Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

В лютому 2017 року позивач - [PERSON], звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькоблененрго» про захист прав споживачів, в якому, з урахуванням наданих до початку розгляду справи по суті усних уточнень до позову, просить визнати дії ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» по відключенню [ADDRESS]. Донецької області від енергопостачання такими, що не відповідають вимогам п.30 «Правил користування електричною енергією до населення» затвердженої Постановою КМ України від 26.07.1999 року №1357. Також, позивач просить визнати проведену перевірку та письмову відповідь посадової особи ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» від 26.12.2016 року такою, що не відповідає ч.ч.1,3,4 ст.15 та ч.1 ст.19 Закону України «Про звернення громадян» та просить стягнути з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на його користь моральну шкоду в сумі 15000 грн., що була завдана діями по відключенню зазначеної вище квартири від енергопостачання, моральну шкоду в сумі 3000 грн., що була завдана неправомірними діями посадової особи під час розгляду звернення позивача та судові витрати в розмірі 640 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.12.2016 року житлове приміщення за адресою: [ADDRESS], в якому позивач фактично проживає та офіційно зареєстрований, як тимчасово переміщена особа, було відключене відповідачем від електропостачання на підставі п.30 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою КМ України від 26.07.1999 року № 1357, а саме, за ненадання доступу до прибору обліку. Позивач вважає зазначені вище дії відповідача необгрунтованими, безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України. Стверджує, що в залишених відповідачем в дверях квартири повідомленнях були відсутні будь-які дані, зокрема, прізвище споживача, адреса споживача, підстави та дата наступного відвідування, що виключало можливість позивачеві, який є працюючою особою, забезпечити відповідачу доступ до прибору обліку. Факт регулярної сплати позивачем послуг з електропостачання та факт повідомлення позивачем відповідачеві о 9-16 годині в день надходження безадресного та неперсоніфікованого письмового попередження - 21.11.2016 року, показів лічильника контролеру відповідача за зазначеним в даному повідомленні номером телефону [NUMBER] та спробу узгодити з контролером дату насупного відвідування кварири, залишено відповідачем поза увагою. Зазначеними вище діями ДТЕК позивачеві було спричинено моральну шкоду у вигляді нервових потрясінь в результаті створення ситуації, за якої позивач, за умов регулярної сплати за послуги електропостачання, практично п'ять днів перебував без електроенергії, був позбавлений можливості зарядити мобільний телефон, зв'язатись з рідними, які залишились у м.Горлівка поблизу лінії розмежування, тощо. Наведене стало приводом для звернення позивача до суду з даним позовом про захист порушеного права. В свою чергу, в письмових запереченнях на позов відповідач викладені в ньому факти спростовує, вважає позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Так, за твердженнями уповновженого представника відповідача, 19.11.2016 року споживачу [PERSON], на ім'я якої відкрито особовий рахунок [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], було направлено повідомлення про надання доступу до приладу обліку та попередження про відключення від електропостачання у разі його ненадання. Окрім того, з метою отримання доступу до прибору обліку та зняття його показів, 22.06.2016 року, 22.07.2017 року, 25.08.2016 року, 24.09.2016 року, 19.10.2016 року та 18.11.2016 року в дверях квартири [ADDRESS], було залишено повідомлення-попередження про дату наступної перевірки показів приладу обліку контролером ДТЕК, проханням надати на відповідну дату доступ до приладу та попередженням про відключення від електропостачання у разі ненаданння такого доступу. Проте, доступ до приладу обліку з боку споживача контролеру ДТЕК наданий так і не був, наслідком чого за спливом 30 днів після дати відправлення останнього письмового повідомлення-попередження (19.11.2016 року) стало правомірне, на думку відповідача, відключення позивача 20.12.2016 року від електропостачання на підставі п.