Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог служби у справах дітей Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має доньку [PERSON] [INFO]. Шлюб з відповідачем розірвано за рішенням Хмельницького міського суду від 23.10.2000 року. Неповнолітня донька проживає разом з матір'ю та повністю перебуває на її утриманні. Відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 07.07.2013р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки в сумі 363грн. щомісячно. Проте відповідач рішення суду не виконує, внаслідок чого станом на 21.01.2014р. заборгованість по сплаті аліментів становить 3267,00грн. Несплата аліментів є однакою ухиляння відповідача від своїх обов'язків по утриманню та вихованню дитини. З метою забезпечення прав та законних інтересів неповнолітньої дитини позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні представник позивача, позивач позов підтримали та просили задоволити в повному обсязі. Позивач також пояснила що відповідач хворіє на епілепсію, а тому вона боялась відпускати дитину разом з ним. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав,надав суду пояснення в яких вказав, що після розірвання шлюбу неповнолітні донька залишилась проживати разом з матір'ю. Позивач перешкоджала відповідачу приймати участь у вихованні дитини, у зв'язку з чим він звертався до опікунської ради, а подальшому до Хмельницького міського суду з приводу усунення перешкод в участі у вихованні дитини. Проте незважаючи на рішення суду позивач перешкоджала і спілкуванні з дитиною. Також відповідач вказав, що бажав би налагодити стосунки із донькою та познайомити її зі своєю донькою від другого шлюбу, щодо відмови надати дозвіл на виїзд за кордон, пояснив, що відмовився надати дозвіл на виїзд його доньки закордон, оскільки донька сказала йому неправду повідомивши спочатку, що їде на заробітки в Москву разом з матір'ю, а пізніше повідомила що їде разом з бабою, а оскільки донька навчається, то відповідач відмовив у погодженні виїзду доньки за кордон. Прокурор в судовому засіданні проти позову заперечила, вказавши на його недоведеність. Представник третьої особи в судовому засіданні при вирішенні спору покладається на думку суду. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 27.11.1996р. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 27.03.2012р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що складено актовий запис № 1060 від 11.11.2000р. Неповнолітня донька проживає разом із матір'ю. Відповідно до рішення Хмельницького міського суду від 26 лютого 2002 року зобов'язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у зустрічі з донькою [PERSON] щотижня з 18 години п'ятниці до 20 години суботи і приймати участь в її вихованні. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 07.06.2013р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти в сумі 363 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Станом на 21.01.2014р. заборгованість по сплаті аліментів становить 3267,00грн., яка частково погашена станом на 17.04.2014 р. в сумі 750,00грн. Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 13.03.2014р. № 01-34-624/14 позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно доньки [PERSON], [INFO] є доцільним, відповідає інтересам дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її онукою, після розірвання шлюбу, онука залишилась проживати разом з невісткою. Проте син та вона особисто приїздили до онуки, привозили подарунки, солодощі, передавали гроші. [PERSON] не дозволяла дитині спілкуватись з ними. На випускний вечір онуки в 9-му класі проходив дід і подарував подарунок та передав гроші. Відповідно до довідки Хмельницького ОПНД від 24.02.2014р. № 557р. [PERSON] перебуває на обліку в Хмельницькому ОПНД з 1985р., хворіє хронічним психічним захворюванням. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду у з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Позбавлення батьківських прав є, насамперед, способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання має бути виявлений позитивний результат в долі дитини (дітей), який має настати після позбавлення батьків їх прав. Непередбачуваність позитивного результату у конкретній ситуації позбавляє змісту застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Проаналізувавши надані сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що відповідач, завідомо, навмисно ухилився від виконання батьківських обов'язків у відношенні своєї неповнолітньої дитини, проте суд вважає необхідним попередити батька про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов'язків.

Outcome: dismissed