Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], ПАТ «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою, в обґрунтування якого вказав, що 05.07.2007 року між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» укладено кредитний договір № 2202/0707/71-002, відповідно до умов якого [PERSON] отримала в кредит грошові кошти в сумі 45000 доларів США на строк до 05 липня 2027 року зі сплатою 12,5% річних. В забезпечення виконання умов кредитного договору між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір поруки № 2202/0707/71-002-Р-1 від 05.07.2007, відповідно до умов якого [PERSON] зобовязався відповідати перед ПАТ «Дельта Банк» по зобовязанням [PERSON], які виникають з кредитного договору № 2202/0707/71-002 від 05.07.2007р. В серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 866766,45грн. [PERSON] вважає що порука за договором поруки є припиненою, оскільки після укладення кредитного договору відбулась зміна зобовязання без згоди поручителя шляхом внесення змін до кредитного договору внаслідок укладення відповідного додаткового договору, а саме договору про внесення змін та доповнень № 4 до кредитного договору № 2202/0707/71-002, внаслідок чого збільшена процентна ставка до 13,89% за період користування кредитом з 10.10.2011 по 05.07.2027 р. Оскільки позивача про дані зміни ніхто не повідомляв, згоди на внесення таких змін до умов кредитного договору він не надавав, то порука є припиненою з 22.10.2009 року на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] діючи в інтересах відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, надала суду пояснення в яких вказала, що при укладенні договору поруки № 2202/0707/71-002-Р-1 від 05.07.2007 передбачено, що подальшу зміни до кредитного договору не потребують внесення змін до договору поруки, а отже позивач надав згоду на внесення змін док кредитного договору на майбутнє, просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 05.07.2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та [PERSON] уклали кредитний договір № 2202/0707/71-002, відповідно до умов якого [PERSON] отримала в кредит грошові кошти в сумі 45000 доларів США на строк до 05 липня 2027 року зі сплатою 12,5% річних. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та [PERSON] уклали договір поруки № 2202/0707/71-002-Р-1, відповідно до умов якого поручитель зобовязується перед банком відповідати за виконання позичальником своїх зобовязань, у т.ч таких що виникнуть у майбутньому. 22.10.2009 року між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк» (правонаступником ВАТ «Сведбанк») укладено договір про внесення змін та доповнень № 4 до кредитного договору № 2202/0707/71-002 від 05.07.2207 року, відповідно до якого сторони встановили ставку процентів 13,89 % річних за період користування кредитом з 10.10.2011 р. по 05.07.2027 року. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частина 2 цієї норми визначає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Випадки припинення зобов'язання за договором поруки визначені у ст. 559 ЦК України. Так, згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Пунктом 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до абз. 6 п. 1 договору поруки від 05.07.2007р. № 2202/0707/71-002-Р-1 зазначено що, сторони з розумінням частини першої ст. 559 ЦК України домовились, що зміна (у т.ч. збільшення) розмірів та строків основного зобовязання, забезпеченого порукою за цим договором, не потребує окремого отримання позичальником та/або банком згоди поручителя, а така згода вважається наданою поручителем шляхом укладання цього договору. Таким чином, позивач надав згоду на зміну розміру процентів за договором без додаткового повідомлення та укладення окремої угоди, у звязку з чим порука не є припиненою, а в задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed