Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

В листопаді 2017 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому вказав, що, вироком апеляційного суду Вінницької області від 21.04.2016 р. [PERSON], яка працювала на посаді касира - контролера філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Жмеринка Вінницької області», визнано винною у заволодінні коштами вкладників банку та призначено покарання за ч.1 ст.190, ч.1 ч.2 ч.3 ст.358, ч.5 ст.191 КК України у виді позбавлення волі. Своїми діями [PERSON] завдала матеріальної шкоди вкладникам ПАТ «Промінвестбанк» зокрема [PERSON], [PERSON], [PERSON], спадкоємцем останнього є [PERSON], які визнані потерпілими у даній кримінальній справі. [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись з позовами порядку цивільного судочинства до ПАТ «Промінвестбанк» про відшкодування шкоди, завданої злочином. Рішеннями судів, які набрали законної сили стягнута матеріальна шкода, заподіяна внаслідок вчинення злочину бувшим працівником банку [PERSON] під час виконання нею своїх службових обовязків, а саме: рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2017р. стягнуто на користь [PERSON] 10000 грн.; рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2017 р. стягнуто на користь [PERSON] 216724 грн.; рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20.12.2016р., змінене рішенням Апеляційного суду міста Києва від 22.02.2017р., стягнуто на користь [PERSON] 15019 грн. та 2344,20 доларів США. ПАТ «Промінвестбанк» добровільно виконані вищевказані рішення судів та сплачені кошти, що підтверджується виписками по рахунку. Відповідно, позивач, повністю відшкодувавши шкоду, завдану з вини його працівника (відповідача) при виконанні останнім своїх трудових обов'язків, має право зворотної вимоги (регресу) до відповідачки в розмірі виплаченого відшкодування вказаним вкладникам. Відповідачка на даний час відбуває покарання в Чорноморській виправній колонії управління ДПС України в Одеській області (№74) в м. Одеса. Просив стягнути з відповідачки на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» виплачені на відшкодування кошти в сумі 241743 грн., 2344,20 долара США та сплачений судовий збір. 01.12.2017 року відкрито провадження в справі. Попереднє судове засідання не призначалось. Згідно пункту 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. За погодженням із представником позивача суд продовжив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 31.01.2018 року в судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила, що вина відповідачки підтверджується вироком Апеляційного суду Віницької області від 21.04.2016 року. Позивач повністю відшкодував шкоду завданої з вини його працівника відповідачки [PERSON] при виконанні нею трудових обовязків, добровільно виконавши рішення про відшкодування вкладникам [PERSON], [PERSON], [PERSON] в загальній сумі 241743 грн. та 2344,20 дол. США, а тому позивач має право зворотної вимоги (регресу) до відповідачки у розмірі виплаченого відшкодування. Просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] надала письмові пояснення з цього приводу. Зазначила, що заперечує проти позову в звязку з тим, що вона знаходиться в місцях позбавлення волі та на підставі постанови ВП №52433085 від 10.05.2017 року Жмеринського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у Вінницькій області ВДВС з її пенсії щомісячно відраховують на погашення боргу на користь ПАТ «Акціонерно-комерційний промислово-інвестиційний банк», починаючи з 01.08.2017 року в розмірі 20 % від суми пенсії, місячні платежі погашення 341,24 грн. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити враховуючи таке. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що вироком Апеляційного суду Вінницької області від 21.04.2016 р. [PERSON], яка працювала на посаді касира - контролера філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Жмеринка Вінницької області», визнано винною у заволодінні коштами вкладників банку та призначено покарання за ч.1 ст.190, ч.1 ч.2 ч.3 ст.358, ч.5 ст.191 КК України. Цивільні позови [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до ПАТ ПАТ «Акціонерно-комерційний промислово-інвестиційний банк» - залишено без розгляду. Залишено в силі вирок суду першої інстанції в частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Акціонерно-комерційний промислово-інвестиційний банк» 1127858,28 грн. - завданого збитку, на користь держави 23695,92 грн. (а.с.4-15). Таким чином, за вироком Барського районного суду та ухвалою Апеляційного суду Вінницької області у кримінальному провадженні із [PERSON] в даний час стягуються збитки на користь банку та судові витрати на користь держави, які не включають збитки, що спричинені банку в звязку із здійсненими виплатами потерпілим [PERSON], [PERSON], спадкоємцю [PERSON] [PERSON]. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2017 р. стягнуто з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиціоний банк» (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] на користь [PERSON] 10000.00 грн. заборгованості за договором про відкриття та обслуговування депозиту (а.с.16-21). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2017 р. стягнуто з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиціоний банк» (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] на користь [PERSON] 216724 грн. про відшкодування завданої матеріальної шкоди (а.с.22-26) Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20.12.2016р., змінене рішенням Апеляційного суду міста Києва від 22.02.2017р., стягнуто з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиціоний банк» (третя особа [PERSON]В.) на користь [PERSON] стягнуто 15019 грн. та 2344,20 доларів США (а.с.26 зв.-30). Згідно виписки по особовому рахунку [PERSON] виплачено заборгованість у сумі 216724 грн.(а.с.31). Відповідно заяви про видачу готівки [PERSON] сплачено заборгованість у сумі 10000 грн. (а.с.32) Згідно виписки по особовому рахунку [PERSON] виплачено заборгованість у сумі 15019 грн. та 2344,20 доларів США (а.с.33-34). Згідно відомостей Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробацїї Міністерства юстиції №2.5-10704 від 09.11.2017 року відповідачка [PERSON] на даний час відбуває покарання в Чорноморській виправній колонії управління ДПС України в Одеській області ( № 74) за адресою: м. Одеса, вул. Люсдорфська дорога,15 (а.с.35). Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична адреса ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» м. Київ вул. Шевченка, 12 (а.с.36). Оцінюючи вище перераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. А тому в суду немає підстав для їх відхилення. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст.1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Частиною 1 ст. 134 Кодексу законів про працю визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Отже, з огляду на підстави та обґрунтування заявленого представником позивача позову до [PERSON] в порядку регресу, судом встановлено, що позивачем ПАТ «Промінвест Банк» були виплачені кошти за судовими рішеннями у звязку із спричиненням шкоди [PERSON], [PERSON], [PERSON], спадкоємцем якого є [PERSON], яких в кримінальному провадженні було визнано потерпілими від злочину завданого відповідачкою, як співробітником ПАТ «Промінвест Банк». Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідачки від обовязків відшкодувати завдані збитки, судом не встановлено. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права, як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicataостаточні рішення національних судів не мають ставитися під сумнів. Частиною 5 ст. 83 ЦПК України передбачено, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Частиною 6 ст.82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, в межах, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі наведеного, суд вважає, у позивача виникло право на стягнення в порядку регресу, після виплати коштів за судовими рішеннями, з винної особи [PERSON] в порядку ст.1191 ЦК України, тому позов слід задовольнити. Разом з тим, в межах задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved