Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON], звернулася до суду з позовом про скасування розпорядження Дніпропетровської районної державної адміністрації, та кадастрових номерів на земельні ділянки, в якому просила скасувати розпорядження Дніпропетровської районної державної адміністрації № 311-р від 28.03.2006 року, та зобов'язати Управління Держгеокадастру Дніпропетровському районі Дніпропетровської області внести зміни до автоматизованої системи державного земельного кадастру шляхом скасування (анулювання) кадастрових номерів [NUMBER], [NUMBER] присвоєні земельним ділянкам площею по 2,000 га, розташовані на території Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позову позивач вказала, що 23 травня 2011 року вона отримала розпорядження Дніпропетровської районної державної адміністрації №1174-р про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у її власність. При отримані кадастрового номеру на земельну ділянку було встановлено, що земельна ділянка, яка передана їй у власність перетинається з земельною ділянкою кадастровий номер [NUMBER] площа перетину 53,3569 га, з земельною ділянкою кадастровий номер [NUMBER] площа перетину 10,9679 га. Після неодноразових звернень до державних органів було з'ясовано, що [PERSON], [PERSON] в замін земельних ділянок, кадастровий номер яких [NUMBER], [NUMBER] було виділено земельні ділянки в іншому місці та отримано на них кадастрові номери з правом власності. Перевіркою Державного підприємства «Дніпропетровський науково-дослідницький інститут землеустрою» було встановлено, що [PERSON], [PERSON] видані земельні ділянки в іншому місці, а тому було направлено лист №7004-1/1723 від 19.10.2012 року до відділу Управління Держгеокадастру Дніпропетровському районі Дніпропетровської області з проханням внести зміни в черговий кадастровий план та видалити в архів кадастрові номери земельних ділянок в переліку яких є земельні ділянки з кадастровими номерами: [NUMBER], [NUMBER] тому вона звернулася до суду з позовом для захисту своїх майнових прав. Позивач у судове засідання не з'явилась надавши суду заяву щодо розгляду справи без її участі позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. (а.с.75). Представник відповідача Дніпропетровської районної державної адміністрації у судове засідання не з'явився був повідомлений належним чином (а.с.74). Представник відповідача Управління Держгеокадастру Дніпропетровському районі Дніпропетровської області у судове засідання теж не з'явився надавши до канцелярію суду заяву щодо розгляду справи без участі їх представника (а.с.70). Суд, повно і всебічно дослідивши матеріали по справі, прийшов до наступного. Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав і посвідчується державним актом, який видається і реєструється сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Згідно з ч.ч. 2, 3, 5 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються: земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Встановлено, що 23 травня 2011 року [PERSON] отримала розпорядження Дніпропетровської районної державної адміністрації № 1174-р, про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Чумаківської сільської ради. В результаті проходження певних етапів реєстрації земельної ділянки при отримані кадастрового номеру на земельну ділянку, [PERSON] було встановлено, що передана їй земельна ділянка перетинається з земельною ділянкою кадастровий номер [NUMBER] площа перетину 53,3569 га, з земельною ділянкою кадастровий номер [NUMBER] площа перетину 10,9679 га. Таким чином, відбулося накладення меж земельної ділянки на межі земельної ділянки позивачки. Право власності [PERSON] на земельну ділянку припинене всупереч нормам ст. 140 ЗК України, яка містить вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку. Встановлено, що розпорядженням Дніпропетровської районної державної адміністрації №311-р від 28 березня 2006 року «Про передачу земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства», було вилучено земельну ділянку площею 36,00 га з користування селянського (фермерського) господарства «Перемога», яка була надана в оренду на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чумаківської сільської ради та внесено зміни до договору оренди земельної ділянки на території Чумаківської сільської ради, зареєстрованого в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 15.03.2004 року за № 040412000110, укладеного між СФГ «Перемога» та Дніпропетровською районною державною адміністрацією; надано у власність громадянам згідно списку, який додається (18 чоловік) земельні ділянки загальною площею 36,00 га ріллі за рахунок земель, які надавалися СФГ «Перемога» за межами населеного пункту на території Чумаківської сільської ради для ведення особистого селянського господарства (а.с.49-52). Так, на підставі вищевказаного розпорядження, [PERSON], [PERSON] в замін земельних ділянок, кадастрові номери яких [NUMBER], [NUMBER] було виділено земельні ділянки в іншому місці та отримано на них кадастрові номери з правом власності. Перевіркою Державного підприємства «Дніпропетровський науково-дослідницький інститут землеустрою» встановлено, що вищезазначеним громадянам видані земельні ділянки в іншому місці, присвоєні кадастрові номери та виготовлений державний акт на право власності на землю. На підставі перевірки, Державним підприємством «Дніпропетровський науково-дослідницький інститут землеустрою» було направлено лист №7004-1/1723 від 19.10.2012 року до відділу Держкомзему у Дніпропетровському районі з проханням внести зміни в черговий кадастровий план та видалити в архів кадастрові номери земельних ділянок в переліку яких є і ділянки з кадастровими номерами: [NUMBER], [NUMBER]. Дніпропетровською районною державною адміністрацією при видачі розпорядження про передачу [PERSON], [PERSON] земельної ділянки площею по 2,00 га, не було враховано меж суміжної земельної ділянки, а також дане розпорядження прийнято без винесення зовнішніх меж в натурі (на місцевості), яке відбулося лише 11 травня 2012 року. А тому, Дніпропетровською районною державною адміністрацією при видачі розпорядження «Про передачу земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства», було грубо порушено перехідні положенні Земельного кодексу України (в редакції 2004 року), зокрема п. 12, щодо розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці другому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Рішення про передачу вказаної земельної ділянки повинно було прийматися відповідною сільською радою, тобто Дніпропетровська районна державна адміністрація вийшла за межі своїх повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до статті 40 ЗК України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У даному випадку позивачка посилається на порушення її земельного права - передачі належної їй частки землі у власність іншій особі. Згідно ч. 2 статті 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При цьому, відповідно до статті 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Стаття 152 ЗК України надає власнику земельної ділянки або землекористувачу право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому, такий захист здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів (ч.2, 3 ст. 152 ЗК України). Аналогічне роз'яснення містить й п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 з подальшими змінами. Відповідно до ст. 12 Земельного Кодексу України розпорядження землями в межах міста (тобто функції власника землі) здійснюють відповідні міські ради. За теоретичним визначенням позов - це матеріально-правова вимога до відповідача з приводу порушеного права, а належними сторонами в цивільному процесі є особа, якій належить право вимоги - позивач та особа, яка повинна відповідати за позовом - відповідач (ст.26 ЦПК України). Право на звернення до суду із вимогою про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та виданих на їх підставі державних актів на право власності на землю (ст.152 ЗК України, ст.386 ЦК України) мають власники земельних ділянок і землекористувачі, права яких безпосередньо порушено. Поновлення таких прав власників земельних ділянок і землекористувачів здійснюється, зокрема судом. Якщо з урахуванням обставин у справі встановлено, що права позивача безпосередньо такими актами не зачіпаються, то це є підставою для ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову. Як встановлено в судовому засіданні, позивач не здійснювала відчуження частин своєї земельної ділянки в межах площі перетину із суміжними земельними ділянками, та її право власності щодо цих частин земельної ділянки не припинялося у будь-який інший спосіб. За статтею 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства, зберігати геодезичні знаки. Нормами ст. 152 ЗК України, ст. 386 ЦК України передбачено право власника земельної ділянки або землекористувача вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Крім цього, статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Таким чином, враховуючи зазначені обставини, вищевказані норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що порушене право [PERSON] підлягає відновленню шляхом визнання незаконним та скасування розпорядження Дніпропетровської районної державної адміністрації №311-р від 28 березня 2006 року «Про передачу земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства», та зобов'язання Управління Держгеокадастру Дніпропетровському районі Дніпропетровської області внести зміни до автоматизованої системи державного земельного кадастру шляхом скасування (анулювання) кадастрового номеру [NUMBER], [NUMBER] присвоєні земельним ділянкам площею по 2,000 га, розташовані на території Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи, вищевикладене на підставі ст. 12, 40, 91, 106, 125, 126, 152, 155, 158, 198 ЗК України, статті 328, 386 ЦК України, п. 4 Постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді цивільних справ», ст. 10, 11, 32, 60, 79, 84, 88, 114, 208-210, 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved