Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

В Нововодолазький районний суд Харківської області звернулись з позовом [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в якому пояснили, що батько позивачів, [PERSON] помер [INFO]. На момент смерті [PERSON] був прописаний та проживав з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] Після смерті батька залишилася спадщина у вигляді : - житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS] - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХР №122780 в розмірі 4,96 га. - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №122780 в розмірі 0,40 га - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №122780 в розмірі 0,88 га. - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №122780 в розмірі 0,37 га. . В правовстановлюючому документі на вищевказаний житловий будинок зазначено, що даний житловий будинок «дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]». Так як колгоспний двір не є суб'єктом цивільних відносин, тому нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на даний житловий будинок. Як правовстановлюючий документ на земельну ділянку спадкоємцями було надано нотаріусу Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 6,61 га. На плані земельної ділянки зазначені 4 земельних ділянки з окремим кадастровим номером кожна. Спадкоємці прохали видати свідоцтва про право на спадщину в рівних частках тільки на земельну ділянку площею 4,9579 (раніше 4,96 га), кадастровий номер 6324255100:02:000:0055, а на три земельні ділянки оформляти спадщину не бажають. Оскільки правовстановлюючий документ виданий загалом на всі земельні ділянки і посвідчує право власності на загальну площу 6,61 га, а діючим законодавством в сфері нотаріату не передбачено проставляння будь-якої відмітки на Державному акті у випадку оформлення спадкоємцями тільки однієї земельної ділянки з 4-х, видача свідоцтва про право власності на спадщину на одну земельну ділянку зі складу всієї земельної ділянки є неможливим. Дружина [PERSON] та син [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] у відповідності до ст.1269 ЦК України, так як були зареєстровані разом зі спадкодавцем, але отримати свідоцтво на право власності за законом [PERSON] та [PERSON] відповідно до постанови нотаріуса не мають можливості. В зв'язку з тим, що дружина спадкодавця [PERSON] та син [PERSON] прийняли спадщину, а дочка [PERSON] не приймала спадщину, але має намір її прийняти, [PERSON] та [PERSON], (які прийняли спадщину) не заперечують щоб [PERSON] прийняла спадщину. [PERSON] відмовляється від прийняли спадщину за законом у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою [ADDRESS], та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі 6,61 га. [PERSON] відмовляється від прийняли спадщину за законом у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі 6,61 га. Також [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] дійшли між собою згоди про перерозподіл спадщини, так житловий будинок, успадкує [PERSON], а земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] . Таким чином [PERSON], та [PERSON] прийняли спадщину за законом, право спадкодавця на спадкове майно підтверджено, в зв'язку з чим просять суд визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом, оскільки задоволення позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачі надали до суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, слухання справи просили провести без їх участі. Відповідач по справі, [PERSON], в наданій до суду заяві зазначила про визнання позову та не заперечує проти його задоволення, просив слухання справи провести без його участі. Суд розглянув заяви позивачів та відповідача по справі, перевірив матеріали справи, надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено , що батько позивачів, [PERSON] помер [INFO]. що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області 12 листопада 2013 року, актовий запис № 220. На момент смерті [PERSON] був прописаний та проживав разом з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] Родинні відносини між позивачами та їх батьком підтверджено копіями свідоцтв про народження, копіями паспортів, копіями свідоцтв про шлюб [PERSON] Після смерті батька залишилася спадщина у вигляді : - житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS] - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №122780 в розмірі 4,96 га, виданого Нововодолазькою районною державною адміністрацією 04.03.2004 року на підставі розпорядження голови Нововодолазького районної державної адміністрації від 15.05.2003 року №159 , кадастровий номер 6324255100:02:000:0055 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №382. - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №122780 в розмірі 0,40 га виданого Нововодолазькою районною державною адміністрацією 04.03.2004 року на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації від 15.05.2003 року №159 , кадастровий номер 6324255100:02:000:0101 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №382. - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №122780 в розмірі 0,88 га. виданого Нововодолазькою районною державною адміністрацією 04.03.2004 року на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації від 15.05.2003 року №159, кадастровий номер 6324255100:02:000:0102 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №382. - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №122780 в розмірі 0,37 га. виданого Нововодолазькою районною державною адміністрацією 04.03.2004 року на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації від 15.05.2003 року №159 , кадастровий номер 6324255100:02:000:0151 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 382. Вищевказаний житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS]. В правовстановлюючому документі на житловий будинок зазначено, що даний житловий будинок «дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]». Правовідносини щодо майна колгоспного двору регулюються ст..ст.120-126 Цивільного кодексу Української РСР, які втратили чинність на підставі Закону України №3718-12 від 16.12.1993 року. Внесені зміни до чинного законодавства не передбачали правонаступництва прав та обов'язків щодо майна колгоспного двору іншими суб'єктами цивільних відносин, зокрема фізичною особою. У відповідності до статті 318 Цивільного кодексу України суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені у статті 2 Цивільного кодексу України, а саме фізичні та юридичні особи, держава Україна, Автономна республіка Крим, територіальні громади , іноземні держави та інші суб'єкти публічного права. Таким чином, колгоспний двір не є суб'єктом цивільних відносин, а тому нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на даний житловий будинок. Як правовстановлюючий документ на земельну ділянку спадкоємцями було надано нотаріусу Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 6,61 га. На плані земельної ділянки зазначені 4 земельних ділянки з окремим кадастровим номером кожна. Спадкоємці прохали видати свідоцтва про право на спадщину в рівних частках тільки на земельну ділянку площею 4,9579 (раніше 4,96 га), кадастровий номер 6324255100:02:000:0055, а на три земельні ділянки оформляти спадщину не бажають. Оскільки правовстановлюючий документ виданий загалом на всі земельні ділянки і посвідчує право власності на загальну площу 6,61 га, а діючим законодавством в сфері нотаріату не передбачено проставляння будь-якої відмітки на Державному акті у випадку оформлення спадкоємцями тільки однієї земельної ділянки з 4-х, видача свідоцтва про право власності на спадщину на одну земельну ділянку зі складу всієї земельної ділянки є неможливим. В Судовому засіданні встановлено, що дружина [PERSON] та син [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] у відповідності до ст.1269 ЦК України, так як були зареєстровані разом зі спадкодавцем, але отримати свідоцтво на право власності за законом [PERSON] та [PERSON] відповідно до постанови нотаріуса не мають можливості. В зв'язку з тим, що дружина спадкодавця [PERSON] та син [PERSON] прийняли спадщину, а дочка [PERSON] не приймала спадщину, але має намір її прийняти, [PERSON] та [PERSON], (які прийняли спадщину) не заперечують щоб [PERSON] прийняла спадщину. [PERSON] відмовляється від прийняли спадщину за законом у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою [ADDRESS], та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі 6,61 га. [PERSON] відмовляється від прийняли спадщину за законом у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі 6,61 га. Також [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] дійшли між собою згоди про перерозподіл спадщини, так житловий будинок, успадкує [PERSON], а земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] . . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1261 ЦК України позивачі та відповідач по справі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька. Згідно ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець , за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.2 статті 49 Закону України ,,Про нотаріат,, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до постанови про відмову вчинення нотаріальних дій від 23 липня 2014 року встановлено, що 16 травня 2014 року приватним нотаріусом [PERSON] було заведено спадкову справу № 67/2014 до майна померлого [PERSON] на підставі заяв спадкоємців за законом [PERSON] та [PERSON] . В цій же заяві дружина спадкодавця [PERSON] повідомила , що права власності на ? частку майна померлого чоловіка на підставі ст. 60 Сімейного кодексу України вона не має. Цього ж дня було прийнято та долучено до спадкової справи заяву доньки спадкодавця [PERSON] про те, що вона не прийняла та не претендує на спадщину. Інших заяв про прийняття чи про відмову від спадщини до нотаріуса не надходило. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/. Ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ст. 1299 ЦК України передбачено обов'язок спадкоємця зареєструвати право на спадщину в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Враховуючи заяву, що надана відповідачем по справі про визнання позову та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено право власності спадкодавця, [PERSON], який помер [INFO], на спадкове майно, у зв'язку з чим суд вважає за доцільне визнати за позивачами право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved