overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

В лютому 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку, щомісяця та до повноліття дітей. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначила, що відповідач є батьком двох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON] [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, щомісяця та до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву, в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які відповідно до довідки про склад сім'ї, що була видана виконавчим комітетом Воронівської сільської ради від 09 лютого 2015 року проживають разом з позивачкою за адресою [ADDRESS]. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 з відповідача на користь бюджету Вознесенського району підлягають стягненню судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

В лютому 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісяця та до повноліття дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначила, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини: сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка надала письмову заяву, про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини: сина [PERSON] [INFO] ( свідоцтво про народження - а.с. 3). Неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 09.02.2015 року, яка була видана головою вуличного комітету. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 з відповідача на користь бюджету Вознесенського району підлягають стягненню судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

В лютому 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з жовтня 2011 року вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння та сварки з різних побутових питань, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти обставин зазначених у позові позивачкою. Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 10 жовтня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області виконкому Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис - № 225 (а.с.4), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб укладено між сторонами вперше. Відповідач проти розірвання шлюбу, за обставин зазначених позивачкою, не заперечував. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Неповнолітню дитину сина - [PERSON], [INFO], необхідно залишити проживати з матір'ю, майнового спору між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

В лютому 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що останні півтора роки відповідачем не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння та сварки з різних побутових питань, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти обставин зазначених у позові позивачкою. Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 19 серпня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у Ленінському відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції , актовий запис - № 108 (а.с.5), від якого мають неповнолітніх дітей доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб укладено між сторонами вперше. Відповідач проти розірвання шлюбу, за обставин зазначених позивачкою, не заперечував. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Неповнолітніх дітей доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], необхідно залишити проживати з матір'ю, майнового спору між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

В лютому 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третьої особи без самостійних вимог Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вона вказала, що [INFO] року помер її батько [PERSON], який проживав в [ADDRESS]. Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку за вищевказаною адресою. Спадщину позивачка прийняла, вступивши в управління спадковим майном. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] не може, так як спадкове майно не було зареєстровано на ім'я батька у встановленому законом порядку, і на померлих осіб право власності не реєструється. Чортківська районна державна нотаріальна контора своїм листом від 20.02.2015 року рекомендувала їй звернутись до суду з метою визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку. Відповідачка [PERSON] від прийняття спадщини відмовляється, тому позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті батька. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. Від відповідачки [PERSON] надійшла заява, в якій вона просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає, не претендує на прийняття спадщини. Представник третьої особи - Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивачки [PERSON], після його смерті позивачка відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України (1963 року) є спадкоємцем майна за законом і спадщина належить їй з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

В лютому 2015 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 04.08.2012 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. З 06 грудня 2014 року вони проживають окремо, припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки кожен має діаметрально протележні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки, що тяжким чином впливали на її психічний стан та кожен раз спричиняли їй душевні страждання. У судове засідання позивач не з'явилася, але від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу у її відсутність та зазначає, що підтримує позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 04 серпня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис - 740, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції (а.с. 3). Спільне життя між сторонами не склалося, у зв'язку з несхожістю характерів, розбіжностями поглядів на спільне життя та виникненням суперечок. З 06 грудня 2014 року шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинилися, з цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

В лютому 2015 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 05.09.1980 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з несхожістю характерів, розбіжностями поглядів на спільне життя та виникненням суперечок. У вересні 2012 року шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися, з цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. У судове засідання позивачка не з'явилася, але від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу у її відсутність та зазначає, що підтримує позовні вимоги. Відповідач також в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність та зазначив, що позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 05 вересня 1980 року сторони зареєстрували шлюб у Палаці шлюбів м. Полтави, актовий запис - 1744, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Полтавської міської Ради депутатів трудящих 05.08.1980 року (а.с.3). Спільне життя між сторонами не склалося, у зв'язку з несхожістю характерів, розбіжностями поглядів на спільне життя та виникненням суперечок. У вересні 2012 року шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинилися, з цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

В лютому 2015 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 18.10.2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Також зазначила, що збереження шлюбу вважає неможливим. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, але зазначив, що сім`я, розпалася через подружні зради дружини та її аморальну поведінку по відношенню до чоловіка. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 18 жовтня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 176, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії 1-КЕ №051340, виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а.с. 4). Шлюбно-сімейні сторони припинили та спільне господарство не ведуть. Відповідно до положення ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

В лютому 2015 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 08 червня 1996 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Сімейно-шлюбні відносини не підтримують з 02 грудня 2009 року, спільного господарства не ведуть. Шлюб існує формально, тому просила його розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася, просила слухати справу без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, його представник просив слухати справу без їх участі, позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 08 червня 1996 року перебувають в шлюбі зареєстрованому у Гостомельській селищній раді, Ірпінського міськвиконкому Київської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивачка позов підтримала, а відповідач проти позову не заперечував, враховуючи, що сторони не підтримують шлюбні відносини тривалий час, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

В лютому 2015 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 23 лютого 2010 року виконавчим комітетом Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, актовий запис №06, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу є син, [PERSON], [INFO].. З відповідачем взаємовідносини погіршились, що привело до фактичного припинення з грудня 2014 року шлюбно-сімейних відносин. Причиною розпаду являється те, що у них зовсім різні погляди на сім'ю, життя , що призвело до того, що вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач [PERSON] двічі (3 та 24 квітня 2015 року) в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином. Позивачка на примирення не погодилась. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вбачається, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб носить формальний характер, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову.

Outcome: approved