Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

В лютому 2016 року позивач ТОВ «ФК Рантье» звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що 26.05.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р24.178.73118, за яким відповідачка отримала кредит в розмірі 35000 грн. зі сплатою 10 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені графіком щомісячних платежів. Станом на 30.09.2015 року відповідачка не повернула Банку отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію на загальну суму 46002,62 грн. 30.09.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Рантье» та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу. Згідно умов договору факторингу Клієнт( первісний кредитор, [PERSON]) відступив ( передав у власність) Факторові ( новому кредитору, Позивачу) з 30.09.2015 року, а Позивач , відповідно до [PERSON] факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог. Позивач прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором на користь ТОВ «ФК Рантье» суму боргу за кредитним договором у розмірі 46002, 62 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1378 грн. 14.03.2016 року до суду надійшла заява позивача ТОВ «ФК Рантье» про уточнення позовних вимог. У якій позивач прохав суд у позовній заяві замість ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» правильною назвою позивача вважати ТОВАРИСТВАО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ». В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК Рантье» не зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та прохав його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце слухання справи. Суд, дослідивши надані суду матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26.05.2014 року між ПАТ « Ідея Банк » та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р24.178.73118, згідно якого відповідачці надано кредит на суму 35000,00 грн. (а.с. 11-13). Згідно п.5.2 договору , цей Договір вступає в силу з дня його підписання та діє до 26.05.2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов»язань за договором.( а.с.11-13). Згідно договору факторингу №30/09-1 від 30 вересня 2015 року «Ідея Банк» відступає(передає у власність) Факторові ( новому кредитору) з 30 вересня 2015 року права вимоги під фінансування від Фактора, а Фактор набуває( приймає у власність) від Клієнта з 30 вересня 2015 року права вимоги та здійснює їх оплату(фінансування) Клієнту за плату. Фактор після переходу до нього прав Вимоги стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржниками, та одержує право замість Клієнта вимагати від Боржників належного виконання ними зобов»язань за такими Кредитними договорами в межах переданих прав вимоги. Згідно п.4.2.3 Кредитного [PERSON] має право вимагати дострокового повернення кредиту у випадку якщо позичальник порушив терміни сплати поточних місячних внесків більш 1(один) календарний місяць. Відповідачка за кредитним договором свої зобовязання належним чином не виконує, заборгованість перед Банком не погашає, а тому станом на 30.09.2015 року утворилась заборгованість по кредиту на загальну суму 46002,62 грн.: основний борг 27881,29грн., прострочений борг 3716,9 грн., прострочені проценти 14153,37 грн., строкові проценти 251,06 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту 0 грн., прострочена пеня за обслуговування кредиту 0 грн. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Оскільки відповідачка [PERSON] не виконує умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved