Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

В квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 77 624,03 грн., мотивуючи вимоги тим, що з вини [PERSON] , який керував автомобілем «Ауді», 06.07.2018 року о 03 год. 10 хв. на Харківській площі в м. Києві відбулась ДТП, що призвело до пошкодження технічних засобів регулювання дорожнього руху. На виконання своїх статутних обов`язків позивачем були виконані роботи щодо відновлення світлофорного об`єкту. Для відшкодування отриманих збитків, позивач звернувся до МТСБУ з вимогою про відповідну виплату, однак отримав відмову. Вподальшому позивач направив вимогу до відповідача про добровільне відшкодування матеріальної шкоди, але вимога не була завдоволена відповідачем. В судовому засіданні представник позивача Нікітіна В.С. заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв`язку з чим суд визнає неявку відповідача без поважних причин та зі згоди представника позивача вважає можливим розглянути справу за його відсутності по наявним у справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачає ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Як встановлено судом, 06.06.2018 року о 03.10 год. [PERSON], рухаючись Харківською площею у м. Києві, керуючи автомобілем «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечну швидкість для руху не врахував дорожню обстановку, при виді перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду (електроопору), що призвело до пошкодження транспортного засобу та травмування [PERSON] . Крім того, [PERSON] , будучи особою, яка повторно протягом року вчинила порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, в порушення вимог п. 2.9А, керував вказаним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 28.09.2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Дана постанова не оскаржувалась в апеляційному порядку та наборала законної сили. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6 (із змінами та доповненнями) при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Оцінивши зібрані по справі і досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що ДТП сталося з вини [PERSON] , підстав для звільнення його від обов`язку по відшкодуванню заподіяної джерелом підвищеної небезпеки шкоди, суд не вбачає. КП «Центр організації дорожнього руху» створено згідно з рішенням Київської міської ради від 27.11.2003 року №216/1090 «Про заходи щодо поліпшення роботи по організації дорожнього руху, розвитку мережі паркінгів, автостоянок, місць паркування та інших об`єктів дорожнього сервісу м. Києва». Предметом діяльності позивача, відповідно до положень п.2.2.3 Статуту, є зокрема, встановлення/будівництво, утримання та експлуатація технічних засобів регулювання дорожнього руху (світлофорних об`єктів, дорожніх знаків та інших технічних засобів регулювання дорожнього руху). Пункт 5 розпорядження КМДА від 21.03.2005 року №398 «Про впорядкування розміщення технічних засобів регулювання дорожнім рухом на вулично-шляховій мережі м. Києва» КП «Центр організації дорожнього руху» визначено балансоутримувачем технічних засобів регулювання дорожнього руху. Таким чином, відповідно до ст.ст. 16,18 Закону України «Про автомобільні дороги», п. 3.4.3, п. 3.4.10 розпорядження КМДА від 22.04.2004 року №680 та п. 5 розпорядження КМДА від 21.03.2005 року №398 технічні засоби регулювання дорожнього руху м. Києва є комунальною власністю територіальної громади м. Києва та знаходяться на балансі позивача. КП «Центр організації дорожнього руху» було відновлено пошкоджені в ДТП технічні засоби регулювання дорожнього руху: консоль світлофору ОКС - 1 шт., консоль ОКС-3 - 1 шт., світлофор транспортний с/д Т1.3 - 1 шт., світлофор транспортний с/д Т1.2 - 1 шт., світлофор пішохідний с/д П1.1Т - 1 шт. Згідно з положенням ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до довідки рол вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2018 року та Акту приймання виконаних будівельних робіт від за липень 2018 року, вартість відновлення пошкоджених у ДТП засобів регулювання дорожнього руху склало 77 624,03 грн. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз», згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1440330. За даними МТСБУ, починаючи з 03.10.2017 року, страховик позбавлений права укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та йрго членство ав МТСБУ було прининено. 17.01.2019 року позивач звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування, однак 28.01.2019 позивачем отримано відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, виходячи із встановлених обставин справи та підстав пред`явлених та підтриманих позивачем вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума матеріальної шкоди, завданої діями останнього, в розмірі 77 624,03 грн., Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України на користь КП «Центр організації дорожнього руху» з відповідача підлягає стягненню 1 921 грн. сплаченого судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved