Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Мостобудівельний загін №73» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Позивачка вказувала на те, що рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 29.10.2014 року, яке набрало законної сили 12 січня 2015 року, на її користь з відповідача було стягнуто невиплачену їй при звільненні заборгованість по заробітній платі. Проте, до теперішнього часу відповідач не здійснив на її користь жодних із передбачених судовим рішенням платежів. Посилаючись на ці обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь середню заробітну плату за час затримки при звільненні за період з 30.10.2014 року по день фактичного розрахунку, виходячи з заробітку за один календарний день у розмірі 99 грн. 31 коп. В судовому засіданні при розгляді справи позивачка підтримала позов. Просила про його задоволення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи судом відповідач повідомлений судом належним чином. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 21.12.2006 року по 28.07.2014 року працювала у відповідача на посаді начальника ПЕВ. Наказом керівника підприємства №75-К від 28.07.2014 року звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст..38 КЗпП України. При звільненні позивачки з роботи відповідач не виплатив їй суми заробітної плати. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 29.10.2014 року, яке набрало законної сили 15.01.2015 року, з відповідача на користь позивачки було стягнуто 38551 грн. 42 коп. заборгованості по заробітній платі, невиплаченої при звільненні працівника, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку; 2718 грн. 96 коп. компенсаційних виплат на відрядження; 2527 грн. 56 коп. в рахунок компенсації втрат частини заробітку, відповідно до вимог ст.34 Закону України «Про оплату праці»; 9235 грн. 83 коп. в рахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку та 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Проте, до теперішнього часу рішення суду відповідачем не було виконане. Відповідно до вимог чинного законодавства, передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. За таких обставин, суд вважає, що позивачка має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 30.10.2014 року по 27.05.2015 року. Кількість робочих днів за цей період складає 141 день. Розмір такого середнього заробітку розраховується за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Постанова КМУ № 100), виходячи з середньоденної заробітної плати позивачки у розмірі 99 грн. 31 коп., визначеної вказаним вище рішенням суду, яке набрало законної сили та є преюдиціальним для вирішення даної справи, та кількості робочих днів за спірний період. Отже, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 30 жовтня 2014 року по 27 травня 2015 року, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, складає 14002 грн. 71 коп. (99,31 грн. х 141 робочих дні). За такого, позов [PERSON] на підставі ст.. 116 КЗпП України підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь позивачки слід стягнути 14002 грн. 71 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Outcome: partial