Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 14.09.2013 року між ПАТ «Ідея банк» та відповідачем укладено кредитний договір № Р24.033.78648, відповідно до якого відповідач отримав кредит на поточні потреби у розмірі 30\~000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % річних. Відповідно до умов договору відповідач зобовязався повертати кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 36 щомісячних внесках до 14 дня/числа кожного місяця згідно з графіком щомісячних платежів. Платежі здійснюються на транзитний рахунок в банку, з якого проводиться погашення заборгованості по кредиту в черговості, визначеній договором. Нарахування процентів здійснюється два рази на місяць, а плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця до дати сплати щомісячного внеску. В подальшому кредитором відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором. Зокрема, 30.10.2015 року між ПАТ « Ідея Банк» та ТзОВ «ФК «Рантье» укладено договір факторингу №30/10/1, згідно з яким клієнт (первісний кредитор - банк) відступив (передав у власність) факторові (новому кредитору - позивачу) право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Відповідач порушив свої зобов'язання за цим кредитним договором та допустив виникнення заборгованості, загальний розмір якої станом на 30.10.2015 року складає 35\~674,13 грн. Тому позивач просить стягнути на його користь з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 1 378 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, та просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що він є інвалідом, тому не міг оплатити заборгованість за вказаним кредитним договором. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 14.09.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено вищевказаний кредитний договір (а.с.13-15 ). Відповідно до положень п. п.1.1, 1.2 та п.2.1 цього договору вказаний банк надав відповідачу кредит в розмірі 30 000 грн. на строк 36 місяців, на умовах, визначених договором, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,00 % річних від залишкової суми кредиту. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за даним кредитним договором виконав. Відповідно до п.2.1 договору відповідач зобовязався повернути кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 36 щомісячних внесках до 14 дня/числа кожного місяця згідно з Графіком щомісячних внесків за кредитним договором. Платежі здійснюються на транзитний рахунок в банку, з якого проводиться погашення заборгованості по кредиту в такій черговості: 1) для оплати прострочених процентів, простроченої плати за обслуговування кредитної заборгованості; 2) для оплати простроченої заборгованості по кредиту; 3) для погашення строкових відсотків та строкової плати за обслуговування кредитної заборгованості; 4) для погашення строкової заборгованості по кредиту; 5) для погашення штрафних санкцій (пені) згідно договору; 6) для погашення іншої заборгованості. Згідно з п.2.3 договору нарахування процентів здійснюється два рази на місяць, а плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця до дати сплати щомісячного внеску. Судом також встановлено, що на підставі вищевказаного договору факторингу позивач набув права вимоги, в тому числі і до відповідача як позичальника за кредитним договором від 14.09.2013 року (а.с.16-19). Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1079 ЦК України сторонами в договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом в договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до вимог ст. 1082 ЦК України боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Крім того, боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Судом встановлено, що відповідач станом на 30.10.2015 року порушив умови кредитного договору і має заборгованість, яка складається із: основного боргу 16\~106,32 грн.; простроченого боргу 8\~733,44 грн.; прострочених процентів 10\~834,37 грн., що стверджується довідкою-розрахунком заборгованості (а.с. 22). Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач добровільно не виконує взятих на себе кредитних зобовязань. Судом встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 1 378 грн., що стверджується платіжним дорученням від 28.03.2016 року (а.с.1). Однак, відповідач як інвалід ІІІ-ї групи має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (а.с. 52). Тому він відповідно до п. 8 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Тому дані судові витрати не підлягають присудженню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 509, 526, 599, 1050, 1054, 1077, 1079, 1082 ЦК України та,

Outcome: approved