Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

В липні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначив, що з 30.01.2010 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Спільне життя з відповідачем не склалося, причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, у зв`язку з чим сімейні відносини припинені з 2014 року, з цього часу вони не ведуть спільне господарство, мають різні бюджети. Позивач зазначає, що подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Спір щодо поділу майна та місця проживання дитини між сторонами відсутній. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд розірвати шлюб, укладений 30.01.2010 між ним та [PERSON] , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №15. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 22.09.2021 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просила суд справу розглянути без її участі, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, позивач та відповідач з 30.01.2010 перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що складено актовий запис №15, дошлюбне прізвище відповідача - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29.04.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. З позовної заяви вбачається, що між сторонами зникло почуття любові та поваги, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Спір щодо майна та місця проживання дитини відсутній. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі. Таким чином, згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору, у розмірі 454,00 грн. Решту сплаченого судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved