Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

В квітні 2015 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, відповідно до якої просили суд: стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 10000 гривень, витрати на товарознавче дослідження в сумі 600 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 3000 гривень, витрати на судовий збір в сумі 244 гривні, а також на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 10000 гривень, витрати на судовий збір в сумі 244 гривні (а.с.3-6). Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 гривень, а саме: суд визнав [PERSON] винним в тому, він 13.10.2014 року о 14.00 годині, керуючи транспортним засобом «Шевроле-Нива» державний номерний знак [NUMBER] в м.Борисполі по вул.Київський шлях, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] Позивачі стверджують, що внаслідок ДТП належний позивачу [PERSON] автомобіль [NUMBER] отримав пошкодження, а пасажир вказаного автомобіля [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження, чим власнику завдана матеріальна та моральна шкода, а також завдана моральна шкода водію - позивачу [PERSON]. Вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля згідно з висновком автотоварознавчого дослідження ФОП «Левицький Владислав Владиславович» від 26 січня 2015 року на день складання звіту становив 8886 гривень 37 копійок, з яких вартість деталей -8082 гривні 37 копійок, визначена в перерахунку з Євро за курсом 18.3472, та оскільки на 2.04.2015 року курс Євро по відношенню до гривні виріс та дорівнює 100 євро=2525.4831гривень, вартість запасних частин збільшилась на 27% і на 2.04.2015 становить 11071 гривня 74 копійки. Розрахована позивачами сума матеріальної шкоди становить 11875 гривень 74 копійки (11074,74+804,00). Позивачі стверджують, що їм завдана моральна шкода, яка полягає у позивача [PERSON] в тому, що вона на тривалий час втратила нормальний стан душевної рівноваги через пошкодження автомобіля та відсутність коштів на його ремонт, через відмову [PERSON] від відшкодування нанесених збитків, втрату автомобіля товарного вигляду, вона обмежена у пересуванні внаслідок простою автомобіля та була змушена міняти звичний спосіб життя, відмовитися від задоволення звичайних для неї потреб та у спілкуванні; моральна шкода, завдана [PERSON] полягає в тому, що внаслідок ДТП він пережив нервовий стрес, втратив на тривалий час нормальний стан нервової рівноваги. Ухвалою суду від 25 травня 2016 року в якості відповідача була залучена правонаступник -[PERSON], дружина [PERSON], який помер 18 вересня 2015 року (а.с.92). В судовому засіданні представника позивача [PERSON] та позивач [PERSON] повністю підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити та стягнути зазначені ними суми з відповідача [PERSON]. Відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги позивача [PERSON] в частині відшкодування матеріальної шкоди визнали частково - в розмірі, визначеного висновком експерта в сумі 5613 гривень 22 копійки, в іншій частині заявлених вимог - вважають їх недоведеними, в тому числі звертають увагу, що, не зважаючи на те, що автомобіль позивача [PERSON] не був відремонтований, відстань пробігу на показниках автомобіля суттєво виросла. Вони також вважають безпідставними та недоведеними вимоги позивача [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди, а також вважають необґрунтованими та недоведеними вимоги позивача [PERSON] щодо відшкодування витрат на правову допомогу. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може гуртуватися на припущеннях. За змістом ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог частини 4 вказаної статті постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 року встановлено, що 13.10.2014 року о 14.00 годині, керуючи транспортним засобом «Шевроле-Нива» державний номерний знак [NUMBER] в м.Борисполі по вул.Київський шлях, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. В результаті ДТП пасажирка [PERSON] отримала незначні тілесні ушкодження. В зв'язку з чим [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень (а.с.9). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ №850383 автомобіль «HYUNDAI GETZ» державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження у вигляді деформації задньої правої двері, деформації ручки задньої правої двері, деформації замку задньої правої двері, деформації декоративної накладки зовнішнього скла задньої правої двері, пошкоджена текстура молдінгу задньої правої двері (а.с.10,18). Факт дорожньо-транспортної пригоди за вказаних в постанові Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 року обставин, а також факт пошкодження належного позивачу автомобіля з вини водія [PERSON], його правонаступником - відповідачем [PERSON] повністю визнані відповідачем та її представником. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Звіту з оцінки відновлювального ремонту транспортного засобу від 26 січня 2016 року (а.с.14-28) вартість відновлювального ремонту автомобіля «HYUNDAI GETZ» державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 8886,37 гривень. Вартість проведених робіт з оцінки вартості відновлювального ремонту складає 600 гривень, які за твердженням позивача [PERSON] були нею сплачені згідно з долученим до матеріалів справи товарним чеком №18/15 від 26 січня 2015 року (а.с.27). Згідно з висновком судового експертизи за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 17.09.2015 №11848/15051 (а.с.65-75) розмір матеріального збитку, якого зазнав автомобіль «Хюндай Жетз» АІ 4530 під час ДТП, що сталося 13.10.2014 розу за участю [PERSON] складає 5613 гривень 22 копійки. Сторонами визнано, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] не була застрахована, та що в МТСБУ за отриманням страхового відшкодування позивач [PERSON] не зверталась. 18 вересня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 349195 (а.с.79). Згідно з повідомленням Бориспільської міської державної нотаріальної контори від 17.05.2016 №624/02-14 (а.с.89) спадщину після померлого 18 вересня 2015 року [PERSON] прийняла та оформила його дружина [PERSON]. Ця обставина повністю визнана відповідачем [PERSON], якою також визнано, що до складу спадщини увійшла частина будинку та земельної ділянки, вартість яких є більшою за визначену позивачами загальну суму вимог - 35963 гривні 74 копійки (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). За змістом ч.1 ст.608 ЦК України, враховуючи вимоги ч.1 ст.8 ЦК України щодо аналогії закону, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] як правонаступник - спадкоємець померлого [PERSON], з вини якого відповідачу [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду внаслідок пошкодження належного позивачу на праві власності автомобіля, є належним відповідачем у справі. Враховуючи висновок судової автотоварознавчої експертизи, який на думку суду є належним і допустимим доказом, розмір завданої позивачу [PERSON] матеріальної шкоди становить 5613 гривень 22 копійки, в зв'язку з чим саме в такому розмірі підлягають відшкодуванню завдана позивачу матеріальна шкода. При цьому суд враховує, що проведена на замовлення позивача [PERSON] оцінка пошкодженого транспортного засобу проводилась без участі сторони відповідача, а також без дотримання порядку, визначеного ст.34 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так п. 34.2 статті 34 передбачає, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. В зв'язку з цим п.34.3 передбачає, що, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні визнав, що позивач до МТСБУ в порядку, визначеному Законом «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не зверталась, отже висновок обраного позивачем самостійно та на власний розсуд суб'єкта оціночної діяльності не має переважного та обов'язкового значення для особи, яка відшкодовує шкоду, в зв'язку з цим позивач [PERSON] не набула право на відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням такого дослідження. Щодо заявлених позивачем [PERSON] вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 10000 гривні, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода також полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Беручи до уваги вищенаведені вимоги чинного законодавства, таким належним відповідачем, яким має бути відшкодована моральна шкода, є відповідач [PERSON] З урахуванням встановлених в судовому засіданні фактичних обставин справи, суд вважає доведеним факт заподіяння позивачу [PERSON] з вини водія [PERSON] моральних, душевних страждань, у вигляді переживань з приводу пошкодження належного позивачу майна та порушення права власності. Проте, враховуючи характер завданої моральної шкоди, враховуючи, що всупереч твердженням позивача [PERSON] та її представника, після дорожньо-транспортної пригоди вона не була позбавлена можливості користуватися належним їй автомобілем, про що свідчить пробіг автомобіля, зазначений в актах огляду транспортного засобу оцінювачем станом на 23.01.2015 - 85,763тис.км, та експертом станом на 31.07.2015 -100,797 тис.км (а.с.18,73), що також підтвердив позивач [PERSON], враховуючи розмір фактично завданої матеріальної шкоди, враховуючи той факт, що позивач не звернулась до МТСБУ за відшкодуванням завданої їй матеріальної шкоди, хоч мала таку можливість, чим сприяла тривалості незручностей, що виникли внаслідок пошкодження належного їй автомобіля, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд прийшов до висновку, що достатнім відшкодуванням заподіяної позивачу моральної шкоди буде сума в розмірі 1500 гривень, що становить більше 30% відсотків від розміру матеріальної шкоди, завданої їй пошкодженням транспортного засобу. Вимоги позивача [PERSON] щодо відшкодування завданої йому моральної шкоди, жодним належним і допустимим доказом не підтверджені, а сам факт участі [PERSON] в дорожньо-транспортної пригоди не є достатнім доказом того, що позивачу заподіяна така шкода, та який би давав можливість встановити характер та глибину душевних страждань, якщо такі мали місце, розмір заподіяної шкоди, а доказування не може гуртуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України понесені позивачем [PERSON] витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають, а витрати позивача [PERSON] по сплаті судового збору (а.с.1) підлягають відшкодуванню в межах належної до сплати суми судового збору за вимогою майнового характеру в розмірі мінімальної ставки в сумі 243 гривні 60 копійок, недоплачений позивачем [PERSON] судовий збір за вимогою немайнового характеру в сумі 243 гривні 60 копійок - підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Щодо понесених позивачем [PERSON] витрат на правову допомогу в сумі 3000 гривень за договором про надання правової допомоги від 02 квітня 2015 року (а.с.30,31), укладеним позивачем та адвокатом [PERSON], що приймав участь у розгляді справи, такі витрати підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідача на загальну суму 2772 гривні 40 копійок. Так, розмір витрат підтверджується наданою адвокатом довідкою про фактичну оплату йому позивачем 3000 гривень (а.с.31), а також актом приймання-передачі виконаних робіт від 07 липня 2016 року (а.с.103). Проте, з урахуванням порядку нарахування граничного розміру компенсації таких витрат, встановленому ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а також розміру мінімальної заробітної плати, встановленому ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», враховуючи дату укладання договору про правову допомогу - 02.04.2015 (а.с.30), дату подання позовної заяви до суду - 07.04.2015 (а.с.3), розмір мінімальної заробітної плати, встановлений з 01.01.2015 - 1218грн., розмір мінімальної заробітної плати, встановлений з 01.05.2016 - 1450грн., а також що граничний розмір витрат на правову допомогу має розраховуватись, виходячи з мінімальної заробітної плати, яка була визначена на момент надання послуг, розмір відшкодування становить 2772,40грн. (консультація 0,5 годин 243,60грн. (0,4*1218*0,5)+ вивчення матеріалів справи 1 година 487,20грн.(0,4*1218*0,5)+ написання позовної заяви 3 години 1461,60грн. (0,4*1218*3)+ участь у судових засіданнях 1 година 580грн.(0,4*1450*1). На підставі викладеного,

Outcome: partial