overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони уклали шлюб 21 вересня 2010 року. Шлюб для обох сторін перший. Від шлюбу у сторін є діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що з вини відповідачки сторони подружніх відносин не підтримую, спільного господарства не ведуть. Втратив почуття любові та поваги до неї. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить суд шлюб розірвати. Дітей після розірвання шлюбу просить залишити проживанням з матір'ю. Відповідач [PERSON] позов визнає, просить після розірвання шлюбу дітей залишити на її утриманні та вихованні, залишити їй прізвище [PERSON]. Суд заслухавши позивача, відповідача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Сторони уклали шлюб 21 вересня 2010 року в відділі РАЦС Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №191. Подружнє життя не склалося, сім'ю зберегти не бажають, подружніх відносин не підтримують тривалий час, спільного господарства не ведуть, не примирилися та на примирення не згідні. Зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити. Дітей сторін, враховуючи права дітей на належне виховання та утримання та погодження у даному сторін, суд вважає після розірвання шлюбу, залишити з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Саранчуківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначив, що будинковолодіння по вул. Шевченка, 153, в с. Саранчуки Бережанського району Тернопільської області належало його батькам [PERSON] та [PERSON], кожен з них був власником 1/2 частки будинковолодіння. 26 вересня 1991 року в місті Бережани померла [PERSON], після смерті, якої спадщину прийняв [PERSON], як спадкоємець І черги, оскільки проживав разом із спадкодавцем на момент смерті. 18 листопада 2013 року в селі Саранчуки Бережанського району Тернопільської області помер [PERSON], який у відповідності із заповітом посвідченим 02 листопада 2013 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 3421, заповів йому [PERSON] все своє майно. Де б воно не було і з чого б воно не складалось, і , взагалі, все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право. Спадщину після смерті батька він прийняв, частину спадщини переоформив на себе, однак оформити спадщину на будинковолодіння виявилося неможливим і йому було відмовлено в цьому, оскільки відсутні свідоцтва про право власності на житловий будинок на імя спадкодавців. Отримати такі документи після смерті спадкодавців в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. В судовому засіданні позивач позов підтримує просить визнати за ним [PERSON] право власності в порядку спадкування на будинковолодіння в с. Саранчуки по вул. Шевченка, 153, що належало [PERSON], яка померла 26 вересня 1991 року в місті Бережани Тернопільської області та [PERSON], який помер 18 листопада 2013 року в селі Саранчуки Бережанського району Тернопільської області. Представник відповідача в судове засідання не зявився до суду надійшла заява в якій сільська рада позов визнає, просить розглядати справу у відсутності її представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року), до ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить їй з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь спеціального фонду Державного бюджету України 972 (девятсот сімдесят дві) гривні 27 копійок судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Мічурінської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.05.2011 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема у вигляді земельної ділянки, площею 6,87 га, яка розташована в межах території Мічурінської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач є спадкоємцем за законом, проте в передбачений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернувся. Разом з тим, вважав, що встановлений законом шестимісячний строк для того звернення ним пропущений в поважних причин, оскільки він тривалий час перебував на лікуванні з діагнозом гіпертонічна хвороба 2 ступеня, метаболічна кардіопатія. В судове засідання позивач, його представник не зявилися. Останній надіслав заяву про розгляд справи без його участі, просив про задоволення позовних вимог [PERSON] Представник відповідача\~ в судове засідання не з'явився. Направив заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених\~ ст. 174 ЦПК України\~ наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема, судом встановлено, що 16.05.2011 року в с. Григорівка Вознесенського району Миколаївської області помер [PERSON] (а.с. 6). Як вбачається з повідомлення Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області за № 1180/01-09 від 11.12.2015 року спадкова справа після смерті вказаної особи не заведена. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Але позивач, протягом встановленого законом шестимісячного строку не виконав дій, передбачених ст. ст. 1269, 1270 ЦК України, що свідчать про прийняття ним спадщини. Ч.3 ст. 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому, поняття поважності пропуску вказаного строку є оціночним критерієм та питання щодо цього вирішується на загальних підставах та з врахуванням обставин справи. Так, як вбачається з матеріалів справи позивач не подав вчасно заяву про прийняття спадщини в зв'язку з незадовільним станом здоров'я. Вказану причину суд визнає поважною. За таких обставин, суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк в 2 (два) місяці для подання ним до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Джуринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивач вказав, що [INFO] в с. Джурин Чортківського району Тернопільської області померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з державного акту на право власності на земельну ділянку та ? частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд. Він проживав з матір»ю в одному будинку. За його заявою від 19 березня 2013 року в Чортківській районній державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу до майна померлої. 25 липня 2013 року Чортківською державною нотаріальною конторою на його ім»я видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 1,9105 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Джуринської сільської ради Чортківського району. 20 серпня 2015 року його представник [PERSON] звернулася в нотаріальну контору для оформлення його спадкових прав на частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, яка знаходиться по [ADDRESS] однак їй було відмовлено, оскільки необхідною умовою видачі свідоцтва про право власності на спадщину є подання спадкоємцем правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно, який відсутній, тому він змушений звернутись до суду з даною заявою. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов підтримує, просить задоволити. Представник Джуринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області в судове засідання не з»явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи - Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши представника позивача, враховуючи заяви представника відповідача та третьої особи, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить йому з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], задоволивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб між ними. Позивач посилається на те, що 09.11.2013 року сторони уклали шлюб, однак спільне життя з відповідачем у нього не склалося. Протягом останніх місяців подружні відносини між сторонами припинено, кожен живе своїм життям, шлюб існує лише формально. Під час спільного проживання у шлюбі спільних дітей не має. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що сторони з 09.11.2013 року перебували в шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-АМ № 136793, виданим Куманівецькою сільською радою Хмільницького району Вінницької області, актовий запис № 02. (а.с.4) Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає можливим позовні вимоги задовольнити, оскільки матеріалами справи доведено, що спільне проживання і збереження сім'ї стало неможливим, шлюбні відносини припинені, шлюб між ними існує формально та суперечить їхнім інтересам. На підставі ст.ст. 110 ч. 1, 112, 114 ч.2, 115 ч.2 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, 26 жовтня 1974 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] у виконавчому комітеті Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинськго району Київської області, актовий запис - № 32. Після реєстрації шлюбу та багаторічного проживання разом, з»ясувалося, що позивач та відповідач мають різні погляди на подружнє життя, різні уподобання та смаки. Життєві обставини призвели до того, що позивач та відповідач втратили один до одного повагу та любов, стали чужими людьми. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 26 жовтня 1974 року у виконавчому комітеті Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис - № 32. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 жовтня 1974 року у виконавчому комітеті Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис - № 32, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 20 листопада 2015 року ( видане повторно). Після реєстрації шлюбу та багаторічного проживання разом, з»ясувалося, що позивач та відповідач мають різні погляди на подружнє життя, різні уподобання та смаки. Життєві обставини призвели до того, що позивач та відповідач втратили один до одного повагу та любов, стали чужими людьми. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 29 вересня 2012 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №152. Позивач в судове засідання не з»явився, направив до суду клопотання про слухання справи у його відсутність. Позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, причини неявки суду не повідомляла. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 29 вересня 2012 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №152, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 29 вересня 2012 р., серія 1-ОК №135036. Від спільного шлюбу подружжя дітей не має. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 12 квітня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управління юстиції, актовий запис № 542. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 квітня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 542, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 12 квітня 2014 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER], видане Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис - № 410. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу укладеного 25 листопада 2005 року, посилаючись на те, що на даний час з відповідачем не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Спільне життя не склалося через те, що виникали сімейні сварки та суперечки Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає спільно з нею. Просить шлюб розірвати, дитину після розірвання шлюбу залишити на її утриманні та виховання, залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить суд шлюб розірвати, дитину після розірвання шлюбу залишити на її утриманні та виховання, залишити їй прізвище [PERSON] Відповідач [PERSON] на розгляд справи в суд не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходило заяв про можливість перенесення судового засідання, про час і місце розгляду справи належно повідомлений про явку в суд оголошенням у пресі газеті «Свобода» №1 від 01.01.2016 року, а тому судом при не запереченні з сторони позивача, ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи пояснення позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити в межах заявлених вимог згідно ст.11 ЦПК України, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Сторони уклали шлюб 25 листопада 2005 року в Залісянській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 3. Подружнє життя не склалося, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити. Дитину сторін, враховуючи права дитини на належне утримання та виховання, суд вважає залишити після розірвання шлюбу з матір'ю.

Outcome: approved