Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

В обґрунтування позову позивач зазначила, що з народження проживала в [ADDRESS] разом зі своїми батьками та відповідачем [PERSON] [INFO] померла мати позивача [PERSON], яка була головою домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. (що підтверджується довідкою Тубільцівської сільської ради). На момент смерті [PERSON] за вищезазначеною адресою проживали і були зареєстровані брат позивача [PERSON] та позивач [PERSON]. (що підтверджується довідкою з Тубільцівської сільської ради). Після смерті мами, з заявою про оформлення спадщини ні позивач ні відповідач до нотаріальної контори не зверталась, так як на домоволодіння за вищевказаною адресою був відсутній правовстановлюючий документ. Позивач вказує, що до травня 2014 року вона разом зі своїм братом [PERSON] на рівних користувалась домоволодінням та земельною ділянкою, що прилягає до неї. В травні 2014 року між позивачем та відповідачем виникла сварка після якої відповідач [PERSON] заявив, що він є єдиним власником домоволодіння і перестав пускати позивача до будинку. На підтвердження цього пред'явив позивачу Свідоцтво про право власності на жилий будинок виданий в 1994 році Виконавчим комітетом Черкаської районної ради народних депутатів Черкаської області. Позивач звернулась до Тубільцівської сільської ради з заявою пояснити на яких підставах відповідач став власником будинку за вищевказаною адресою. Тубільцівська сільська рада надала відповідь де зазначено, що «Згідно запису в по господарській книзі за 1977-1979 роки гр. [PERSON] записаний як голова домоволодіння за адресою: [ADDRESS]». Вважає що Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок № 42 від 17 листопада 1994 року видано з порушенням вимог закону, просила суд визнати недійсним Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок № 42 від 17 листопада 1994 року видано Виконавчим комітетом Черкаської районної ради народних депутатів Черкаської області, яке посвідчує належність жилого будинку з належними до нього будівлями та спорудами розташованого в [ADDRESS] [PERSON], Визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння, яке складається з жилого будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що розташовано за адресою: [ADDRESS]. Визнати за відповідачем [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння, яке складається з жилого будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що розташовано за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та її представники [PERSON], [PERSON]позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити з підстав, викладених в поховній заяві. Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON], представник відповідача Тубільцівської сільської ради [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, вважають що він не підлягає до задоволення оскільки позивач після смерті матері виїхала на постійне проживання до м. Черкаси, після цього в будинку не проживала, а тому не має на нього жодного права, а також надали суду письмове заперечення в якому вказали, що на час видачі спірного свідоцтва про право власності застосовувалось законодавство що діяло на той час. Оскільки громадянка [PERSON] вибула з колгоспного двору в період 1977-1979 років (згідно запису в погосподарській книзі) на навчання в м. Черкаси та з тих пір не брала участі працею і коштами у веденні господарства колгоспного двору навіть більше трьох років підряд, то за нею не збереглося право на частку в майні двору, а тому видане свідоцтво про право власності, в якому зазначено, що будинок належить на праві власності колгоспному двору, главою якого був [PERSON], який на той час самостійно вів господарство колгоспного двору без участі своєї сестри [PERSON]. Представник відповідача Черкаської районної державної адміністрації будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання в судове засідання не з'явився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного: Позивач та відповідач [PERSON] з народження проживали в [ADDRESS] разом зі своїми батьками. [INFO] померла мати позивача та відповідача [PERSON] [PERSON], яка була головою домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. (що підтверджується довідкою Тубільцівської сільської ради). На момент смерті [PERSON] за вищезазначеною адресою проживали і були зареєстровані брат позивача [PERSON] та позивач [PERSON]. (що підтверджується довідкою з Тубільцівської сільської ради). Після смерті матері, з заявою про оформлення спадщини ні позивач ні відповідач [PERSON] до нотаріальної контори не звертались. На підставі рішення виконкому Черкаської міської ради народних депутатів від 27 жовтня 1994 року № 72 відповідачу [PERSON] листопада 1994 року було видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок № 42 яке позивач і просила суд визнати недійсним. На думку суду спірне свідоцтво про право власності є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування - в даному випадку рішення виконкому Черкаської міської ради народних депутатів від 27 жовтня 1994 року № 72, тому позовна вимога про скасування спірного свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № 42 яке позивач і просила суд визнати недійсним є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого видано спірне свідоцтво. Оскільки суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог то він фактично позбавлений можливості своїм рішенням вирішити питання про законність рішення виконкому Черкаської міської ради народних депутатів від 27 жовтня 1994 року № 72 на підставі якого видано спірне свідоцтво, а відповідно і законність самого свідоцтва. Відповідно ст..88 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

Outcome: dismissed