Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

В лютому 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» (далі за текстом - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № 2003780272 від 10.06.2013 року в сумі 28258,23грн. Свої вимоги мотивує тим, що 10.06.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі за текстом - ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено договір № 2003780272 про надання споживчого кредиту. Згідно укладеного договору № 2003780272 [PERSON] 10.06.2013 року отримала кредит у розмірі 25000грн. строком на 24 місяці на споживчі цілі та придбання послуг продавців. 24.03.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу № 24/03/14, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором факторингу Банк передав (відступив) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за № 2003780272 від 10.06.2013 року, внаслідок чого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» замінює Банк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених договорах, та до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» переходить право вимагати від відповідача повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитним договором. Банк повністю та в строки виконав свої зобов'язання за вищевказаними договорами, однак відповідач не виконав умови договору так як не здійснював погашення споживчих кредитів та не сплачувала відсотки за користування кредитними коштами, внаслідок чого, станом на 09.01.2015року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 28268,23 грн. у тому числі: - заборгованість за кредитом -25000 грн.; - заборгованість за відсотками за користування кредитом - 2,14грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 3266,09грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній ухиляється від добровільного погашення заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити їх, у разі неявки відповідачки в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлялася належним чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, відповідно до повернутих поштових повідомлень відповідач за зазначеною адресою не проживає, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток та відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачці належним чином. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов'язального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 2003780272 від 10.06.2013 року [PERSON] 10.06.2013 року отримала кредит у розмірі 25000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних, строком на 24 місяці на споживчі цілі та придбання послуг продавців (а.с.5-8). У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором у відповідача [PERSON] станом на 09.01.2015р. виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 28268,23 грн. у тому числі: - заборгованість за кредитом -25000 грн.; - заборгованість за відсотками за користування кредитом - 2,14грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 3266,09грн. ( а.с.11) Відповідно до ст.1077 ч.1, ч.2 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. З ст.1080ч.1 ЦК України вбачається, що Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Виходячи з ст.1082ч.1,ч.2,ч.3 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. Відповідно ст. ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, згоди боржника не вимагаються. Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору факторингу № 24/03/14 від 24 березня 2014 року, укладеному між Банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (а.с. 16-19), останнє набуло право вимоги за Кредитними договорами № 2003780272 від 10.06.2013 року, укладеними між Банком та [PERSON] Таким чином, з укладанням вказаного договору факторингу до позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги виконання зобов'язання відповідача за Кредитним договором, укладеними між відповідачем та Банком. Згідно повідомлення вих.. № 200106018 від 25.03.2014року ТОВ «ОТП Факторинг Україна», [PERSON] повідомлено про заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за Кредитними договорами № 2003780272 від 10.06.2013 року та про необхідність погашення заборгованості за вищевказаним договором (а.с. 15). Даний розрахунок відповідачем не оскаржувався. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України. Ч.1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.2 даної статті передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Отже, згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Отже Банком був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених Кредитними договором, однак, відповідач всупереч вимогам чинного законодавства та умов Кредитного договору належним чином свої зобов'язання по поверненню чергової частки кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом не виконав та не здійснив повернення кредиту та сплати відсотків у повному обсязі у встановлені кредитним договором строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачем. У зв'язку з неповерненням чергової частини кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має право від відповідача вимагати дострокове повернення частин кредитів, які залишалися та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору. Відповідачу суд пропонував подати пояснення, заперечення та усі наявні у нього докази на спростування доводів викладених в позовній заяві, однак відповідач знехтував своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладених між сторонами договорів та нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору у сумі 283грн. На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 1049, 1050, 1054, 1077- 1082 ЦК України,

Outcome: approved