Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : [PERSON], про визнання поруки, встановленої договором поруки № 07-15/198 від 05 березня 2007 року, укладеним між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», позичальником [PERSON] та поручителем [PERSON], такою, що припинена. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що відповідно до умов кредитного договору № 2007/13-2.06/116 від 05.03.2007 р., кредит був наданий позичальнику на строк користування до 04.03.2032 р., але умовами цього договору встановлено право кредитора вимагати дострокового повернення кредиту, й ПАТ «Укрсоцбанк» реалізував своє право вимоги дострокового повернення кредиту шляхом направлення на адресу поручителя вимоги за № 13.1.1-12/96-4775 від 08.12.2010 р., яка містить вимогу про повне дострокове повернення всієї суми кредиту, але ця вимога не була задоволена, та лише у в січні 2015 року банк звернувся до суду з позовом до позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2007/13-2.06/116 від 05.03.2007 р. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] підтримав позов, а представник відповідача - Міцура Д.В. не визнав позов. Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що згідно з договором кредиту № 2007/13-2.06/116 від 05.03.2007 р. АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», надав [PERSON] кредит у сумі 88600,00 дол. США, із сплатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 12,45 % річних, з погашенням кредиту та внесенням плати за користування кредитними коштами щомісячними платежами у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором, з кінцевою датою повернення кредиту та усіх нарахувань за ним - 04.03.2032 р. Відповідно до п. 4.5. цього договору кредиту, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальника обов'язків, визначених п.п. 3.3.8, 3.3.9 цього договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Наданий [PERSON] кредит забезпечений порукою [PERSON], про що між АКБ «Укрсоцбанк» (ПАТ «Укрсоцбанк»), позичальником [PERSON] і поручителем [PERSON] було укладено договір поруки № 07-15/198 від 05.03.2007 р. Відповідно до п. 5.2. цього договору поруки, цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє до виконання всіх вимог забезпечених порукою, визначених п. 2.1. цього договору. Абзацом 4 пункту 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді спорів, які виникають з кредитних правовідносин» встановлено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 17.09.2014 р. у справі № 6-53цс14, що набула сили правового висновку, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки : протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодний дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене ним припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості до боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Виходячи з наведеного та враховуючи, що ПАТ «Укрсоцбанк» відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України використав своє право вимоги дострокового повернення кредиту та усіх нарахувань за ним, надіславши поручителю [PERSON] відповідну письмову вимогу за вих. № 13.1.1-12/96-4775 від 08.12.2010 р., тому суд доходить висновку, що банк, змінивши строк виконання основного зобов'язання, був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя [PERSON] протягом шести місяців, починаючи від вказаної дати, але не зробив цього та лише в січні 2015 року звернувся до суду з відповідним позовом до позичальника [PERSON] і поручителя [PERSON] , отже відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України станом на 09 червня 2011 року порука [PERSON], встановлена договором поруки № 07-15/198 від 05.03.2007 р., є такою, що припинена. Задовольняючи позов позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 551,20 грн., пов'язані із сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved