Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

в обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.12.2019 року він є власником квартири [ADDRESS] . В цьому ж будинку квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] , квартира [ADDRESS] належить в рівних частках іншим відповідачам. Отже, на праві спільної сумісної власності сторонам належить земельна ділянка площею 0,0904 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за кадастровим номером 2610600000:24:004:0126. Сторони мали намір провести поділ цієї земельної ділянки, якою вони користуються. Тому вони звернулися до землевпорядної організації для виготовлення план-схеми розподілу даної ділянки, а також до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Антонюк О.В. з метою посвідчення договору про поділ вищезазначеної земельної ділянки. Однак, цим нотаріусом 21.09.2020 року за № 222/01-16 сторонам відмовлено у посвідчені відповідного договору, оскільки поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом, а сторони бажають провести поділ ділянки з виділом різних за площею її частин. Тому позивач просить провести поділ вищезазначеної земельної ділянки наступним чином: йому (позивачу) виділити земельну ділянку площею 0,0536 га, що на план-схемі позначено жовтим кольором, а також земельну ділянку площею 0,0044 га, що на план- схемі позначено помаранчевим кольором; відповідачу [PERSON] виділити земельну ділянку площею 0,0108 га, що на план-схемі позначено синім кольором; іншим відповідачам виділити земельну ділянку площею 0.0176 га, що на план-схемі позначено білим кольором; земельну ділянку площею 0.0040 га, що на план-схемі позначено сірим кольором, залишити в спільному користуванні позивача та відповідача [PERSON] . Позивач в підготовче засідання не з`явився, 16.11.2020 року подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в його відсутності (а.с. 74). Відповідачі в підготовче засідання не з`явилися, 16.11.2020 року подали до суду заяви, в яких просять справу розглядати у їхній відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 72-75). Тому наявні підстави, передбачені ч.3 ст.200 ЦПК України, для ухвалення судового рішення в підготовчому засіданні. В зв`язку з неявкою в підготовче засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 12.12.2019 року за № 1869, позивачу належить квартира [ADDRESS] (а.с. 10-12). Земельна ділянка площею 0,0904 га, яка знаходиться за цією ж адресою, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належить на праві спільної сумісної власності сторонам, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 19). Відповідно до ч.1 ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Згідно із ч.1 ст.368 ЦК України спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ч.1, ч.2 ст.369 ЦК). Відповідно до ст.361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена. Згідно ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до ст.89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду (п.«г» ч.1 ст.87 ЗК України). За нормами ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно до п.1 ч.1 ст. 6 цього Закону співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників. Відповідно ч.3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності припиняється. Судом встановлено, що вищевказаним нотаріусом 21.09.2020 року сторонам відмовлено у поділі земельної ділянки з виділом зазначених позивачем розмірів її частин, з якими згідні відповідачі, оскільки ці частки не є рівними (а.с.22). За таких обставин позов підлягає задоволенню, оскільки поділ вказаної ділянки здійснюється за згодою всіх співвласників зазначеного трьохквартирного будинку, що не буде порушенням ст.5 вищевказаного Закону. На підставі наведеного та

Outcome: approved