Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

В липні 2015 р. [PERSON], який діє в інтересах недієздатного сина [PERSON], звернувся до суду з позовом до ПАТ «Перший український міжнародний банк», ПАТ «[PERSON] Капітал» про визнання договору дарування недійсним. Свої вимоги мотивував тим, що 21.09.2013 р. між ПАТ «[PERSON] Капітал» та [PERSON] був укладений Кредитний договір, відповідно до якого останній отримав грошові кошти в розмірі 17\~464 грн. 63 коп. строком на 37 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом. Однак позивач зазначає, що [PERSON] є недієздатним, страждає стійким хронічним психічним розладом, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. На переконання позивача невідомі особи скористались безпорадним станом його сина, шляхом омани спонукали [PERSON] укласти кредитний договір та отримані гроші привласнили собі. Посилаючись на вищевикладене позивач [PERSON] просить суд визнати недійсним кредитний договір № 85019277491 від 23.09.2013 р., укладений між АТ «[PERSON] Капітал» та [PERSON], право вимоги за яким перейшло у власність ПАТ «Перший український міжнародний банк». Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги. Представник відповідача ПАТ «ПУМБ» в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача ПАТ «[PERSON] Капітал» в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 21.09.2013 р. між [PERSON] та АТ «[PERSON] Капітал» був укладений Кредитний договір № 85019277491, який складався з Пропозиції укласти договір (оферти), Загальних умов договорів кредитування та Графіку платежів. Згідно положень вищезазначеного договору [PERSON] отримав від Банку грошові кошти в кредит в сумі 17\~464 грн. 63 коп., строк кредиту - 37 місяців, розмір процентної ставки 0,01 % річних. У відповідності до положень кредитного договору відповідач зобовязався щомісячно сплачувати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання та комісію. Відповідно до ст.ст. 202-204, 215 правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог зазначеного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обовязковими для виконання. У відповідності до ст. 628, 629 ЦК України договір є обовязковим до виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Разом з тим в обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що позичальник за кредитним договором [PERSON] відповідно до Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.07.2014 р. визнаний недієздатним, він страждає на хронічні психічні захворювання, не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. За клопотанням позивача судом було призначено судову психіатричну експертизу для визначення психічного стану позичальника станом на час укладання кредитного договору. Згідно Висновку судово-психіатричної експертизи № 542 від 24.11.2015 р. [PERSON] в час укладення кредитного договору 23.09.2013 р. не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними. У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Статтею 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун. Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані докази в сукупності та приймаючи до уваги, що на час укладення кредитного договору [PERSON] ще не був визнаний судом недієздатним, однак Згідно Висновку судово-психіатричної експертизи не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними, суд вважає, що він не мав необхідний обсяг цивільної дієздатності для укладення даного правочину. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст. ст. 207, 1222, 1233, 1257 ЦК України,

Outcome: approved