Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову представник позивача [PERSON] вказувала, що позивачі [PERSON] і [PERSON] перебували з лютого 1983 року у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 25 лютого 2013 року. В період перебування у шлюбі позивачі придбали у свою власність на підставі договору купівлі-продажу незакінчений будівництвом дачний будинок, готовність 64%, з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , але право власності на цей будинок було оформлено на ім`я [PERSON] . В подальшому позивачі здійснили реконструкцію вказаного дачного будинку та завершили його будівництво, перетворивши його на житловий будинок. У 2013 році позивач [PERSON] зверталась до суду з цивільним позовом та за нею було визнано право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та конструктивних елементів, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивачі використовують свій будинок для постійного проживання, зареєстровані в ньому з 2005 року, провели до будинку необхідні інженерні комунікації, тобто використовують його саме як житловий будинок. Позивачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з`явилися, але їх представник [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності відповідача в заочному порядку, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач Люботинська міська рада Харківської області відзив на позов не подала, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, але в судове засідання її представник не з`явився без поважних на то причин. Заяву про відкладення розгляду справи до суду відповідач не подав. Тому суд вирішує справу зі згоди представника позивача на підставі наявних у ній доказів в заочному порядку. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд встановив наступне. Позивачі [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 лютого 1983 року, який був розірваний на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 25 лютого 2013 року, ухваленого в справі № 630/66/13-ц. В період шлюбу 20 серпня 2005 року [PERSON] придбав незакінчений будівництвом дачний будинок, готовністю 64% з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 20 серпня 2005 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гонтаренко С.Л. та зареєстрованим в реєстрі за № 2291. Продавцем по даному договору вказаний [PERSON] Однак, своє право власності на незакінчений будівництвом дачний будинок [PERSON] на підставі вказаного вище договору не зареєстрував. Згідно з відповіддю КП «Люботинське БТІ» від 24 квітня 2019 року, станом на 01 січня 2013 року незакінчений будівництвом дачний будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстрований на ім`я [PERSON] на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 25 червня 2005 року. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вказаний об`єкт незавершеного будівництва набув юридичного статусу об`єкту нерухомого майна, тому його слід розцінювати як предмет поділу між подружжям із визначенням ідеальних часток. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжі. Як вбачається з рішення Люботинського міського суду Харківської області від 30 квітня 2013 року, ухваленого в справі № 630/172/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину будівництва, судом були встановлені ті обставини, що будівництво будинку, що зареєстрований на праві власності на ім`я [PERSON] , було завершено, за виключенням дрібних будівельних робіт. Це слугувало підставою для задоволення позову та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину будівництва, а саме будівельних матеріалів та конструктивних елементів, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та припинення права спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Виходячи з встановлених вищевказаним судовим рішенням обставин, суд дійшов висновку, що кожен з подружжя [PERSON] набув право власності в рівних частках на будівельні матеріали та конструктивні елементи, які були використані для завершення будівництва дачного будинку. Від так, кожного з них слід вважати рівноправним забудовником нерухомого майна, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого станом на 22 квітня 2019 року, на земельній ділянці площею 1000,00 кв.м за адресою: [ADDRESS] , збудовані житловий будинок літ. «А-2» з напівпідвалом літ. «апд», входом у підвал літ. «авх», загальною площею 153,20 кв.м, житловою площею 70,20 кв.м, та надвірні будівлі: альтанка літ. «Б», ємність для води літ. «В», вбиральня літ. «Г», душ літ. «Д», баня літ. «Е», гараж літ. «Ж», оглядова яма літ. «ж.о.г.л.», свердловина літ. «К», вигрібна яма літ. «Я» та огорожа 1-3. З поданого позивачами звіту про проведення огляду дачного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , підготовленого ТОВ «АПБ «АТРІУМ» 28 серпня 2019 року, вбачається, що вказаний дачний будинок на час обстеження повністю добудований та використовується як індивідуальний житловий будинок, який відповідає діючим будівельним нормам, які пред`являються до житлових будинків, та придатний для подальшої надійної експлуатації. Звіт складений експертом Клочко М.І., який має відповідний кваліфікаційний сертифікат та свідоцтво експерта. Додатковим підтвердженням того, що новозбудований будинок використовується [PERSON] і [PERSON] \~ саме як житловий, являються відмітки в паспортах позивачів про реєстрацію їх постійного місця проживання в цьому будинку з 26 серпня 2005 року та укладення договорів з підприємствами постачальниками комунальних послуг з 2006 та 2009 років. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Досліджені докази в сукупності підтверджують ті обставини, що кожен з позивачів, володіючи в однакових обсягах будівельними матеріалами і конструктивними елементами, створили новий об`єкт нерухомого майна житловий будинок, право власності на який слід визнати за кожним з них в рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: approved