Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, що присуджені за рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 26 січня 2016 року, а саме з твердої грошової суми в розмірі 650 грн на частку від доходу батька дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що згідно рішення Романівського районного суду Житомирської області від 26 січня 2016 року, яке набрало законної сили 1 березня 2016 року, з відповідача на користь позивача щомісячно стягуються аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] в розмірі 650 грн. Згідно частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України (далі СК України), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно частини 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вік дитини, її потреби, які не можуть бути меншими визначеного законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівність обов'язку обох батьків щодо участі в утриманні дитини до її повноліття та той факт, що відповідач будь-яких доводів для заперечення позовних вимог не навів, доказів, які б підтверджували його неспроможність у сплаті аліментів в розмірі, в якому просить позивач, не надав, суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] в частині зміни способу стягнення аліментів. Разом з тим, ухвалюючи рішення, суд відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» враховує, що аліменти у новому розмірі при їх зміні сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Окрім цього, не допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, оскільки даний припис Закону застосовується у справах про стягнення аліментів, а не зміни їх розміру. За змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial