Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

В квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 100 000 грн. 00 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 1000 грн. 00 коп., посилаючись на те, що 31 січня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений розпискою, яку відповідач написала власноручно. Відповідно до умов договору позики відповідач брала у позивача позику в розмірі 100 000 грн. 00 коп. та зобов'язувалася її повернути до 01 березня 2019 року. В якості застави та гарантії повернення коштів виступає земельна ділянка загальною площею 10,1811 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Ізюмської сільської ради Борівського району Харківської області, що належить відповідачу на праві власності. Проте в строк до 01 березня 2019 року грошові кошти так і не були повернуті. До підготовчого судового засідання позивач не з'явився, однак відповідно поданої письмової заяви просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у підготовче судове засідання також не з'явився, згідно заяви, наявної в матеріалах справи, просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги щодо стягнення грошових коштів в розмірі 100 000 грн. визнає в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. 31 січня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений розпискою, яку відповідач написала власноручно. Відповідно до умов договору позики відповідач брала у позивача позику в розмірі 100 000 грн. 00 коп. та зобов'язувалася її повернути до 01 березня 2019 року. В якості застави та гарантії повернення коштів виступає земельна ділянка загальною площею 10,1811 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Ізюмської сільської ради Борівського району Харківської області, що належить відповідачу на праві власності. В порушення умов договору позики відповідач не повернув позивачу грошові кошти в строк до 01 березня 2019 року, що було обумовлено договором позики, посвідчений розпискою від 31 січня 2019 року. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з приписами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З огляду на зазначене є всі підстави для звернення стягнення на предмет застави, оскільки це прямо передбачене умовами домовленостей між сторонами, та зафіксовано в розписці від 01 вересня 2017 року. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, беручи до уваги те, що відповідач не повернув отримані в борг грошові кошти при цьому заставою та гарантією повернення коштів виступала земельна ділянка, право власності на яку належить відповідачу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1000,00 грн.

Outcome: approved