overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

В липні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» (далі ТОВ «Кредекс фінанс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що [PERSON] належним чином не виконує умови кредитного договору, щодо сплати кредиту та відсотків за користування ним представник позивача просить суд стягнути з відповідача 8\~118,90 гривень заборгованості за кредитним договором та судовий збір. Відповідачка повторно в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заперечень проти позову не надсилала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 04 вересня 2011 року між ПАТ « Платинум банк» ( первинний кредитор) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2572/2027CLPS2 на суму 6\~884,52 грн.,строком до 04 березня 2014 року. ( а.с. 6-7). Відповідно до укладених договорів факторингу між ПАТ « Платинум Банк» та ТОВ «ФК «БізнесФінанс»; ТОВ «ФК «БізнесФінанс» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ « Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ « Кредекс фінанс», ТОВ «Кредекс фінанс» набуло право вимогати за кредитним договором 2572/2027CLPS2 від 04 вересня 2011 року на підставі договору факторингу № 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року( 10-13). Враховуючи положення ст.ст. 1077,1078 ЦК України, ТОВ « Кредекс фінанс» є новим кредитором у зобовязаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору 2572/2027CLPS2 від 04 вересня 2011 року, що укладений між первісним кредитором ПАТ « Платинум Банк» та відповідачем. У порушення норм закону та умов договору відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, а саме не сплатила необхідні кошти для погашення заборгованості. У звязку з зазначеними порушення зобовязань за договором у відповідачки станом на 27 червня 2015 року утворилась заборгованість, яка становить 8\~118,90 грн. та складається з: - 5\~545,70 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 1\~866,60 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 706,60 грн. заборгованість за пенею. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Наслідки порушення договору, позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. 549-552, 625, 1048 ЦК України та відповідає вимогам позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

В липні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі ТОВ «Кредекс Фінанс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що [PERSON] належним чином не виконує умови кредитного договору, щодо сплати кредиту та відсотків за користування ним представник позивача просить суд стягнути з відповідача 9\~210,20 гривень заборгованості за кредитним договором та судовий збір. Відповідачка повторно в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заперечень проти позову не надсилала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 29 лютого 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» ( первинний кредитор) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 683/3878CLPT2 на суму 6\~884,52 грн.,строком до 29 серпня 2014 року. ( а.с. 6-8). Відповідно до укладених договорів факторингу між ПАТ « Платинум Банк» та ТОВ «ФК «БізнесФінанс»; ТОВ «ФК «БізнесФінанс» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ « Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Кредекс Фінанс», ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право вимогати за кредитним договором № 683/3878CLPT2 від 29 лютого 2012 року на підставі договору факторингу № 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року( 10-13). Враховуючи положення ст.ст. 1077,1078 ЦК України, ТОВ «Кредекс Фінанс» є новим кредитором у зобовязаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору № 683/3878CLPT2 від 29 лютого 2012 року, що укладений між первісним кредитором ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем. У порушення норм закону та умов договору відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, а саме не сплатила необхідні кошти для погашення заборгованості. У звязку з зазначеними порушення зобовязань за договором у відповідачки станом на 30 червня 2015 року утворилась заборгованість , яка становить 9\~210,20 грн. та складається з: - 6\~587,20 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 2\~021,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 0 грн. заборгованість за комісією з обслуговування кредиту; - 601,90 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Наслідки порушення договору, позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. 549-552, 625, 1048 ЦК України та відповідає вимогам позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

В липні 2015 року ТОВ «Октант-центр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про зобов'язання повернути надмірно сплачені кошти, в обґрунтування якого вказала, що 21.10.2005 року між ЗАТ «Октант» та [PERSON] був укладений договір про дольове інвестування у житлове будівництво №10, згідно якого підприємство зобов'язалось збудувати та передати у власність об'єкт інвестування (паркінг №10), а клієнт зобов'язався забезпечити відповідне інвестування та прийняти його у власність. [PERSON] було сплачено кошти у загальній сумі 37658,82грн.. В травні 2012 року відповідач відмовилась від інвестування та зажадала повернення внесених інвестицій, що передбачено п.2.1.5 Договору. За усною домовленістю з керівництвом ТОВ «Октант-центр» відповідачу було повернуто кошти на загальну суму 72200грн., тобто помилково переплачено сума інвестиційних внесків у розмірі 34541,18грн.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

В липні 2015 року Управління ПФУ у м. Хмельницькому звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів, в обґрунтування якого вказало, що управлінням здійснювалась виплата пенсії [PERSON] через Хмельницьку дирекцію Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» згідно встановленого графіка 16 числа кожного місяця. [PERSON] померла 15.04.2015 року, проте згідно повідомлення ХД УДППЗ «Укрпошта» пенсія [PERSON] за квітень 2015 року в розмірі 1315,95грн. виплачена по дорученню [PERSON] Оскільки представництво за довіреністю припиняється день смерті, пенсія після смерті [PERSON] отримана без достатньої правової підстави, а отримані [PERSON] кошти в розмірі 1315,95 грн. підлягають поверненню. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, надала пояснення в яких вказала, що отримала пенсію після смерті матері [PERSON], проте повернути кошти не має змоги у звязку із скрутним матеріальним становищем. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла 15.04.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-БВ № 254299. Згідно повідомлення Хмельницької дирекції УРДППЗ «Укрпошта» від 18.06.2015 року № 08-1528 пенсія [PERSON] в розмірі 1315,95 грн. за квітень місяць 2015 року виплачена 17.04.2015 року по довіреності [PERSON] Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Враховуючи вищевикладене [PERSON] отримала грошові кошти в розмірі 1315,95 грн. без достатньої правової підстави, у звязку з чим кошти підлягають поверненню управлінню Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує нічиїх прав та законних інтересів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 19,73грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

В липні 2015 року Хмельницький обласний протитуберкульозний диспансер звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію на 3 місяці [PERSON], [INFO], мешканця [INFO], [ADDRESS], до протитуберкульозного диспансеру з метою проведення стаціонарного лікування загрозливої форми туберкульозу. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала, пояснивши, що [PERSON] хворіє на відкриту форму туберкульозу (загрозлива форма), неодноразово з 2002 року лікувався у протитуберкульозному диспансері, проте, перебуваючи в лікувальному закладі, систематично порушував лікарняний режим, самовільно залишав стаціонар, пропускав прийом медикаментів, на зауваження не реагував, лікування не завершив, чим створює загрозу зараження оточуючих осіб. [PERSON] про дату розгляду справи повідомлений належним чином, однак право особистої участі в судовому засіданні йому не надано, поскільки за даними протитуберкульозного закладу ця особа становить загрозу розповсюдженням хвороби. Представник [PERSON]- мати [PERSON] підтримує подану заяву. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що згідно лікарського висновку [PERSON] багато років хворіє на туберкульоз, із діагнозом: Риф ТБ (26.05.2015) легень (дисемінований) Дестр+МБТ+М+МГ+Ріф+К0Резист І (0) Резист ІІ (0) Гіст0 Кат4 (РБТ) Ког2 (2015), який становить епідемічну загрозу населенню, в зв'язку з тим, що останній виділяє мікобактерії туберкульозу. Судом також встановлено, що [PERSON] з 2002 року неодноразово лікувався у протитуберкульозному диспансері, систематично порушував лікарняний режим, пропускає прийом медикаментів, не завершує призначене лікування, оскільки самовільно залишає стаціонар диспансеру, що свідчить про негативне ставлення хворого до лікування та байдужість до загрози зараження туберкульозом оточуючих осіб. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі, під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Надані суду докази, пояснення представника протитуберкульозного диспансеру, переконливо свідчать про наявність обґрунтованих підстав для примусової госпіталізації [PERSON] до лікувального закладу, де створені всі умови для інтенсивного лікування останнього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

В липні 2015 року Хмельницький обласний протитуберкульозний диспансер звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію на 3 місяці [PERSON], [INFO], мешканця с. Хутір, Шепетівського району Хмельницької області, до протитуберкульозного диспансеру з метою проведення стаціонарного лікування загрозливої форми туберкульозу. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала, пояснивши, що [PERSON] хворіє на відкриту форму туберкульозу (загрозлива форма), у 2015 році лікувався у протитуберкульозному диспансері, проте, перебуваючи в лікувальному закладі, систематично порушував лікарняний режим, самовільно залишав стаціонар, пропускав прийом медикаментів, на зауваження не реагував, лікування не завершив, чим створює загрозу зараження оточуючих осіб. [PERSON] про дату розгляду справи повідомлений належним чином, однак право особистої участі в судовому засіданні йому не надано, поскільки за даними протитуберкульозного закладу ця особа становить загрозу розповсюдженням хвороби. Представник [PERSON] - дружина [PERSON] підтримує подану заяву. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що згідно лікарського висновку [PERSON] хворіє на туберкульоз, із діагнозом: МРТБ (26.05.2015) легень (інфільтративний) Дестр+ МБТ+М+К+ Резист І (HRS) Резист ІІ (0) Гіст0 Кат4 (HB) Ког2 (2015), який становить епідемічну загрозу населенню, в зв'язку з тим, що останній виділяє мікобактерії туберкульозу. Судом також встановлено, що [PERSON] у 2015 року лікувався у протитуберкульозному диспансері, систематично порушував лікарняний режим, палить, зловживає алкоголем, не завершує призначене лікування, оскільки самовільно залишає стаціонар диспансеру, що свідчить про негативне ставлення хворого до лікування та байдужість до загрози зараження туберкульозом оточуючих осіб. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі, під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Надані суду докази, пояснення представника протитуберкульозного диспансеру, переконливо свідчать про наявність обґрунтованих підстав для примусової госпіталізації [PERSON] до лікувального закладу, де створені всі умови для інтенсивного лікування останнього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

В липні 2015р. позивач [PERSON], звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами 05 березня 1988р. було зареєстровано шлюб у Відділі РАЦС Шевченківського району м. Києва, про що було зроблено актовий запис № 255. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних скандалів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених в позові, просив суд позов задовольнити. Відповідачка та її представник, не заперечували проти розірвання шлюбу, проте звертали увагу суду, що фактичною причиною розірвання шлюбу є подружня зрада, яка мала місце з боку сторони позивача, а постійні конфлікти, які виникають між сторонами пов'язані з користуванням житла. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 березня 1988р. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, судом надавався строк для примирення, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище позивача «[PERSON]»; прізвище відповідачки «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

В липні 2015р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами 18 листопада 1995р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Радянського району м. Києва, про що було зроблено актовий запис № 602. В шлюбі у сторін народилась, донька, яка на час звернення до суду з вказаним позовом є повнолітньою. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних скандалів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. В прохальній частині позову, позивач клопотав перед судом про розгляд справи у його відсутність, і судові витрати покласти на нього. До судового засідання, стороною відповідача було подано заяву про визнання позову. а також представник відповідачки клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність сторони відповідача. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 1995р. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище позивача «[PERSON]»; прізвище відповідачки «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

В липні 2015 р. позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх спільної дитини сина [PERSON], [INFO] в розмірі 600 грн. щомісяця, посилаючись на те, що відповідач, проживаючи окремо, матеріальної допомоги на його утримання не надає. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовільнити в повному обсязі, проте, після пояснень представника відповідача погодилась на зменшення суми аліментів, яка б відповідала 30% прожитого мінімуму на утримання дитини відповідного віку. Представник відповідача в суді, як і відповідач в своїх письмових запереченнях, позов в частині стягнення аліментів в розмірі по 600 грн. щомісяця не визнав, пояснив, що вважає достатньою для стягнення аліментів суму аліментів в розмірі 350 грн. щомісяця. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON], яка до розірвання шлюбу з відповідачем мала прізвище [PERSON], та [PERSON] є батьками їх спільної дитини сина [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач матеріальну допомогу не надає. Ці дані підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини, копією рішення суду про розірвання шлюбу, поясненнями сторін. Згідно із ч.3 ст.180 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище відповідача, а також те, що відповідач є працездатним, хоча ніде не працює, інших дітей на утриманні у нього немає, документів, що заперечують вказане відповідачем до суду не надано. Тому, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у сумі по 400 грн. щомісяця на утримання дитини. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними, відповідають чинному законодавству. Судові витрати відповідно до ст..88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача таким чином: судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст. ст. 181, 182, 184 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

В липні 2015 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначала, що 06 лютого 2015 р. зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого дітей не мають. Позивач, посилаючись на те, що у неї та відповідача різні погляди на подружнє життя, на нерозуміння одне одного, що на теперішній час разом не проживають, просила шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала. Відповідач позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідив письмові докази по справі, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони практично сумісне проживання припинили. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін .

Outcome: approved