Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

В квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 14 липня 2005 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння, яке розташовано по вул. Незалежності, № 12-А в с. Балківці Новоселицького району. Спадщину після її смерті як спадкоємець за законом 1 черги прийняв її чоловік [PERSON], який помер 03 грудня 2013 року. Після його смерті відкрилася спадщина на все вищевказане домоволодіння. Він як спадкоємець за заповітом спадщину прийняв своєчасно. Але оскільки спадкодавець не отримав при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, він не може оформити на себе право власності на спадкове майно. Просив суд визнати за ним право власності на домоволодіння в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 361 від 13 квітня 2016 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Незалежності, № 12-А в с. Балківці Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали двоє осіб подружжя [PERSON] та [PERSON], в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/2 частці домоволодіння. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1971 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в Балковецькій сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 14 липня 2005 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З свідоцтва про одруження серії ІІ-АБ № 692623 від 18 березня 1968 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] була дружиною [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняв як спадкоємець за законом 1 черги її чоловік [PERSON], який постійно проживав на час відкриття спадщини із спадкодавцем, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 367 від 13 квітня 2016 року. 03 грудня 2013 року [PERSON] помер, після смерті якого відкрилася спадщина на все вказане домоволодіння, а саме на 1/2 частку домоволодіння як його частку в майні колишнього колгоспного двору та на 1/2 частку домоволодіння, яку він успадкував після смерті своєї дружини [PERSON]. Згідно заповіту, який був складений 10 жовтня 1994 року та посвідчений секретарем Балковецької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповів все своє майно позивачу [PERSON]. Позивач як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті [PERSON] прийняв своєчасно, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у звязку із смертю спадкодавця та відсутністю за ним правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом та своєчасно прийняв спадщину, відповідач позов визнав та інших спадкоємців не має, то право власності на домоволодіння слід визнати за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON]. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved