Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 10994,32 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 490079414 від 24.06.2008 року. 19.08.2009 року ЗАТ «Альфа-Банк» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 60075 грн., при цьому відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком до нього і графіком погашення кредиту. Однак, відповідач не виконав зобов'язання, тому станом на 20.09.2016 року має заборгованість в сумі 10994,32 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 10548,94 грн., заборгованості за відсотками - 325,23 грн., заборгованості за комісією - 120,15 грн. Оскільки добровільно відповідач не погашає заборгованість, позивач просить стягнути її у судовому порядку та покласти на відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений через оголошення в пресі - Урядовий кур'єр № 67 від 08.04.2017 року відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З матеріалів справи вбачається, що між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 490079414 від 24.06.2008 року. 19.08.2009 року ЗАТ «Альфа-Банк» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 60075 грн., при цьому відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком до нього і графіком погашення кредиту. Однак, в порушення умов договору відповідач несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Згідно доданого до матеріалів справи розрахунку, який суд перевірив і визнав вірним, станом на 20.09.2016 року має заборгованість в сумі 10994,32 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 10548,94 грн., заборгованості за відсотками - 325,23 грн., заборгованості за комісією - 120,15 грн. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання повинна бути стягнена з відповідача. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. В силу ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved