Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем проживала у шлюбі, який розірвано 14.09.2004. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, дитина проживає з нею. Спорів стосовно місця проживання дитини не було. Відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з нею. З моменту народження сина і по цей час Відповідач не бачив свого сина жодного разу. Відповідач не забрав сина з пологового будинку, тобто залишив дитину в медичному закладі і від його народження не проявляв до нього батьківського піклування. Весь цей час Відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання з ним спілкуватися та приймати участь у його вихованні. Вищезазначені обставини та відсутність будь-якої матеріальної допомоги зі сторони Відповідача змусили її звернутися до суду з метою стягнення аліментів на утримання дитини. 30.07.2004 Дубенським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист № 2-750 про стягнення аліментів з Відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку Відповідача. Однак і в примусовому порядку Відповідач не бажає нести обов`язки щодо матеріального забезпечення дитини та не сплачує аліментів. Даний факт підтверджується довідкою Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби № 18539 від 01.09.2018, згідно якої станом на 01.09.2018 заборгованість по аліментам складає 47061,96 грн. Жодної іншої матеріальної допомоги на утримання сина Відповідач не надавав і не надає по цей час, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». На сьогоднішній день син не пам`ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачив. Також в спілкуванні з нею ніколи про нього не питав та не цікавився його життям. Вона проживає разом з батьками, в їх сім`ї дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею, дитиною та її батьками склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Відповідач про справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язки по вихованню дитини, навіть не цікавився життям, не відвідував і не відвідує його вдома, в дитячому дошкільному закладі, у школі, що підтверджується відповідними письмовими доказами, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись із сином. Вважає, що відповідач свідомо самоусунувся та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові, який просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв, клопотань до суду не надходило. Представники третіх осіб: органу опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації Білецький С.М. та органу опіки та піклування Дубенської міської ради Кобилянський Р.Ф. підтримали позовні вимоги, не заперечують проти їх задоволення. Заслухавши учасників, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 14.09.2004, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] від 14.09.2004, актовий запис № 143 (а.с. 7). Відповідно до довідки про склад сім`ї № 367 від 03.09.2018 року, виданої Малосадівською сільською радою Дубенського району Рівненської області, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , син [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , сестра [PERSON] та племінник [PERSON] (а.с. 8). Як зазначено у характеристиці [PERSON] , [INFO] , учня 9-го класу Малосадівського НВК «ЗОШ І-ІІІ ст. - ДНЗ» Дубенської районної ради Рівненської області, його мама [PERSON] приділяє увагу вихованню дитини. Батько [PERSON] школу жодного разу не відвідував (а.с. 9). Згідно довідки Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби № 18539 від 01.09.2018, станом на 01.09.2018 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів складає 47061,96 грн. (а.с. 10). Орган опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації та орган опіки та піклування Дубенської міської ради вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що зазначено у письмових висновках № 360/02-13/19 від 31.01.2019 та № 557/05-02-29/19 від 06.02.2019 (а.с.27, 30-32). За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позивачкою було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дитини і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківського обов`язку відносно своєї дитини. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідач взагалі не спілкується з дитиною, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Зазначене є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою сплачено судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved