Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

В липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №IGIDNLFZ04XU9 від 18 квітня 2018 року в розмірі 18325 грн. 42 коп., а також судові витрати по справі у розмірі 1921 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що заявою про приєднання до Умов та Правил надання кредиту «Швидкий кредит» №IGIDNLFZ04XU9 від 18 квітня 2018 року [PERSON] приєдналася до Умов та правил надання кредиту «Швидкий кредит». У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язання за кредитним договором відповідач станом на 15 травня 2019 року має заборгованість у розмірі 18325 грн. 42 коп. Тому АТ КБ «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду для стягнення вищевказаної суми заборгованості. Представник позивача в прохальній частині позову просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином у порядку визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування 25 жовтня 2019 року оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України» на сторінці Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (а.с.33), причину неявки не повідомила, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Причиною спору між сторонами стала відмова відповідача відшкодувати банку у добровільному порядку заборгованість за Кредитним договором. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються чинним Цивільним кодексом України, умовами Кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Встановлено, що заявою про приєднання до Умов та Правил надання кредиту «Швидкий кредит» №IGIDNLFZ04XU9 від 18 квітня 2018 року [PERSON] приєдналася до Умов та правил надання кредиту «Швидкий кредит», розміщених на сайті банку, що складають кредитний договір, тим самим прийняла всі права та обов`язки встановлені цим договором. Оскільки [PERSON] вже мала в наявності кредитну картку АТ КБ «ПриватБанк» банком було здійснено ідентифікування відповідача за допомогою електронних даних ОТР-паролю. [PERSON] підписавши за допомогою електронних даних (електронний підпис) заяву про приєднання до Умов та правил надання кредиту « Швидкий кредит» уклала з АТ КБ «ПриватБанк» договір приєднання. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 10459 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з датою остаточного повернення 17 квітня 2020 року. АТ КБ «ПриватБанк» було надано [PERSON] кредит у розмірі встановленому договором, проте відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У зв?язку із порушенням відповідачем умов договору станом на 15 травня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 18325 грн. 42 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 10023 грн. 81 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 9,43 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 5760 грн. 84 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 1182 грн. 51 коп., штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 848 грн. 83 коп. Відповідачка [PERSON] не повернула своєчасно грошові кошти Банку на погашення заборгованості за кредитним договором, зобов`язання належним чином не виконувала, отже у банка виникло право вимагати від [PERSON] повернення заборгованості за кредитом. Аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитом №IGIDNLFZ04XU9 від 18 квітня 2018 року в розмірі 18325 грн. 42 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 1921 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved