Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що є власником житлового будинку [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.03.2011. В будинку зареєстрований її син [PERSON], проте понад 6 років за місцем реєстрації не проживає, оскільки перебуває в м. Севастополі. Житловим приміщенням відповідач не користується, фактично в ньому не проживає, спільного господарства не веде, обов`язків з утримання та проведення ремонту будинку не виконує, участі у сплаті комунальних послуг чи спільному побуті не бере. Відсутність відповідача за місцем проживання не пов`язана з поважними причинами. Всі обов`язки з утримання будинку вона виконує самостійно як власник житла. Факт реєстрації у її будинку [PERSON], який не проживає в ньому, є перешкодою у реалізації її прав, що полягають в отриманні житлових та інших соціальних пільг. Просить усунути перешкоди у праві розпорядження житлом шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Справа розглядається у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, про що повідомлені належним чином усі учасники. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 5). Відповідач відзив на позову заяву не подав, заяв та клопотань від нього не надходило. Ухвалу про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження, якою визначено строк подачі відзиву на позовну заяву та копію позовної заяви з додатками, направлено відповідачу за зазначеною у позовній заяві адресою. До суду повернувся конверт із зазначенням листоноші «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с. 29). Відповідно до ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких умов, суд вирішує позов по суті на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.03.2011. Про це ж свідчить витяг про державну реєстрацію прав КП «Архітектор» Дубенської міської ради № 29258748 від 11.03.2011 (а.с. 9, 10). У вищевказаному будинку зареєстрований, але не проживає [PERSON],що підтверджується довідками № 671 від 19.05.2015, № 1541 від 17.11.2016, № 885 від 21.09.2018, виданими виконкомом Варковицької сільської ради Дубенського району Рівненської області (а.с. 14, 15, 16). Згідно актів обстеження на предмет проживання № 02-12/262 від 22.05.2015, № 02-12/513 від 17.11.2016, № 02-26/437 від 11.09.2018, складених комісією Варковицької сільської ради Дубенського району Рівненської області, [PERSON] зареєстрований у житловому будинку [ADDRESS], проте фактично там не проживає (а.с. 11, 12, 13). Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Згідно зі ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі. Непорушність права власності задекларована також статтею 321 Цивільного кодексу України. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд враховує, що житловий будинок [ADDRESS] належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.03.2011, відповідач [PERSON] не проживає у житловому будинку більше 6 років, а тому має бути визнаний таким, що втратив право на користування житлом позивача.

Outcome: approved