Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог [PERSON] покликається на те, що перебуває у зареєтрованом шлюбі з відповідачем. 16 листопада 2006 року у них народився син [PERSON]. На даний час вона з чоловіком разом не живе, син знаходиться на її повному утриманні. Батько дитини добровільно на утримання сина матеріальної допомоги не надає. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в сумі 4000, 00 грн щомісячно, стягнути на її користь понесені судові витрати, допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Ухвалою суду від 20 лютого 2019 року відкрито провадження у справі. 22 квітня 2019 року через канцелярію суду позивачка подала заяву, в якій просить зменшити розмір позовних вимог, та стягувати з відповідача щомісячно аліменти в сумі 3000, 00 грн на утримання сина. Розгляд справи просить проводити без її участі, не зперечує щодо проведення заочного розгляду справи. В судове засідання сторони не з'явилася. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, відзиву на адресу суду не скерував. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак в судове засідання не зявився без поважних причин, та не подав відзиву, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини не залежно від того, чи перебувають вони у шлюбі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. \~ \~ \~ \~ Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 20 січня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. 16 листопада 2006 року у них народився син [PERSON]. На даний час сторони проживають окремо. На розгляді Галицького районного суду Івано-Франківської області знаходиться позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Син проживає з позивачкою, яка повністю його утримує. Добровільно матеріальної допомоги відповідач на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Із позовної заяви також вбачається, що відповідач працює на сезонних роботах за межами України та має нерегулярний дохід. Враховуючи у сукупності досліджені докази та, виходячи з принципу справедливості та розумності, а також обов'язку обох батьків приймати участь в утриманні своєї дитини, суд вважає за необхідне присудити відповідачу аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 3000, 00 грн щомісяця. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток, при цьому не порушить права відповідача. Згідно ст. 141 ЦПК України, \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; у\~разі відмови\~в позові\~-\~на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із договору про надання правничої допомоги від 06 лютого 2019 року, укладеного між адвокатом [PERSON] та [PERSON], вбачається, що гонорар адвоката за підготовку процесуальних докуметів становить 750, 00 грн. Рахунковою квитанцією серії ББАЙ №581016 підтверджується проведення оплати позивачем послуг адвоката в сумі 750, 00 грн. Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, то судові витрати у виді сплаченого позивачкою судового збору в сумі - 768, 40 грн. та, витрати повязані на професійну правничу допомогу в сумі 750, 00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв'язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 768,40 гривень. Відповідно п.1 до ч.1 ст. ст.\~430\~ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved