Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27.03.2008 року ВАТ Сведбанк (правонаступник - ПАТ Сведбанк) та [PERSON] уклали Кредитний договір № 1701/0308/88-032, з подальшим внесення змін та доповнень. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, [PERSON] зобов'язується надати Боржнику (за Кредитним договором - Позичальникові) кредит у сумі 34 000,00 доларів США, а Відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк (первинний кредитор) свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у сумі 34000,00 доларів США. В свою чергу, Відповідач, неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 01.03.2013 р. має прострочену заборгованість. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, року ВАТ Сведбанк та фізичні особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (надалі за текстом Іпотекодавці), уклали Іпотечний договір, відповідно до якого останні передали Банку в іпотеку наступне майно, а саме: трикімнатна квартира № 15, що знаходиться за адресою: Рівненська область, Рівненський район, смт Квасилів, вул. Молодіжна (вул. Радянська), буд. 1, загальною площею 58,9 метрів квадратних, і складається з трьох кімнат, що належить Іпотекодавцям. Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 230 330,00 грн. Відповідно до умов Іпотечного договору, Іпотекодержатель набув право стягнення на предмет іпотеки. До відповідачів були направлені листи з вимогою виконати зобовязання та звільнити квартиру. Однак вони були залишені поза увагою. Зважаючи на це представник позивача просить суд постановити рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України Про виконавче провадження, встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна; виселити без надання іншого житла Відповідача 1 [PERSON]В.), Відповідача 2 ([PERSON]Л.), Відповідача 5 ([PERSON]В.) зі зняттям з реєстраційного обліку з житлового приміщення; та стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Представник позивача не зявився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідачі повторно не зявилися в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Від представника [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи через неможливість явки в судове засідання з поважних причин. Однак доказів неявки в судове засідання з поважних причин не було наданою. Від інших учасників процесу не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без їх участі. Суд вважає, що дії [PERSON] містять ознаки зловживання правом, оскільки він змінює своїх представників, які в свою чергу звертаються до суду з заявами про відкладення розгляду справи, при цьому не наводячи жодного доказу поважності причин неявки. ЦПК України не передбачає обовязку суду відкласти розгляд справи за заявою учасників процесу, коли про поважність причин не було доведено. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення повторного заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення, але частково. Як встановлено в судовому засіданні, 28.11.2012 між Публічним акціонерним товариством Сведбанк, який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку ТАС-Комерцбанк (надалі за текстом - ПАТ Сведбанк, [PERSON], Первинний кредитор) та Факторинговою компанією Вектор Плюс (надалі за текстом - ФК Вектор Плюс) укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. [PERSON] відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Разом з тим, 28.11.2012 року між ТОВ ФК Вектор Плюс та Товариством з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. [PERSON] Клієнт (ТОВ ФК Вектор Плюс) відступає Фактору (надалі за текстом - ТОВ Кредитні ініціативи\\Позивач\\Новий кредитор) свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ Кредитні ініціативи набуло статусу нового кредитора/стягувача за Кредитним договором від 27.03.2008 року № 1701/0308/88-032 позичальником згідно якого є [PERSON]. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо укладення кредитного договору. 27.03.2008 року ВАТ Сведбанк (правонаступник - ПАТ Сведбанк) (надалі за текстом - [PERSON]), та фізична особа - громадянин України [PERSON] (надалі за текстом Відповідач/Позичальник) уклали Кредитний договір № 1701/0308/88-032, з подальшим внесення змін та доповнень, (надалі за текстом - Кредитний договір). Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, [PERSON] зобов'язується надати Боржнику (за Кредитним договором - Позичальникові) кредит у сумі 34000,00 доларів США, а Відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року Національного Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю. Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Банк (первинний кредитор) свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у сумі 34000,00 доларів США. Щодо порушення умов кредитного договору. В свою чергу, Відповідач неналежне виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 01.03.2013 р. (дата розрахунку заборгованості), має прострочену заборгованість: - за кредитом 31 736,00 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає -253 665,85 грн., - по відсотках 15 986,46 дол. США., що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 127 779,77 грн., - пеня 25 487,05 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає -203 717,99 грн. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Кредитного договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами [PERSON], Відповідач зобов'язаний сплатити кредитору неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У зв'язку з систематичним порушенням Боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому була нарахована неустойка. Щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, року ВАТ Сведбанк та фізичні особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (надалі за текстом Іпотекодавці), уклали Іпотечний договір, відповідно до якого останні передали Банку в іпотеку наступне майно, а саме: трикімнатна квартира № 15, що знаходиться за адресою: Рівненська область, Рівненський район, смт Квасилів, вул. Молодіжна (вул. Радянська), буд. 1, загальною площею 58,9 метрів квадратних, і складається з трьох кімнат, що належить Іпотекодавцям. Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 230330,00 грн. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до умов Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: ·\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~у випадку невиконання Боржником основного зобов'язання; ·\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов Іпотечного договору; ·\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~у інших випадках, передбачених законодавством. У разі порушення Боржником основного Кредитного договору та/або порушення Іпотекодавцем умов Іпотечного договору, Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та/або Боржнику письмову вимогу про усунення порушення Основного зобов'язання за Кредитним договором та/або зобов'язань, передбачених Іпотечним договором, у тридцяти денний строк, та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов Іпотечного договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання, яким вважатиметься застереження, що міститься у п.п. 12.3. 123.1 та 12.3.2 Іпотечного договору або на підставі окремого договору, який може бути укладений між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем з урахуванням вимог чинного законодавства України. На виконання умов Кредитного договору та Іпотечного договору, Відповідачу (Боржнику) було направлено Вимогу, а саме: Повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання Відповідачем (Боржником) зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з останнього, за рахунок предмету іпотеки. Відповідно до ч.6 ст. 3 Закону України Про іпотеку, у разі порушення Боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотеко держателя лише у разі його виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 12 Закону України Про іпотеку, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотскодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею Закону України ЗУ Про іпотеку. Щодо примусового зняття відповідачів з реєстраційного обліку та виселення всіх мешканців з житлового приміщення, що є предметом іпотеки, то суд вважає, що такі позовні вимоги є заявленими передчасно, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до частини третьої статті 47 Конституції України, позбавити громадянина житла можна лише на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 109 Житлового кодексу України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення, всі громадяни, що мешкають у ньому, зобовязані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Громадянам, відповідно до Житлового кодексу, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 Закону України Про іпотеку, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканні зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Окрім того, відповідно до [PERSON] іпотеки, Іпотекодавець запевняє та гарантує що предмет іпотеки не є об'єктом речових прав будь-якої третьої особи, відсутні жодні інші права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки та не існує ніяких дій з боку фізичних осіб, що можуть привести до невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов'язань за договором іпотеки. Відповідно до п. 43 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30 березня 2012 року, при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України Про іпотеку виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Отже, зняття з реєстрації та виселення відповідачів має відбуватися, якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Оскільки на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених ст. 40 Закону України Про іпотеку та ч. 3 ст. 109 ЖК України щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку або житлового приміщення, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки, то такі позовні вимоги на цій стадії не можуть бути задоволені, оскільки на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя або нового власника щодо звільнення вказаних житлових приміщень їх мешканцями, в розумінні вимог ст. 3 ЦПК України щодо права особи для звернення до суду за захистом. Таким чином, розгляд позову іпотекодержателя або нового власника має відбутися після того, як мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги. Отже, в задоволенні решти заявлених позовних вимог слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України. Судові витрати були сплачені в сумі 3555 грн., в той час як максимальний розмір судових витрат визначений в розмірі 3 441 грн. Тому саме 3 441 грн. як судові витрати у справі повинні бути стягнуті з відповідачів.

Outcome: partial