Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

В лютому 206 р. позивач [PERSON]»язова [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на земельну частку(пай), посилаючись на наступні обставини. 21.05.2011 року помер її чоловік, Кір»язов [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ОК № 219300 від 21.05.2011 року видане виконавчим комітетом Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис - № 23. Після смерті [PERSON]»язова [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з земельної частки (паю) плошею 0,54 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, надану для ведення особистого селянського господарства. 31.11.2011 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини на підставі чого останньою було заведено спадкову справу до майна померлого, 21 травня 2011 року Кір»язова [PERSON] за № 10/2011. Листом приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), в зв»язку з відсутністю в позивачки документів, що підтверджують право власності на земельну частку (пай) на ім»я померлого. Тому просив суд ухвалити рішення, яким визнати за нею після померлого Кір»язова [PERSON], в порядку спадкування право власності на земельну частку (пай) плошею 0,54 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, надану для ведення особистого селянського господарства. В судове засідання позивач не з»явилася надалав суду заяву в якій просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання свого представника не направила. Надала до суду заяву в якій просив слухати справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.05.2011 року помер чоловік позивачки - Кір»язов [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ОК № 219300 від 21.05.2011 року видане виконавчим комітетом Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис - № 23. Після смерті [PERSON]»язова [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з земельної частки (паю) плошею 0,54 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, надану для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до витягу з протоколу №15 загальних зборів власників земельних часток, що належали КСП «Шпитьківське» від 29.01.2004 р. затвердженого Шпитьківською сільською радою 29.01.2004 року Кір»язову М.П. було виділено земельну ділянку під № 36 площею 0,54 га для ведення особистого селянського господарства. Листом приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), в зв»язку з відсутністю в позивачки документів, що підтверджують право власності на земельну частку (пай) на ім»я померлого. Згідно ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право власності на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини іще припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. П. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. №7 Про судову практику у справах про спадкування визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved