Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

В лютому 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить зменшити встановлений судом розмір аліментів з 1/3 частини заробітку (доходу) на 1/6 частину заробітку (доходу) щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , до досягнення старшою дитиною повноліття - [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, що судовим наказом виданим Херсонським міським судом Херсонської області від 03.06.2019 року по справі №766/4873/19, з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј заробітку платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.03.2019 року до повноліття дитини. Позивач звернувся до суду із позовом про зменшення аліментів але внаслідок описки в позовній заяві, розмір аліментів навпаки збільшився до 1/3 частини його заробітку. Зазначає ,що має постійний дохід та з власної ініціативи сплачує аліменти на утримання першої дитини [PERSON] . Зазначає, що аліменти на утримання двох дітей не повинні перевищувати 1/3 частини заробітку. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.03.2020 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Вказав, що має сина від першого шлюбу, якому добровільно сплачує аліменти. Зазначив, що не згоден з рішенням суду від 27.09.2019 року, оскільки вважає, що в позові була помилка. Визнав, що обставини не змінилися після ухвалення рішення. Зазначив, що його мати потребує догляду, що має проблеми з доходом. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Зазначила, що позивачем не надано до суду докази зміни його матеріального або сімейного стану чи погіршення здоров`я, тому відсутні підстави для розгляду його позову. Відповідач не наполягала на розгляді її клопотання про закриття провадження, оскільки є рішення суду, яке набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет з тих самих підстав, погодившись, що зміст позовних вимог різний. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. За судовим наказом, виданим Херсонським міським судом Херсонської області від 03.06.2019 року по справі № 766/4873/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.03.2019 року та до повноліття дитини. Крім того, з [PERSON] в дохід держави стягнуто судовий збір. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 27.09.2019 року по справі №766/11959/19, за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, задоволені позовні вимоги, зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу Херсонського міського суду Херсонської області від 03.06.2019 року в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.03.2019 року та до повноліття дитини до 1/3 від всіх видів заробітку (доходу), але не більше п`ятдесяти відсотків прожиткових мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало чинності. Так, встановлено, що сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивачем до суду надано звіт про здійснені відрахування та виплати АТ «Херсонська ТЕЦ», де зазначено, що з [PERSON] (згідно заяви) на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] за період з січня 2018 року по грудень 2018 року відбувалися відрахування у частці 17%. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Позивачем надано копії квитанцій про поштовий переказ із зазначенням адресату « [PERSON] » з призначенням «аліменти». Суд не вважає надані квитанції належним доказом, оскільки матір`ю сина зазначено - [PERSON] . Доказів зміни прізвища на « [PERSON] » суду не надано. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. На підставі наведеного встановлено, що рішення Херсонського міського суду Херсонської області у справі № 766/11959/19 від 27.09.2019 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, яким позов задоволено та змінено розмір аліментів за 1/4 до 1/3, набуло чинності. Дане судове рішення ухвалене саме за зверненням позивача у справі. Позивачем дане судове рішення не оскаржене, не зважаючи на його твердження щодо незгоди з ним. Відповідно до ст. 129 - 1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. З тексту судового рішення у справі № 766/11959/19 вбачається, що дана оцінка наступним обставинам. Так, встановлено наявність сина [INFO] , на утримання якого [PERSON] надає матеріальну допомогу. Встановлено факт надання матеріальної допомоги й на утримання доньки [PERSON] [INFO] . Встановлено, що позивач має регулярний дохід. З часу ухвалення рішення у справі № 766/11959/19, обставини які були предметом дослідження та відображені в рішенні суду не змінилися на час звернення позивача із даним позовом. Обставин, які б давали підстави вважати, що змінилися матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, або змінились інші обставини, з часу ухвалення зазначеного вище рішення, позивачем в позовній заяві не зазначено. Доказів на підтвердження таких обставин не долучено до позовної заяви. Підстави звернення до суду із даним позовом зводяться до незгоди позивача із рішенням Херсонського міського суду Херсонської області у справі № 766/11959/19 від 27.09.2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З пояснень позивача під час виступу у судовому засіданні вбачається, що він має проблеми з доходами. Наведене твердження не є підставою звернення до суду й спростовується текстом позовної заяви, яка підписана позивачем і де вказано, що він має постійний дохід, тому судом до уваги не береться. Твердження позивача про наявність матері, яка потребує догляду та піклування також не є підставою звернення до суду й не підтверджено належними та допустимими доказами, тому також не враховується судом. За ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, визначених у ст. 192 СК України, які є підставою для зміни розміру аліментів та не зазначено таких обставин, які б виникли після ухвалення рішення у справі № 766/11959/19, яке є обов`язковим для сторін у справі, то суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог. Незгода позивача із набувшим чинності судовим рішенням від 27.09.2019 року у справі № 766/11959/19, яким змінено розмір аліментів, не є підставою для зменшення розміру аліментів без наявності умов, які визначену у ст. 192 СК України. Беручі до уваги викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Таким чином в задволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed