Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що відповідач є батьком неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області (2007 р.) шлюб між сторонами розірвано. З того часу, відповідач лише протягом перших двох років зустрічався з сином, а в подальшому ніякої участі у вихованні дитини не приймав, його життям не цікавився, матеріальної допомоги на його утримання не надавав. Крім того, зазначає, що син [PERSON] зовсім не знає свого батька, натомість батьком [PERSON] називає другого чоловіка позивачки, який приймає активну участь у його житті, цікавиться його успіхами у школі, піклується про нього. Позивачка зазначає, що вищезазначені обставини свідчать про свідоме невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, закріплених СК України. Зважаючи, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків з виховання сина, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить його задовольнити, позбавивши батьківських прав [PERSON] стосовно його неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Також, просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Позивачкою було заявлене клопотання про допит свідків, яке судом було задоволене. Відповідачем було заявлене клопотання про допит свідків, у задоволенні якого судом було відмовлено. Було заявлене клопотання про доручення до матеріалів справи письмових доказів, яке судом було задоволене. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Надала суду висновки органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його сина. Додатково пояснила, що син не знає як виглядає його батько, оскільки він не бачив його останніх 10 років. Крім того, [PERSON] щороку очікував на привітання від батька з днем свого народження, однак останній жодного разу не зателефонував. При оформленні документів щодо надання дозволу на виїзд дитини за межі України відповідач сказав, що надасть такий дозвіл, але за умови, що вартість послуг нотаріуса буде покрита або дитиною, або позивачкою. І позивачка сплачувала за послуги нотаріуса самостійно. Окрім того, відповідач заборгував значну суму зі сплати аліментів, яка станом на січень місяць 2019 року слала 116\~275 грн. 08 коп. За наведеного вважає, що заявлений нею позов є обґрунтованим та доведеним. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, щодо задоволення позову заперечив. Пояснив, що він приймав участь у вихованні сина у віці 4-5 років. Крім того зазначив, що мав бажання бачитись з сином, однак, син не виявляв бажання спілкуватись. З відповідним позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною до суду чи органу опіки та піклування не звертався. Додатково пояснив, що можливості зателефонувати сину він не мав, оскільки не мав номеру мобільного телефону сина. Хоча й визнав, що номер телефона сина він міг би дізнатися у матері дитини, але він не вчинив ніяких активних дій, спрямованих на спілкування з дитиною. Також він не сплачував аліменти, оскільки не мав номера банківського рахунку, щоб перерахувати аліменти. Але й визнав, що ці гроші він міг би передати позивачці, але й цього не робив. Представник служби у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області в судовому засіданні пояснила, що вони запрошували відповідача на засідання комісії з питань захисту прав дітей (24.01.2020), однак відповідач не приїхав, мотивуючи це відсутністю коштів. На пропозицію надати свої пояснення у письмовому виді відповідач не зреагував. Вважає, що в ході розгляду справи були здобуті докази того, що відповідач тривалий час не виконував своїх батьківських обов`язків, а тому наявні підстави для задоволення позову. Судом приймається до уваги, що за положеннями ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи за даної явки Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Вони є батьками дитини - неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області (2007 р.) шлюб між сторонами розірвано. З того часу син залишився проживати з мамою. Протягом перших двох років відповідач декілька разів зустрічався з сином. В подальшому ніякої участі у вихованні дитини не приймав, його життям не цікавився, матеріальної допомоги на його утримання не надавав. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідач не цікавився розвитком сина, не приймав участі у його вихованні, не з`являвся в школі та жодного разу, не спілкувався з вчителями. Вищезазначене підтверджується довідкою Рівненської ЗОШ І-ІІІ ступенів №10 Рівненської міської ради від 25.02.2019 №49 (а.с.7), поясненнями сторін. \~ \~ \~ \~Крім того, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Рівненським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області №13163 від 19.02.2019, станом на 01.01.2019, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , 2005 р.н., у сумі 116\~275, 08 грн. Крім того, в судовому засіданні була заслухана дитина - неповнолітній [PERSON] , який пояснив, що не заперечує, щоб відповідача позбавили батьківських прав, оскільки відповідач не цікавився та не цікавиться його життям; та він не вважає його своїм батьком. Відповідно до висновку органу опіки і піклування, Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Отже, при розгляді справи були підтверджені доводи позивачки про те, що відповідач не цікавиться життям дитини, не приділяє увагу його вихованню, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Таким чином відповідач не виконує приписи СК України щодо належного виховання та матеріального забезпечення свого неповнолітнього сина. Даний факт підтверджується й показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до показань [PERSON] , яка є хресною мамою неповнолітнього [PERSON] , позивачка прагнула, щоб син спілкувався з батьком, знав його родину. Однак, за 14 років вона відповідача бачить вперше. Крім того, відповідно до показань [PERSON] , у віці шести років [PERSON] навіть не знав ім`я батька, а на даний час дитина батьком називає другого чоловіка позивачки, вважає його своїм татом, адже останній приділяє йому свою увагу та піклується про [PERSON] . Відповідно до показань свідка [PERSON] , який являється другим чоловіком позивачки, за останніх 10 років він вперше бачить відповідача; за цей час (останні десять років) відповідач не бачився з дитиною та не цікавився його життям. При прийнятті рішення суд зважає на положення діючого законодавства. Обов`язки та права батьків щодо виховання дитини є основними серед всього комплексу батьківських прав та обов`язків, які закріплені сімейним законодавством. Всі інші права та обов`язки батьків щодо їхніх дітей покликані забезпечувати належне виконання батьками свого основного обов`язку - виховувати дитину. Стаття 150 СК України визначає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки зобов`язані також піклуватися про фізичний розвиток дитини, який, в свою чергу, тісно пов`язаний зі здоров`ям дитини. Обов`язку батьків піклуватися про духовний розвиток дитини кореспондує право дитини на духовний розвиток, яке включає в себе: право на освіту; право на прояв своїх здібностей; право на свободу світогляду і віросповідання; право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Таким чином, батьки мають сприяти одержанню дитиною належної освіти, прояву нею своїх здібностей, розширенню її світогляду, її самовизначенню щодо сповідання певної релігії або не сповідання ніякої, її зайняттям літературною, художньою, науковою, технічною творчістю. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач не виконує положення ст. 150 СК України, положення інших законодавчих актів щодо обов`язків з виховання та утримання сина. А згідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Стаття 164 СК України передбачає підстави для позбавлення судом батьківських прав батьків щодо їх дітей, і такі обставини знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Зважаючи на наведене суд дійшов висновку, що заявлений позов щодо позбавлення батьківських прав стосовно сина відповідача, підлягає до задоволення, оскільки він є обґрунтованим і доведеним. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved