Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

В листопаді 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, згідно з яким просить змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 900 грн. з усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01.10.2007 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 300,00 грн., щомісячно, починаючи з 10.09.2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказаної суми аліментів, розмір яких є значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку відповідно до діючого законодавства на даний час, критично не вистачає на утримання дитини. Посилаючись на викладене, а також на перебування позивача на обліку у центрі зайнятості без отримання допомоги по безробіттю, позивач просить про зміну розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте у позові заявляла суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст.. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання, позивач не заперечувала проти такого вирішення справи. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19.03.2010 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01.10.2007 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 300 грн. щомісяця та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 300,00 грн., щомісячно, починаючи з 10.09.2007 року і до їх повноліття. Згідно з довідкою Новоодеської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості [PERSON] перебуває на обліку в Новоодеській районній філії Миколаївського обласного центру зайнятості як безробітня з 21.05.2018 р. та в період з 01.04.2019 р. по 30.09.2019 р. будь-яких доходів не має. За змістом частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, які були визначені в твердій грошовій сумі, через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. У зв`язку з чим, 300,00 грн. аліментів не можуть забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, оскільки даний розмір менший ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Врахувавши наведені вище положення, норму статті 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, відсутності у відповідача інших дітей та/або утриманців, відсутності істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов`язків, а отже і можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб саме дитини, суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів в твердій грошовій сумі підлягає зміні з 300 грн. на 900 грн., починаючи з набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. За наведених вище обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Враховуючи, що вимоги ч.1 ст. 191 СК України застосовуються при вирішенні судом питання про присудження аліментів на дитину, а не про зміну їх розміру, аліменти у їх новому розмірі мають бути стягнені з відповідача за загальним правилом - від дня набрання чинності рішення суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved