Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

В липні 2020 року представник позивача адвокат Гайдаржий А.В. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить визнати визнати удаваним договір дарування № 1322 від 05.10.2016 року посвідчений приватним нотаріусом ММНО Димовим О.С., та застоувати до правовідносин сторін цього договору положення законодавства, що регулюють відносини купівлі-продажу; визнати житловий будинок за адресою [ADDRESS] спільною сумісною власністю позивача та відповідачки. Поділити між сторонами спільне сумісне майно подружжя, а саме житловий будинок за адресою [ADDRESS] наступним чином: вказаний житловий будинок залишити у власності відповідачки та стягнути з [PERSON] на його користь213 000 грн половини вартості цього житлового будинку ; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. В обгрунтування позовних вимог вказано, що він перебувавє у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] і під час перебування у шлюбі 05.10.2016 року вони придбали за спільні накопичені кошти спірний житловий будинок, оформлений будинок був на ім`я дружини. Під час підготовки позову про поділ майна подружжя йому стало відомо, що будинок був набутий відповідачкою на підставі договору дарування , а не за договором купівлі-продажу. Дарувальники спідльного житла не є близькими родичами [PERSON] і у них не було жодних підстав дарувати їй житло, проте документи про передачу їм грошових коштів за продаж будинку залишилися у відповідачки та він не може їх надати суду. Стверджує , що шляхом укладення договору дарування сторони виключили необхідність додержання переважного права на купівлю частки іншихспіввласників домоволодіння. Отже спірний будинок належить сторонам на праві спільної сумісної власності , оскільки набутий ними за час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу - та підлягає поділу відповідно до положень ст.ст. 60,69-71 Сімейного кодексу України, а договір дарування від 05.10.2016 року є удаваним на підставі положень ст. 235 ЦК України. Після припинення фактичних шлюбних відносин спірне житло залишилося у фактичному володінні відповідачки та він не має наміру користуватися цим житлом. Тому просить суд присудити половину вартості цього майна на його користь у розмірі половини від дійсної ринкової вартості будинку у 432 000 грн. 01.02.2021 року від адвоката Бараненка Д.В. - представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що при укладенні договору жодної матеріальної вигоди ні від неї, ні від позивача дарувальник не отримувала, сама вона була на той час студенткою, її чоловік отримував мінімальну заробітну плату, отже у них і не було коштів на придбання житлового будинку. Спірний будинок належав бабусі [PERSON] , остання успадкувала його в 2013 році після смерті бабусі. Ії мати та бабуся відповідачки разом перебували на лікуванні в 2012 році в Миколаївському обласному центрі онкології та на грунті тяжкої хвороби стали близькими друзями, приходячи до матері в лікарню сама відповідчака також познайомилася з [PERSON] . Прийняв спадщину [PERSON] , намагалася продати будинок, але він був в аварійному стані, потребував значного ремонту та були деяки проблеми з правовстановлюючими документами. [PERSON] на той час вже проживала в СШа і наміру в Україну повертатися в неї не було, будинок їй був не потрібен. Тоді [PERSON] , не маючи можливості займатися оформленням та продажем будинку і запропонувала її матері [PERSON] отримати в дар цей будинок за ту допомогу, яку вона надавала її бабусі, на що мати погодилася, але за умови, що договрі дарування буде оформлено на її доньку - [PERSON] , оскільки розуміла, що невиліковна хвора і дійсно мати померла у вересні 2017 року. Також не були порушені права переважної купівлі частини цього будинку інших співвласників, оскільки [PERSON] пропонувала їм викупити цю частку будинку, проте вони відмовлися, до того ж будинок перебував у аварійному стані і його відмовлялися продавати навіть ріелтори. Позовну вимогу про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя та стягнення коштів вважає намагання збагачення за її рахунок з боку позивача. Ухвалою судді Гуденко О.А. від 09.07.2020 року прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. У зв`язку з великою навантаженістю, призначити підготовче судове засідання на 02.11.2020 року . Витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Димова Олександра Сергійовича належним чином завірені копії договору дарування № 1322 від 05.10.2016 року та документів, що були подані сторонами для його нотаріального посвідчення. На виконання ухвали суду 18 серпня 2020 року від ПН ММНО Димова О.С надійшли копія договору дарування від 05.10.2016 року зареєстрованого в реєстрі за № 1322 та документи, на підставі яких він посвідчувався. Ухвалою суду від 02.11.2020 року задоволено клопотання представника позивача про залучення до участі у справі співвідповідача. Залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору удаваним в якості співвідповідача [PERSON] . Протокольною ухвалою суду від 26.04.2021 року задоволено клопотання сторін про виклик свідків та закрито підготовче провадження про справі. В судовому засіданні позивач просив про задволення позову. Зазначив, що коли вони уклали шлюб з відповідачкою, то їм потрібно було окреме житло. Їх батьки надали їм гроші в ірвних частках на придбання будинку, вони підшукали недорогий будинок та вирішили його купити. проте мати відповідачки, яка сама була ріелтором їм повідомила, що там якійсь проблеми з документами, також він ще сам е був на той час прописаний в Миколаєві, отже потрібно оформити договір дарування на [PERSON] , на що він вимушено погодився. При оформленні угоди вони були разом, передали продавцеві гроші . На теперішній час вони розлучаються і він хоче , щоб відповідачка повернула йому половину вартості будинку, що він міг віддати за нього борг своїм батькам. В судовому засіданні представник позивача адвокат Гайдаржий А.В. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з виклдаених в позові підстав. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Бараненко Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відзиву на позовну заяву не надходило. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані сторонами докази, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 01.07.2016 року . 05 жовтня 2016 року року [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , на підставі довіреності , посвідченої консулом Генерального консульства України в м.Чикаго США- представник дарувальника та [PERSON] - обдаровувана уклали договір дарування, за яким до останньої перейшло право власності на 2/5 частки домоволодіння [ADDRESS] , оціночною вартістю 57235 ,00 грн. Відповідно до п. 12 вказаного договору нотаріусом роз`яснено положення чинного законодавства щодо порядку укладання договорів дарування, підстав та наслідків визнання їх недійсними , в тому числі ст.ст. 215-236 ЦК України, ст.ст. 57-74 Сімейного кодексу України щодо умов виникнення особистої та спільної власності на майно тощо. Згідно п. 14 Договору, сторони підтверджують, що договір відповідає їх дійсним намірам і не носить характеру фіктивного чи удаваного правочину, укладається відповідно до їх справжньої волі , без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення тощо. З 19.09.2017 року позивач зареєстрував своє місце проживання за цією адресою. Згідно рішення виконкому ММР № 600 від 14.08.2017 року частині будинку (літ.А, загальною площею 54,0 кв.м.) та земельній ділянці, загальною площею 77 кв.м. по [ADDRESS] , які належать [PERSON] надано нову адресу : [ADDRESS] . Згідно Звіту з незалежної оцінки майна - вказаного житлового будинку по [ADDRESS] - станом на липень 2020 року оціночна вартість становить 432 000 грн. Згідно довідки КП ММБТІ станом на день укладення догвору, у вказаному домоволодінні правов власності зареєстрвоано також за іншими співвласниками - [PERSON] , - 9/50 часток, [PERSON] , - 9/50 часток та інші. Як пояснила допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , вона укладала оспорюваний договір як представник власника частини будинку - [PERSON] . Після отримання спадщини [PERSON] уїхала на постійне місце проживання до США а їй, як найближчій подрузі своєї бабусі, залишила довіреність на продаж вказаного будинку. Вона дійно тривалий час намагалася продати будинок, але він потребував ремонту і покупці не знаходилися. Потім сама [PERSON] їй повідомила, що є ріелтер [PERSON] , яка погодилася їм допомагати. В подальшому [PERSON] повідомила, що знайшла покупців за 9 000 доларів, на що [PERSON] погодилася, адже хотіла швидче позбавитися такої нерухомості. До нотаріуса прийшла ця [PERSON] і двоє молодих людей- це позивач та його дружина. Також їй повідомили, що слід оформити договір дарування через те, що не могли знайти усіх співвласників та отримати їх згоду на продаж частки будинку. Вона вимушена була погодитися, також її здивувало, що договір оформлюється лише на [PERSON] , а [PERSON] просто прийшов. Потім від [PERSON] вона отримала 9 000 доларів США , підписала договір, перерахувала гроші [PERSON] . Зазначає, що усвідомлює, що підписала договрі дарування, розуміючи, що фактично відбулася купівля-продаж. Як пояснила допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка є співвласником домовлодінння по [ADDRESS] , після смерті колишньої власниці - її онука [PERSON] довго намагалася продати будинок, проте він був в незадовільному стані і покупці тривалий час не знаходилися. Ріелтори пропонували і їй викупити цю частку, проте вона відмовлися.Третя співвласниця десь проживала в Одесі, де невідомо. В подальшому вже Паламарчуки стали робити там ремонт, на якій підставі вони набули у власність цей будинок - їй невідомо. Як пояснив допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , який є батьком відповідачки [PERSON] , його дружина дійсно була ріелтором і тривалий час намагалася продати спірний будинок на прохання онуки своєї знайомої [PERSON] , з якою разом лікувалася від онкозахворювання. Будинок не продавався, там були і негаразди з документами, і він потребував капітального ремонту, а також були зовсім захаращені частки інших співвласників. В подальшому [PERSON] запропонувала його дружині прийняти в дар цейбудинок, оскільки він їй не потрібен, вона в Україну не збирається повертатися, а будинок і надалі руйнується. Їх донька щойно вийшла заміж, отже вони з дружиною вирішили прийняти цей дарунок, вкласти туди значні кошти - відремонтували стелю та дах, укріпили стіну, щоб молодим була хоч якесь житло. Батьки позивача ніяк їм не допомагали, все робили за свій кошт. Оскільки дружина знала, що вона невиліковно хвора , то вирішили одразу оформити будинок на доньку. Жодних коштів дарувальнику за будинок вони не передавали. Позивач стверджує, що договір дарування від 11.09.2021 року є удаваним правочином, оскільки мав бути укладений договір купівлі продажу. Частиною першою ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору. Згідно ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину удаваним, позивач у силу ст. 10 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. За змістом частини першої та другої статті 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частин третя статті 13 ЦПК України). Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір,

Outcome: dismissed