Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі з 02 червня 2005 року по 18 жовтня 2013. Від спільного подружнього життя мають дочку, [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачкою не склалось, так як вона у квітні 2013 року поїхала на заробітки, проте в подальшому йому стало відомо, що її поїздка не була пов»язана з роботою, вона хотіла лише влаштувати своє особисте життя. [PERSON] залишилась проживати з ним. Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 жовтня 2013 року шлюб було розірвано. Згідно цього рішення [PERSON] залишено проживати з матір»ю. Проте, не дивлячись на зміст судового рішення, їх дочка надалі проживала з ним. За весь період перебування відповідачки в Росії вона тільки три-чотири рази відвідувала дочку. У липні 2014 року мати дитини в черговий раз приїхала в Україну і повідомила, що хоче забрати [PERSON] на проживання в Росію. Владислава не може зрозуміти, куди хоче вивезти її мати, внаслідок чого дочка стала замкнутою. Позивач має постійне місце проживання. По місцю проживання створено всі умови для проживання та виховання дочки. Має постійну роботу, нормований робочий день, що дозволяє витрачати вільний час на виховання дочки. Працює на посаді чергового по переїзду у відокремленому підрозділі Бродівської дистанції колії, що стверджується довідкою від 07 серпня 2014 року. Має стабільний дохід, про що свідчить довідка від 26 червня 2014 року. Не перебуває на обліку у лікар-психіатра чи нарколога. Натомість відповідачка не має місця постійного проживання в Росії, не має постійного заробітку. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та дали аналогічні пояснення. Відповідачка та її представник позовні вимоги не визнали, вважають їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дубенської міської ради Рівненської області пояснив, що позовні вимоги є безпідставні. Будь-яких зауважень у органу опіки та піклування до відповідачки з приводу догляду за дитиною, її поведінки в побуті немає. Тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відповідачка в 2013 році виїхала за кордон на заробітки, весь цей час вихованням та утриманням дитини займався позивач, він може забезпечити дитині кращі умови проживання і розвитку, ніж відповідачка. Заслухавши пояснення позивача, відповідачки, свідків, представника Органу опіки та піклування Дубенської міської ради, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов є безпідставним і до задоволення не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідачка являються батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвам про народження (а.с.7). Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 жовтня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно рішення, дочку [PERSON] залишено проживати з матір»ю - [PERSON] (а.с.8). При визначенні місця проживання малолітніх дітей відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.161 СК України суд повинен приймати до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного із них, вік дитини, стан їх здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. В ході розгляду справи позивачем не надано суду доказів того, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини чи своєю негативною поведінкою може зашкодити її розвиткові. З письмового висновку органу опіки та піклування Дубенської міської ради Рівненсської області від 15 жовтня 2014 року вбачається, що підстав передавати малолітню дитину позивачеві немає, а доцільно залишити місце проживання дитини біля матері. При вирішенні даного спору суд приймає до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини та керується, крім положень Сімейного кодексу, також принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, відповідно до якого малолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір'ю, крім випадків, коли є виняткові обставини. Судом не добуто доказів того, що відповідачка не належним чином виконує свої батьківські обов'язки, або що наявні виняткові обставини, які б дали суду право розлучити малолітню дитину із своєю матір'ю. Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed