Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

В квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди , посилаючись на те, що 27. 01.2015 року йому встановлено 2 профзахворювання із втратою працездатності 60% та 3 група інвалідності. В зв'язку з станом здоров'я він не працює з 25.03.2015 року, звільнений з роботи за п. 2 ст 40 КЗПп України. Його загальний трудовий стаж складає 22 роки 8 місяців,в тому числі на шахті «Родіна» ПАТ КЗРК 18 років 2 місяці у шкідливих умовах праці.В період з 06.08.1996 року по день звільнення 25.03.2015 року, працював підземним гірником,підземним гірником очисного вибою (ГРОВ)шахти « Родіна» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» який 04.04.2011 року перейменований на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». Стан здоров'я став погіршуватись з 2012 року. Вперше знаходився на лікуванні в науково-дослідницькому інституті з діагнозом остеохондроз шийного і поперекового відділу хребта, плечолопатковий періартрит зліва з 24.02 по 07.03.2012 року. З підозрою на профзахворювання був направлений в НДІ, де знаходився в неврологічному відділені з з22.07.2013 по 05.08.2013 року. В результаті йому встановили діагноз радикулопатія п/крижова та шийна, остеохондроз,плечолопатковий періартроз, проте захворювання не повязували з профзахворюванням,та таке,що не перешкоджало виконувати функціональні обов'язки працівника-ГРОВ. 4 рази йому проводили експертне дослідження. Медкомісія допускала його до виконання обов'язків підземного гірника очисного вибою,але йому було призначено наступне експертне дослідження на можливість встановлення профзахворювання на жовтень 2014 року. Весь цей час працював в шкідливих та небезпечних умовах праці,виконував роботи які характеризувались важкістю,запиленістю та шумом. ДАНІ санітарно-гігієнічної характеристики умов праці складені на підставі АТЕСТАЦІЇ РОБОЧОГО МІСЦЯ 1999-2000,2005 років. Рішенням ЛЕК НДІ від 07.10. 2014 року року,протокол №1622 йому встановлено професійні захворювання-з діагнозом: Радикулонейропатія попереко-крижова L-4,L-5 ;SI переважно зліва, і шийна С5-С7 на фоні антеспондилолістезу тіла L-5 1cn/(1/0 cv) з вираженим порушенням біомеханіки хребта,стійким больовим та статико-динамічними порушеннями,,нейродифічними проявами у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.),остеоартрозу ліктьових та колінних суглобів ПФ першого-другого ступеню,вираженим периферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок. Хронічне обструктивне захворювання легень першої- стадії(пиловий бронхіт першої - стадії,емфізема легень першої стадії)Легенева недостатність першого -першого ступеня. За висновком МСЕК від 27 січня 2015 року йому вперше була встановлена втрата професійної працездатності 60 %- радикулопатія -50 ХОЗЛ -10% до 01.01.2016 року та 3 група інвалідності. Винним у заподіянні шкоди є підприємство, що у порушення діючого законодавства не забезпечило безпечну організацію при виконання робіт, не виконувало норм і правил охорони праці. Відповідно до ч2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. При прийомі на роботу його ознайомили з умовами праці, де не було обмовлено про перевищення гранично допустимих норм Закону України «Про охорону праці», що призведуть до втрати здоров'я.Всі вказані події та обставини докорінним образом змінили його життя назавжди. Це вимагає від нього додаткових зусиль для продовження активного життя та підтримання в належному стані здоров'я. Суму спричиненої моральної шкоди оцінює в розмірі 120 000 гривень, яка якимось чином зможе компенсувати перенесені ним страждання та переживання, дасть можливість пройти хороший курс лікування, що в свою чергу дасть можливість підтримувати стан його здоров'я і покращить моральний стан. В судовому засіданні представник позивача в особі [PERSON]. позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в особі Літовченко Т.М. позовні вимоги не визнала і пояснила, що підприємство вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань, погіршення його здібностей, не надано доказів про перенесення позивачем моральних страждань та переживань, позивач не обґрунтував розмір моральних страждань та переживань. Позивач при прийомі на роботу був ознайомлений з умовами праці і був згодний з ними, підприємство забезпечувало його засобами індивідуального захисту. Крім того, позивач є застрахованою особою і всі виплати повинен проводити Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві… включаючи і моральну шкоду, Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» не повинно виплачувати позивачеві моральну шкоду. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач працював у відповідача з серпня 1996 року, звільнений з роботи з 25.03.2015 року за п. 2 ст 40 КЗПп України, пенсійного віку не досяг. 27. 01.2015 року йому встановлено 2 профзахворювання із втратою працездатності 60% та 3 група інвалідності.. Його загальний трудовий стаж складає 22 роки 8 місяців,в тому числі на шахті «Родіна» ПАТ КЗРК 18 років 2 місяці у шкідливих умовах праці. В період з 06.08.1996 року по день звільнення 25.03.2015 року, працював підземним гірником,підземним гірником очисного вибою (ГРОВ)шахти « Родіна» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» який 04.04.2011 року перейменований на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». Стан здоров'я став погіршуватись з 2012 року. Вперше знаходився на лікуванні в науково-дослідницькому інституті з діагнозом остеохондроз шийного і поперекового відділу хребта, плечолопатковий періартрит зліва з 24.02 по 07.03.2012 року. З підозрою на профзахворювання був направлений в НДІ, де знаходився в неврологічному відділені з з22.07.2013 по 05.08.2013 року. В результаті йому встановили діагноз: радикулопатія п/крижова та шийна, остеохондроз,плечолопатковий періартроз, проте захворювання не повязували з профзахворюванням, та таке, що не перешкоджало виконувати функціональні обов'язки працівника-ГРОВ. Йому 4 рази проводили експертне дослідження, медкомісія допускала його до виконання обов'язків підземного гірника очисного вибою, але було призначено наступне експертне дослідження на можливість встановлення профзахворювання на жовтень 2014 року. Весь цей час працював в шкідливих та небезпечних умовах праці,виконував роботи які характеризувались важкістю,запиленістю та шумом. Дані санітарно-гігієнічної характеристики умов праці складені на підставі атестації робочого місця 1999-2000,2005 років. Рішенням ЛЕК НДІ від 07.10. 2014 року року, протокол №1622 йому встановлено професійні захворювання-з діагнозом: Радикулонейропатія попереко-крижова L-4,L-5 ;SI переважно зліва, і шийна С5-С7 на фоні антеспондилолістезу тіла L-5 1cn/(1/0 cv) з вираженим порушенням біомеханіки хребта,стійким больовим та статико-динамічними порушеннями,,нейродифічними проявами у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.),остеоартрозу ліктьових та колінних суглобів ПФ першого-другого ступеню,вираженим периферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок. Хронічне обструктивне захворювання легень першої- стадії(пиловий бронхіт першої - стадії,емфізема легень першої стадії)Легенева недостатність першого -першого ступеня. За висновком МСЕК від 27 січня 2015 року йому вперше була встановлена втрата професійної працездатності 60 %- радикулопатія -50 ХОЗЛ -10% до 01.01.2016 року та 3 група інвалідності. По факту отримання професійного захворювання було проведено розслідування причин виникнення професійного захворювання. П.16 та п17 Акту розслідування професійного захворювання встановлює причину виникнення профзахворювання - Несистематичне використання комплексу пилеподавлення і незабезпечення нормативного провітрювання на робочих місцях,умови праці характеризувались запиленістю повітря робочої зони переважно фіброгеної дії,що перевищувала ГДК та виробничого шуму підвищених параметрів. Відсутність засобів механізації для переміщення вантажів,порушень режиму експлуатації технологічного устаткування,приладів,пошкодження захисних засобів і механізмів систем вентиляції,освітлення,кондиціювання повітря,відсутність засобів індивідуального захисту,відсутність заходів і засобів рятувального характеру. (абзац 5 п16). За висновком спеціалістів, профзахворювання виникли у зв'язку з тривалим часом роботи в підземних умовах в шкідливих та небезпечних умовах праці,які перевищували санітарно-допустимі норми: пил, вібрація та шум з перевищенням гранично-допустимих величин,несприятливий виробничий клімат,важкість праці. Винним у заподіянні шкоди здоров'ю позивача є підприємство, що у порушення діючого законодавства не забезпечило безпечну організацію при виконання робіт, не виконувало норм і правил охорони праці. Відповідно до ч2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. При прийомі на роботу позивача ознайомили з умовами праці, але не було обмовлено,про перевищення гранично допустимих норм Закону України «Про охорону праці»,що призведуть до втрати здоров'я. Ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає,що роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Факт провини підприємства підтверджується актом без № від 03 листопада 2014 року розслідування професійного захворювання, яким встановлені причини професійного захворювання - в порушенні ст. 13 Закону України «Про охорону праці»,ст..153 КзпП України. Провина підприємства підтверджується також санітарно-гігіенічною характеристикою умов праці Криворізького міського управління головного управління держсанепідслужби у Дніпропетровській області від 22.04..2013 року за № 2/2-11-3-1588, висновок якої свідчить про те,що на робочому місці було перевищення допустимих норм пилу,шуму,негативні кліматичні умови та важкість праці. Так, вміст вільного диоксиду кремнію кристалічного пилу від 10до 70% часу в концентрації становить від 5.0 до 18 мг/м3 при нормативному значенні 2.0 мг/м3; Важкість праці :маса вантажу що переміщається вручну становить від 38 до 45 кг при нормі-30 кг. Нахили корпусу вимушені 226 -396 раз при нормі 100 раз за робочу зміну.(пунк характеристики 12.12) Робоча поза у похилому положенні до 30 градусів/понад 30градусів , за зміну:49/9 при гранично-допустимій до 25/.0 Вологість -100 % при нормі 80-%.(пункт характеристики- 12.6) За висновком санітарно-гігієнічної характеристики в відповідності гігієнічної кваліфікації праці ГН 3.3.5-3.3.8;6.6.1-083-200,затвердженого наказом МОЗ України №528 від 27.12.2001р. р умови праці підземного гірника очисного вибою відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості,важкість праці- до 3 класу2ступеня шкідливості.(атестація робочих місць 2010 року). Факт вини підприємства підтверджується висновком МСЕК від 03.Х1.2014 року, виписками з історій хвороби, станом здоров'я позивача. З вини підприємства позивач переносить як фізичні, так і моральні страждання і переживання, викликані ушкодженням його здоров'я в результаті одержання тимчасової,а потім стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків. Фізичні страждання полягають в тому, що він відчуває постійний біль в хребті переважно зліва,біль в суглобах кінцівок рук та ніг,оніміння та припухлість пальців рук.У мене постійна задишка при незначних навантаженнях, при ходьбі,кашель,біль за грудиною ,безсоння, що вбачається з записів із історії хвороби. Отримане захворювання обмежує його життєву активність, позбавляє повноцінного спілкування з людьми.. Таким чином, заподіяне позивачу з вини підприємства захворювання змінила його спосіб життя, його наслідки вимагають додаткових зусиль для організації свого життя, підтримки здоров'я, порушили нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного громадянського життя, унаслідок порушення відносин з оточуючими людьми. Суд не погоджується з доводами представника відповідача, що позивач є застрахованою особою і всі виплати повинен проводити Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві… включаючи і моральну шкоду. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» право на відшкодування моральної шкоди є значною гарантією захисту прав і свобод громадян. Законом України від 23.02.2007 року № 717-5 «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», що набрав чинності з 30.03.2007 року, виключено ч. 3 ст. 34 Закону № 1105-14, яка передбачала право потерпілого на відшкодування моральної шкоди. На підставі досліджених доказів, суд вважає, що належним Відповідачем по справі є ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», оскільки правовідносини сторін щодо відшкодування моральної шкоди виникли в 2014 році, тобто в період, коли було скасовано ст. 28 та 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності», відповідно яких обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладено було на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Що стосується доводів представників ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про те, що Позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем здоров'я в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008р. встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Ст. 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Ст. 173 Кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяна каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Ст. 237-1 Кодексу законів про працю України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення Позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати Позивачу Відповідач, як власник підприємства, який не ствлистопада 2014 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві та моральних страждань потерпілого. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із суми, яку визначив позивач, враховує стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Позивач отримав професійне захворювання і втратив 60% професійної працездатності в молодому віці (в 39 років), у відповідача працював в шкідливих умовах 18 років і 2 місяці. В ході судового засідання безспірно встановлено, що позивачеві заподіяна моральна шкода протиправними діями Відповідача, в результаті чого позивач був позбавлений нормального життя, не працює, це вимагає від нього додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров'я. Зважаючи на вищевикладене, а також негативні наслідки, які виникли та можуть наступити, тяжкість вимушених змін в житті, в результаті отримання професійного захворювання, тривалість страждань і переживань, суд вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання позивачеві слід призначити у розмірі 50 000грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача у справі звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved