Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

В листопаді 2016 року ПАТ «Сбербанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 09 вересня 2013 року уклав з [PERSON] кредитний договір №63#00017747453, за яким зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 65000 гривень. В свою чергу, [PERSON] зобов'язався до 08 вересня 2018 року повернути кредит шляхом сплати нарахованих процентів ануїтетними платежами в сумі не менше 2242 гривень 85 копійок, а також сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 33% річних. У разі порушення прийнятих на себе зобов'язань, зокрема за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором [PERSON] зобов'язався сплачувати пеню у розмірі 0,2% від простроченої суми за кожний день прострочення будь-якого платежу, передбаченого цим договором. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов'язання за кредитним договором, тому у нього виник борг по поверненню кредиту, сплаті відсотків та пені у загальному розмірі 186146 гривень 87 копійок. Відповідач ухиляється від добровільного повернення боргу. Тому ПАТ «Сбербанк» просить суд примусово стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 186146 гривень 87 копійок. У судове засідання представник позивача Чиляков М.В. не з'явився. Направив до суду заяву, в якій зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності та позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Надав через канцелярію суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за його відсутності. Крім цього, надав письмові заперечення проти позову, в обґрунтування яких вказав на те, що згідно з п.8.3, п.8.4 та п.8.5 кредитного договору ПАТ «Сбербанк» має право вимагати від нього дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором за умови повідомлення про це в письмовій формі. В такій вимозі банк зазначає повну суму заборгованості, існуючу на дату відправлення вимоги. Позичальник зобов'язаний у разі отримання від банку письмової вимоги про дострокове погашення повної суми заборгованості, яка вказана в такій вимозі, здійснити усі платежі на користь банку в строк не пізніше 30 календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від банку. Позивач зазначає, що неодноразові звернення до відповідача про необхідність погашення кредитної заборгованості, залишились безрезультатними. Як на доказ цього факту ПАТ «Сбербанк» посилається на повідомлення-вимогу №1229/7/18-6 від 10 лютого 2015 року про повернення повної суми заборгованості за кредитним договором. Проте, вказане повідомлення-вимога від 10 лютого 2015 року ПАТ «Сбербанк» не направлялась на адресу відповідача та в матеріалах цивільної справи відсутні докази про вручення відповідачу вказаного повідомлення-вимоги. Крім цього, [PERSON] вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором є необґрунтованим, надуманим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. На підтвердження чого відповідач надав висновок експертного економічного дослідження №DS/02/1704-07 від 15 травня 2017 року, виконаного судовим експертом Ковбич Т.М. Згідно якого документально підтвердити розмір суми коштів, фактично сплачених [PERSON] у погашення заборгованості перед ПАТ «Сбербанк» за кредитним договором, в тому числі по тілу кредиту, процентах за користування кредитом та пені станом на 31 жовтня 2016 року не видається за можливе. До того ж розрахунок заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Сбербанк» за кредитним договором не відповідає умова укладеного кредитного договору. За вказаних обставин відповідач просив суд відмовити у задоволенні пред'явленого позову у повному обсязі. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, в задоволенні пред'явленого позову належить відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 вересня 2013 року ПАТ «Сбербанк» уклав з [PERSON] кредитний договір №63#00017747453, за яким зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 65000 гривень. В свою чергу, [PERSON] зобов'язався до 08 вересня 2018 року повернути кредит шляхом сплати нарахованих процентів ануїтетними платежами в сумі не менше 2242 гривень 85 копійок, а також сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 33% річних. У разі порушення прийнятих на себе зобов'язань, зокрема за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором [PERSON] зобов'язався сплачувати пеню у розмірі 0,2% від простроченої суми за кожний день прострочення будь-якого платежу, передбаченого договором (а.с.5-8). ПАТ «Сбербанк» виконав свої зобов'язання за кредитним договором та перерахував [PERSON] кредит у розмірі 65000 гривень. