Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст.\~268\~ЦПК України 13.10.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 15.10.2020 року. Позивач, [PERSON] , звернувся до\~Ужгородського міськрайонного\~суду із\~позовною заявою\~до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 17 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 505 (свідоцтво про шлюб видане повторно серії [NUMBER] ). Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). У позовній [PERSON] , вказує, що життя з відповідачкою не склалося. Шлюбні відносини між ними припинені понад вісім місяців тому. Проживабть окремо. Збереження сім`ї та сумісне проживання вважає неможливим. Сторони втратили почуття поваги та довіри один до одного, між ними відсутні сімейні стосунки, почуття прихильності та любові один до одного, взаємоповаги та взаєморозуміння, що є передумовою для подружніх відносин. Окрім того позивач зазначає, що спору про поділ майна немає. Малолітній син [PERSON] після розлучення залишається проживати разом з матір`ю, спору з цього питання немає. Позивач просить суд: розірвати шлюб, укладений 16 вересня 2016 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 505. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. [PERSON] , подала до суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку: Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1\~ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 17 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 505, вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб (видане повторно) серії [NUMBER] від 28.08.2018 р., копію якого додано до матеріалів справи. Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 04.04.2017 р., копія якого додана до матеріалів справи. У позовній заяві вказано, що спору щодо місця проживання дитини між сторонами не має, спір про поділ майна між позивачем та відповідачем відсутній. Суд констатує, що відповідач проти зазначеного не заперечив, окрім того вказала, що позовну заяву визнає. Відповідно до ч.1\~ст.21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі\~ ст.110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно\~ст. 112 Сімейного Кодексу України\~при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3\~\~ст.105 Сімейного Кодексу України\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3 та ч. 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі\~ ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує щодо задоволення позову то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, проживають окремо, тобто даний шлюб існує тільки формально. Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання позову в цій частині відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно з ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 160 СК України передбачає, що \~місце проживання\~дитини,\~яка не\~досягла десяти\~років,\~визначається за\~згодою батьків. \~Місце проживання\~дитини,\~яка досягла\~десяти років,\~визначається за\~спільною згодою\~батьків та\~самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Щодо місця проживання сина [PERSON] , сторони дійшли згоди, що він після розірвання шлюбу прожиатиме із матір`ю. Відповідно до ч. 2\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст.\~112, 113, 115, 180,\~181,\~183,\~185,\~191\~Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved