Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 19 грудня 2013 року між нею та [PERSON], [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за умовами якого сторони зобов'язалися до 15 лютого 2014 року укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна (основний договір). Вказаним нерухомим майном є квартира, що розташовується в будинку [ADDRESS] Вона (позивач) належним чином виконала свої зобов'язання за попереднім договором та сплатила забезпечувальний платіж у розмірі 103909,0 гривень, а через кілька днів ще один платіж у розмірі 44000,0 гривень. За домовленістю з [PERSON] було встановлено, що дана сума буде зарахована в якості платежу за основним договором, що становить 163856,50 гривень. Незважаючи на це, основний договір між сторонами так і не було укладено. Вона (позивач) зверталася до відповідачів з письмовою пропозицією щодо виконання умов попереднього договору та проханням повернути сплачену нею суму. Проте, відповідачі ухиляються від виконання своїх зобов'язань за вищевказаним договором. Тому вона (позивач), з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідачів заборгованість за попереднім договором з врахуванням збитків від інфляції в розмірі 431050,0 гривень. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали та просили суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти стягнення з відповідачів грошових коштів у розмірі 147909 гривень, сплачених позивачем в рахунок попереднього договору. Щодо стягнення грошових коштів з відповідачів у більшому розмірі просила суд відмовити, обґрунтовуючи це тим, що відповідачі не ухилялися від укладення основного договору, а навпаки позивач повідомила про відсутність у неї грошових коштів для остаточної оплати вартості квартири, а тому не з'явилася на зустріч до нотаріуса. Крім того, відповідачі пропонували позивачу отримати внесені нею кошти за попереднім договором. Таким чином, представник відповідача вказувала на те, що не укладення основного договору відбулося не з вини відповідачів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було укладено попередній договір, відповідно до якого сторони зобов'язалися в майбутньому, до 15 лютого 2014 року, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна на умовах і в порядку, визначених цим договором. Нерухомим майном за даним договором визначено квартиру у будинку [ADDRESS] з відповідною земельною ділянкою (а.с.5-6). Крім цього п.4.1 та п.4.4 даного договору встановлено, що продавець згоден продати, а покупець згоден купити нерухомість за ціною 163856,50 гривень, що за погодженням сторін дорівнює еквіваленту 20500,0 доларів США. Після підписання договору, позивач зобов'язалася сплатити забезпечувальний платіж у розмірі 103909,0 гривень в рахунок належних за основним договором платежів та на підтвердження виконання, що за погодженням сторін дорівнює еквіваленту 13000,0 доларів США, та до 23 грудня 2013 року зобов'язалася сплатити забезпечувальний платіж у розмірі 39965,0 гривень, що дорівнює еквіваленту 5000 доларів США. Позивач належним чином виконала умови попереднього договору від 19 грудня 2013 року та передала відповідачам забезпечувальний платіж у розмірі 103909,0 гривень, що еквівалентно 13000,0 доларів США, та згодом платіж у розмірі 44000,0 гривень, що еквівалентно 5500 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою (а.с.8). Крім того, відповідачі у свої письмових запереченнях визнали, що позивачем за попереднім договором було сплачено 147909,0 гривень, що було еквівалентно 18500,0 доларів США. З огляду на це, відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивачем було направлено відповідачам письмову пропозицію щодо виконання умов попереднього договору від 24 березня 2014 року та від 28 травня 2014 року (а.с.9-10, 28), а також письмове запрошення, адресоване відповідачам, щодо виконання умов попереднього договору та повідомлення про дату та місце укладення договору купівлі-продажу квартири від 07 червня 2014 року (а.с.51-53). У відповідь на дані письмові пропозиції щодо забезпечення виконання умов попереднього договору від 19 грудня 2013 року, відповідачі зобов'язувалися повернути позивачу сплачені нею грошові кошти у загальному розмірі 143874,0 гривень (а.с.26, 29). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В силу ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, За правилами ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Встановлено, що відповідачі не виконали зобов'язання за укладеним попереднім договором. У відповідності до ч.2 ст.635 ЦК України, сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Встановлено, що на час розгляду даної цивільної справи судом, основний договір між сторонами не було укладено. Тому, відповідачі зобов'язані повернути позивачу сплачені нею грошові кошти на виконання умов попереднього договору у розмірі 18500,0 доларів США, що станом на 09 липня 2014 року, відповідно до офіційного курсу НБУ України, становить 215525,0 гривень, що підтверджується листом заступника голови НБУ від 24 липня 2014 року (а.с.47). Враховуючи викладене, з відповідачів необхідно солідарно стягнути на користь позивача сплачені нею грошові кошти за попереднім договором з урахуванням збитків від інфляції, що у загальному розмірі становить 431050,0 гривень. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З квитанції від 09 квітня 2014 року (а.с.1) вбачається, що при пред'явленні позову до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі 2958 гривень 18 копійок. Позов підлягає задоволенню у повному обсязі. З огляду на це, солідарно з відповідачів на користь позивача необхідно примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2958 гривень 18 копійок, а також судовий збір у розмірі 695 гривень 82 копійки, який підлягає стягненню на користь держави.

Outcome: approved