п.30, п.42 Правил КЕЕ для населення, а саме, з причин ненадання доступу до приладу обліку. З огляду на правомірність відключення, відповідач вважає необгрунтованими й вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди. Більш того, відповідач стверджує, що з [PERSON] договір на постачання електричної енергії станом на час відключення квартири від електропостачання - не укладався, у зв'язку з чим вважає останнього неналежним позивачем у справі. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач проти задоволення позову заперечував, просив за результатами вирішення спору відмовити в позові у повному обсязі. Отже, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог суд виходив з наступного: У відповідності до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.60 ЦПК України). Отже, як встановлено судом, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], про що свідчить довідка Департаменту соціального захисту населення Торецької міської ради Донецької області від 21.10.2015 року №1421013471 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. (а.с.11). При цьому, надаючи правову оцінку доводам відповідача щодо відсутності доказів укладення між ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та [PERSON] договору на постачання електричної енергії станом на час виникнення спірних правовідносин та, як наслідок, відсутності у [PERSON] правових підстав для звернення до суду із позовом, суд дійшов наступного висновку: так, дійсно, доказів укладення між ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та [PERSON] договору на постачання електричної енергії станом на час відключення зазначеного житлового приміщення від електропостачання, тобто, на 20.12.2016 року, матеріали справи не містять. Особистий же рахунок [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] станом на 20.12.2016 року був відкритий на ім'я [PERSON] В той же час, суд приймає до уваги наявні у справі докази офіційної реєстрації позивача за вищезгаданою адресою: [ADDRESS], про що свідчить довідка Департаменту соціального захисту населення Торецької міської ради Донецької області від 21.10.2015 року №1421013471 про взяття на облік [PERSON] як внутрішньо переміщеної особи. (а.с.11). Також, судом враховано вчинення позивачем дій з виконання зазначеного вище договору, а саме, факт повідомлення відповідачу даних приладу обліку, листування з представником ДТЕК з приводу неправомірності відключення квартири від електропостачання, фактичне проживання позивача за згаданою вище адресою тощо. Наведене, на думку суду, свідчить про виникнення між сторонами цивільно-правових відносин, що повністю спростовує доводи відповідача з приводу відсутності у позивача доказів порушення його права та, як наслідок, відсутності у останнього правових підстав для звернення за захистом цього права до суду. Окрім того, суд зауважує на наявності в матеріалах справи доказів укладення договору з надання послуг з постачання електричної енергії між ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та [PERSON], датований 23.12.2016 року, тобто, за спливом трьох днів після спірного відключення квартири від електропостачання. Отже, факт відкриття особового рахунку на ім'я [PERSON] не завадило відповідачеві укласти відповідний договір про надання послуг з постачання електричної енергії не з нею, а з фактичним та офіційно зареєстрованим за даною адресою користувачем житлового приміщення - [PERSON] (позивач у справі). В свою чергу, вирішуючи питання щодо правомірності відключення квартири позивача від електропостачання, суд виходив з наступного: Згідно п.30 Правил користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕ), що затверджені ПКМУ від 26.06.1999 року, якщо доступ до засобу обліку неможливий, представник енергопостачальника виписує платіжний документ на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії за попередній період, про що робиться відповідна позначка в особовому рахунку побутового споживача. Якщо протягом двох розрахункових періодів (що становить два календарних місяці) представник енергопостачальника не мав доступу до засобу обліку, він залишає побутовому споживачеві в поштовій скринці повідомлення про дату наступного відвідання чи прохання передати покази засобу обліку енергопостачальнику. Якщо після цього побутовий споживач не передав відомостей про кількість спожитої електричної енергії, енергопостачальник має право через тридцять днів після дати відправлення письмового попередження припинити постачання електричної енергії побутовому споживачу. Отже, як зазначив позивач у судовому засіданні, та як свідчать наявні у справі докази, представником енергопостачальника (контролером) дійсно у дверях квартири [ADDRESS], було залишено кілька повідомлень про надання доступу до приладу обліку та попередженням про відключення квартири від електропостачання у разі ненадання такого доступу. Проте, в зазначених повідомленнях відсутні жодні відомості кому саме ці повідомлення адресовані, відсутнє прізвище та адреса споживача та, найголовніше, відсутня дата наступного відвідування квартири контролером. (а.с.4). З огляду на наведене, судом зроблено висновок щодо відсутності у позивача об'єктивної можливості забезпечити доступ до прибору обліку уповноваженому представникові відповідача. Також, з матеріалів справи вбачається, що з метою запобігання відключенню квартири від електропостачання та з'ясування з працівником відповідача дати наступного відвідування задля надання доступу до приладу обліку, позивач в день надходження безадресного та неперсоніфікованого письмового попередження - 21.11.2016 року, о 9-16 годині, відповідно до вимог п.30 Правил КЕЕ для населення, передав покази лічильника контролеру відповідача за зазначеним в даному повідомленні номером мобільного телефону [NUMBER]. Даний факт підтверджений представленим позивачем деталізованим рахунком дзвінків з абонентського номеру позивача 21.11.2016 року на відповідний номер контролера ДТЕК. (а.с.5). Проте, 20.12.2016 року енергопостачальником (відповідачем) на підставі п.30 Правил КЕЕ для населення квартира [ADDRESS] вже ж таки була відключена від електропостачання, про що свідчить акт [NUMBER] від 20.12.2016 року. (а.с.8). На письмову заяву позивача від 26.12.2016 року на ім'я керівника Дзержинського ЦОК ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» з проханням надати оцінку діям працівників відповідача з приводу відключення квартири від електропостачання, позивачем отримано відповідь від 26.12.2016 року №12, в якій зазначено, що дії працівників відповідача по відключенню [ADDRESS] від електропостачання вимогам чинного законодавства України не суперечать. Окрім іншого, у відповіді зазначено, що позивач ([PERSON]) тривалий час не надавав доступ працівникам ДТЕК до прибору обліку, останнє повідомлення з попередженням про відключення квартири від енергопостачання у разі ненадання доступу було відправлене позивачеві 19.11 2016 року. Оскільки ж позивачем доступ працівникам ДТЕК до прибору обліку наданий так не був, через тридцять днів після направлення в адресу позивача повідомлення-попередження від 19.11.2016 року, тобто, 20.12.2016 року, [ADDRESS], була відключена від енергопостачання, що повністю відповідає п.30 Правил КЕЕ для населення. (а.с.6,7). Як свідчать матеріали справи, підключення квартири позивача до електромережі відбулось лише 26.12.2017 року, про що свідчить АКТ виконання послуг [NUMBER] від 26.12.2017 року (а.с.9). При цьому, суд зауважує на тому, що в якості доказів відправлення в адресу позивача зазначеного вище повідомлення-попередження від 19.11.2016 року відповідачем надано наступні документи: -шість належним чином засвідчених повідомлень про надання допуску до прибору обліку, залишених, за твердженнями відповідача, у дверях квартири за адресою: [ADDRESS], в яких зазначено і особовий рахунок позивача [NUMBER], і прізвище користувача електричної енергії - [PERSON], і дати наступних відвідувань квартири контролеров, а саме, 25.06.2016 року, 23.07.2016 року, 26.08.2016 року, 24.09.2016 року, 20.10.2016 року та 19.11.2016 року. В той же час, дані на підтвердження факту відвідувань контролером ДТЕК квартири [ADDRESS], що містяться в наданих відповідачем в якості доказів завданнях на відключення абонентів, відрізняються від даних, що містяться у згаданих вище шести повідомленнях та відрізняються від даних, що містяться в детальній довідці споживача. Так, як вже зазначалось вище, у раніше згаданих шести повідомленнях датами наступного відвідування житлового приміщення позивача контролером ДТЕК було зазначено 25.06.2016 року, 23.07.2016 року, 26.08.2016 року, 24.09.2016 року, 20.10.2016 року та 19.11.2016 року. Із завдань на відключення вбачається, що такі відвідування квартири [ADDRESS], відбулись 05.05.2016 року (були зняті показники лічильника); 24.06.2016 року (було залишено повідомлення-отривний талон з датою наступного відвідування - 25.06.2016 року); 22.07.2016 року (було залишено повідомлення-отривний талон з датою наступного відвідування - 23.07.2016 року); 25.08.2016 року (було залишено повідомлення-отривний талон з датою наступного відвідування - 26.08.2016 року); 24.09.2016 року (було залишено повідомлення-отривний талон з датою наступного відвідування - 24.09.2016 року); 19.10.2016 року (було залишено повідомлення-отривний талон з датою наступного відвідування - 20.10.2016 року); 18.11.2016 року (було залишено повідомлення-отривний талон з датою наступного відвідування - 19.11.2016 року) та завдання від 20.12.2016 року, за результатами якого квартира позивача була відключена від електропостачання. В той же час, з детальної довідки споживача електричної енергії [PERSON] за адресою: [ADDRESS] станом на 30.03.2016 року можна зробити висновок, що обхід вищезгадної квартири за останній рік відбувався лише 09.01.2016 року, 10.02.2016 року, 05.05.2016 року та 29.08.2016 року. А 20.12.2016 року вже відбулось відключення квартири від електропостачання. Тобто, зазначені у вищезгаданих повідомленнях та завданнях дати відвідувань відповідачем квартири позивача 25.06.2016 року, 23.07.2016 року, 26.08.2016 року, 24.09.2016 року, 20.10.2016 року та 19.11.2016 року в детальній довідці споживача взагалі не фігурують. Наданий відповідачем список №1090 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів не містить ані дати відправлення, ані адреси споживача, ані опису вкладення, з якого можна зробити висновок щодо змісту повідомлення, що, на думку суду, не доводить факт належного повідомлення позивача про відключення останнього від електопостачання згідно вимог п.30 Правил КЕЕ для населення. З наведеного судом зроблено висновок щодо представлення відповідачем на спростування позовних вимог доказів, які є неналежними, суперечливими чи/або такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а отже такими, які слід трактувати на користь споживача. На думку суду, такі докази не можуть слугувати підтвердженням вини позивача у ненаданні доступу контролеру відповідача до приладу обліку, наслідком чого є настання відповідальності у вигляді відключення позивача від електропостачання. З огляду на наведене, позовні вимоги в частині визнання дій відповідача по відключенню квартири [ADDRESS], від енергопостачання слід визнати обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Натомість, вимоги позивача щодо визнання проведеної перевірки та письмової відповіді посадової особи ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» неправомірною та такою, що не відповідає ч.ч.1,3,4 ст.15 та ч.1 ст.19 Закону України «Про звернення громадян», слід визнати безпідставними, адже зазначені акти не є актами нормативного характеру, не встановлюють для позивача будь-яких обов'язків, окрім рекомендацій своєчасно сплачувати за послуги електропостачання та забезпечувати доступ контролерам ДТЕК до приладів обліку. З огляду на наведене, позовні вимоги у згаданій вище частині підлягають відхиленню, як такі, що встановленим ст.16 ЦК України способам захисту порушеного права не відповідають. В свою чергу, вирішуючи питання про наявність/відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на користь [PERSON] моральної шкоди в сумі 15000 грн., що була завдана діями по відключенню зазначеної вище квартири від енергопостачання та моральної шкоди в сумі 3000 грн., що була завдана неправомірними діями посадової особи під час розгляду звернення позивача, суд керувався правовою позицією Верховного Суду України, що викладена в постанові від 29.03.2017 року. Зокрема, як зазначив Верховний Суд України, відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.ст.22, 711, 714, 1209, 1210 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику» та Правилами КЕЕ для населення, якими відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов'язання з постачання електричної енергії не передбачено. Що ж стосується вимог п.5 ст.4, ст.22 цього Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, якою електрична енергія не являється, та у випадках, передбачених законом. Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, правові підстави для застосування до спірних правовідносин Закону України «Про захист прав споживачів» чи/або відшкодування на користь позивача моральної шкоди на підставі ст.ст.22, 711, 714, 1209, 1210 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику» та Правилами КЕЕ для населення - у суду відсутні. У підсумку, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, враховуючи результат вирішення спору, а саме, задоволення однієї немайнової вимоги, стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягють понесені ним судові витрати в розмірі 640 грн.

Outcome: partial