Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

В мотивуванні свої вимог позивач вказав, між позивачем та [PERSON] (надалі - Відповідач 1), укладено договір про надання споживчого кредиту №11232003000 від 10.10.2007 року з додатковою угодою №1 від 10.10.2007 року (надалі - Кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору, Позивач надав Відповідачу 1 кредит (грошові кошти) у сумі 67500.00 дол. США шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача 1, а Відповідач зобов'язався повертати кредит та сплачувати проценти шляхом щомісячні ануїтетних платежів у розмірі 665.00 дол. США 10-го числа кожного місяця з кінцевим остаточного повного погашення кредитної заборгованості не пізніше 10.10.2028 року. За користування кредитними коштами відповідач 1 зобовязався сплачувати проценти 10.5 % річних (п. 1.3.1 кредитного договору). Згідно з п. 8.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту т процентів за кредит Відповідач 1 сплачує Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня. В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника було укладено з [PERSON] (надалі - Відповідач 2) договір поруки №148370 від 10.10.2007 року за яким відповідач 2 зобовязується відповідати по зобовязанням відповідача 1. Відповідач 1 умови кредитного договору не виконав в наслідок чого станом на 15.12.2015р. виникла заборгованість. Тому позивач на підставі вимог ст.1049, 1054 Цивільного кодексу України вимагає: - стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 64160.81 дол. США та пеню у розмірі 39041.33 грн. Відповідачі заперечень суду не надали. Позивач на позові наполягав, що вказав в заяві наданої суду. Дослідивши і оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, судом встановлено: Статтями 10, 11 ЦПК України зазначено, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем доведено, що позивачем та відповідачем 1, укладено договір про надання споживчого кредиту №11232003000 від 10.10.2007 року з додатковою угодою №1 від 10.10.2007 року, що підтверджено копією вказаного договору . Відповідно до договору кредиту, позивач надав відповідачу 1 кредиту сумі 67500.00 дол. США шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача 1, а відповідач зобов'язався повертати кредит та сплачувати проценти шляхом щомісячні ануїтетних платежів у розмірі 665.00 дол. США 10-го числа кожного місяця з кінцевим остаточного повного погашення кредитної заборгованості не пізніше 10.10.2028 року. За користування кредитними коштами відповідач 1 зобовязався сплачувати проценти 10.5 % річних (п. 1.3.1 кредитного договору). Отже, Позивачем зобов'язання за Договором виконані в повному обсязі. За вимогами ст.ст. 11, 13 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори і інші правочини. Особа здійснює цивільні права і обовязки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносини визначені ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредитні кошти (кредит) - позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з п. 8.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту т процентів за кредит Відповідач 1 сплачує Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня. Відповідач 1 свої зобовязання належним чином не виконав в результаті чого станом на 15.12.2015 року виникла заборгованість у розмірі 64160.81 дол. США та пеню у розмірі 39041.33 грн. Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто - неналежне виконання. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язанні якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлену договором або Законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином наявна заборгованість по оплаті передбачених Договором платежів свідчить про невиконання відповідачем своїх зобовязань по договору. Отже відповідач, порушив зобовязання за договором кредиту. Статтею 1050 ЦК України визначено: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. В забезпечення зобовязань по договору кредиту позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки «№ 2001/0507/91-006-Р-1, згідно якого Поручитель зобовязався перед банком відповідати за виконання зобовязань згідно означеного кредитного договору. Відповідно до вищезазначеного договору поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за невиконання позичальником умов договору. Згідно з ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України визначено, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) з відвічальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, з оповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правої наслідки, встановлені договором або законом. Встановлені обставини яки підтверджені письмовими доказами матеріалів справи, відповідають вимогам Закону, яки визначає позивач як підставу позовних вимог, а тому вимоги позивача є обґрунтовані.

Outcome: approved