазначили у судовому засіданні, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я заявників розпалась і зберегти її неможливо, заява відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, протягом одного місяця з дня подачі заяви подружжя не відкликало подану заяву, а тому суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

В лютому 2014 року в Рівненський міський суд надійшов позов Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради в інтересах дітей [PERSON] та [PERSON], до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В позовній заяві зазначено, що службою у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради розглядалось подання загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 м. Рівне щодо невиконання [PERSON] та [PERSON] батьківських обов'язків стосовно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За результатами розгляду подання,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

В лютому 2014 року державне підприємство « Ізюмське лісове господарство» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач в грудні 2013 року, не маючи відповідного дозволу, самовільно, здійснив порубку дерев (два дерева сосни звичайної) в лісній полосі на території Піщанського лісництва ДП « Ізюмське лісове господарство». Шкода заподіяна незаконною порубкою дерев складає 395 гривень 04 копійки, яку просить стягнути з відповідача. Представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі доказів. Відповідач позов визнав, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі доказів. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить правам, свободам чи інтересам інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що постановами про накладення адміністративного стягнення від 03 грудня 2013 року за № 33813 та від 04 грудня 2013 року за № 34013 [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності по статті 65 КУпАП до штрафу в сумі 85 гривень по кожній, за незаконну порубку, пошкодження лісових культур і молодняка (а.с.5,7). На момент розгляду справи постанови про накладення адміністративного стягнення на відповідача, [PERSON], є чинними і ніким не відмінені. Розмір заборгованості розрахований у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23 липня 2008 року і складає 395 гривень 04 копійки. Статтею 107 Лісового Кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового господарства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. При таких даних позовні вимоги державного підприємства «Ізюмське лісове господарство» підлягають задоволенню.

Outcome: approved