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.549, ч.2 ст.551 цього ж Кодексу у разі порушення зобов'язання боржник повинен передати кредиторові пеню (грошові кошти) у розмірі, передбаченому в договорі. Встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконував грошові зобов'язання. Тому, станом на 31 жовтня 2016 року у нього виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 186146 гривень 87 копійок, що складається з заборгованості за кредитом - 57743 гривень 47 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом - 38005 гривень 64 копійки, пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 65853 гривень 49 копійок, пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 24544 гривень 27 копійок, що підтверджується письмовим розрахунком заборгованості (а.с.7). У відповідності до положення ст.610, ч.1 ст.611, ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов'язань. За правилами, передбаченими ст.525 та ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положення ст.599 ЦК зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач [PERSON] неналежним чином виконував грошові зобов'язання за кредитним договором. Тому у ПАТ «Сбербанк» виникло право достроково вимагати повернення боргу за кредитним договором. Згідно з п.8.3, п.8.4 кредитного договору ПАТ «Сбербанк» має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором у разі: а) затримання позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати частини кредиту, періодичність сплати якого передбачена цим договором та/або процентів, нарахованих за користування кредитом або; б) перевищення повною сумою заборгованості за кредитом суми кредиту, який підлягав поверненню, більш як на 10 відсотків або; в) несплати клієнтом більше однієї виплати з повернення кредиту та/або процентів, що перевищує п'ять відсотків від суми кредиту; г) іншого істотного порушення позичальником умов цього договору; е) якщо банком буде виявлено недостовірність будь-якої з гарантій, наданих позичальником банку згідно з п.3.1; є) якщо відбулась втрата засобу/ів забезпечення (хоча б одного) або настання обставин, що можуть призвести до такої втрати і банк не влаштує запропонований позичальником варіант щодо надання банку нового/их чи додаткового/их засобу/ів забезпечення. При цьому, у разі, якщо банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, то він зобов'язаний в письмовій формі повідомити про це позичальника. В такій вимозі банк зазначає повну суму заборгованості, існуючої на дату відправлення вимоги. В свою чергу, позичальник у разі отримання від банку письмової вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості, яка в казана в такій вимозі, зобов'язаний здійснити усі платежі на користь банку в строк не пізніше 30 календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від банку. За правилами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З повідомлення-вимоги вих.№1229/7/18-6 від 10 лютого 2015 року вбачається, що ПАТ «Сбербанк» звернувся до [PERSON] з вимогою про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, яка станом на 09 лютого 2015 року становить 60436 гривень 80 копійок, що підтверджується списком на відправлення №1 від 12 лютого 2015 року (а.с.12). Проте, в матеріалах цивільної справи відсутні належні та допустимі доказ на підтвердження тієї обставини, що [PERSON] вказане повідомлення-вимога було отримане та всупереч умовам кредитного договору протягом 30 календарних днів з дня одержання вимоги останній не здійснив повного та дострокового погашення всієї суми заборгованості. Водночас, в з довідки №12-302 від 04 липня 2017 року начальника Центрального поштового зв'язку №3 Мелешко С.В. у відповідь на запит [PERSON] вбачається, що встановити відомості щодо підтвердження отримання [PERSON] поштового відправлення відправником якого являється ПАТ «Сбербанк» не вбачається за можливе. Оскільки, у реєстрі на відправлення рекомендованих листів від 12 лютого 2015 року номер поштового відправлення зазначено не повний (а.с.68). Тому суд приходить до висновку, що ПАТ «Сбербанк» порушено порядок дострокового повернення кредиту, який передбачений п..8.3-8.5 кредитного договору №63#00017747453 від 09 вересня 2013 року. Крім цього, відповідачем надано до суду висновок експертного економічного дослідження №DS/02/1704-07 від 15 травня 2017 року, виконаний судовим експертом Ковбич Т.М., згідно свідоцтва ЦЕКК Міністерства юстиції України про присвоєння кваліфікації судового експерта №1077 (а.с.54-67). Метою даного експертного економічного дослідження було визначення в якому розмірі документально підтверджується сума коштів, фактично сплачена [PERSON] у погашення заборгованості перед ПАТ «Сбербанк» за кредитним договором №63#00017747453 від 09 вересня 2013 року, у тому числі по тілу кредиту, процентах за користування кредитом та пені станом на 31 жовтня 2016 року, а також чи відповідає наданий на дослідження розрахунок заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Сбербанк» умовам, укладеного між сторонами кредитного договору №63#00017747453 від 09 вересня 2013 року. За результатами проведеного експертного дослідження експертом було встановлено, що за даними наданих на дослідження квитанцій, оформлених на внесення [PERSON] до каси ПАТ «Сбербанк» готівкових коштів протягом 2013-2015 років на поповнення поточного рахунку [PERSON] було внесено 28996 гривень. При цьому, якщо врахувати суми платежів, не підтверджені квитанціями, але сплата яких підтверджується даними виписки по особовому рахунку, відкритому [PERSON] в ПАТ «Сбербанк», за період з 09 вересня 2013 року по 31 жовтня 2016 року, протягом 2013-2015 років на поповнення поточного рахунку [PERSON] було внесено 32896 гривень 36 копійок. Таким чином при співставленні графіка погашення кредиту по кредитному договору №63#00017747453 від 09 вересня 2013 року із даними квитанцій, наданих [PERSON], та даним виписки по особовому рахунку встановлено, що за період з 09 вересня 2013 року по 31 жовтня 2016 року сума зарахована ПАТ «Сбербанк» в рахунок погашення заборгованості [PERSON] по основній сумі кредиту може становити 7488 гривень 72 копійки. Крім цього, експерт звернув увагу на те, що при розрахунку суми процентів за користування кредитом, які нараховані, але не сплачені позичальником, що визначена ПАТ «Сбербанк» у розмірі 38005 гривень 64 копійки, з вказівкою на п.6.9 кредитного договору, банком застосовано процентну ставку у розмірі 35%. Однак, діюча процента ставка за користування кредитом у розмірі 33% встановлюється в новому розмірі, а саме у збільшеному на 2% лише у випадку порушення (невиконання чи неналежного виконання) позичальником своїх зобов'язань щодо страхування життя, здоров'я та працездатності, або щодо ненадання на письмовий запит банку довідки про доходи. Проте, вказані обставини, передбачені умовами п.6.9 кредитного договору, не мали місце, внаслідок чого у банка відсутні підстави для застосування при розрахунку суми процентів за користування кредитом процентної ставки у розмірі 35%. За вказаних обставин, експерту не видалось за можливе документально визначити суму коштів, фактично сплачених [PERSON] за період з 09 вересня 2013 року по 31 жовтня 2016 року у рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Сбербанк» по нарахованій пені та суми пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом та за прострочення процентів за користування кредитом, наведені в розрахунку ПАТ «Сбербанк» заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 31 жовтня 2016 року. Зважаючи на це, наданий на дослідження розрахунок заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Сбербанк» за кредитним договором №63#00017747453 від 09 вересня 2013 року не відповідає умовам укладеного між ПАТ «Сбербанк» та [PERSON] кредитного договору. За правилами ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року, виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до ч.1 ст.57 та ч.1 ст.58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За таких обставин, враховуючи те, що [PERSON] в ході судового розгляду було надано висновок експертного економічного дослідження з висновків якого встановлено, що підтвердити суму коштів фактично сплачених [PERSON] за кредитним договором у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором№63#00017747453 від 09 вересня 2013 року, не видається за можливе, а також те, що розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий ПАТ «Сбербанк», не відповідає умовам укладеного між сторонами договору. Таким чином суд об'єктивно позбавлений можливості визначити розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Сбербанк» за кредитним договором. Зважаючи на це, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Сбербанк» є необґрунтованими та у задоволенні пред'явленого позову належить відмовити. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З платіжного доручення №89278935 від 02 листопада 2016 року (а.с.1) вбачається, що при пред'явленні позову ПАТ «Сбербанк» сплатив судовий збір у розмірі 2792 гривень 20 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування позивачу судових витрат, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed