overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин з матірю [PERSON], посилаючись на те, що 26 липня 2010 року її матір померла. Після смерті матері відкрилась спадщина на будинок, що розташований у с.Закриниччя по вул.Лермонтова, 14 Красилівського району Хмельницької області. Вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON]. Заінтересованою особою є Антонінська селищна рада Красилівського району, оскільки на її території знаходиться спадкове майно. Оформити спадщину нотаріально вона не має можливості, оскільки не може документально підтвердити родинні відносини з матірю, тому що в свідоцтві про народження заявника імя матері помилково вказано [PERSON], замість вірного [PERSON]. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, щодо задоволення вимог заявника не заперечував. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що 25 вересня 1960 року народилася заявник [PERSON], яка у шлюбі змінила прізвище на [PERSON], батьками якої були [PERSON] та [PERSON]. 26 липня 2010 року [PERSON] померла. Дані обставини стверджуються поясненнями заявника, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-БВ №418145 виданим 11 жовтня 1960 року Красилівським райвідділом ЗАГС Хмельницької області, свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії 1-БВ №391896 виданим 02 жовтня 1981 року Антонінською селищною Радою Красилівського району Хмельницької області, свідоцтвом про смерть [PERSON] серії 1-БВ №147861 виданим 26 липня 2010 року Антонінською селищною радою Красилівського району Хмельницької області, довідкою про склад сімї №2125 виданою 17 листопада 2015 року Антонінською селищною радою Красилівського району Хмельницької області. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, що передбачено п.1 ч.1 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною. В обгрунтування своїх вимог заявник вказала , що її син [PERSON] хворіє на психічну хворобу . Він не розуміє значення своїх дій та не може керуватися ними , тому вона прохає суд визнати сина недієздатним ,а її призначити опікуном. У відкритому судовому засіданні [PERSON] підтримала заяву та прохала задовольнити її вимоги. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій проти задоволення заяви не заперечував та прохав суд слухати справу у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , 07.08.1972 року, перебуває на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті Краснокутської ЦРЛ з діагнозом шизофренія , про що свідчить відповідна довідка. За висновком судово-психіатричної експертизи від 23.12.2015 року № 1110 , [PERSON] страждає на стійкий хронічний психічний розлад здоровя у виді шизофренії та по своєму психічному стану не здатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Як передбачає ст. 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та /або/ керувати ними. В силу ст. 41 ч.1 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч.1 ст.59, ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 4 ст. 63 ЦК України визначено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. [PERSON] проживає разом зі своєю матір»ю [PERSON] по пр.Дмитрівський,1 в с.Сонцедарівка Краснокутського району Харківської області , про що свідчить довідка Олексіївської сільської ради. Питання про надання згоди на призначення [PERSON] опікуном над її сином [PERSON] вирішувалось на засіданні опікунської ради виконкому Олексіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, в результаті чого опікунська рада надала згоду на призначення заявниці опікуном над [PERSON]. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що [PERSON] внаслідок стійкого психічного розладу, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для визнання його недієздатним. Відповідно до ч. 3 ст. 63 ЦК України фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. [PERSON] подала заяву про згоду бути опікуном свого сина [PERSON], зазначивши про це у тексті заяви про визнання [PERSON] недієздатним. За таких обставин наявні підстави для встановлення опіки над [PERSON] і призначення опікуном [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа в якій вказувала, що 15 вересня 2003 року помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 4,86 умовних кадастрових гектари, яка перебувала в колективній власності КСП «Дружба». Проте в правовстановлюючому документі на майно неправильно зазначено прізвище власника (спадкодавця), а саме «Мельнічук» замість «Мельничук», що перешкоджає заявниці належним чином оформити спадщину. Оскільки внесення змін або виправлень до вказаного документа в адміністративному порядку неможливе, а тому [PERSON] просила в судовому порядку встановити факт належності спадкодавцю правовстановлюючого документа. В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі заявниці, її представник [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Вознесенської райдержадміністрації [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі заявниці. Заслухавши пояснення представника заявниці [PERSON], представника заінтересованої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 15 вересня 2003 року помер чоловік заявниці [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 4,86 умовних кадастрових гектари, яка перебувала в колективній власності КСП «Дружба». Проте в правовстановлюючому документі на майно неправильно зазначено прізвище власника (спадкодавця), а саме «Мельнічук» замість «Мельничук», що перешкоджає заявниці належним чином оформити спадщину. Однак факт належності спадкодавцю сертифіката на право на земельну частку (пай) підтверджується: -архівними довідками об'єднаного трудового архіву селищної та сільських рад Вознесенського району Миколаївської області від 26 листопада 2015 року (а.с. 22, 23) з яких вбачається, що [PERSON] з 1988 по 2003 роки працював та був членом колгоспу ім. Жданова, який в подальшому перейменовано на колгосп «Дружба», який в подальшому реорганізовано в КСП «Дружба», яке в подальшому реорганізовано в СГВК «Дружба», який в подальшому реорганізовано в ПСП «Дружба», яке в подальшому ліквідовано, а тому мав право на отримання земельної частки (паю); -наявністю в нього, а в подальшому - в спадкоємця оригіналу правовстановлюючого документа. Судом встановлено неможливість внесення змін (виправлень) до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку. За такого, приймаючи до уваги те, що встановлення факту необхідне заявниці для належного оформлення спадщини, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про надання їй права на шлюб з [PERSON]. В обґрунтування своєї заяви заявниця зазначала, що вона є неповнолітньою, а саме [INFO]. Також вказувала на те, що вона та [PERSON] бажають укласти шлюб, оскільки фактично створили сімю та очікують на народження спільної дитини. [PERSON] позбавлена можливості укласти шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану, оскільки не досягла шлюбного віку. Посилаючись на викладене, заявниця просила заяву задовольнити, надати їй право на шлюб з [PERSON] в судовому порядку. В судовому засіданні заявниця [PERSON] свою заяву підтримала в повному обсязі. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти надання заявниці права на шлюб не заперечували, посилаючись на те, що це буде відповідати її інтересам. Представник заінтересованої особи Відділу ДРАЦС по м. Вознесенську Вознесенського МРУЮ в судове засідання не зявилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, оскільки матеріали містять достатньо відомостей для її вирішення. Заслухавши пояснення заявниці, заінтересованих осіб, суд прийшов до наступного. Зокрема ч. 1 ст. 291 ЦК України передбачає, що фізична особа незалежно від віку та стану здоровя має право на сімю. Вказана норма повністю узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 4 СК України. Відповідно до ст.ст. 4, 22, 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку, який для чоловіка та жінки встановлюється у вісімнадцять років. Проте за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], не досягла шлюбного віку, але бажає укласти шлюб з [PERSON], [INFO], що є їх спільним волевиявленням. Відповідно до довідки КУ «Вознесенська центральна районна лікарня» від 28 жовтня 2015 року [PERSON] перебуває на обліку поліклінічного відділення лікарні в звязку з вагітністю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою, оскільки надання права на шлюб відповідає інтересам заявниці, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню згідно ст.23 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 13 серпня 2015 року, посилаючись на те, що спільне життя з останнім не склалося, шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися і збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не з'явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Судом встановлено, що 13 серпня 2015 року виконавчим комітетом Почаївської міської ради Кременецького району Тернопільської області актовим записом № 48 було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України (далі СК України), суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідач проти доводів позивача щодо фактичного припинення сімейних відносин з останньою та необхідності розірвання шлюбу не заперечив, а тому суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позивачка вказує, що за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 жовтня 2010 року з [PERSON] стягуються аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 400 грн., починаючи з 10 серпня 2010 року і до повноліття дитини. Аліменти були стягнуті у твердій грошовій сумі, оскільки та той час відповідач припинив підприємницьку діяльність і не працював. Проте на даний час він офіційно працевлашувався та працює на ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект». Посилаючись на викладене, просила суд змінити розмір аліментів, утримуваних з відповідача за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 жовтня 2010 року на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], з 400 грн. на 1/4 частину заробітної плати відповідача щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення, до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 жовтня 2010 року з [PERSON], [INFO], який народився у м. Миколаєві, на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 400 (чотирьохсот) грн., починаючи з 10 серпня 2010 року і до повноліття дитини. Зазначене рішення набрало законної сили 18 жовтня 2010 року, та знаходиться на виконанні в Корабельному відділі ДВС Миколаївського міського управління юстиції. У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Як вбачається з пояснень позивачки, та що не заперечує сам відповідач, на час ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, відповідач [PERSON] не працював, проте, зараз він офіційно працевлаштований, інших аліментних зобовязань не має. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що шлюбні відносини припинені з червня 2015 року по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.03.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2015 року через те, що втрачено почуття любові, у сім'ї немає психологічного комфорту, у зв'язку з цим постійно виникають спори та скандали між ними. Таким чином, суд вважає, що їх сім'я розпалася і зберегти її неможливо, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно ст.ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Спір з приводу виховання дитини між сторонами досягнуто. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 488,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 23 липня 2013 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, мають малолітню доньку Антоніну, [INFO], батьком якої є відповідач. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на обовязки подружжя. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем, стягнути на її користь судовий збір. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23 липня 2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 558, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Сторони мають малолітню доньку Антоніну, [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на обовязки подружжя. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. Що стосується посилань відповідача на відсутність його згоди на розірвання шлюбу, то згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь поизвачки підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 25 лютого 2011 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, мають малолітню доньку [PERSON], 2011 року народження. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на обов'язки подружжя. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25 лютого 2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 62, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Сторони мають малолітню доньку [PERSON], 2011 року народження. Сімейне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на обов'язки подружжя. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 29 жовтня 2011 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Неповнолітніх дітей вони не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на обовязки подружжя, постійні сварки. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29 жовтня 2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 771, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Сімейне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на обовязки подружжя, постійні сварки. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що знаходиться у шлюбі з відповідачем з 1991 року, в шлюбі неповнолітніх дітей немає. Їхні сімейні стосунки припинено, відповідач застосовував до неї фізичне насильство, з серпня 2015 року спільно не проживають, не підтримують шлюбних відносин, миритись не бажає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно і не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, зі згоди позивача по справі [PERSON] ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 28 грудня 1991 року [PERSON], [INFO] та [PERSON] ( після реєстрації шлюбу [PERSON] ) [PERSON], [INFO] у Вербилівській сільській раді Рогатинського району Івано-Франківської області зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 20 . Підтвердженням даного факту є свідоцтво про укладення шлюбу I-НМ № 386028, видане виконкомом Вербилівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 28 грудня 1991 року. Згідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Сімейний союз підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. В ч. 3 ст.56 СК України також зазначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини . Відповідно до вимог ст.112 СК України, при розірвані шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення . Суд не зобовязаний призначати сторонам строк для примирення, це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Встановлено, що сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, позивачка втратила почуття поваги та кохання до відповідача. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати .

Outcome: approved