Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

В лютому 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування в розмірі 7201,20 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її матір - [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді недоотриманої пенсії. В установленому законом порядку позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про отримання спадщини від померлої матері та отримала свідоцтво про право на спадщину. Однак, в результаті подальшого звернення до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про виплату недоотриманої матір`ю - [PERSON] , пенсії в сумі 80204 грн. 32 коп., позивачеві було фактично виплачено 73 003 грн. 12 коп. за період з 07.11.2016 року по 31.05.2019 року. Підстав для виплати позивачеві решти недоотриманої пенсії у сумі 7 201 грн. 20 коп. відповідачем не знайдено. Наведене стало підставою для звернення позивача до суду за захистом порушеного права. Ухвалою суду від 13.02.2020 року відкрито провадженні у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 11.03.2020 року. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим в задоволенні останного просить відмовити, розглянувши справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, судом встановлено наступне: між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 4, ст. 5, ст. 12 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В свою чергу, згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , є матір`ю позивача, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом, реєстровий №5287 від 07.11.2019 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м.Єнакієве Донецької області, Україна. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді недоотриманої нею суми пенсії за період з 13.06.2016 року по 31.05.2019 року в розмірі 80 204 грн. 32 коп. (дата запиту нотаріусу Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижкова О.О. №503/02-14 від 13.06.2019 року), яка зберігається в Торецькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. 13.06.2019 року позивач звернулась до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з письмовою заявою про виплату одноразової грошової допомоги на поховання [PERSON] . Згодом, 08.11.2019 позивач звернулась до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області вже з письмовою про виплату їй недоотриманої пенсії матері. Згідно з талоном до разового доручення № 914210180889/17 від 08.11.2019 року, позивач - [PERSON] , фактично отримала від Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області лише 73 003 грн. 12 коп. недоотриманої пенсії матері за період з 01.11.2016 року по 31.05.2019 року. Недоплату позивачеві 7 201 грн. 20 грн. пенсійний фонд обгрунтовує несвоєчасністю звернення останньої, а саме, ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з якою нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. З огляду на наведене, відповідач, на його думку, законних підстав для виплати позивачу решти недоотриманої пенсії померлої [PERSON] у сумі 7 201 грн. 20 коп. не має. Проте, суд не погоджується з даним твердженням відповідача, з огляду на викладене нижче: так, відповідно до ст. ст. 8, 41 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таке ж саме право непорушності передбачено ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В свою чергу, принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, тощо визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями (надалі Закон України № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями). Зокрема, дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 46 згаданого вище Закону, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більше як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Разом з цим, згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 52 цього Закону, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. При цьому, члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. З огляду на наведене, зміст ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується із змістом ст. 1227 ЦК України. Крім того, зміст зазначених вище норм Закону узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме із частиною першою статті 91, відповідно до якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. При цьому, суд зауважує на тому, що Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання платежів. Положення ч.ч. 2, 3 ст. 52\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, також не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Зазначені положення лише визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Із системного аналізу наведених норм права вбачається, що суми пенсії, неодержані померлим за життя, передаються членам його сім`ї у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Тобто приписи ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до складу спадщини, не розповсюджуються. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, то сума недоотриманої [PERSON] пенсії, що належала їй за життя і залишилась недоотриманою у зв`язку з її смертю, увійшла до складу спадщини. Отже, позивач, прийнявши спадщину від померлої матері, має право на отримання всієї суми недоотриманої пенсії. З наведеного вбачається, застосовуючи до спірних правовідносин ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як члена сім`ї померлого пенсіонера, на отримання невиплаченої за життя її матері пенсії. З огляду на наведене, суд дійшов висновку щодо обгрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для задоволення останніх у повному обсязі. Враховуючи результат вирішення спору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно зі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved