Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

В липні 2017 року \~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. В позовній заяві позивач вказує, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2016 р. їй належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці розміром 0,553 га по [ADDRESS] . В позові позивач посилається на те, що вказаний будинок вона успадкувала після смерті її чоловіка [PERSON] . Також, в позові вказано, що на суміжній земельній ділянці по [ADDRESS] , яка належить [PERSON] веде господарську діяльність її чоловік [PERSON] . Діяльність [PERSON] пов`язана з обслуговуванням та ремонтом аккумуляторних батарей, яку він проводить безпосередньо в приміщенні кирпічного гаража, який знаходиться на межі їхніх земельних ділянок та використовує інші приміщення та саму земельну ділянку по [ADDRESS] . Позивач вважає, що в результаті даної діяльності грубо порушуються екологічні та природо-охоронні вимоги, не дотримується захисна зона для даного шкідливого виробництва. Позивач в позові також посилається на те, що вона неодноразово зверталась до виконавчого комітету Уманської міської ради, за результатами перевірки діяльності ФОП [PERSON] було виявлено ряд порушень, зокрема встановлено що підприємницька діяльність проводиться на відстані 17 метрів від її будинку, облаштована вентиляція не відповідає вимогам, в торговій залі проводяться дослідження щільності розчину електроліту, відсутня площадка для стоянки автотранспорта, пропозиції санепідемслужби від 03.09.2012 р. не виконані. Позивач вважає, що відповідачі грубо порушують її права власника щодо використання її земельної ділянки та житлового будинку за їх призначенням. В позові зазначено, що позивач не може проживати у своєму будинку та використовувати за призначенням земельну ділянку, так як шкідливі випари та продукти виробництва забруднюють повітря та ґрунт і негативно впливають на стан її здоров`я. В позові позивач посилається на положення ст.104 ЗК України, в якій містяться посилання на те, що власники та землекористувачі можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу, в тому числі на здоров`я людей. Тому позивач звернулася до суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою в якій ставить питання про зобов`язання «… [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] земельною ділянкою по [ADDRESS] шляхом встановлення заборони [PERSON] та [PERSON] проводити будь-яку діяльність пов`язану з продажею, обслуговуванням та ремонтом акумуляторних батарей на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] . Також, в позові ставиться питання про стягнення судових витрат з відповідачів на користь позивача. Представник позивача [PERSON] адвокат Слободянюк І.В., будучи належним чином повідомлений про місце, час та дату судового засідання, - на розгляд справи не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. При цьому, позивач [PERSON] подала на адресу суду заяву, в якій вона просить суд розгляд справи проводити у відсутність її представника - адвоката Слободянюка І.В. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, що викладені в ньому. При цьому, вона вказувала, що протягом 13 років у зв`язку з незаконною діяльністю відповідачів, які в процесі зайняття підприємницькою діяльністю,- здійснюють зарядку, продаж акумуляторів та інші дії, що призводить до неприємних хімічних запахів та зараження навколишньої території (кислотами, свинцем, тощо ) у неї та її чоловіка виникли ряд захворювань і чоловік помер від раку крові, у нього було виявлено свинець у крові, (підвищений вміст), а вона постійно хворіє і лікується від алергії. Одночасно, позивач посилалася на те, що відповідач [PERSON] «…певний час уже не працює…», після того, як вона звернулася до суду, однак її невідомо, чи він повністю припинив діяльність, оскільки її він повідомляв, що він звідси нікуди не піде і в даний час до нього продовжують під`їжджати автомобілі, водії запитують де він працює (вона чула, як сусідка казала, що [PERSON] працює на «Новій Умані» біля базару; а люди які під`їжджають на автомобілях і забруднюють викидами повітря, також запитують де [PERSON] «…робить акумулятори…»). В судовому засіданні позивач на запитання представника відповідачів підтвердила, що ситуація станом на сьогодні змінилася, оскільки відповідачі уже там не здійснюють діяльність на яку вона посилалася у позові. Однак, вона наполягала, що вони проживають у житловому масиві, станом на сьогодні їй невідомо як надовго вони припинили діяльність, яка проводилася протягом значного періоду часу і тому вона наполягає на тому, що саме через суд вона може захистити своє порушене право. При цьому, вона також підтвердила, що з боку відповідачів не було будь- яких дій пов`язаних з посяганням на її земельну ділянку і тому усунення перешкод пов`язане саме із здійсненням ними незаконної діяльності з акумуляторами на земельній ділянці, що належить відповідачам. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, вказували на відсутність підстав для його задоволення. Аналогічна позиція була висловлена представником відповідачів - адвокатом Кецкало В.В. Так як і у відзиві, в судовому засіданні він посилався на те, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Сторона відповідачів посилалася на те, що відповідач [PERSON] підприємницьку діяльність у гаражі за адресою: [ADDRESS] Умані здійснював на підставі Свідоцтва про реєстрацію фізичної особи-підприємця серії [NUMBER] від 01.06.2006 р. У свідоцтві платника єдиного податку [PERSON] від 31.05.2012 р. зазначено коди і види його господарської діяльності як підприємця, зокрема: «Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів» (4520) та «Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів» (4532). Сторона відповідачів також вважає, що зазначений спір не є земельним в розумінні чинного земельного законодавства України, оскільки позивачу ніхто не перешкоджає в повноцінному користуванні її земельною ділянкою: ні в частині володіння нею, ні в частині доступу до неї. Земельні ділянки позивача та відповідачів стикуються між собою лише своєю «тильною стороною» та мають вихід з подвір`я на паралельні вулиці, що, на їх думку, виключає навіть випадкові контакти між їх власниками. Відповідачі та їх представник вважають, що будь-який спір між сторонами щодо розміру чи меж їх суміжних ділянок теж відсутній. Крім того, згідно довідки Уманської СЕС від 03.09.2012\~р.\~№ 03/1-2348 гараж, в якому [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність знаходячись на відстані 17 метрів від житлової будівлі позивача по [ADDRESS] , що відповідає вимогам ДСаНПіН № 173 від 1996 р. «Планування та забудова населених пунктів», згідно яких відстань повинна бути не менше 10 метрів. Також вони посилалися на те, що дозвільні документи із [PERSON] не передбачені діючим законодавством та всі інші висновки контролюючих органів, на які посилається позивач в позові носять рекомендаційний, а не зобов`язальний характер, при цьому вони не містять будь-яких заборон щодо здійснення підприємницької діяльності. Також, у відзиві вказано, що причиною виникнення спору є давні неприязні стосунки між сторонами. Крім того, сторона відповідачів вважає, що позивач просить припинити підприємницьку діяльність [PERSON] , проте спори щодо такого припинення розглядаються судами за правилами адміністративного судочинства та виключно за поданням суб`єкта владних повноважень. Тобто, вони вважають, що обраний позивачем спосіб захисту, в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою позивача, шляхом встановлення заборони на здійснення будь-якої діяльності пов`язаної з акумуляторними батареями суперечить вимогам законодавства. Одночасно, представник відповідачів адвокат Кецкало В.В. в судовому засіданні посилався на те, що за адресою [ADDRESS] , відповідачі не здійснюють будь-якої діяльності, тому відсутній предмет спору і в позові необхідно відмовити в повному обсязі, у зв`язку з недоведеністю. Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно до ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення, під якими розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений\~ст.16 ЦК України. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2016 р. (спадкова справа № 288/2016, зареєстровано в реєстрі № 2-1683), позивачу [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці розміром 0,0553 га по [ADDRESS] . Вказаний будинок позивач [PERSON] спадкувала після свого чоловіка [PERSON] . (а.с.6). Згідно даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (сформований 02.12.2016 року державним нотаріусом Кравчук Т.І.) [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0553 га за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; підстава виникнення права власності свідоцтво про право на спадщину за законом серія та номер: 2-1683, що видане 02.12.2016 року Уманською міською державною нотаріальною конторою, державний нотаріус Кравчук Т.І.. Згідно відповіді на звернення ДЗ «Уманська міська санітарно-епідеміологічна станція» за № 03/2-3363 від 05.11.2012 р., - ФОП [PERSON] (свідоцтво про державну реєстрацію № 643781, видане 01.06.2006 р.) здійснює підприємницьку діяльність щодо ремонту та обслуговування автотранспортних засобів, роздрібної торгівлі деталями та приладдям для автотранспортних засобів (свідоцтва платника єдиного податку № 190898 від 31.05.2012 р.) у автогаражі своєї дружини по [ADDRESS] . У відповіді також вказано, що гараж цегляний (4,3х6,0) розміщений на прибудинковій території, в якому проводиться збір, складування та обмін старих акумуляторів на нові. У відповіді містяться посилання на те, що в приміщенні встановлена витяжна шафа, ѕ об`єму приміщення повністю заставлено акумуляторами; на відстані 1 м біля даного гаража встановлено металеву споруду площею 8 м2, яка також повністю заставлена акумуляторами. ФОП [PERSON] рекомендовано вивезти акумуляторні батареї з гаража і металевої споруди та не проводити збирання і складування акумуляторних батарей за даною адресою. Крім того, у відповіді міститься посилання на те, що 05.11.2012\~р. ФОП Козоріз повідомив санепідемстанцію, що акумуляторні батареї збиратись і складуватись не будуть (а.с.9). Актом обстеження житлового будинку від 21.11.2016 р., який складений комісійно, у складі першого заступника міського голови- голови комісії Клочка С.Л. та членів комісії: В. [PERSON] .Бабич, В [PERSON] Чорної, Т.А.Федоренко, О.Б.Вербовської, В.П.Харченко, А.В.Васалатія було запропоновано ФОП [PERSON] : «…1. Привести у відповідність функціональне призначення землі та підприємницьку діяльність у сфері роздрібної торгівлі; 2. Не проводити діяльність по збору та зберіганню відходів І класу небезпечності в зв`язку з відсутністю умов та необхідністю отримання дозволу на розміщення відходів; 3. Облаштувати об`єкт торгівлі відповідно до вимог; 4. Забезпечити наявність необхідної інформації; 5. Узгодити місце тимчасової стоянки автотранспорту; 6. Узгодити діяльність з суміжними землекористувачами…». В акті від 21.11.2016 року зазначено, що «…Зі слів власника ремонт та зарядка акумуляторів не проводиться. Місце для зберігання відходів І класу небезпеки ( люмінесцентні лампи, відпрацьовані акумулятори) відповідно до вимог ДСанПіН 2.2.7.029-99 «Гігієнічні вимоги щодо поводження з промисловими відходами та визначення їх класу небезпеки для здоров`я населення» відсутнє. Слідів забруднення довкілля електролітом не виявлено. Аптечка першої допомоги наявна. Місце для зберігання притирального інвентарю облаштовано. Відповідно до п.10,12,34 «Порядку заняття торгівельною діяльністю» затверджених постановою КМУ від 15.06.06р. № 833 відсутні куточок покупця, інформація про суб`єкт господарювання, не обладнано об`єкт відповідно нормативно-правових актів з питань охорони праці, здоров`я, довкілля, санітарних норм. Інформація про режим роботи та дотримання тиші є….». Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця, [PERSON] зареєстрований як фізична особа підприємець, 01.06.2006 року державним реєстратором Плотніковою Л.П, місце проведення державної реєстрації- виконавчий комітет Уманської міської ради Черкаської області, номер запису про державну реєстрацію - № 20250000000004059. У протоколах № 48, № 49 дослідження повітря робочої зони, що були складені 25.11.2015 року Уманським міськрайонним відділом ДУ «Черкаський ОЛЦДСЕСУ», вказано, що фельдшером-лаборантом сан.-гіг. лабораторії [PERSON] було проведено відбір проб повітря засобами вимірювальної техніки, а саме: психрометром № 638 та ротаметрами КФК -3 № 0200147, за адресою вул [ADDRESS] , де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП « [PERSON] », а саме продаж та ремонт акамулятоних батарей. При цьому, у відповідних протоколах в графі «Висновок ( відповідність нормативу, оцінка за Гігієнічною класифікацією праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруження трудового процесу)…» було зазначено, що вміст досліджених речовин в повітрі робочої зони не перевищує ГДК згідно ГОСТу 12.1.005-88. Умови праці по вмісту даних речовин в повітрі робочої зони , згідно ГК № 248-14 відноситься до 2 класу допустимості. У графі «Висновок санітарного лікаря», що міститься у протоколах № 553-558 від 11.11.2016 року та № 368-379 від 17.08.2017 року, дослідження повітря населених місць, що були складені Уманським міськрайонним відділом ДУ «ЧОЛЦ МОЗ України» зазначено, що вміст шкідливих речовин в атмосферному повітрі на межі земельної ділянки по [ADDRESS] від експлуатації (діяльності) ФОП « … [PERSON] ….» не перевищує ГДК шкідливих речовин відповідно до вимог ДСП 201-97.Ефект сумації біологічної дії = 1. Рівень забруднення допустимий. Ступінь небезпечності безпечний. Відповідно до протоколів № 553-558 від 11.11.16р та № 368-370 від 17.08.2017р., проведення досліджень атмосферного повітря від експлуатації гаража по обслуговуванню автотранспортних засобів ФОП [PERSON] вміст діоксину азоту та окису вуглецю в атмосферному повітрі на межі земельної ділянки по [ADDRESS] , не перевищує ГДК відповідно до вимог ДСП 201-97, рівень забруднення допустимий, ступінь небезпечності - безпечний…». 15.11.2016 року головним спеціалістом відділу ДАБК (головним державним інспектором) Уманської міської ради Ткачуком А.С. із залученням головного спеціаліста відділу ДАБК Уманської міської ради Шпильового Р.Д., було здійснено позапланову перевірку (на підставі наказу відділу ДАБК Уманської міської ради від 11.11.2016р. № 145, направлення відділу ДАБК Уманської міської ради від 11.11.2016р. № 135 та заяви [PERSON] № П-244 від 09.11.2016р.) дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил забудовником ФОП [PERSON] за адресою [ADDRESS] . У Акті відділу державного архітектурно-будівельного контролю Уманської міської ради Черкаської області від 15.11.2016р. вказано, що в ході перевірки, на підставі витребуваної інформації, аналізу змісту отриманих документів ознак проведення будівництва станції технічного обслуговування або реконструкції приміщень під станцію технічного обслуговування не встановлено. 08.09.2017 року державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Черкаської області [PERSON] та [PERSON] було здійснено перевірку дотримання вимог ФОП [PERSON] природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, земельних ресурсів, за поводженням з відходами відповідно до наказу Державної екологічної інспекції у Черкаській області від 07.09.2017р. № 539 та направлення Державної екологічної інспекції у Черкаській області від 07.09.2017р. № 506. У Акті позапланової перевірки дотримання вимог природного природоохоронного законодавства від 08.09.2017 року вказано, що при фактичному обстеженні місця де здійснює діяльність ФОП [PERSON] встановлено, що «…знаходиться гараж, який розміщений на приватній земельній ділянці. В гаражі знаходяться нові акумуляторні батареї. Зі слів [PERSON] акумуляторні батареї зберігаються для продажу. Забруднення земельної ділянки біля гаражу не виявлено. Обігрів гаражу не здійснюється…». У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст.. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов`язком держави (ст.. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст.. 21). В статті 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права\~ \~власності\~ \~Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених \~Конституцією.\~ \~Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право\~ \~власності\~ \~на землю гарантується. Це\~ \~право\~ \~набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14). Відповідно до ч. 2\~ст. 95 ЗК України, порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно ч. 1\~ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Стаття 104\~ЗК України\~передбачає, що власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу\~на здоров`я людей,\~тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Якщо дії сусіда є неправомірними та не відповідають умові заподіяння як найменших незручностей, такі дії підлягають припиненню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2\~ст. 152 ЗК України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно п. б ч. 1\~ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. У статті 282 ЦК України, вказано, що фізична особа має право вимагати усунення небезпеки, створеної внаслідок підприємницької або іншої діяльності, яка загрожує життю та здоров`ю. Відповідно до\~ст.\~293\~ЦК України\~фізична особа\~має право\~на безпечне\~для життя\~і здоров`я\~довкілля,\~право на\~достовірну інформацію\~про стан\~довкілля,\~про якість\~харчових продуктів\~і предметів\~побуту,\~а також\~право на\~її збирання\~та поширення. Діяльність\~фізичної та\~юридичної особи,\~що призводить\~до нищення,\~псування,\~забруднення довкілля,\~є незаконною.\~Кожен має\~право вимагати\~припинення такої\~діяльності. Діяльність фізичної та юридичної особи, яка завдає шкоди довкіллю, може бути припинена за рішенням суду. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновками експертів. Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст. 78 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про призначення експертизи, з урахуванням предмету та підстав позову, позивач та її представник не заявляли. Крім того, клопотань про допит свідків сторони перед судом також не заявляли. На позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів позивач не надала та не ставила питання про їх витребування. Таким чином, при викладених обставинах, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, у зв`язку з тим, що вимоги позивача не обґрунтовані та недоведені - позов не підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, судові витрати слід залишити за позивачем. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: dismissed