Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~В квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] З позовом про визнання осіби такою, що втратили право користування житловим приміщенням, в обґрунтування позову посилався на те, що йому на праві власності належить квартира розташованої за адресою: [ADDRESS]. \~ \~ \~ \~ Відповідно до акту від 03 березня 2018 року складеного членами ОСББ Магнолія 16 Відповідач не проживає у вазаній квартирі з 23 липня 2014 року. \~ \~ \~ \~На теперішній час Позивач не має можливості в повній мірі реалізувати своє право власності, оскільки не має можливості продати власну квартиру, в зв'язку з тим, що там зареєстрована [PERSON] яка на теперішній час мешкає в Російській Федерації. \~ \~ \~ \~Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. \~ \~ \~ \~Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі та підтвердила, що з 2014 року мешкає в Російській Федерації, в місті Ізюмі зявляєтся періодично але мешкає у рідної сестри, спірною квартирою не користуєтся. \~ \~ \~ \~Судовим розглядом встановлено, що позивач на праві приватної власності володіє квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS]. \~ \~ \~ \~Із копії домової книги вбачається, що Відповідач, зареєстрована за адресою: [INFO]. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. \~ \~ \~ \~Глава № 23 Цивільного Кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 Конституції України, власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. \~ \~ \~ \~Пленум Верховного Суду України у Постанові Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12 квітня 1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. \~ \~ \~ \~Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним. \~ \~ \~ \~Пленум Верховного Суду України у Постанові Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12 квітня 1985 року № 2 зазначив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. \~ \~ \~ \~Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. \~ \~ \~ \~Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). \~ \~ \~ \~Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров'я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. \~ \~ \~ \~За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦПК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном і він реалізує їх на власний розсуд. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів його сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. \~ \~ \~ \~Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. \~ \~ \~ \~До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина власника квартири, їхні діти та батьки, а також інші особи. \~ \~ \~ \~За змістом ч. 1 ст. 16 Цк України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. \~ \~ \~ \~Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. \~ \~ \~ \~Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України у справі №6-709цс16, і відповідно до вимог ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України. \~ \~ \~ \~З урахуванням ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання позивач у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном має право вимогати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з ним одну із таких вимог: - про позбавлення права власності на житлове приміщення; - про позбавлення права користування житловим приміщенням; - про визнання особи безвісно відсутною; - про оголошення фізичної особи померлою. \~ \~ \~ \~Реєстрація місця проживання відповідача в будинку обмежує права позивача у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном. \~ \~ \~ \~Окрім цього, згідно ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. \~ \~ \~ \~Таким чином, як випливає з вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, задоволення позову власника про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, і є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а вказане рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. \~ \~ \~ \~Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши до органу реєстрації судове рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тому вимоги позивача щодо зняття з реєстрації є зайвими. \~ \~ \~ \~При таких даних позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved