Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Військова частина [NUMBER] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна, посилаючись на такі обставини: Згідно наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 25.08.2018 року № 178, водія-майстра 1 взводу десантного забезпечення роти десантного забезпечення, солдата військової служби за контрактом [PERSON] , який прибув із Торецького МВК Донецької області, з 18 серпня 2018 року було зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] та всі види забезпечення, в тому числі і речове. У зв`язку з цим в подальшому під час проходження військової служби відповідач був забезпечений зокрема форменим одягом за рахунок державних коштів. Згідно наказу\~командира військової\~частини [NUMBER] \~(по\~стройовій частині)\~від 13.11.2019 року № 231, солдата військової служби за контрактом [PERSON] , звільненого наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 13 листопада 2019 року №103-РС у відповідності до пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 04 квітня 2006 року №3597-1V у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність) з 13 листопада 2019 року було виключено із списків особового складу військової частини [NUMBER] , знято з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Торецького РВК Донецької області. Після звільнення із солдата [PERSON] підлягала утриманню сума коштів у загальному розмірі 5521,32 грн. за речове майно, строк носіння якого не закінчився (з урахуванням зносу). В день виключення із списків особового складу військової частини, а саме 13.11.2019 року, [PERSON] , власноруч, було написано розписку, в якій він повністю визнав заборгованість по речовій службі на суму в розмірі 5521,32 (п`ять тисяч п`ятсот двадцять одна) гривня 32 коп. та зобов`язався її відшкодувати до 29.11.2019 року. На підставі наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 13.11.2019 року №231, з солдата [PERSON] згідно розрахункової платіжної відомості №368 та книги грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] (Форма №35) було утримано частково кошти в сумі 4336,78 (чотири тисячі триста тридцять шість) гривень 78 коп., в якості відшкодування майнової шкоди за речове майно строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу. За таких обставин, оскільки відповідач після звільнення з військової служби у запас у зв`язку зі службовою невідповідністю не відшкодував у повному обсязі кошти за видані йому предмети речового майна, строк носіння яких не закінчився (з урахуванням зносу), у розмірі 1184,54 грн., позивач просив стягнути з відповідача вказані кошти, а також сплачений при зверненні з позовом до суду судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Згідно з ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08.04.2020 зазначена позовна заява передана для розгляду за територіальною юрисдикцією до Дзержинського міського суду Донецької області. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 26.08.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі і призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги військова частина підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки ним не повідомлялися, відзиву на позову він не подав, а представник позивача не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, про що судом була постановлена відповідна ухвала. Також, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов таких висновків: Судом встановлено,\~що згідно\~з наказом\~командира військової\~частини [NUMBER] \~(по\~стройовій частині)\~від 25.08.2018 року № 178, водія-майстра 1 взводу десантного забезпечення роти десантного забезпечення, солдата військової служби за контрактом [PERSON] , який прибув із Торецького МВК Донецької області, з 18 серпня 2018 року було зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] та всі види забезпечення, в тому числі і речове (а.с. 7). Відповідно до абз. 1 п. 1 ст. 9-1\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за\~нормами\~і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а\~порядок\~грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України. Під час проходження військової служби у відповідності до вимог наказу Міністерства\~оборони України\~«Про речове\~забезпечення військовослужбовців\~Збройних Сил\~України» №\~232\~від 29.04.2016 солдат [PERSON] забезпечувався форменим одягом за рахунок державних коштів. Згідно з наказом командира військової\~частини [NUMBER] \~(по\~стройовій частині)\~від13.11.2019 року №\~231,\~солдата військової\~служби за\~контрактом [PERSON] ,\~звільненого наказом\~командира військової\~частини [NUMBER] \~(по\~особовому складу)\~від 13\~листопада 2019\~року №103-РС\~у відповідності\~до пункту\~два частини\~п`ятої статті\~26\~Закону України\~«Про військовий\~обов`язок і\~військову службу»\~від 04\~квітня 2006\~року №3597-1V\~у запас\~за підпунктом\~«д» (через\~службову невідповідність)\~з 13\~листопада 2019\~року було\~виключено із\~списків особового\~складу військової\~частини [NUMBER] ,\~знято з\~усіх видів\~забезпечення та\~направлено для\~зарахування на\~військовий облік\~до Торецького\~РВК Донецької\~області (а.с. 19). Згідно з пп. «д» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 04.04.2006 під час\~дії особливого\~періоду (крім\~періодів з\~моменту оголошення\~мобілізації -\~протягом строку\~її проведення,\~який визначається\~рішенням Президента\~України,\~та з\~моменту введення\~воєнного стану\~-\~до оголошення\~демобілізації) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через службову невідповідність. Відповідно до п. 4 Розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 232 від 29.04.2016, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби. Як убачається із довідки-розрахунку № 1087 від 11.11.2019 на утримання із солдата [PERSON] за речове майно, яке не вислужило встановлені строки, при звільненні останнього з військової служби за речове майно, строк носіння якого не закінчився (з урахуванням зносу), підлягала утриманню сума коштів у загальному розмірі 5521,32 грн (а.с.20). Разом із тим, під час виключення зі списків особового складу військової частини [NUMBER] з [PERSON] були утримані (стягнені) грошові кошти за речове майно у розмірі 4336,78 грн., що підтверджується книгою грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] та розрахунково-платіжною відомістю № 368 за виплату військовослужбовцям грошового забезпечення при звільненні (а.с. 21, 22). Водночас згідно з довідкою № 27/п командира військової частини [NUMBER] за солдатом [PERSON] рахується дебіторська заборгованість за недонос речового майна на суму в розмірі 1184,54 грн, а саме: згідно з довідкою-розрахунком № 1087 на солдата [PERSON] за речове майно, яке не вислужило встановлені строки, було нараховано до утримання при звільненні з військової служби за контрактом суму в розмірі 5521,32 грн., та на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 231 від 13.11.2019 року із солдата [PERSON] було частково утримано суму в розмірі 4336,78 грн (а.с. 26). Таким чином, з нарахованої [PERSON] під час звільнення з військової служби заборгованості за недонос речового майна у загальному розмірі 5521,32 грн з відповідача було утримано 4336,78 грн, а отже заборгованість у розмірі 1184,54 грн. залишилася не відшкодованою. Законом України Про матеріальну\~відповідальність військовослужбовців\~та прирівняних\~до них\~осіб за\~шкоду,\~завдану державі від 3 жовтня 2019 року № 160-IX, визначено підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків. Згідно зі ст. 3 вказаного вище Закону, визначено підстави та умови притягнення до матеріальної відповідальності. Так, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених\~статтею 9\~цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; вина особи в завданні шкоди. Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України. Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом. Особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України. Завдана особою шкода, не пов`язана з виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, відшкодовується в порядку, передбаченому законами України. Відповідно до ч. 1ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1212\~ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Зважаючи на ті обставини, що відповідач був звільнений з військової служби у запас за пп. «д» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме через службову невідповідність, позивач має право на утримання з відповідача вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В судовому засіданні було встановлено, що відповідачем [PERSON] після його виключення зі списків особового складу військової частини [NUMBER] не було відшкодовано вартість виданих йому предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився (з урахуванням зносу), на суму 1184,54 грн, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача зазначені кошти на відшкодування завданої майнової шкоди у вказаному розмірі. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі, а позивачем були понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1081 від 25.03.2020 року (а.с.1), суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved