Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

В листопаді 2016 р. позивач звернувся до суду з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму відновленого ремонту автомобіля в розмірі 88 913,53 грн. та суму за оренду легкового автомобіля в розмірі 96 250,00 грн., яка заподіяна внаслідок ДТП, що мала місце [INFO] року з вини водія - відповідача [PERSON] . Позов мотивує тим, що 12 серпня 2016 року о 09 год.50 хв. [PERSON] , в смт. Гостомель по вул. С. Покровська, керуючи автомобілем «Ford Fiesta», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та не справився з керуванням та допустив наїзд на автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого автомобіль позивача - «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні ушкодження.Відповідно до постанови Ірпінського міського суду Київської області від 06.09.2016 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Внаслідок зіткнення автомобілю «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , спричинено пошкоджень і відповідно заподіяно матеріального збитку. Провадження у справі відкрито ухвалою від 05.12.2016 р. (суддя Зарицька Ю.Л.). В листопаді 2017 р. представником відповідача - адвокатом Теслею А.В. подані письмові пояснення, в яких сторона відповідача зазначає, що позивач не долучає належних та допустимих доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між ДТП за участю відповідача та здійснених ремонтних робіт. Долучений позивачем до позову рахунок на суму 188 913,53 грн. не містить відомостей та переліку виконаних ремонтних робіт та придбаних матеріалів та не підтверджує що виконані роботи здійснені саме на відновлення пошкоджень транспортного засобу позивача, які були завдані з вини відповідача. Сума відшкодування зазначена позивачем не відповідає заявленим позовним вимогам, а тому просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі. На підставі протоколу повторно автоматичного розподілу від 07.11.2017 р. вищевказана цивільна справа передана в провадження судді Ларіонової Н.М. Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.), та дана справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Вращук Х.М. підтримали позов в повному обсязі з підстав, зазначених в ньому, просили задовольнити та ухвалити відповідне рішення, надали пояснення аналогічні викладеним в позові. Представник відповідача - адвокат Тесля А.В. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на недоведеність стороною позивача розміру заподіяної шкоди. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 12 серпня 2016 року о 09 год.50 хв. [PERSON] , в смт. Гостомель по вул. С. Покровська, керуючи автомобілем «Ford Fiesta», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та не справився з керуванням та допустив наїзд на автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок зіткнення автомобілі отримали пошкодження. Позивач є власником пошкодженого у даній ДТП автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] від 26.08.2015 року. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 06.09.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, яке виразилося у порушенні вимог п.12.1 ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова у справі по адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особо. Враховуючи вищевикладене, факт вчинення адміністративного правопорушення та завдання матеріальної шкоди позивачу водієм Ford Fiesta», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , є встановленим і доказуванню не підлягає. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно рахунку ТОВ «Автосоюз» № 123028194 від 22.08.2015 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] складає 188 913,53 грн. Відповідно до листа МТСБУ від 12.01.2017 року № 3.1-05/752 де зазначено, що 22.12.2016 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 100 000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10122рв від 22.12.2016 року. Як вбачається зі Звіту № 1294 про оцінку автомобіля «Volkswagen Passat 1.8і», д.н.з. [NUMBER] вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля в результаті пошкодження його автомобіля під час ДТП, з урахуванням фізичного зносу складових складає 132 443,24 грн. У заяві про зменшення розміру позовних вимог позивач вказує, що, оскільки вартість матеріального збитку заподіяного становить 188 913,53 грн., а МТСБУ виплатило суму 100 000,00 грн., тому просить стягнути з відповідачів суму матеріального збитку у розмірі 88 913, 53 грн., що є різницею між розміром заподіяної матеріальної шкоди та виплаченою сумою на її відшкодування. Відповідно до висновку Верховного Суду України, який міститься в Постанові від 20.01.2016року у справі №6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. На підставі ст. 22 ЦК України позивач, як особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу становить32 443,24 грн., відповідно до звіту № 1294 про оцінку автомобіля «Volkswagen Passat 1.8і», д.н.з. [NUMBER] (32 443,24 грн. матеріальний збиток - 100 000,00 грн. виплата МТСБУ). Зі змісту статей 1187, 1188 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Стаття 1194 ЦК України визначає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача про недоведеність розміру заподіяної шкоди, оскільки розмір заподіяної шкоди підтверджений позивачем належними на допустимими доказами, а на спростування доказів сторони позивача та на підтвердження своєї позиції стороною відповідача не надано жодного документа. Вказані обставини, враховуючи приписи зазначеної норми цивільного Закону, дають суду підстави дійти висновку, що з відповідача [PERSON] , як винуватця ДТП та особи, яка відповідальна за завдану нею шкоду, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а саме в розмірі 32 443,24 грн. Позовні вимоги позивача про стягнення суми за оренду легкового автомобіля в розмірі 96 250,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів причинного зв`язку між ДТП та понесеними ним витратами на оренду легкового автомобіля. Таким чином, суд, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, з урахуванням вимог пропорційності до задоволених вимог, але не менше ніж мінімальниї розмір судового збору, що був встановлений на час подачі позову, підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 640,0 грн. На підставі ст.ст.1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України,

Outcome: partial