Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

В липні 2015 року позивачка за первісним позовом [PERSON] [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Поряд з цим, 02 листопада 2015 року відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Ленінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини. Ухвалою суду від 26 листопада 2015 року первісний позов [PERSON] [PERSON] було залишено без розгляду за заявою позивачки. В попередньому судовому засіданні 19 листопада 2015 року позивач за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, поряд з цим на адресу суду надав заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, в звязку з проживанням у іншій області. В судовому засіданні відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] позовні вимоги за зустрічним позовом визнала в повному обсязі. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Ленінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, але надав на адресу суду заяву, в якій просили проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника, при вирішенні спору покладались на розсуд суду. Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 04 жовтня 2013 року сторони зареєстрували шлюб в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24 липня 2014 року шлюб зареєстрований 04.10.2013 року в Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1697 між [PERSON], [INFO], та [PERSON] [PERSON], [INFO] - розірвано ( а.с.24). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-КЕ № 213148, виданого 26 грудня 2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, батьками [PERSON] [PERSON], [INFO] , вказані батько [PERSON] та матірю [PERSON] [PERSON] ( а.с.23). В позові позивачем вказано, що він не являється батьком дитини [PERSON] [PERSON], оскільки відповідачка завагітніла після того, як пішла від нього, в звязку з чим сторони припинили шлюбно сімейні стосунки. Обставини зазначені позивачем у позові не оспорювались в судовому засіданні відповідачкою по справі. При цьому, відповідачкою вказано, що дійсно [PERSON] [PERSON] не є донькою позивача, на даний час дитина проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні. Поряд з цим, відповідачкою було вказано, що батьком дитини позивач був записаний, оскільки з часу розірвання шлюбу 05 серпня 2014 року та до народження дитини 22 листопада 2014 року не пройшло 9 місяців. Відповідно до положення частини 1 статті 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved