Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про стягнення грошової суми за договорами позики, мотивуючи тим, що 10.06.2010 року, 24.06.2010 року, 20.08.2010 року, 18.09.2010 року, 21.01.2011 року, 04.03.2011 року, 01.10.2011 року, 01.12.2011 року, 22.12.2011 року [PERSON] разом з [PERSON], [PERSON], [PERSON] позичили у [PERSON] грошові кошти в розмірі 26 550 дол. США та 24 000 грн. для ведення сумісного бізнесу, про що кожний з них написав розписки, в яких зобов'язалися повернути борг та сплатити проценти за користування позикою в розмірі 3 % за кожний місяць користування на першу вимогу кредитора. Також 28.01.2013 року [PERSON] разом з [PERSON] позичили у [PERSON] грошові кошти в розмірі 2 000 дол. США, про що [PERSON] та [PERSON] написали розписки, в яких зобов'язалися повернути борг та сплатити проценти за користування позикою в розмірі 2 % за кожний місяць користування на першу вимогу кредитора. У зв'язку з тим, що відповідачі на даний час не виконали свої зобов'язання, на вимоги позивача про повернення боргу не реагують, позивач просить суд стягнути на його користь з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно борг у розмірі 769 100,91 грн. та з [PERSON], [PERSON] солідарно грошові кошти в розмірі 31 696,62 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, просить справу розглянути в його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідачі та їх представник [PERSON] не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв та клопотань до суду не надали, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. В попередніх судових засіданнях відповідачі надали заперечення на позов в яких позовні вимоги не визнали, в зв'язку з тим, що, відповідно до розписок, вони зобов'язалися повернути суму боргу з відсотками за першою вимогою, тобто, без зазначення дати повернення позики, а строк повернення позики був визначений моментом пред'явлення вимоги позичальника про його повернення. Відповідач [PERSON] в своїх запереченнях вказує, що позовні вимоги не визнає, оскільки грошові кошти за розпискою не отримувала (а.с.82). Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, заяв та клопотань до суду не надала. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047 ч.2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов'язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. В судовому засіданні встановлено, що 10.06.2010 року, 24.06.2010 року, 20.08.2010 року, 18.09.2010 року, 21.01.2011 року, 04.03.2011 року, 01.10.2011 року, 01.12.2011 року, 22.12.2011 року [PERSON] надав [PERSON] в борг грошові кошти у сумі 5 000 дол. США, 24 000 грн., 5000 дол. США., 4000 дол. США, 1000 дол. США, 1550 дол. США, 3000 дол. США, 2000 дол. США, 2000 дол. США, 3000 дол. США, що підтверджується відповідними розписками, наданими [PERSON], згідно яких він зобов'язався повернути вказані суми зі сплатою 3% щомісячно на першу вимогу (а.с. 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25). У забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] за договорами позики [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зобов'язалися у випадку неповернення [PERSON] боргу, повернути грошові кошти з відсотками у розмірі 3 % щомісячно, оскільки кошти були взяті для спільного бізнесу, що підтверджується розписками від 22.12.2011 року, 8.02.2012 року, 28.01.2013 року (а.с. 26, 27, 28, 29). 28.01.2013 року позивач надав [PERSON] спільно з [PERSON] у борг грошові кошти у сумі 2 000 дол. США, про що [PERSON] надав розписку, згідно якої зобов'язався повернути вказану суму під 2% щомісячно та вказав, що він добровільно надав у заставу авто ВАЗ-2107 та ключі [PERSON] до повернення боргу (а.с. 30). Зазначені договори відповідають вимогам ст. 1047 ЦК України, оскільки укладені в письмовій формі. Крім того, як вбачається з розписок від 10.06.2010 року, 24.06.2010 року, 20.08.2010 року, 18.09.2010 року, 21.01.2011 року, 04.03.2011 року, 01.10.2011 року, 01.12.2011 року, 22.12.2011 року, 28.02.2012 року, 28.01.2013 року відповідачі зобов'язалися повернути борг за першою вимогою позичальника. Відповідачами на день подання позову до суду сума боргу не повернута, що з огляду на вимоги ч.1 ст. 61 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню. За нормами ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За таких обставин, суд приходить до висновку, щодо обґрунтованості вимог позивача щодо стягнення суми боргу з відповідачів. При цьому суд не приймає до уваги доводи викладені в запереченнях щодо того, що вони зобов'язалися повернути суму боргу з відсотками за першою вимогою, тобто, без зазначення дати повернення позики, а строк повернення позики був визначений моментом пред'явлення вимоги позичальника про його повернення, оскільки згідно матеріалів справи а.с. 119-130 [PERSON] звертався до відповідачів з відповідними вимогами. Також не доведеними є заперечення [PERSON], щодо не отримання нею в борг грошових коштів, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняються частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 625 ЦК України божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Як роз'яснено судам в п.18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №5 від 30.03.2012 року проценти визначені в договорі від простроченої суми полягають в отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно розписок 10.06.2010 року, 24.06.2010 року, 20.08.2010 року, 18.09.2010 року, 21.01.2011 року, 04.03.2011 року, 01.10.2011 року, 01.12.2011 року, 22.12.2011 року, 28.02.2012 року, 28.01.2013 року розмір процентів за договором позики встановлений сторонами 3 % від суми боргу щомісячно. Як вбачається з розрахунку позивача 3 % з урахуванням офіційного курсу гривні по відношенню до долару США на час подання позову складає 11 827 096 грн. за один долар США від суми боргу складає: Згідно розписки від 27.01.2013 року розмір процентів за договором позики встановлений сторонами 2 % від суми боргу щомісячно. Згідно розрахунку позивача 2 % від суми боргу складає 680 дол. США (2000 * 34%) за 17 міс. з 28.01.2013 року по 07.07.2014 року від суми боргу 2000 дол. США. за розпискою від 27.01.2013 року. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд погоджується з розрахунком суми боргу та процентів, наданим позивачем та вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суми боргу з урахуванням процентів за користування грошима у загальному розмірі 769 100, 91 грн. та з [PERSON], [PERSON] - 31 696, 62 грн. є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved