Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

В Краматорський міський суд Донецької області звернулося Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. У позовній заяві позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 18.04.2012 року ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклади кредитний договір № 182АІ10120418021, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 70944 грн. строком погашення 17.04.2015 року, початкова відсоткова ставка за користування кредитними коштами 16,10 % річних, а позичальник зобовязався виконати зобовязання згідно з кредитним договором у повному обсязі, у тому числі, але не обмежуючись цим, повернути суму отриманих кредитних коштів та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у порядку та на умовах кредитного договору, щомісячними платежами, згідно встановленого графіку сплати кредиту. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 18.12.2015 року відповідач має заборгованість в сумі 13714,98 грн., яка складається з наступного: сума заборгованості за кредитом 6626,06 грн., сума заборгованості за відсотками 1751,78 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 2766,94 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 546,98 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 1673,06 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 350,15 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 13714,98 грн. та судові витрати, сплачені позивачем при зверненні до суду. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст.ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 182АІ10120418021від 18.04.2012 року, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 70944 грн. строком погашення 17.04.2015 року, початкова відсоткова ставка за користування кредитними коштами 16,10 % річних, а позичальник зобовязався виконати зобовязання згідно з кредитним договором у повному обсязі, у тому числі, але не обмежуючись цим, повернути суму отриманих кредитних коштів та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у порядку та на умовах кредитного договору, щомісячними платежами, згідно встановленого графіку сплати кредиту. (а.с.4-6,8-17) Відповідно до копії меморіального ордера № 277901979 від 18.04.2012 року на суму 70944 грн. позивач свої зобовязання за договором виконав. (а.с.7) Відповідно до розрахунку за кредитним договором № 182АІ10120418021від 18.04.2012 року станом на 18.12.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 13714,98 грн., яка складається з наступного: сума заборгованості за кредитом 6626,06 грн., сума заборгованості за відсотками 1751,78 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 2766,94 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 546,98 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 1673,06 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 350,15 грн. (а.с.18-19) Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст. 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленного індексу інфляції за всеь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач [PERSON] проживає та зареєстрований в [INFO], дане місто відноситься до населеного пункту, де проводиться антитерористична операція. А отже, заборгованість по пені, яка згідно розрахунку заборгованості нарахована після 14.04.2014 року, не підлягає стягненню. Таким чином, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача заборгованість у сумі 10401,05 грн. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 1378 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial