Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя звернулася [PERSON] Свою заяву аргументує тим, що з 20 жовтня 1990 року по 27 серпня 2012 року вона перебувала в шлюбі з [PERSON], який було розірвано 27 серпня 2012 року рішенням Острозького районного суду Рівненської області. Під час перебування у шлюбі у 1993 році ними було побудовано садибний житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Вільбівне Острозького району Рівненської області. Незважаючи на те, що даний житловий будинок ними був побудований спільно з відповідачем, проте документи на будівництво даного житлового будинку виготовлялись одноособово на чоловіка як голову сім'ї. Зазначає, що рішенням сесії Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 84 від 24 березня 1994 року [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку, призначену для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в с. Вільбівне Острозького району Рівненської області по вул. Сонячна, 2. Згідно виписки погосподарської книги Вельбівненської сільської ради №1268 від 20 липня 2015 року даний житловий будинок рахується за [PERSON] 25 квітня 2013 року ним було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, що розташований в с. Вільбівне Острозького району Рівненської області по вул. Сонячна, 2. З метою оформлення право власності на дане будинковолодіння та його поділу в добровільному порядку, вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням виготовити Свідоцтво про право власності на нього, проте він їй безпідставно відмовляв. Право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 липня 2015 року. 06 серпня 2015 року з метою оформлення на своє ім'я право власності на 1\\2 частину даного житлового будинку вона звернулась до Реєстраційної служби Острозького району Рівненської області із заявою щодо надання їй інформації про порядок реєстрації за собою права власності на 1 /2 частину даного будинковолодіння, на що 10 серпня 2015 року їй було надано розяснення з відмовою у проведенні реєстрації права власності на тій підставі, що як випливає з технічного паспорта на житловий будинок від 25 квітня 2013 року, рішення сесії Вельбівненської сільської ради № 84 від 24 березня 1994 року, виписки з погосподарської книги Вельбівненської сільської ради від 20 липня 2015 року власником даного будинку є одноособово [PERSON] Оскільки на її ім'я таких документів немає, а тому їй було рекомендовано для вирішення цього питання звернутись до суду. Просила, що оскільки житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Вільбівне Острозького району Рівненської області будувався нею з відповідачем спільно під час шлюбу, визнати за нею право на 1\\2 частину вказаного житлового будинку. В судовому засідання представник позивача позов підтримала посилаючись на обставини викладені в заяві. Відповідач позов визнав і пояснив, що дійсно у 1993 році ними було збудовано житловий будинок. Зазначає, що на його ім'я видавався будівельний паспорт земельної ділянки, рішення про передачу земельної ділянки під будівництво, технічних паспорт інші документи. Зазначає, що на сьогоднішній день не зареєстрував за собою право власності на зазначений житловий будинок. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. Відповідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 20 березня 2015 року, 20 жовтня 1990 року Вельбівненською сільською радою Острозького району Рівненської області, актовий запис №16, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу отримала прізвище Завірюха. (а.с.7) Згідно копія рішення Острозького районного суду Рівненської області від 27.08.2012 року, 27 серпня 2012 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.8) Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-БК №212227 встановлено, що 17 липня 2013 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу отримала прізвище Павлова. (а.с.9) З технічного паспорта виготовленого 25.04.2013 року встановлено, що власником садибного житлового будинку, що розташований в с. Вельбівно, вул. Сонячна, 2 Острозького району Рівненської області є [PERSON], загальна площа під будинком та господарськими будівлями становить 174,9 кв.м. (а.с.10-12) Згідно виписки з погосподарської книги Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 1268 від 20.07.2015 року, згідно погосподарської книги № 5 обєкта погосподарського обліку №0445, будинок № 2 по вул. Сонячній в с. Вельбівно рахуються за [PERSON] (а.с.13) Відповідно до довідки Вельбівненської сільської ради № 1316 від 27.07.2015 року, у с. Вельбівно, вул. Лугова перейменована на Сонячна. (а.с.14) Відповідно до архівного витягу з рішення сесії Вельбівненської сільської ради № П-54/04-01 від 21.07.2015 року, [PERSON] було вирішено передати у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 0,50 га. (а.с.15) Згідно відповіді Острозького РУЮ від 10.08.2015 року, 10 серпня 2015 року [PERSON] було надано розяснення з відмовою у проведенні реєстрації права власності на тій підставі, що як випливає з технічного паспорта на житловий будинок від 25 квітня 2013 року, рішення сесії Вельбівненської сільської ради № 84 від 24 березня 1994 року, виписки з погосподарської книги Вельбівненської сільської ради від 20 липня 2015 року власником даного будинку є одноособово [PERSON] (а.с.18) З будівельного паспорту земельної ділянки від 1993 року встановлено, що [PERSON] отримавши згідно з рішенням Вельбівненської ради народних депутатів №58 дозвіл на будівництво будинку і господарських споруд, зобовязався здійснити забудову земельної ділянки у повній відповідності з паспортом на забудову присадибної ділянки за адресою с. Вельбівне Острозького району Рівненської області. (а.с.35-42) Рішенням народних депутатів Велбівненської сільської ради №58 від 12.03.1993 року, було вирішено виділити земельну ділянку під будівництво житлового будинку [PERSON] в с. Вільбівне. (а.с.43) Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У відповідності до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У відповідності до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності надувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття справа власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним. документа, який засвідчує його право власності. У звязку з тим, що відповідач відмовляється виготовляти документи та право власності на дане будинковолодіння позивачу було відмовлено у виготовленні даних документів в досудовому порядку, чим порушуються її законні права та інтереси на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя. Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя зазначив у п.22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, законодавець визначився, що поділ спільної сумісної власності подружжя здійснюється в натурі. При цьому у п. 25 вищезазначеної Постанови зазначено, в разі якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. У відповідності до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 69-72, 74 СК України, ст.ст. 368, 369 ЦК України та

Outcome: approved