Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 11 березня 2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 20 березня 2020 року. Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , а [INFO] помер і батько - [PERSON] . За життя батько склав заповіт, за яким усе належне майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами у [ADDRESS] та коня з возом і при належностями, заповів йому. На час смерті батька у спадковому будинку були також зареєстровані та проживали син [PERSON] , донька [PERSON] та онук [PERSON] , [INFO] , однак він є єдиним спадкоємцем, який спадкує за заповітом. Разом з тим, на його звернення до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, йому було відмолено з підстав відсутності первинної реєстрації спадкового майна та рекомендовано звернутися за вирішенням цього питання до суду. На підставі наведеного просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити, посилаючись на обставини позову. Представники Перечинської міської ради у судовому засіданні залишили вирішення позову на розсуд суду. У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не з`явилися, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , а [INFO] помер його батько - [PERSON] , що стверджується копіями свідоцтв про смерть серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданими виконкомом Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 15 червня 2009 року та 03 листопада 2014 року відповідно (а. с. 5, 6, 7, 24, 26-27). [PERSON] залишив заповіт, за яким все майно, яке належить йому на праві власності, житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та коня з возом та приналежностями заповів своєму сину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого 22 листопада 2013 року секретарем Сімерської сільської ради та зареєстрований у реєстрі за № 74 (а. с. 8, 24, 78). На день його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] (проживає в Чехії) та онук [PERSON] , [INFO] (навчався у школі-інтернаті) (а. с. 16, 76). Довідкою виконкому Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 51 від 06 червня 2019 року на підставі даних погосподарської книги № 6 на 2011-2015 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , підтверджено, що [PERSON] , який помер [INFO] , був головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] (а. с. 17, 76). Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 39960911, що міститься у матеріалах справи, 24 березня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Перечинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , внаслідок чого заведено спадкову справу № 57261443 (а. с. 15). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Разом з цим, як вбачається з повідомлення державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори від 10 січня 2018 року № 02/01-16, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок (а. с. 18). Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Так, у судовому засіданні встановлено, що оскільки [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом прийняв спадщину за батьком [PERSON] , оскільки у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовився від спадщини, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняв спадщину, однак у нього існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved