Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

В квітні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю. Вказувала, що їй на праві власності належить 5/6 часток житлового будинку [ADDRESS], які раніше належали її чоловіку - [PERSON], який помер [INFO] Інша 1/6 частка вказаного будинку належить [PERSON] - сестрі померлого чоловіка позивачки. Однак протягом тривалого часу відповідачка належним їй майном не користується, за вказаною адресою не проживає, долею майна не цікавиться, не несе витрати на його утримання тощо. Позивачка також вказує, що з 2004 р. вона самостійно, відкрито володіє вказаним майном, здійснює оплату комунальних послуг, поточний ремонт будинку тощо. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати за нею право власності, за набувальною давністю, на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS], яка належить [PERSON]. Позивачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили про їх задоволення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення, дослідивши надані докази, матеріали інвентаризаційної справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі . [PERSON] на праві власності, на підставі Договору дарування, посвідченого ПН ММНО Філіпенко В.В. 23.07.1997 р. за № 4255, належало 5/6 часток житлового будинку [ADDRESS], з відповідною часткою господарських та побутових споруд та будівель. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 04.11.1999 р. [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належних йому на праві власності 5/6 часток житлового будинку [ADDRESS] з відповідною часткою господарських та побутових споруд та будівель. У встановленому законом порядку [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка та, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.2009 р., виданого державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори, їй на праві власності належить 5/6 часток вищевказаного житлового будинку. 1/6 частка будинку [ADDRESS] належить сестрі чоловіка позивачки [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 02.10.1954 р. З матеріалів справи та пояснень позивачки вбачається, що з часу смерті її чоловіка в 2004 р. вона одноосібно володіє та користується житловим будинком в цілому. При цьому вона володіє спірною 1/6 часткою будинку відрито та безперервно більше десяти років; самостійне здійснює утримання вказаного майна, оплачує комунальні витрати; здійснює поточні ремонти тощо. Власник [PERSON] належною їй часткою житлового будинку не цікавиться більше 10 років, не проживає та не зареєстрована за вказаною адресою, з 1971 року зареєстрована у м. Москва, є громадянкою Російської Федерації. На підставі ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 07.02.2014 р. «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що [PERSON] більше 10 років відкрито та безперервно володіє та користується 1/6 часткою будинку [ADDRESS], суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved