Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Милівецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позовній заяві вона вказала, що 16 червня 2005 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,35 га, що розташована на території Милівецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області. 14 лютого 2018 року її представник [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] із усним зверненням щодо оформлення спадкових прав за законом після смерті батька позивачки [PERSON] У відповідь на дане звернення нотаріус листом № 160/01-16 від 14 лютого 2018 року відмовила в оформленні спадщини та рекомендовувала звернутися до суду для вирішення питання визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, у звязку з тим, що пропущено строк для прийняття спадщини. [PERSON] вважає, що пропустила строк з поважних причин, оскільки перебувала тривалий час за межами України, а саме: з серпня 2005 року по серпень 2017 року на роботі в Росії. Позивачка просить визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька. Позивачка [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача Милівецької сільської ради Чортківського району в підготовче судове засідання не зявився, від відповідача надійшла заява, в якій сільська рада просить справу розглядати за відсутності представника, позов визнає, не заперечує щодо його задоволення. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що 16 червня 2005 року помер батько позивачки [PERSON]. Позивачка [PERSON] пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так як в даній справі відповідач визнає позов, то враховуючи наведене, суд приходить до висновку про повернення [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок згідно квитанції АТ «[PERSON] Аваль» № N1CH444704 від 28 березня 2018 року, що становить 352 гривні 40 копійок.

Outcome: approved