Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

В квітні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування, в якому просила ухвалити рішення, яким стягнути з ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» та [PERSON] на її, [PERSON] користь суму в розмірі 53511,20 грн. наступним чином: стягнути з ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП»: страхове відшкодування в розмірі 45121,40 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 27.11.2018 року по 31.01.2019 року включно, в розмірі 2848,21 грн., 3% річних за період з 27.11.2018 року по 31.01.2019 року включно, в розмірі 237,35 грн., індекс інфляції за період з 27.11.2018 року по 31.12.2018 року включно, в розмірі 1443,12 грн., а всього стягнути 49650,08 грн.; стягнути з [PERSON] франшизу в розмірі 500,00 грн. та втрату товарної вартості транспортного засобу в розмірі 3361,12 грн., а всього стягнути 3861,12 грн.; стягнути з ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» та [PERSON] на її, [PERSON] користь судові витрати по справі, пропорційно до задоволених вимог. Позивачка [PERSON] та її адвокат за договором про надання правової допомоги Негробов О.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі. Адвокат позивачки надав суду заяву про закінчення розгляду справи без його участі та без участі позивачки, просив позов задовольнити (том №2 а.с.19). Представник відповідача ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» за довіреністю Супрун Т.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні; надала суду відзив на позов (том №1 а.с.67-73), письмові пояснення (том №2 а.с.6-7), в яких просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав суду відзив на позов (том №1 а.с.110-112); у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим повідомленням (том №1 а.с.66). Адвокат відповідача [PERSON] за договором про надання правової допомоги Ільєнко Ю.В. у судовому засіданні проведеному в режимі відеоконференцзв`язку позовні вимоги не визнав та просила відмовити в їх задоволенні; надав суду заяву про закінчення розгляду справи без його участі, просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] (том №2 а.с.19). Вислухавши адвокатів сторін, допитавши у судовому засіданні свідка [PERSON] та експерта [PERSON], вивчивши матеріали справи, ознайомившись з відзивом на позов, відповіддю на відзив та письмовими поясненнями сторін, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів тому, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Ч.2 цієї статті передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренда і т.д.) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використовування, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Встановлено, що 12 серпня 2018 року о 18-20 год. на перехресті вул. Київська та вул. Ульянова в м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Мерседес» державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись заднім ходом не переконався з безпеці руху скоїв наїзд на автомобіль «Джилі» державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальну шкоду, постраждалих немає. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , що підтверджується постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2018 року (том №1 а.с.14). Власником автомобіля «Джилі» державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (том №1 зворотній бік а.с.11). Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1160724 від 16 грудня 2017 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Мерседес» державний номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (том №1 а.с.76). Відповідно до вищевказаного страхового поліса, терміном дії страхування складає період з 17.12.2017 року по 16.12.2018 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн., а розмір франшизи складає 500 грн. Страхування як система захисту майнових інтересів фізичних, юридичних осіб та держави - необхідний елемент соціально-економічної системи суспільства. Страхування є інститутом гарантування поновлення майнових інтересів. Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким урегульовані правовідносини сторін, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Під оціненою шкодою розуміється процес визначення вартості майна на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами. З метою компенсації спричинених в результаті ДТП збитків, [PERSON] звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», шляхом надіслання 17 серпня 2018 року кур`єрською службою письмового повідомлення про ДТП, як того вимагають ст. 33, 33-1, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Окрім цього, 21 серпня 2018 року [PERSON] засобами електронного зв`язку надіслала страховій компанії лист який містив скан-копії наступних документів: письмове повідомлення про ДТП від 21.08.2018 р., схема ДТП складена співробітниками патрульної поліції м. Дніпро, посвідчення водія [PERSON] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Джилі» державний номерний знак [NUMBER] , паспорт та ідентифікаційний номер [PERSON] , заяву на виплату страхового відшкодування від 21.08.2018 р., лист запрошення на незалежну експертизу, тощо. Цього ж дня, за допомогою засобів поштового зв`язку, [PERSON] надіслала страховій компанії вище зазначені документи в паперовому вигляді, які були отримані страховою компанією 27 серпня 2018 року. Тобто, датою повідомлення АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» про настання страхового випадку та подання заяви на виплату страхового відшкодування є 17 серпня 2018 року. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Статтею 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дії страховика та МТСБУ після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати)» передбачено, що Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування (п. 34.1). Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (п. 34.2). Тобто, згідно умов ст. 34 Закону, обов`язок щодо розслідування причин та обставин настання страхового випадку (ДТП) покладається саме на ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», який зобов`язаний був: на протязі двох робочих днів з 20.08.2018 р. по 21.08.2018 р. включно - здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування; на протязі десяти робочих днів з 20.08.2018 р. по 31.08.2018 р. включно - направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містить чіткого переліку дій, які страховик повинен здійснити з метою розслідування страхового випадку. Адже кожна подія (страховий випадок) є по своєму унікальною, та може мати свої певні особливості. Згідно п. 34.2 ст. 34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно п. 34.4 ст. 34 Закону, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Тобто спеціальним законом, що регулює правовідносини між [PERSON] та ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», визначено виключний (конкретний) перелік осіб, які мають право визначати причин настання страхового випадку та розміру збитків: працівники страхової компанії або МТСБУ; аварійні комісари; експерти; юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Як вбачається із наданих ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» відзиву на позов разом із документами, у страховика було відсутнє представництво у м. Дніпро, з метою проведення огляду пошкодженого автомобіля [PERSON] «Джилі» державний номерний знак [NUMBER] , ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» звернувся до ТОВ «Екліс-Ассист» із відповідною заявкою щодо призначення аварійного комісара для проведення огляду. Проведення огляду пошкодженого транспортного засобу позивача, ТОВ «Екліс-Ассист» доручило аварійному комісару [PERSON] . Згідно п. 2 «Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №8 від 05 січня 1998 року, аварійний комісар - особа, яка з`ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Нацкомфінпослуг. Пунктом 11 вищевказаного Положення передбачено, що підставою для з`ясування обставин і причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків є заява страховика (страхувальника). Згідно п. 1.2 «Кваліфікаційних вимоги до осіб, які здійснюють діяльність з визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (аварійних комісарів)» затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 285 від 19.05.2011 р., аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, а також у випадку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», перевіркою дій страховика. Відповідно до п. 1.5 «Кваліфікаційних вимог, офіційне засвідчення кваліфікації осіб, які претендують здійснювати діяльність з визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, здійснюється шляхом видачі їм кваліфікаційного свідоцтва про складання екзамену на відповідність знань кваліфікаційному мінімуму за певним напрямом діяльності (далі - Кваліфікаційне свідоцтво), форма бланка якого наведена в додатку. Пунктом 1.7 Кваліфікаційних вимог передбачено, що визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків може займатися особа, яка отримала Кваліфікаційне свідоцтво, що містить відмітку Нацкомфінпослуг про внесення цієї особи до Переліку. Згідно п. 3.5 Кваліфікаційних вимог, кваліфікаційне свідоцтво видається Нацкомфінпослуг строком на три роки і є чинним на всій території України. ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» не було надано в якості доказу заявку на проведення огляду пошкодженого транспортного засобу [PERSON] та не надано доказів, що [PERSON] , станом на день отримання доручення на проведення огляду пошкодженого автомобіля «Джилі» державний номерний знак [NUMBER] , або на час виконання відповідного доручення (заявки), мав дійсне кваліфікаційне свідоцтво аварійного комісара. Окрім цього, згідно інформації, яка наявна в реєстрі атестованих судових експертів та реєстру суб`єктів оціночної діяльності, [PERSON] не є експертом та/або суб`єктом оціночної діяльності (оцінювачем). Окрім цього, суд критично відноситься до пояснень [PERSON] допитаного судом як свідка, оскільки вони спростовані встановленими обставинами в справі. Згідно п. 34.3, 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). [PERSON] реалізуючи своє право передбачене п.34.4 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку (в т.ч. і суми страхового відшкодування), звернулася до судового експерта автотоварознавця [PERSON] . Про дату, час та місце проведення огляду пошкодженого транспортного засобу позивачки, відповідачі були завчасно повідомлені. Відповідно до Висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню матеріальної шкоди спричиненого власнику КТЗ №1909/18/18 складеного 17 вересня 2018 року, на замовлення [PERSON] вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюючих складових частин (розрахованого в порядку встановленому законодавством) автомобіля «Джилі» державний номерний знак [NUMBER] пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 12 серпня 2018 року на момент проведення дослідження складає 43071,40 грн., а величина втрати товарної вартості склала 3361,12 грн. (том №1 а.с.19-29). Витрати [PERSON] на оплату послуг експерта склали 2550,00 грн. (том №1 а.с.45). Вищевказаний висновок експерта було складено у відповідності до чинного законодавства України щодо проведення судових експертиз, експерт був обізнаний (попереджений) про відповідальність за надання свідомо неправдивого висновку, та відповідає вимогам ст. 102 та 106 ЦПК України. Копію висновку експерта, разом із квитанцією про сплату за експертні послуги та копією постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2018 року, [PERSON] 25 вересня 2018 року засобами поштового зв`язку направила ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», яким були отримані 28 вересня 2018 року. Відповідно до п. 3, 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Згідно ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Згідно ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) або здійснити виплату страхового відшкодування. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Протягом 3-х робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Як вбачається з матеріалів справи, страхова компанія не відшкодувала позивачці страхову виплату виходячи із розміру заподіяного позивачеві збитку, хоча у з урахуванням змісту ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування. З метою врегулювання правовідносин, які склались між ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» та [PERSON] , остання 30 листопада 2018 року надіслала на адресу страховика скаргу-вимогу щодо надання інформації про стан розгляду заяви на виплату страхового відшкодування, здійснення виплати страхового відшкодування та надання в письмовому вигляді детального розрахунку суми страхового відшкодування із посиланням на документи, на підставі яких він проводився (том №1 а.с.47-48). Проте, заява [PERSON] була проігнорована ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП». Згідно листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №13322/13-12 від 27 грудня 2018 року (том №1 а.с.52-53), позивачку було повідомлено, що листами від 20.08.2018 року №1213, від 14.09.2018 року №1269, від 01.11.2018 року №1453 ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» було повідомлено про необхідність надання представнику Товариства для огляду транспортного засобу «Джилі» державний номерний знак [NUMBER] . Станом на 18.12.2018 року транспортний засіб «Джилі» державний номерний знак [NUMBER] «Джилі» державний номерний знак [NUMBER] , не надано для огляду представнику Товариства. А тому, ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування з обґрунтуванням причин відмови позивачку було повідомлено листом від 28.11.2018 року №1547. Проте, судом було встановлено, що будь-яких листів, на які посилається Нацкомфінпослуг у своїй відповіді, на адресу [PERSON] не надходило. 18 січня 2019 року [PERSON] на адресу ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» надіслала досудову вимогу (том №1 а.с.50-51), проте вимога позивачки була повністю проігнорована страховиком. Таким чином, суд прийшов до висновку, що ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» протиправно ухиляється від свого обов`язку щодо здійснення виплати страхового відшкодування позивачу. Доказів (поштового повідомлення) вручення позивачці вищевказаних листів, ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» не надав суду, адже наявність листа чи листів та присвоєння їх вихідного реєстраційного номеру не підтверджують того факту, що ці листи було направлено адресату, та прийнято адресатом. Аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що прийняте рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування є безпідставне та необґрунтоване, внаслідок чого позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на її користь страхове відшкодування в розмірі 45121,40 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зобов`язання ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим. В разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов`язання, і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 01 червня 2016 року у справі №6-927цс16 Згідно ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» прострочивши виконання грошового зобов`язання (здійснення виплати страхового відшкодування в повному обсязі), повинен також сплатити [PERSON] : пеню на суму заборгованості 45121,40 грн. за період починаючи з 27.11.2018 року по 31.01.2019 року включно, в розмірі 2848,21 грн.; 3% річних на суму заборгованості 45121,40 грн. за період починаючи з 27.11.2018 року по 31.01.2019 року включно, в розмірі 237,35 грн.; індекс інфляції на суму заборгованості 45121,40 грн. за період починаючи з 27.11.2018 року по 31.01.2019 року включно, в розмірі 1443,12 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» складає у розмірі 49650,08 грн. (несплачена сума страхового відшкодування у розмірі 45121,40 грн. та штрафні санкції у розмірі 4528,68 грн.). Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Велика палата Верхового Суду у постанові від 04.07.2018 року в справі №755/18006/15-ц, зробила наступні висновки щодо застосування норм права: «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)». У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2018 року в справі №760/15471/15-ц. Таким чином, [PERSON] відповідно до ст. 11, 22, 1187, 1194 ЦК України та висновків щодо застосування норм права, що викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року (справа №755/18006/15-ц) та постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року (справа №760/15471/15-ц), зобов`язаний компенсувати [PERSON] франшизу передбачену страховим полісом АМ/1160724 у розмірі 500,00 грн., а також втрату товарної вартості транспортного засобу у розмірі 3361,12 грн. Таким чином, суд враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від своїх обов`язків, та з метою захисту порушених прав [PERSON] , прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на її користь суму франшизу у розмірі 500 грн. втрату товарної вартості транспортного засобу у розмірі 3361,12 грн. підлягають задоволенню. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та доведеним належними доказами, а отже підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з з ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» та [PERSON] на користь [PERSON] сплачений при зверненні до суду з позовом судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., тобто з кожного по 384 грн. 20 коп. На підставі викладеного, ст. 11, 22, 526, 530, 610, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст. 22, 33, 33-1, 35, 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved