Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

В липні 2017 року на адресу Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», [PERSON], згідно змісту якої позивач просить: стягнути з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на його користь страхове відшкодування за Договором (Полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ6734857 у сумі 49 490,00 грн.; стягнути з [PERSON] на його користь відшкодування у розмірі 30 12 ,67 грн. та 1500,00 грн.; стягнути з відповідачів судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.01.2017 року по вул. Парусна, 1-л, в м.Іллічівськ Одеської області відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «BMW X5», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля марки «Subaru», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON]. Згідно постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 31.01.2017 року винним у вчиненні вищенаведеної ДТП визнано водія автомобіля марки «BMW X5», державний номерний знак [NUMBER], - [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого на час вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників Внаслідок ДТП позивачу було заподіяно матеріальних збитків, розмір яких відповідно до проведеного на його замовлення дослідження, викладеного в Заключенні №004/17 від 07.02.2017 року, становить 79 614,67 грн. Разом з тим, позивач зазначає, що незважаючи на подання до відповідача ПрАТ «Європейський Страховий Союз» заяви про виплату страхового відшкодування та всі необхідні документи, листом від 21.04.2017 року страхова компанія повідомила, що для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування [PERSON], як винній в ДТП особі, необхідно надати інформацію щодо того, хто ввозив автомобіль «BMW X5», державний номерний знак [NUMBER], на митну територію України, яким чином ввозився вказаний автомобіль та чи був застрахований автомобіль за полісом міжнародного зразку по цивільній відповідальності «зелена карта». Тобто, відповідач аргументує невиплату страхового відшкодування наявністю сумніву щодо законності експлуатування відповідачем автомобілем на час скоєння ДТП. На підставі зазначеного, а також посилаючись на те, що володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування, яка з урахуванням ліміту відповідальності відповідача, становить 49 490 грн. 00 коп. Крім того, оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Європейський Страховий Союз», позивач, посилаючись на положення ст. 1194 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 30 124,67 грн. Ухвалою від 11.09.2017 року відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. 05.12.2017 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на позов, згідно змісту яких страхова компанія просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що страхове відшкодування не може бути виплачено за відсутності інформацію від [PERSON] щодо того, хто ввозив автомобіль «BMW X5», державний номерний знак [NUMBER], на митну територію України, яким чином ввозився вказаний автомобіль та чи був застрахований автомобіль за полісом міжнародного зразку по цивільній відповідальності «зелена карта». Ухвалою суду від 02.04.2018 року розгляд даної цивільної справи вирішено продовжити за правилами спрощеного позовного провадження. 20.04.2018 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив ПрАТ «Європейський Страховий Союз», в якій позивач вказує на відсутність законних підстав як затримки виплати страхового відшкодування, так і відмови у здійсненної такої виплати. Крім того, позивач зауважує, що Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» передбачено чіткий перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування. 24.04.2018 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що у випадку надання [PERSON] документів, підтверджуючих правомірне володіння транспортним засобом, позивачу буде здійснена виплата страхового відшкодування відповідно до полісу. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача ПрАТ «Європейський Страховий Союз» в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Вислухавши учасників судового розгляду справи, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 13.01.2017 року по вул. Парусна, 1-л, в м.Іллічівськ Одеської області відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «BMW X5», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля марки «Subaru», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON]. Відповідно до постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 31.01.2017 року [PERSON] було визнано винним у вищезазначеній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, а також обставини цієї ДТП не потребують доказування під час розгляду вказаної цивільної справи. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті вказаної ДТП автомобілю марки «Subaru», державний номерний знак [NUMBER], що належить позивачу на праві власності відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER], були завдані механічні пошкодження. При цьому, відповідно до Висновку №004/17 експертного товарознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Subaru», державний номерний знак [NUMBER], від 07.02.2017 року, який складений на замовлення позивача судовим експертом Кеосак А.П., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, складає 79 614,67 грн. В свою чергу, положеннями ч. 1 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, цивільно-правова відповідальність [PERSON] станом на 13.01.2017 року була застрахована в ПрАТ «Європейський Страховий Союз». Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмов від зобов'язання або одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Крім того, пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності до п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). При цьому, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Як вбачається з матеріалів справи, відповідача було вчасно повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду та надано всі необхідні документи для виплати позивачу страхового відшкодування по ДТП, однак, не зважаючи на вимоги п. 36.2 ст. 36 Закону, Страхова компанія «Страховий Капітал» не здійснило виплату страхового відшкодування позивачу, а лише листом від 21.04.2017 року страхова компанія повідомила, що для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування [PERSON], як винній в ДТП особі, необхідно надати інформацію щодо того, хто ввозив автомобіль «BMW X5», державний номерний знак [NUMBER], на митну територію України, яким чином ввозився вказаний автомобіль та чи був застрахований автомобіль за полісом міжнародного зразку по цивільній відповідальності «зелена карта». Водночас, статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України. Підпунктами «а», «б» п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб. Відповідно до п.2.2 Правил власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Згідно п.1.4 ст.1 Закону особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Отже, виходячи з наведеного, можна дійти висновку, що за відсутності встановлених законом або рішенням суду підстав вважати володіння забезпеченим транспортним засобом неправомірним, таке володіння забезпеченим транспортним засобом під час дорожньо-транспортної пригоди здійснювалось правомірно, а відповідальність особи, в якої настає цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, є застрахованою страховиком за відповідним договором страхування. В свою чергу, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження незаконного керування [PERSON] транспортним засобом матеріали справи не містять, на даний час відсутні підстави для невиплати позивачу страхового відшкодування. В той же час, п. 9.2 ст. 9 Закону передбачено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. За таких обставин, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідача було вчасно повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду та надано всі необхідні документи для виплати позивачу страхового відшкодування по ДТП, а вина [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, суд, враховуючи ліміт відповідальності страховика, приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 49 490,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, згідно вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Як вже зазначалось вище, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля власнику транспортного засобу марки «Subaru», державний номерний знак [NUMBER],, складає 79 614,67 грн., тобто перевищує ліміт відповідальності ПрАТ «Європейський Страховий Союз» перед позивачем. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 30 124,67 грн. є обґрунтованими, а тому також підлягають задоволенню. Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з ПрАТ «СК Європейський Страховий Союз» на користь позивача суму судового збору в розмірі 1 437,23 грн., а з [PERSON] на користь позивача - 873,92 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: approved