Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

В лютому 2018 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 29 березня 2016 року, право власності на спадкове майно у виді земельної ділянки, площею 5,06 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. Вказували, що після смерті матері вони є спадкоємцями за законом першої черги, але спадщину на це майно не можуть оформити, оскільки зі спадкодавцем на час відкриття спадщини проживав їх брат, який також прийняв спадщину. Однак, вважаючи, що інший спадкоємець відмовляється від неї на їх користь, тому просили позов задовольнити. В судове засідання позивачі не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, надали заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, а позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву про визнання позову та про можливість розгляду справи за його відсутності. Також у заяві вказав, що на вказану спадщину у виді земельної ділянки він не претендує, оскільки отримав свою частку у спадщині іншим майном. Суд, вважаючи за можливе провести розгляд та вирішити справу в підготовчому судовому засіданні відповідно до ст. 200 ЦПК України за відсутності сторін, оскільки наявних в справі доказів достатньо для її вирішення по суті, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, прийшов до висновку, позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 29 березня 2016 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, в тому числі і на земельну ділянку, площею 5,06 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Ділянка належала спадкодавиці на праві власності відповідно до державного акту серії ЯГ № 609060, виданого 21 листопада 2007 року Жовтневою (тепер - Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області. В теперішній час територія Лиманівської сільської ради, після об'єднання територіальних громад, увійшла до складу Галицинівської сілььскої ради Вітовського району Миколаївської області Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до довідки Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 17 січня 2018 року на час смерті зі спадкодавцем проживав син [PERSON], тобто відповідач в справі. Відповідно до ст. 1261 ЦК України він відноситься до спадкоємців першої черги за законом. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ст. 1234 та ст. 1235 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Даних, що за свого життя [PERSON] склала заповіт суду не надано. Крім того, спадщину за законом прийняли інші спадкоємці першої черги діти спадкодавиці: [PERSON] та [PERSON], тобто позивачі у справі. Останні, звернувшись до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області за оформлення спадщини за законом на земельну ділянку, площею 5,06 га, отримали письмове розяснення нотаріуса від 18 січня 2018 року, відповідно до якого неможливо оформлення спадщини тільки на них в нотаріальному порядку через наявність іншого спадкоємця, який прийняв спадщину і який має право на частку в спадковому майні. Державним нотаріусом було рекомендовано звернутися позивачам для оформлення спадкових прав до суду. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Належність ділянки померлій [PERSON] підтверджується державним актом та витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку ділянки. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки спадкоєців у спадщині при спадкуванні за законом є рівними, тобто, у даному випадку кожен із дітей посерлої баран Г.В. успадковував би по 1/3 частині земельну ділянку. В той же час, у своїй заяві відповідач [PERSON] вказав, що не претендує на спадщину після смерті матері на земельну ділянку, оскільки вартість спадщини в частині зазначеної земельної ділянки він отримав у виді іншого рухомого майна. Законом категорично не визначено, що за наявності спадкоємців за законом однієї черги, спадкування на одне й теж майно повинно здійснюватися спільно. Тобто те, що спадкоємці в даній справі отримали спадщину і бажають її оформити відповідно до своїх законних часток, розподіливши між собою нерухоме та рухоме майно, не суперечить вимогам закону. Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що зазначене спадкове майно у виді земельної ділянки належало [PERSON] і це майно входить до складу спадщини після її смерті, а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачам у справі як спадкоємцям за законом, за умови, що інший спадкоємець отримав у спадок інше спадкове майно, яке дорівнює його частці у загальній спадщині. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки позивачів у спадковій ділянці є рівними, тобто по ? частині за кожною. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вони не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved