Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

В інтересах [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини звернулась представник позивача - адвокат Броднікова Тетяна Григорівна. В обґрунтування позовних вимог адвокат зазначила, що 29.08.2013 року між сторонами було укладено шлюб, від шлюбу народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Сторони в 2018 році припинили шлюбні відносини та стали проживати окремо, однак відповідач [PERSON] , перестав надавати кошти на утримання дитини, у зв`язку з цим виникла необхідність у зверненні до суду з заявою про стягнення аліментів. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2019 року у справі відкрито провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження. В останнє судове засідання позивач та її адвокат не з`явились, однак через канцелярію суду позивач подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності та у разі відсутності відповідача та відзиву на позовну заяву не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] , в судові засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення яких повідомлявся у встановлено законом порядку, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду, а також шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному веб-сайті судової влади України у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 28 квітня 2020 року вирішено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено, про їх витребування перед судом клопотань не порушувалося. Як зазначено у позовній заяві та підтверджується копією паспорта позивача по справі, сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано Відділом ДРАЦС Суворовського району м.Одеси 29.08.2013 року, актовий запис № 1066 (а.с.2-3). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 366 від 06.06.2019 року (видане повторно, а.с.5). Як зазначено у позові, протилежного суду не доведено, неповнолітня дитина [PERSON] , проживає та перебуває на утриманні матері - [PERSON] . Згідно до ст.51Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Як зазначено у ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З аналізу наведених правових норм, необхідно дійти висновку, що відповідач зобов`язаний утримувати спільних з позивачем дітей і створити необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їх життя нарівні з позивачем. Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, законодавець передбачив право особи з якою проживає дитина визначатись у якій формі отримувати аліменти: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі. Відповідач є особою працездатного віку, даних про незадовільний стан здоров`я відповідача суду надано не було. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що належним розміром аліментів на дитину, є стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1 100 гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.12.2019 року (дата надходження позову до суду) що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Outcome: approved