Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що шлюбні відносини з чоловіком почали погіршуватися з січня 2018 року, бо вони втратили подружні відчуття і почали проживати як сторонні люди. Це призвело до остаточного припинення з березня 2018 року шлюбно-сімейний відносин, а спільне господарство вони не ведуть з червня 2018 року. Збереження сім`ї, на думку позивача, неможливе, оскільки вона існувала лише формально. Наразі спору про поділ майна між ними немає, а свої обов`язки по утриманню спільних дітей відповідач виконує. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, але подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та проведення розгляду справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву про визнання обставин, викладених в позові, та позовних вимог в цілому, а також просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій та ухвалює рішення за наявності для того законних підстав. Ознайомившись з заявою відповідача [PERSON] про визнання позову, суд приходить до висновку, що така заява не суперечить закону та достовірно відображає позицію відповідача в даній справі, оскільки подана ним особисто. Від так, визнання відповідачем позову не порушує його права, свободи чи інтереси, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті заявлених вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] , виданим Бабаївською селищною радою Харківської області 01 серпня 1998. Під час шлюбу у сторін народилось троє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Причиною розірвання шлюбу є небажання позивача жити з відповідачем однією сім`єю через втрату почуття кохання та поваги один до одного, що призвело до взаємного відчуження та небажання миритися. Обидві сторони наголошують на розірванні шлюбу, їх намір є остаточним та відповідає їх інтересам. При цьому підстав для вжиття заходів для примирення суд не вбачає. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення, та робить неможливим їхнє подальше спільне проживання і збереження сім`ї, тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved