Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя за укладеним між ними договором іпотеки від 24 січня 2014 року в розмірі 269\~488 грн. 40 коп. В обґрунтування вимог позовної заяви позивач зазначає, що 24 січня 2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, у відповідності до умов якого останній передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 150\~000 грн., а [PERSON] зобовязався у строк до 24 травня 2014 року повернути позичальнику таку ж суму грошових коштів. Даний договір позики було нотаріально посвідчено. З метою забезпечення виконання зобовязань по вищезазначеному договору позики грошових коштів, 24 січня 2014 року між сторонами було укладено договір іпотеки, який було нотаріально посвідчено, у відповідності до умов якого в іпотеку було передано майно належне [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Наприкінці травня 2015 року відповідач повідомив позивача про те, що він є новим власником квартири внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб, шляхом набуття предмета іпотеки у власність, внаслідок чого 28 квітня 2015 року відбулась реєстрація його прав власності на іпотечне майно за рішенням державного реєстратора, яке в результаті судового оскарження залишено в силі. За умовами договору іпотеки (п. 5.3.3.) ціна придбання іпотеки визнається шляхом експертної оцінки предмета іпотеки на день придбання. Якщо ціна предмета іпотеки, яка передається іпотекодержателю у власність є більшою від суми заборгованості, іпотекодержатель повертає іпотекодавцю різницю ціни. Станом на день укладення договору іпотеки, тобто 21 січня 2014 року, вартість предмета іпотеки становила 149\~342 грн., що було сторонами узгоджено в договорі (п. 1.7). Звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось 28 квітня 2015 року, в рахунок погашення боргу в розмірі 175\~000 грн., з яких: 150\~000 грн. сума основного боргу та 25\~000 грн. штраф за несвоєчасне виконання грошового зобовязання. При цьому вартість предмета іпотеки, станом на день звернення стягнення становить 493\~876 грн. Таким чином, як зазначає позивач, враховуючи вимоги договору іпотеки та положення статті 37 Закону України «Про іпотеку», з відповідача підлягає стягненню перевищення 90 % вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя в розмірі 269\~488 грн. 40 коп., виходячи з наступного розрахунку: 493\~876 х 90% - 175\~000 = 269\~488 грн. 40 коп. З підстав зазначених вище позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] вимоги позову підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнав, просив суд у їх задоволенні відмовити з підстав зазначених у письмових запереченнях (а.с. 54-57). Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Як було встановлено судом, що 24 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, у відповідності до умов якого останній передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 150\~000 грн., а [PERSON] зобовязався у строк до 24 травня 2014 року повернути позичальнику таку ж суму грошових коштів. Даний договір позики було нотаріально посвідчено. З метою забезпечення виконання зобовязань по вищезазначеному договору позики грошових коштів, 24 січня 2014 року між сторонами було укладено договір іпотеки, який було нотаріально посвідчено, у відповідності до умов якого в іпотеку було передано майно належне [PERSON] квартиру [ADDRESS]. У звязку із невиконанням [PERSON] умов договору позики грошових коштів від 24 січня 2014 року, [PERSON], скористався своїм правом іпотекодержателя та звернув стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS], зареєструвавши 20 квітня 2015 року право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 9521466, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 627547005101. Наведені вище обставини, відповідно до статті 61 ЦПК України доказуванню не підлягають, оскільки встановлені рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 25 січня 2016 року у справі № 127/15827/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання припиненими основного зобовязання та іпотеки, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності, яким у задоволенні позову було відмовлено (а.с. 12-15). Частиною 2 статті 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. [PERSON], скориставшись своїм правом, наданим частиною 2 статті 37 Закону України «Про іпотеку», звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України, Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, державного реєстратора Департаменту державної реєстрації МЮУ [PERSON], третя особа: [PERSON], [PERSON] про визнання незаконним рішення та зобовязання вчинити дії. Підставами вказаного позову було те, що позивач вважав дії державного реєстратора неправомірними під час реєстрації за [PERSON] права власності на підставі договору іпотеки від 24 січня 2014 року на квартиру [ADDRESS], яка була предметом договору іпотеки, оскільки зобовязання за усіма угодами були припиненні. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року, у справі № 802/3716/15-а у задоволенні позову відмовлено (а.с. 16-20). В подальшому, 25 березня 2016 року,

Outcome: approved