Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

В липні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 21 листопада 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №49.32/86/07НВнза згідно умов якого ВАТ «Кредитпромбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 2009000 гривень. В свою чергу, [PERSON] зобовязався до 20 листопада 2032 року повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 12,64% річних. Для забезпечення належного виконання грошових зобовязань 21 листопада 2007 року ВАТ «Кредитпромбанк» уклав з [PERSON] договір іпотеки №49.12/86/І596/07, за яким відповідач передав в іпотеку ВАТ «Кредитпромбанк» нерухоме майно, а саме: обєкт незавершеного будівництва (житловий будинок) загальною площею 276,4 кв.м., який знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, ІІ-й провул. Огородній, буд.25, та земельна ділянка загальною площею 0,1000 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, ІІ-й провул. Огородній, буд.25. ВАТ «Кредитпромбанк» виконав свої зобовязання за кредитним договором та перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі 2009000 гривень. 27 вересня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» уклав договір купівлі-продажу прав вимоги з ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за даним кредитним договором у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. [PERSON] неналежним чином виконував грошові зобовязання, тому у ПАТ «Дельта Банк» виникло право достроково вимагати повернення боргу за кредитним договором у розмірі 3785570 гривень 30 копійок. Відповідач ухиляється від добровільного повернення грошових коштів. Тому ПАТ «Дельта Банк» просить суд в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 3785570 гривень 30 копійок, з яких заборгованість за кредитом у розмірі 2009000 гривень та заборгованість за відсотками у розмірі 1776570 гривень 30 копійок звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: обєкт незавершеного будівництва (житловий будинок) загальною площею 276,4 кв.м., який знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, ІІ-й провул. Огородній, буд.25 та земельна ділянка загальною площею 0,1000 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, ІІ-й провул. Огородній, буд.25, шляхом визнання права власності за ПАТ «Дельта Банк». В ході розгляду цивільної справи [PERSON] предявив зустрічний позов до ПАТ «Дельта Банк», який обґрунтовує тим, що 16 січня 2007 року з його автомобіля марки «Шевроле-Лачетті» був викрадений портфель, в якому знаходився паспорт громадянина України серії СО №889099. За вказаним фактом було порушено кримінальну справу. 19 січня 2007 року, тобто через три дні після крадіжки, [PERSON] отримав новий паспорт громадянина України серії МЕ №790214. На початку 2010 року ВАТ «Кредитпромбанк» звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій відповідачем був зазначений [PERSON] Саме з цього позову та доданих до нього документів [PERSON] стало відомо, що 21 листопада 2007 року невідома йому особа використала викрадений паспорт, в який була вклеєна фотографія іншої особи, з метою укладення від імені [PERSON] кредитного договору №49.32/86/07-НВнза на суму 2009000 гривень. Крім того, у цей же день в якості забезпечення виконання зобовязання за вказаним кредитним договором, цією ж невідомою особою був укладений іпотечний договір №49.12/86/І596/07, за яким в іпотеку передано незавершений будівництвом житловий будинок та земельну ділянку за адресою: Київська область, м. Бориспіль, ІІ-й провул. Огородній, 25. Проте, вказане нерухоме майно не належить [PERSON], оскільки жодних цивільно-правових угод, спрямованих на набуття права власності на це майно, він ніколи не укладав. Таким чином, [PERSON] ніколи особисто або через будь-яку довірену особу не укладав кредитного договору та договору іпотеки, із заявою про отримання кредиту до банку не звертався, оспорювані договори не підписував, кредитні кошти не отримував. Тому [PERSON] просить суд визнати недійсним кредитний договір №49.32/86/07НВнза від 21 листопада 2007 року та іпотечний договір №49.12/86/І596/07 від 21 листопада 2007 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] первісний позов підтримала та просила суд задовольнити його в повному обсязі, проте заперечувала проти задоволення зустрічного позову. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні підтримали зустрічний позов та наполягали на його задоволенні, проте заперечували проти первісного позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 21 листопада 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №49.32/86/07-НВнза, за умовами якого банк зобовязався надати кредит у розмірі 2009000 гривень з процентною ставкою за кредитом у розмірі 12,64% річних строком по 20 листопада 2032 року (т.1 а.с.7-11). В той же день для забезпечення належного виконання грошових зобовязань ВАТ «Кредитпромбанк» уклав з [PERSON] іпотечний договір №49.12/86/І596/07, за яким [PERSON] передав в іпотеку ВАТ «Кредитпромбанк» нерухоме майно, а саме: обєкт незавершеного будівництва (житловий будинок) загальною площею 276,4 кв.м., який знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, ІІ-й провул. Огородній, буд.25, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21 листопада 2007 року [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та земельна ділянка загальною площею 0,1000 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, ІІ-й провул. Огородній, буд.25, що стане власністю іпотекодавця після отримання ним державного акту на право власності на земельну ділянку, що буде виданий на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 21 листопада 2007 року [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (т.1 а.с.12-14). 21 листопада 2007 року ВАТ «Кредитпромбанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 2009000 гривень (т.1 а.с.62). У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 27 вересня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір купівлі продажу прав вимоги (т.1 а.с.18-23). За цим договором ПАТ «Кредитпромбанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги, яке він мав до [PERSON] за кредитним договором №49.32/86/07-НВнза від 21 листопада 2007 року, що підтверджується витягом з додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (Перелік прав вимоги за кредитами) між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» (т.1 а.с.24). У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконував грошові зобовязання за кредитним договором, тому у нього виник борг по поверненню кредиту, сплаті відсотків та пені у загальному розмірі 3785570 гривень 30 копійок, що підтверджується довідкою станом на 31 березня 2015 року (т.1 а.с.15). У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Так, згідно з вимогами ч.3 ст.203 ЦК України правочин повинен відповідати волевиявленню його учасників. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Так, з довідки №464 від 31 жовтня 2007 року, виданої Вишневим міським відділенням міліції Києво-Святошинського районного відділу ГУ МВС України в Київській області, вбачається, що 16 січня 2007 року [PERSON] звернувся з письмовою заявою з приводу крадіжки з автомобіля «Шевроле-Лачетті», номерний знак [NUMBER], що мала місце 16 січня 2007 року в с. Софіївська Борщагівка біля кафе «Райський Яр» портфеля, в якому знаходилися документи, в тому числі паспорт громадянина України на імя [PERSON] За вказаним фактом порушено кримінальну справу №13-0716 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України (т.1 а.с.52). 19 січня 2007 року [PERSON] отримав новий паспорт громадянина України, виданий Святошинським РУ ГУ МВС України в м. Києві, взамін втраченого, що підтверджується копією вказаного паспорта (т.1 а.с.53). В той же час, з копії кредитного договору №49.32/86/07-НВнза від 21 листопада 2007 року та копії іпотечного договору №49.12/86/І596/07 від 21 листопада 2007 року вбачається, що особа позичальника та особа іпотекодавця у відповідних договорах встановлена на підставі паспорта громадянина України серії СО №889099, виданий Святошинським РУ МВС України в м. Києві від 10 січня 2002 року. Тоді як станом на 19 січня 2007 року [PERSON] отримав паспорт громадянина України серії МЕ №790214, а тому відповідно паспорт, виданий на імя [PERSON] серії СО №889099, виданий Святошинським РУ МВС України в м. Києві від 10 січня 2002 року, станом на час укладення спірних кредитного та іпотечного договору, був недійсним. Крім того, з службової записки адресованої заступнику начальника відділу адміністрування та персональної роботи управління по роботі з особливими активами Київського регіонального департаменту ПАТ «Кредитпромбанк» від 02 листопада 2012 року встановлено, що грошові кошти за кредитним договором №49.32/86/07-НВнза від 21 листопада 2007 року надавались з порушеннями, даний кредит є проблемним, фактично [PERSON] кредитний договір не укладав. У звязку з цим, дані обставини змусили ПАТ «Кредитпромбанк» відмовитись від судового провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором (т.2 а.с.188-190). Згідно з ст.66 ЦПК України висновок експерта докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. У відповідності до вимог ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, з висновку судово-почеркознавчої експертизи №14461 від 21 жовтня 2016 року вбачається, що підписи в усіх графах заяви на видачу кредиту на імя директора КРД ВАТ «Кредитпромбанк» від 24 жовтня 2007 року, підписи від імені позичальника на кредитному договорі №49.32/86/07-НВнза від 21 листопада 2007 року, підписи від імені [PERSON] на іпотечному договорі №49.12/86/1596/07 від 21 листопада 2007 року, виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] (т.3 а.с.7-22). Вказана обставина свідчить про те, що кредитний договір та іпотечний договір укладені поза волею [PERSON] Таким чином, суд, вважає, що відповідачем та його представником у судовому засіданні доведено ту обставину, що [PERSON] не укладав та не підписувала кредитний договір та іпотечний договір. В свою чергу, представником позивача не доведено належними та допустимими доказами факт отримання грошових коштів [PERSON] за зазначеним кредитним договором №49.32/86/07-НВнза від 21 листопада 2007 року. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» предявлених до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В свою чергу, позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» за зустрічним позовом, підлягають задоволенню. Так, кредитний договір №49.32/86/07-НВнза від 21 листопада 2007 року та іпотечний договір №49.122/86/І596/07 від 21 листопада 2007 року, що укладені між [PERSON] та ПАТ «Кредитпромбанк», належить визнати недійсними. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК Україні стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З квитанції (т.1 а.с.48) вбачається, що при предявленні зустрічного позову [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок. Предявлений ним позов задоволений. Проте, з огляду на те, що ПАТ «Дельта Банк» звільнений від сплати судового збору, тому витрати [PERSON] на оплату судового збору у розмірі 487 гривень 20 копійок, слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved