overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатною та призначення його її опікуном. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є бабусею [PERSON], [INFO], яка за станом здоров'я потребує стороннього нагляду, що і зумовило заявника звернутися із зазначеною заявою до суду. В судовому засіданні заявник підтримав заяву та просив задовольнити її в повному обсязі, зазначивши, що більше за його бабусею окрім нього нікому приглядати. Представник Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення заяви та просив розглянути справу у відсутність їх представника. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження, видане 01.12.1992 року Петропавлівською районною радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 4). В свою чергу, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 03.03.1971р. (а.с. 5). В подальшому, [PERSON] в зв'язку з укладенням шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 0240679 від 16.12.2013р. [PERSON], [INFO], є інвалідом першої групи з 16.12.2013р. В довідці також зазначено, що [PERSON] потребує постійного догляду (а.с. 9). Згідно акту № 12 судово-психічної експертизи від 20.03.2014р. [PERSON] має ознаки хронічного стійкого психічного розладу в формі деменції внаслідок явного атрофічного процесу головного мозку. За своїм психічним станом [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 20-22). Крім того, органом опіки та піклування Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області пропонується призначити опікуном [PERSON] її онука - [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав і інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров*я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Частина 1 ст. 60 ЦК України визначає, що у разі визнання фізичної особи недієздатною суд встановлює над такою особою опіку. Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе задовольнити заяву в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить визнати його таким, що втратив право на проживання в [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. З 17 червня 1999 року у цьому будинку був зареєстрований [PERSON], колишній чоловік її доньки, який не проживає у вказаному будинку з 2010 року, однак залишається зареєстрованим у ньому. Оскільки [PERSON] без поважних причин не проживає у належному позивачці будинку і не бажає в добровільному порядку знятись з реєстрації у цьому будинку, тому його слід визнати таким, що втратив право на проживання житлом та зняти з реєстрації. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримує. Відповідач, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів - в порядку ст.224 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом об'єктивно встановлено, що позивачка є власником будинок [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу з донькою позивачки, [PERSON] виїхав за межі села. З 17 червня 1999 року у цьому будинку був зареєстрований [PERSON], колишній чоловік її доньки, який не проживає у вказаному будинку з 2010 року, однак залишається зареєстрованим у ньому. Зазначені обставини підтверджуються: актам обстеження будинку [ADDRESS] від 2014 року, в якому зафіксовано, що [PERSON] у зазначеному будинку не проживає, довідкою, виданою Самчинецькою сільською радою від 10.02.2014 року № 63 про склад сім'ї [PERSON], технічним паспортом, свідоцтвом про право особистої власності на будинок [ADDRESS], показами свідків [PERSON] та [PERSON], які в суді підтвердили, що [PERSON] не проживає у вказаному будинку з 2010 року. Оцінивши усі надані докази, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] відсутній у будинок [ADDRESS] понад чотири роки без поважних причин, а тому втратив право користування цим житлом. Відповідно до ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. При розподілі судових витрат, суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, а тому з відповідача на користь позиваки підлягають стягненню понесені нею судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 10 серпня 2002 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від спільного проживання мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя не склалося, подружні стосунки з відповідачем не підтримують, в сім'ї немає взаєморозуміння, а тому подальше збереження сім'ї вважає не можливим. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, примирення між ними не можливе. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 серпня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області. Оскільки між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, тривалий час подружніх стосунків вони не підтримують, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя є неможливим. При цьому суд також враховує, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та їхнім дітям.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 21 липня 2003 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від спільного проживання дітей не мають. Зазначає, що спільне життя не склалося, подружні стосунки з відповідачем не підтримують, в сім'ї немає взаєморозуміння, а тому подальше збереження сім'ї вважає не можливим. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, примирення між ними не можливе, проти заочного рішення незаперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 липня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видано відділом реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області. Оскільки між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, тривалий час подружніх стосунків вони не підтримують, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя є неможливим. При цьому суд також враховує, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 25 травня 1995 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, неповнолітніх дітей вони не мають. Зазначає, що спільне життя не склалося, подружні стосунки з відповідачем не підтримують, в сім'ї немає взаєморозуміння, проживають окремо один від одного, а тому подальше збереження сім'ї вважає не можливим. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 травня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видано виконавчим комітетом Григорівської сільської ради Старокостянтинівського районну Хмельницької області. Оскільки між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, тривалий час подружніх стосунків вони не підтримують, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя є неможливим. При цьому суд також враховує, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Від сумісного проживання мають двох дітей; доньку - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З липня 2013 року Відповідач не регулярно надає їй кошти на утримання дітей. [PERSON] працює оператором в котельні в котельні у ВЧ А2502 у м. Старокостянтинів. Отримує за робітню плату близько 2000 тисяч гривень на місяць. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку але не менше 30% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Позивачка повідомлена належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позивні вимоги підтримує повністю. Відповідач повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнав, проти стягнення аліментів не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі і від сумісного проживання мають; [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] видано Великочернятинською сільською радою Хмельницької області 03 січня 1998 року та [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] видано Великочернятинською сільською радою Старокостянтинівського районну Хмельницької області 04 жовтня 2007 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки сторони дійшли згоди щодо розміру аліментів, тому суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, вказавши, що дочка проживає з нею і виключно нею утримується, оскільки відповідач, який є батьком дитини, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. При цьому, позивач посилається на положення ст.ст. 180, 181,182, 183 СК України. В судове засідання позивач не з'явилась, надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у його відсутності, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить законодавству, не порушує чиїх-небудь прав та інтересів і відповідає інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину, доньку - [PERSON], [INFO]. На даний час дочка навчається в Харківському інституті банківської справи. В зв'язку з цим їй як матері доводиться постійно надавати матеріальну допомогу при навчанні. Відповідач по справі не надає матеріальної допомоги на утримання дочки в добровільному порядку. Також просить стягнути з відповідача на її користь витрати понесені за отримання юридичної допомоги при зверненні до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON]. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, але вважає, що кошти в рахунок аліментів повинні нараховуватись на картковий рахунок дочки. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Дочка сторін [PERSON], [INFO], навчається в Харківському інституті банківської справи Університету банківської справи НБУ. Термін навчання 01.09.2012 року - 30.06.2015 року, форма навчання - денна. Відповідач працює, отже має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і ( або) у частці від заробітку ( доходу ) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що [PERSON] досягнула повноліття та продовжує навчання, тому потребує матеріальної допомоги, відповідач працевлаштований та має можливість таку надавати, тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та стягнути з останнього аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно на користь позивачки на утримання повнолітньої дочки, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, або до досягнення 23-річного віку за умови, що вона буде продовжувати навчання та допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць та судовий збір, оскільки позивачка по даній категорії справ звільняється від сплати судового збору, також витрати понесені позивачкою за отримання юридичної допомоги при зверненні до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, вказавши, що подружні відносини вони з відповідачем припинили, син проживає з нею і виключно нею утримується, оскільки відповідач, який є батьком дитини, не надає добровільно допомоги на утримання дитини, хоча за законом зобов'язаний утримувати дитину до повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином, в порядку, встановленому ЦПК України, був повідомлений про дату і час розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Так, судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. (а.с. 5) Довідкою квартального комітету виконкому Глуховецької селищної ради підтверджено, що син [PERSON] проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. (а.с. 6) Відповідачем вказана обставина не спростована. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Оскільки відповідач не виконує вказаного обов'язку, то, з метою захисту прав дитини і законних інтересів позивача, аліменти на утримання дитини з відповідача необхідно стягувати на користь позивача за судовим рішенням. Розмір аліментів, який просить позивач стягувати з відповідача на утримання дитини, не є завищеним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, вказавши, що спільне проживання вони з відповідачем припинили, син проживає з нею і виключно нею утримується, оскільки відповідач, який є батьком дитини, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобов'язаний утримувати дитину до повноліття. При цьому, позивач посилається на положення ст.ст. 180, 181,182, 183, 191 СК України. В судове засідання позивач не з'явилась, надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у його відсутності, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить законодавству, не порушує чиїх-небудь прав та інтересів і відповідає інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON], який помер [INFO] В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що після смерті дядька відкрилась спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок та земельна ділянка, які розташована на території Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Вона є єдиною спадкоємницею після смерті [PERSON] Вчасно звернутись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини вона не змогла, оскільки протягом 2012-2013 року наглядала за тяжко хворим батьком [PERSON], який є рідним братом померлого [PERSON], та вважала, що спадщину прийме сестра дружини померлого [PERSON]. Разом з тим, визнала достатнім для неї 2 місяці для подання заяви до нотаріальної контори. Заявниця в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала. Представник Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району до суду не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають, проти задоволення не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved