Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідачів заборгованості у сумі 1938423,17 грн., та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а також стягнути судові витрати. В подальшому позивачем надано заяву про зміну предмету позову, в якій просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 1938423, 17 грн. та судові витрати, а інші позовні вимоги залишити без розгляду. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 21.06.2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступник ПАТ « Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON] (далі відповідач -1) був укладений кредитний договір № 59-06-И/09, згідно з умовами якого банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 60200 доларів США з розрахунку 12% річних за користування кредитом на строк до 20.06.2026 року. Крім того, з метою забезпечення повернення кредиту між Товариством з обмеженою відповідальністю « Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступник ПАТ « Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON] (далі відповідач -2 ) був укладений договір поруки № 59-06-П/09 від 21.06.2006 року, відповідно до якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю, надавши відповідачу -1 кредит в розмірі та строки передбачені кредитним договором. Однак, відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, відповідно до цього Банк станом на 13.12.2016 року нарахував заборгованість за кредитом у сумі 1938423,17 грн., з них 1132436,27 грн. - сума заборгованості по основному боргу кредиту ( в еквіваленті по курсу НБУ становить 43270,44 доларів США), 16231,86 грн. - сума строкової заборгованості по відсоткам ( в еквіваленті по курсу НБУ становить 620,22 доларів США), 172954,00 грн. - сума простроченої заборгованості по відсоткам ( в еквіваленті по курсу НБУ становить 6608,58 доларів США), 577,62 грн. - сума строкової заборгованості по щомісячній комісії, 8664,30 грн. - сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії, 607559,12 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлені через засоби масової інформації - газету «Урядовий кур'єр» № 82 від 04.05.2017 року відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у їх відсутності суду не надавали, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до кредитного договору № 59-06-И/09 від 21.06.2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю « Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступник ПАТ « Банк «Фінанси та Кредит») надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 60200 доларів США з розрахунку 12% річних за користування кредитом на строк до 20.06.2026 року з цільовим призначенням - придбання квартири, розташованої у м. Київ, вул. Тульчинська, 7/40. Як вбачається з матеріалів справи, в порушення умов кредитного договору [PERSON] не сплачувала суми кредиту та відсотки за його користування, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 3.2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується щомісяця в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого за цим договором становить 671,14 доларів США. У складі ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування кредитними ресурсами. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідач [PERSON] припинила виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом з 10.09.2015 року, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість. Суд, перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором № 59-06-И/09 від 21.06.2006 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю « Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступник ПАТ « Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON] встановив, що станом на 13.12.2016 року у відповідача -1 утворилась заборгованість за кредитом у сумі 1938423,17 грн., з них 1132436,27 грн. - сума заборгованості по основному боргу кредиту ( в еквіваленті по курсу НБУ становить 43270,44 доларів США), 16231,86 грн. - сума строкової заборгованості по відсоткам ( в еквіваленті по курсу НБУ становить 620,22 доларів США), 172954,00 грн. - сума простроченої заборгованості по відсоткам ( в еквіваленті по курсу НБУ становить 6608,58 доларів США), 577,62 грн. - сума строкової заборгованості по щомісячній комісії, 8664,30 грн. - сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії, 607559,12 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам. В той же час відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», територія м. Торецька (Дзержинськ) Донецької області є тимчасово окупованою територією. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу [PERSON], яка проживає у м. Торецьку (попередня назва Дзержинськ), пеня нарахована після 14.04.2014 року і таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проведене позивачем нарахування пені у загальному порядку є неправомірним. В положеннях зазначеного Закону чітко визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування саме пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики. Виходячи з цього, заборгованість за кредитним договором станом на 13.12.2016 року становить 1338734,84 грн., що відповідно до курсу НБУ станом на 10.05.2017 року 26,51 за 1 дол.США становить 50499,24 дол.США, з них 1147099,36 грн. - сума заборгованості по основному боргу кредиту, що еквівалентно 43270,44 дол.США, 16442,03 грн. - сума строкової заборгованості по відсоткам, що еквівалентно 620,22 дол.США, 175193,45 грн. - сума простроченої заборгованості по відсоткам, що еквівалентно 6608,58 дол.США. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON], то суд зазначає наступне. Судом встановлено, що з метою забезпечення повернення кредиту між Товариством з обмеженою відповідальністю « Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступник ПАТ « Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON] був укладений договір поруки № 59-06-П/09 від 21.06.2006 року, відповідно до якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. Згідно п.6.2 зазначеного договору поруки цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного виконання всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Із роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вбачається, що Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, у банка настає право вимоги від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів. Судом встановлено, що прострочення кредитної заборгованості за кредитним договором 59-06-И/09 від 21.06.2006 року почалося з 10 вересня 2015 року, таким чином з 11.09.2015 року у позивача виникло право вимоги від позичальника та поручителя на дострокове погашення заборгованості. Проте банк протягом шести місяців вимоги до боржників не направив та позову до суду не пред'явив. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що зобов'язання відповідача [PERSON] за договором поруки № 59-06-П/09 від 21.06.2006 року на момент розгляду справи припинилися, а тому вимоги в цій частині недоведені і не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено публікацію у газеті«Урядовий кур'єр» від 04.05.2017 в сумі 630 грн., яку слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial