Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

В квітні 2019 року [PERSON] звернулася до Чемеровецького районного суду Хмельницької області з позовом до Чемеровецької селищної ради Чемеровецького району Хмельницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що після смерті її дідуся [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконкому Кочубіївської сільської ради\~Чемеровецького району\~Хмельницької області\~від 14.04.1999\~року вона є спадкоємицею майна померлого [PERSON] . В зв`язку з тим, що про існування заповіту вона дізналася лише в березні 2019 року, у встановлений законом строк вона не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а звернулася лише в квітні 2019 року. Вважає, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини нею пропущено з поважних причин, а тому просить позов задовольнити та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій розгляд справи просить без їх участі, позовні вимоги визнає. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 4). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконкому Кочубіївської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області 14.04.1999 року, [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 31 травня 2008 року, і прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Згідно зі ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У встановлений законом строк позивач [PERSON] не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки дідусь не повідомив її про те, що за життя склав заповіт на її користь, а про наявність вказаного заповіту вона дізналася лише в березні 2019 року. В квітні 2019 року представник позивача [PERSON] звернулася в інтересах [PERSON] до Хмельницької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Із листа державного нотаріуса Хмельницької районної державної нотаріальної контори Макаренко Т.Г. від 02.04.2019 року № 158/01-16 вбачається, що [PERSON] відмовлено в оформленні спадкових прав після смерті [PERSON] , оскільки пропущено шестимісячний строк на прийняття спадщини (а.с.8). Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз`яснень, що викладені в абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання про визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами слід вважати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Закон надає фізичній особі право призначити спадкоємців шляхом складання заповіту та розподілити спадкове майно, майнові права та обов`язки на свій погляд. Заповіт - розпорядження особи (заповідача) відносно належного їй майна, майнових прав та обов`язків на випадок своєї смерті, складений у встановленому законом порядку, за своєю юридичною природою є одностороннім правочином. Як правочин, він має відповідати всім вимогам, що звичайно пред`являються до правочинів відповідно до ЦК України. Його значення полягає в тому, щоб визначити порядок переходу всього майна, майнових прав та обов`язків до певних осіб, який буде існувати після смерті заповідача. Заповідач має право за своїм розсудом заповідати майно будь-яким особам, будь-яким чином визначити частки спадкоємців в спадщині, позбавити спадщини одного, кількох чи всіх спадкоємців за законом, не зазначаючи причин такого позбавлення, а також включити до заповіту інші розпорядження, передбачені правилами ЦК України про спадкування, скасувати чи змінити складений заповіт. Судом встановлено, що право на обов`язкову частку у спадщині відсутнє, заповіт складений відповідно до вимог ст.ст. 1247, 1248 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] , не знаючи про існування заповіту, не могла у встановлені законом строки подати заяву про прийняття спадщини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин, тому їй слід визначити додатковий строк три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання нею нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved