Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

В лютому 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно свідоцтву про право власності на житловий будинок він, [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. В даній квартирі, крім власників, зареєстрована подруга [PERSON] - [PERSON], яка фактично ні дня не проживала за вказаною адресою. У липні 2013 року [PERSON] виїхала за межі України і повертатися до м.Берислав не збирається. Через реєстрацію відповідача в квартирі [ADDRESS] виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але оплата за них нараховується. Також, реєстрація [PERSON] в даній квартирі, перешкоджає її власникам в повному обсязі розпоряджатися своїм майном. У звязку з чим, позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою №15 в будинку 265 по вул.Леніна в м.Берислав Херсонської області. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити по вищезазначеним обставинам. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, причину своєї неявки не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, заявами від 22.02.2016 року просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник Бериславського районного сектору управління державної міграційної служби України в Херсонській області в судове засідання не зявився, заявою від 11.03.2016 року просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належним чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво про право спільної сумісної власності на житло від 07.09.1993 року (а.с.8). В зазначеній квартирі, як вбачається з домової книги, довідки КП «Бериславський ЖЕК-1» № 255 від 28.01.2016 року та акту обстеження Бериславської міської ради Херсонської області від 02.02.2016 року, зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка за даною адресою не проживає з 2013 року (а.с.9-14). Згiдно положень ст.4 ЦПК України суд, здiйснюючи правосуддя захищає права, свободи та iнтереси фiзичних осiб у спосiб, визначений законами України. Перелiк способу захисту цивiльних прав та iнтересiв мiститься в статтi 16 ЦК Укаїни. Цей перелiк не є вичерпним i суд може захистити цивiльне право або інтерес iншим способом, що встановлений законом або договором. В статті 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, яке й означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до положень норм статей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Статтею 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК;\~ст. 405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11). Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними доказами та положення діючого в Україні цивільного та житлового законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що права позивача як власника житла підлягають захисту у обраний ним спосіб відповідно до вимог ст.391 ЦК України та ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У звязку з тим, що відповідач з 2013 року без поважних причин не проживає в [INFO], ніяких перешкод у користуванні жилою площею їй не чинилось, суд вважає можливим визнати, що вона втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved