Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] вказувала, що вона є рідною бабою [PERSON], [INFO], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали за адресою: [INFO]. Вона, [PERSON], протягом першого року життя дитини допомогу батькам в догляді за ним надавала. Але відносити між нею та [PERSON], матір'ю дитини, почали погіршуватися, що призвело до виникнення сварок. Проте, вони змогли домовитися про можливість 2 рази на тиждень гуляти з онуком в ті дні, коли батько дитини, [PERSON], був вдома. Однак, після припинення між батьками дитини шлюбних відносин в червні 2017 року [PERSON] припинила будь-яке спілкування та почала перешкоджати у можливості спілкування з онуком. Пізніше виявилось, що [PERSON] з сином фактично проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS], в квартирі своїх батьків. Вона, [PERSON], неодноразово намагалась врегулювати непорозуміння, які виникли між нею, з одного боку, та [PERSON] та її батьками, які проживають в [INFO], аби мати можливість бачитися з онуком та приймати участь в його вихованні. Для цього вона та її чоловік виконували усі вимоги батька [PERSON], аби лише побачити онука. 06 квітня 2018 року вона востаннє бачилася з онуком. Поведінка [PERSON] свідчить про неможливість врегулювати виниклий спір мирним шляхом, тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом, бо іншого способу бачитися з онуком, бачити як він росте і пізнає світ, дати йому свою любов, турботу і знання у неї немає. Ухвалою суду від 31 липня 2018 року було відкрито провадження в справі та призначено проведення підготовчого засідання. Відповідач [PERSON] отримала копії ухвали про відкриття провадження в справі та позовної заяви з усіма доданими до неї матеріалами 03 серпня 2018 року. Однак, у визначений судом 15-денний строк відповідач відзив не подала. Третя особа Орган опіки та піклування виконкому в особі Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради копії ухвали про відкриття провадження в справі та позовної заяви з усіма доданими до неї матеріалами 06 серпня 2018 року. Однак, у визначений судом 15-денний строк третя особа письмових пояснень по суті позову не подала, лише обмежилась направленням на адресу суду письмового звернення від 11 жовтня 2018 року про проведення розгляду справи за відсутності їх представника. Разом з тим, на виконання вимоги суду про подання у відповідності до ч. 5 ст. 19 СК України письмового висновку щодо розвязання спору Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради направив висновок від 11 жовтня 2018 року за вих. № 658 щодо встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього онука [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] на підтримання заявлених позовних вимог пояснила наступне. Під час спільного проживання у шлюбі її сина [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), між нею та невісткою були добрі стосунки. У 2015 році народився онук та на прохання свого сина, [PERSON], вона вирішила надавати свою допомогу до догляду за дитиною. Вона готувала для дитини молочну суміші, каші, супи і компоти, купала його і вкладала спати, гуляла на вулиці. Її допомогу [PERSON] приймала, але з часом почали виникати конфлікти, напевно, через те, що почала вказувати їй, [PERSON], на необхідність виконання обовязків матері по відношення до дитини. Тому вона почала приходити до дитини лише на вихідних. Після розірвання шлюбу [PERSON] з сином виїхала з квартири, що належить їй, [PERSON], на праві власності, та в подальшому її зустрічі з онуком відбувались в м. Люботин, на вулиці та лише в присутності батька чи інших членів родини [PERSON], так як бачитися з онуком в будинку їй не дозволяли. Позивач [PERSON] також пояснила, що в її помешканні за адресою: [ADDRESS], улаштована дитяча кімната для проживання дитини, вона має досвід догляду за дітьми та й зараз надає допомогу у вихованні іншого онука, якому лише 6 місяців від народження. Тому просила її позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання на підтримання позовних вимог виступила з промовою, в якій наголосила на тому, що [PERSON] має досвід виховання дітей та відповідні навички, і до досягнення онуком, [PERSON], дворічного віку доглядала належним чином. Але конфлікт, який виник між [PERSON] і [PERSON], жодним чином не пов'язаний з процесом виховання дитини. Тому позивач вправі розрахувати на спілкування з онуком, яке повинно відбуватися за відсутності матері, бо неприязні стосунки між [PERSON] і [PERSON] негативно вплинуть на дитину. Відповідач по справі, [PERSON] в судовому засіданні виступила з промовою, в якій наголошувала на тому, що в перші місяці життя сина вона, [PERSON], залишала його з [PERSON], якщо виникала потреба здати екзаменаційні матеріали до навчального закладу. До того [PERSON] приходила і допомагала у приготуванні їжі для дитини, гуляла з сином, бо на той час вона їй довіряла. Позивач [PERSON] хоча й допомагала у догляді за її сином, але здебільшого втручалась у її з [PERSON] сімейне життя, бо у такий спосіб намагалась виправдати своє небажання влаштуватися на роботу. Фактично позивач здійснювала не неї психологічний вплив, що й призвело до виникнення конфліктів. Після фактичного припинення шлюбу вона, [PERSON], повернулась з сином до своїх батьків. В жовтні 2017 року відбулась остання зустріч [PERSON] віч-на-віч з її сином, коли гуляли на вулиці. Наступного дня після цієї зустрічі у дитини проявилася пахова грижа, на її думку,ю це прямо повязано з впливом бабусі на дитину. Після наступних зустрічей з бабусею її син погано себе почуває, погани спить вночі, тому вона не може дозволити, аби дитина залишалась з бабусею наодинці. Також у своєму виступі [PERSON] наголошувала на тому, що 06 травня 2018 року позивач [PERSON] зі свої чоловіком, [PERSON], спровокували конфлікт з ї родиною, аби таким чином завдати їй, її сину та її родичам моральних страждань, що може вказувати на погіршення психологічного стану позивача. Тому вона, відмовляючи позивачу у зустрічах з її сином, лише захищає його від негативного впливу, бо сама дитина не бажає бачитися з бабусею. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами докази, в судовому засіданні суд встановив наступне. [PERSON] народився 30 квітня 2015 року, його батьками є [PERSON] і [PERSON], що підтверджується копіє свідоцтва про народження І-ВЛ № 407853, виданого 14 травня 2015 року Московським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Батьки дитини перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 грудня 2012 року, який було розірвано на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 03 серпня 2017 року, ухваленого в справі № 630/303/17 за позовом [PERSON] Одночасно з розірванням шлюбу, відповідачу [PERSON] було відновлено дошлюбне прізвище «Борисенко». Зміна відповідачем прізвища [PERSON] на [PERSON] підтверджуються паспортом громадянина України № 001280575 від 01 грудня 2017 року, про що вказано у відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області від 24 липня 2018 року на запит суду. Наразі, дитина проживає разом з матір'ю, відповідачем по даній справі, за адресою: в [ADDRESS]. Позивач [PERSON] являється рідною матір'ю [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження І-ВЛ № 191692, виданого 19 липня 2017 року Харківським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Від так, позивач [PERSON] є рідним бабою [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до принципів 2 та 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно зі ст.ст. 257, 263 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда вирішується судом у відповідності до ст. 159 цього кодексу. Тлумачення ч.ч. 2 та 3 ст. 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов'язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно зі ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення ст. 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Як вбачається з досліджений судом фото- та відеоматеріалів, поданих суду позивачем [PERSON], а також підтверджено поясненнями сторін, від народження онука, [PERSON], позивач здійснювала самостійний догляд за онуком та приймала участь в його вихованні, що відбувалось без присутності матері дитини, [PERSON] Але після розірвання шлюбу між батьками дитини влітку 2017 року та фактичного переїзду відповідача [PERSON] з дитиною до м. Люботин Харківської області до іншого місця проживання, можливість реалізації позивачем [PERSON] свого права на спілкування з онуком та участь в його вихованні залежала від поведінки відповідача [PERSON], яка відчувала неприязнь до позивача та висувала умови, за яких могли відбутися побачення бабусі з онуком. Пізніше, 06 травня 2018 року між [PERSON] і [PERSON] відбувся конфлікт під час спроби бабусі відвідати онука та побачитися з ним, після якого позивач більше не має змоги спілкуватися зі своїм онуком через перешкоди, які створені відповідачем. За ініціативою позивача під час судового розгляду були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] пояснив суду, що перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано рішенням суду від 03 серпня 2017 року, та підтвердив, що після народження 30 квітня 2015 року сина, [PERSON], у догляді за ним допомагала його мати,ю [PERSON], яка годувала дитину, одягала його та гуляла з ним на вулиці. Це відбувалось за згоди [PERSON] Але з часом між [PERSON] і [PERSON] виникли неприязні стосунки на побутовому ґрунті мати вказувала [PERSON] на потребу виконання побутових обовязків, а [PERSON] сприймала це як критику. Кожна з них по черзі телефонувала йому, [PERSON], та скаржилась на по віденку іншої, а він намагався вирішити їх суперечки. Після розлучення [PERSON] забрала сина та переїхала у м. Люботин, де і відбувались в подальшому усі зустрічі [PERSON] з онуком. Про такі зустрічі він, [PERSON], попередньо домовлявся з [PERSON] по телефону. Свідок також пояснив, що усі зустрічі бабусі з онуком відбувались під наглядом кого-небудь з членів сім'ї [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив суду, що перебуває з 2002 року в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та вони разом проживають за адресою: [INFO]. У [PERSON] є син, [PERSON], який у 2010 році одружився з [PERSON], та почав проживати з нею в квартирі матері за адресою: [ADDRESS]. Свідок [PERSON] підтвердив суду, що після народження в 2015 році [PERSON], його дружина, [PERSON], почала надавати допомогу у догляді за дитиною та навіть залишалась ночувати в сім'ї свого сина. Таку допомогу [PERSON] надавала до моменту, коли дитині виповнився один рік, бо потім [PERSON] почала звинувачувати їх у втручанні в її життя та заборонила приходити до квартири. Після того [PERSON] та він, [PERSON], приходили до [PERSON] лише для того, аби погуляти з онуком. Але навіть у такому виді спілкування з онуком [PERSON] була позбавлена після переїзду [PERSON] з сином до м. Люботин влітку 2017 року. В подальшому побачення [PERSON] з онуком відбувались в м. Люботин на умовах та під контролем батька [PERSON] Свідок [PERSON] також підтвердив, що [PERSON] доволі часто залишалась з дитиною одна та має відповідні навики догляду, та й зараз надає допомогу догляді за іншим онуком у віці 6 місяців. Свідки [PERSON] і [PERSON] пояснили, що проживають в одному підїзді будинку № 132 по вул. Ак. Павлова в м. Харків, в якому проживала [PERSON] з сином. Свідки підтвердили, що кожна з них окремо та в різний час бачили, як [PERSON] у дворі поряд з будинку гуляла з онуком у дитячому візку або за тримала його за руку, інколи з нею гуляв її чоловік, який допомагав виносити візок з підїзду. Інколи вони, [PERSON] і [PERSON], також бачили [PERSON] з сином поблизу підїзду або на прогулянці у дворі. Оцінюючи показання свідків, суд вважає їх обєктивними та неупередженими та такими, що відображають сутність поведінки [PERSON] у спілкуванні з онуком та виконання нею в достатній мірі обовязків по догляду за онуком в безпечних для цього умовах. З іншого боку, показання свідків в сукупності з іншими доказами, дослідженими по даній справі, підтверджують те, що для [PERSON] були створені перешкоди з боку [PERSON] у здійсненні права на участь у вихованні дитини і спілкуванні з нею. Відповідач [PERSON] в усних поясненнях вказувала на негативний вплив [PERSON] на її сина, [PERSON], що, зокрема, виразилось у погіршення стану здоров'я дитини після зустрічей з бабусею, а також наголошувала на тому, що сама дитини не бажає бачитися з бабусею. Однак, достовірних, належних і допустимих доказів, які б підтверджували такі доводи, відповідач [PERSON] ані під час підготовчого провадження, ані під час судового розгляду не надала. Згідно з висновком № 658 від 11 жовтня 2018 року, орган опіки та піклування в особі Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради вважає за доцільне встановити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього онука, [PERSON]: друга і четверта пятниця місяця з 17-00 год. до 19-00 год. в присутності матері дитини, [PERSON] Цей висновок обґрунтований тим, що [PERSON] за місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно, на наркологічному або психоневрологічному обліку не перебуває; за місцем її проживання для дитини створені належні умови для перебування або проживання. До висновку органом опіки та піклування також додано акт, затверджений 26 вересня 2018 року, про обстеження умов проживання за адресою фактичного місця проживання [PERSON]: [ADDRESS]. Згідно з цим актом, спеціалістами соціальної служби було встановлено, що в квартирі зроблений ремонт, є окрема кімната для онука, яка забезпечена необхідними меблями для сну та відпочинку дитини і проведення дозвілля. Відповідно до ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Надаючи оцінку вищевказаному висновку органу опіки та піклування, суд бере до уваги наступне. В своїх поясненнях суду сторони, [PERSON] і [PERSON], підтвердили те, що засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якому було прийнято рішення про визначення порядку участі у виховання малолітньої дитини, пройшло 09 жовтня 2018 року в декларативній формі - лише були проголошені загальні відомості про сторін спору та мету їх звернення до суду. Такі пояснення сторін судом перевірені шляхом витребування від органу опіки та піклування протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 09 жовтня 2018 року. Зміст цього протоколу зводиться до загальних відомостей про дитину, [PERSON], його батьків і бабусю, їх місце проживання, характеристики особи [PERSON] та її прагнення участі у вихованні онука. В той же час, жодного обґрунтування запропонованого комісією з питань захисту прав дитини порядку участі [PERSON] у вихованні онука, або навпаки відхилення порядку, який позивач просила встановити у своєму позові, в протоколі від 09 жовтня 2018 року не наведено. Так само і у висновку № 658 від 11 жовтня 2018 року орган опіки та піклування не обґрунтував належним чином запропонований порядок участі [PERSON] у вихованні онука, а тим більше неможливість участі бабусі у вихованні онука без присутності матері. За таких обставин суд визнає висновок органу опіки та піклування необґрунтованим та не погоджується з ним. При вирішенні питання визначення способів участі [PERSON] у вихованні онука, [PERSON], місця та часу їхнього спілкування, суд приймає до уваги наявність у позивача навичок у догляді за дитиною, а також обладнаного приміщення в квартирі для перебування і проживання дитини, любляче ставлення позивача до дитини, вік дитини, який дозволяє висловити певні прохання чи вподобання або заперечення, а також відсутність у дитини медичних протипоказань за станом здоров'я щодо відвідування певних суспільних місць. Обрані позивачем способи, а саме систематичні побачення на дитячому майданчику поряд з будинок, де наразі проживає дитина, на думку суду, являються прийнятними, адже відбуватимуться у знайомому для дитини середовищі, та за такими побаченнями відповідач [PERSON] зможе спостерігати з власного помешкання. Інший спосіб побачення з онуком за місцем фактичного проживання бабусі за адресою: [ADDRESS], протягом усього дня з можливістю відвідування дитячих заходів, суд вважає прийнятним, оскільки це дасть змогу налагодити стосунки між бабусею і онуком, сприятиме створенню доброзичливої атмосфери під час спілкування з дитиною. Але суд також враховує таку суттєву обставину, як дотримання балансу між позивачем [PERSON], як бабою дитини, та батьками відповідача [PERSON], які теж являються дідом і бабою по відношенню до малолітнього [PERSON], та вправі розраховувати на спілкування з онуком у будні чи вихідні дні в залежності від обставин. Тому суд вважає прийнятним для забезпечення прав позивача визначити дні для побачень з дитиною: першу та третю середу місяця з 16-00 год. до 20-00 год., кожну третю неділю місяця з 10-00 год. до 13-00 год., та кожну першу неділю місяця з 09-00 год. до 20-00 год. Такі побачення мають відбуватися без присутності матері дитини, оскільки прояв неприязного ставлення до [PERSON] з боку відповідача може зашкодити в першу чергу дитині, а також спровокувати негативне сприйняття дитиною такої людини як рідна бабуся. Тим більше, як суд вже вказував, позивач здатна доглянути за дитиною та забезпечити його безпеку. В той же час, суд за для безпеки дитини, з огляду на її вік, та спокою його матері та інших родичів не бачить потреби у відвідуванні дитячих атракціонів, навіть під контролем позивача. На підставі вище викладеного, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] частково та визначає відповідні способи участі у спілкування з онуком та участі в його вихованні, одночасно зобовязуючи відповідача не перешкоджати позивачу у спілкуванні з дитиною. Разом з цим, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати на оплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial