Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

В липні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача ТОВ «Нова Пошта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в зв`язку з неналежним виконанням договору. В обґрунтування позову зазначено, що 01.04.2019 року позивачем за експрес-накладною № 59000411425157 було здано у відділення ТОВ «Нова Пошта» № 76 (м. Дніпро) на відправку посилку з описом вкладення: Макбук C02QHOJNG8WL , оголошеною вартістю 32000,00 грн., яка була визначена із розрахунку домовленості між позивачем та отримувачем, що відповідає ринковій вартості Макбуку цієї моделі. Однак, отримувач відмовився від посилки, та, остання, була повернута у відділення відправки, про що позивачу надійшло смс-повідомлення 05.04.2019 р. о 10-53 год. В цей же день, приблизно о 13-00 год. позивач прийшов отримати посилку, однак, не зміг цього зробити, оскільки, попередній отримувач не сплатив послуги доставки, а розрахуватися шляхом безготівкового переказу він не зміг, бо у відділенні не працював платіжний термінал. Витративши багато часу на суперечки із працівниками відділення, він повернувся на роботу, не отримавши посилку. Близько 16-00 год. позивач повернувся до відділення пошти, маючи при собі необхідну кількість готівкових коштів для оплати посилки, однак, отримати посилку також не зміг, оскільки, вона була начебто йому вже видана. Встановлюючи обставини видачі посилки, позивачу стало відомо, що вона була видана особі на підставі посвідки на постійне проживання із прізвищем позивача, та працівниками пошти було рекомендовано йому звернутись до поліції. Згодом позивач склав претензію про відшкодування йому вартості відправлення в сумі 32000,00 грн., однак, в її задоволенні відповідачем було відмовлено, оскільки, на підставі проведеного внутрішнього розслідування, порушень та протиправних дій з боку співробітників товариства не було виявлено. Позивач не погоджується із зазначеною відмовою, оскільки, він є громадянином України із народження та не міг мати посвідки на постійне проживання, а тому посилка була видана співробітниками відповідача не належному отримувачу, а шахраям, що свідчить про їх злочинну співучасть з ними. Відповідач, як перевізник, мав пересвідчитись, що видає вантаж належному одержувачу, вказаному в експрес-накладній, а також мав вжити усіх необхідних заходів щодо належного збереження посилки. З огляду на викладене, а також у зв`язку із неналежним виконанням договору, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду - вартість втраченої посилки в сумі 32000,00 грн., суму штрафу, відповідно до умов п. 7.2.4. Публічного договору ТОВ «Нова Пошта» в сумі 7753,60 грн., моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн., а також в порядку ст. 138 ЦПК України середню вартість квитків для участі в розгляді справи (підготовче судове засідання та розгляд справи по суті) в одну сторону із м. Дніпра до м. Києва та у зворотньому напрямку на загальну суму 2800,00 грн., та суму вартості втраченого заробітку, що пов`язані із участю в судових засіданнях в розмірі 388,20 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.07.2019 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.11.2019 року, у справі закінчено підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Подав суду письмовий відзив на позов, відповідно до якого просив в задоволенні позову відмовити, зокрема, в зв`язку з відсутністю в діях співробітників відповідача порушень, та недоведеністю того, що посилка отримана не позивачем особисто. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). За змістом ч.ч.1-2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 2 статті 924 ЦК України визначено, що перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведене, що це сталося не з його вини. Судом встановлено, що відповідно до експрес-накладної № 59000411425157 від 01.04.2019 року Непомнящим В .В. з відділення ТОВ «Нова Пошта» № 76 у м. Дніпро було відправлено вантаж до відділення ТОВ «Нова Пошта» у м. Запоріжжя. Одержувачем вантажу зазначено - приватну особу [PERSON] Вид вантажу - посилка, вагою 10,24 кг (об`ємна), з описом вкладення - інше: Макбук C02QHOJNG8WL , оголошеною вартістю 32000,00 грн., доставка з після оплатою. Доставку сплачує отримувач в сумі 245,00 грн. готівкою (а.с.28). Встановлено, що при складанні експрес-накладної відправник, позивач у справі, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору (публічна оферта, надалі - Публічний договір) про надання послуг з організації перевезення відправлень, оприлюдненого у вільному доступі, шляхом розміщення на офіційному сайті http://novaposhta.ua. Крім того, судом встановлено та не заперечувалось відповідачем у справі, що вантаж було повернуто відправнику, відповідно до експрес-накладної № 59000412328812 від 04.04.2019 року (а.с.53). Зазначене відправлення, відповідно до даних експрес-накладної та доказів, які надані стороною відповідача, - було отримане [PERSON] 05.04.2019 року о 14-38 год. Звернувшись до відповідача із претензією, позивачу була надана відповідь ТОВ «Нова Пошта» № 4314 від 09.04.2019 року, відповідно до якої позивача було проінформовано про те, що 04.04.2019 року відправлення було видано отримувачу за накладеною, який у встановленому порядку підтвердив свою особу, пред`явивши посвідку на постійне проживання (а.с.33). Крім того, відповідачем було повідомлено про те, що проведеним внутрішнім розслідуванням та переглядом записів з камери спостереження порушень та протиправних дій з боку співробітників компанії виявлено не було, а тому відсутні підстави для задоволення вимог претензії. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він особисто посилку не отримував, та співробітниками відповідача було видано посилку особі на підставі посвідки на постійне проживання із прізвищем позивача, а він є громадянином України та зазначеного документи мати не може, а тому посилка була видана співробітниками відповідача не належному отримувачу, а шахраям, що свідчить про їх злочинну співучасть з ними. Крім того позивач вказує, що відповідач, як перевізник, мав пересвідчитись, що видає вантаж належному одержувачу, вказаному в експрес-накладній, а також мав вжити усіх необхідних заходів щодо належного збереження посилки. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 3.4. Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта» (далі - Публічний договір) визначено: шляхом передачі замовником відправлення Експедитору для надання послуг, передбачених договором, замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями договору, Умовами надання послуг, чинними на момент передачі відправлення для транспортування, та зобов`язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису відправника. Пунктом 4.3.2 Публічного договору, визначено, що замовник зобов`язаний відповідно до вимог Експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов`язкові поя, зазначити достовірну інформацію тощо) на кожне окреме відправлення, засвідчити її підписом та надати заповнену та підписану експрес-накладну Експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вказану ним в експрес-накладній. Відтак, саме на відпраника покладено обов`язок вірно зазначити, зокрема, номер телефону одержувача пересилання. Матеріалами справи встановлено, що по експрес-накладній № 59000411425157 від 01.04.2019 року відправником був позивач [PERSON] , та в зв`язку з відмовою отримувача в одержанні вказаного відправлення, посилка була повернута [PERSON] , відповідно до накладної № 59000412328812 від 04.04.2019 року. При складенні експрес-накладної відправник, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта», оприлюдненому на офіційному сайті http:// novaposhta.ua, який є у вільному доступі. З матеріалів справи вбачається, що зазначене вище відправлення було доставлене до відділення № 76 в м. Дніпро, де 05.04.2019 року, після повідомлення номеру експрес-накладної та перевірки документів отримувача, які посвідчують його особу, посилку було видано клієнту. Відповідно до п. 10.7 Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта», відправник повідомляє одержувачу номер експрес-накладної, термін доставки та ознайомлює одержувача з цими Умовами. З наведеного вбачається, що на ТОВ «Нова Пошта» покладено обов`язок повідомлення одержувача за номером телефону, який визначено відправником, номеру експрес-накладної, при пред`явленні якого можливо отримати відповідний вантаж. Розділом 11 Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта» (далі-Умови) урегульовано Умови одержання відправлення у відділенні. Відповідно до п. 11.1, 11.2 Умов, для отримання відправлення отримувачу слід надати представнику ТОВ «Нова пошта» номер експрес-накладної (обов`язкова умова для випадків, передбачених п. 11.4 та п. 11.6 цих Умов) або номер мобільного телефону, на який надійшло СМС-повідомлення про прибуття відправлення. Одержувач фізична особа або фізична особа-підприємець пред`являє представнику ТОВ «Нова пошта» будь-який із наведених нижче документів, що підтверджує особу Одержувача, зазначеного в експрес-накладній, а саме: 11.2.1. Паспорт громадянина України. 11.2.2. Тимчасове посвідчення громадянина України. 11.2.3. Тимчасове посвідчення, що підтверджує особу громадянина України. 11.2.4. Посвідку на постійне проживання. 11.2.5. Посвідку на тимчасове проживання. 11.2.6. Посвідчення біженця, видане в Україні. 11.2.7. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон. 11.2.8. Посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон. 11.2.9. Паспорт іноземного громадянина, у якому відомості про особу вказані кирилицею та/або латиницею. У разі використання іншої абетки - надає апостиль (офіційний переклад паспорта українською мовою). Наведеними умовами передбачено, що для отримання відправлення отримувач для ідентифікації своєї особи може надати представнику ТОВ «Нова Пошта» такий документ, як тимчасове посвідчення громадянина України, однак, до кола обов`язків представника ТОВ «Нова Пошта» не входить перевірка його дійсності, а тому доводи позивача про те, що представником при видачі посилки не було належним чином перевірено особу одержувача, що призвело до втрати посилки є хибними. Як встановлено в ході розгляду справи, працівник відділення, встановивши особу одержувача, зважаючи на належні його дії, згідно Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта», видав вантаж у повному обсязі. Слід звернути увагу на те, що жодного правового механізму додаткової перевірки особи чи додаткових вимог її встановлення, чинне законодавство України на даний час не передбачає, тобто для посвідчення особи достатньо надати для огляду документ, передбачений ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернення позивача до правоохоронних органів із відповідними заявами, зокрема, про вчинення шахрайських дій за вказаними в позові фактами. Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Пунктом 2 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992р. № 6 Пленум ВСУ роз`яснив, що, шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Зазначена вище норма статті 924 ЦК передбачає принцип винності у разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому. Суд вважає, що стороною позивача не доведено, та судом в ході розгляду справи не встановлено наявність вини відповідача, оскільки його дії щодо видачі вантажу особі, яка повідомила номер експрес-накладної та надала документ, який посвідчує особу, були правомірними. Відтак, оскільки відповідачем було видано вантаж на підставі п.11.4.2 Умов, тобто за пред`явленням одержувачем номеру експрес-накладної та документу, який посвічдує особу, то жодних порушень закону чи договору не відбулося, протиправності поведінки відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між його протиправною поведінкою та завданими збитками не доведено, а тому правових підстав для настання для ТОВ «Нова Пошта» наслідків у вигляді відшкодування шкоди та сплати штрафу не вбачається. Стаття 623 ЦК України передбачає, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитуи. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Окремо слід звернути увагу на те, що переконливих доказів, які б встановлювали розмір завданої фактичної шкоди у вигляді вартості втраченого майна позивачем не надано, та будь-яких клопотань в цій частині в ході розгляду справи заявлено не було. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи судом не встановлено, та позивачем не доведено протиправність дій відповідача, внаслідок яких позивачу завдано шкоду, та те, що позивачем не було доведено того факту того, що вантаж було передано іншій особі, а не йому особисто, суд вважає, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди та стягнення штрафу є безпідставним та недоведеним, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити. В частині позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає : 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 4, п. 5 ППВСУ від 31.03.1995 за №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Крім інших вимог, передбачених ст.137 ЦПК України, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Виходячи із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що судом не встановлені факти неправомірних дій відповідача та заподіяння, останніми, моральної шкоди позивачу, суд вважає, що в задоволенні позовних в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн. слід також відмовити, в зв`язку з безпідставністю та недоведеністю. В порядку ст. 141 ЦПК України, а також з огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати в сумі 2800,00 грн., та в сумі 388,20 грн., слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Outcome: dismissed