Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

В квітні 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Доліби О.В. про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви на прийняття спадщини. В позовній заяві він вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка залишила заповіт в його користь. Позивач [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини, так як не знав про існування заповіту в його користь, позивач вважав, що все майно повинен спадкувати брат, який повідомив його про існування заповіту. Звернувшись до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу для оформлення спадщини, він отримав відповідь про відмову в оформленні відповідних документів та роз`яснення щодо необхідності визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Тому просить визначити йому додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] року [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Причиною пропуску строку назвав незнання про існування заповіту. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає, заперечень немає. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Доліба О.В. в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про слухання справи без її участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, його представника, вивчивши та дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Позивач [PERSON] народився [INFO] в с. Палашівка Чортківського району Тернопільської області. Він постійно проживає та зареєстрований в с. Калинівщина Чортківського району Тернопільської області, що підтверджується записами в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 17 квітня 1998 року Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області. Його батьки: батько [PERSON] , мати - [PERSON] , про що свідчать записи в свідоцтві про народження серії [NUMBER] . 03 квітня 2013 року в с. Палашівка Чортківського району Тернопільської області [PERSON] на випадок смерті зробила заповітне розпорядження, яким належне їй майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що на день смерті належатиме їй і на що вона за законом матиме право, заповіла в користь [PERSON] , [INFO] , проживаючого в [ADDRESS] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] в м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, про що 22 грудня 2017 року Палашівською сільською радою Чортківського району Тернопільської області зроблено відповідний актовий запис №18 та видане свідоцтво про смерть. В усному порядку позивач [PERSON] щодо оформлення спадкових прав за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Доліби О.В., про що отримано відповідь №322 від 01 квітня 2019 року про необхідність визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від «01» квітня 2019 року за №55681436 спадкову справу до майна померлої [PERSON] не заведено. Згідно довідки Палашівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від «25» березня 2019 року за № 162 на час відкриття спадщини спадкодавець [PERSON] була зареєстрована з сином [PERSON] . Згідно п. п. 1, 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця він не заявив про відмову від неї. Згідно п. п. 1, 2, 5 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК, згідно якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття. У відповідності до правової позиції Верховного Суду України щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, викладеної у цивільній справі №6-496цс17 необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] не знав про існування заповіту в його користь, строк для прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, то позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 768,40 гривень, що становить 384 гривні 20 копійок.

Outcome: approved