Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що під час роботи на посаді директора КП «Красилівський телерадіоцентр» з ним 23 липня 2010 року було укладено контракт, який діяв до 28.05.2014 року. Відповідно до даного контракту у п.15 «Умови матеріального забезпечення керівника» зазначено, що заробітна плата керівника прирівнюється до середньої заробітної плати керівника апарату районної ради і розраховується за методикою та в порядку, які визначаються Кабінетом Міністрів України №377 від 15.03.1999 року і відповідно до чинного законодавства України на період дії даного контракту керівнику було встановлено: посадовий оклад у розмірі 2 793 грн. на місяць; ранг державного службовця, визначений на рівні нижчого рангу в межах категорії відповідної посади -90 грн.; щомісячна надбавка за вислугу років залежно від стажу роботи з 01.08.2010 року по 01.06.2013 року-25%, з 01.06.2013 року по 28.05.2014 року-30%. Проте з невідомих йому причин дію Постанови КМУ №377 від 15.03.1999 року та умови контракту від 23.07.2010 року з боку засновника Красилівської районної ради Хмельницької області щодо нього, було грубо порушено. На протязі трьох років 10 місяців за період дії контракту з 01.08.2010 року по 28.05.2014 року посадовий оклад у нього становив 1 396 грн. -50% від встановленого. Ранг державного службовця становив 70 грн., що на 20 грн. менше від встановленого. 23.07.2010 року з ним було укладено контракт, у якому відповідно до п.4 ст.65 Господарського кодексу України були визначені умови матеріального забезпечення. Змінювати умови контракту сторони можуть лише за взаємною домовленістю. Відповідно до п.18 контракту у випадку невиконання чи неналежного виконання обов»язків передбачених цим контрактом, сторони несуть відповідальність згідно з законодавством та цим контрактом. З вище наведеного просить стягнути з Красилівської районної ради на його користь компенсацію та збитки за безпідставну неповну виплату заробітної плати за період з 01.08.2010 року по 28.05.2014 року у сумі 87, 824 грн. Зобов»язати Красилівську районну раду Хмельницької області провести розрахунок нарахувань та утримань із заробітної плати та здійснити перерахування податку ЄСВ за період з 01.08.2010 року по 28.05.2014 року на його особистий пенсійний рахунок. Стягнути з Красилівської районної ради на його користь моральну шкоду в сумі 6 090 грн., а також судові витрати по справі. Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача 387243,36 грн. невиплаченої заробітної плати з врахуванням суми компенсації. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що Красилівська районна рада не являлась власником КП «Красилівський телерадіоцентр», а являлась розпорядником майна підприємства, яке мало самостійний баланс і було самостійною юридичною особою, нарахування заробітної плати позивача не входило в обов»язки райради, яка лише погоджувала штатний розпис підприємства та розмір окладу директора. В зв»язку з чим заявлені вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд визнає позов не підлягаючим задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні з [PERSON] з 23.07.2007 року укладено контракт з КП «Красилівська редакція районного радіомовлення» яке було перейменовано в подальшому у КП «Красилівський телерадіоцентр» у якому [PERSON] працював директором по 28 травня 2014 року і був звільнений з роботи 28.05.2014 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (ліквідація підприємства). Згідно роз»ясень у пунктах 4,5,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» державне регулювання оплати праці полягає, зокрема, у встановленому розмірі мінімальної заробітної плати та інших зазначених у законодавстві норм і гарантій оплати праці працівників підприємств, установ, організацій усіх форм власності, в тому числі тих, що фінансуються з бюджету. Зокрема, ч.1 ст.94 КЗпП України визначено, що заробітна плата-це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За ст.97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюється підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Відповідно до вимог ст.98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України. Оплата праці позивача регулюється ПКМ України № 377 від 15.03.1999року, що підтверджено укладеним контрактом від 23.07.2010року та довідкою Красилівської раонної ради від 30.12.2015р. №504/01-16 про розмір окладу заступника голови Красилівської районної ради, який становить 2793,00 грн., що зазначено в укладеному з позивачем контракті від 23.07.2010 року. Позивач посилається в позовній заяві, що за період дії контракту його посадовий оклад становив 1396 грн., що становить 50% від встановленого і доплата за ранг становила 70 грн., а не 90 грн. як було передбачено діючим нормативним документом. Проте,відповідно до проведеної судової бухгалтерської експертизи, зазначається, що позивач працював не повний робочий день і згідно штатного розпису за вказаний період він мав 0,5 визначеного контрактом окладу і доплату за ранг 70 грн., а не 90 грн.., згодом 0,75 окладу і доплату за ранг 90 грн., що підтверджено виданими наказами по «КП «Красилівський телерадіоцентр». Також відповідно до п.15 укладеного контракту від 23.07.2010 року за виконання обов»язків, передбачених цим контрактом, керівникові підприємства нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності. Позивач вважає, що дотації, які надавались Красилівською районною радою на розвиток КП «Красилівський телерадіоцентр» мали використовуватись на оплату заробітної плати працівників КП «Красилівський телерадіоцентр» в тому числі і директора, що не відповідає умовам укладеного контракту, Статуту комунального підприємства «Красилівський телерадіоцентр» Красилівської районної ради Хмельницької області, згідно якого телерадіоцентр є самостійною юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законодавством порядку, має самостійний баланс, круглу печатку та кутовий штамп з повним своїм найменуванням, фірмовим бланк, інші реквізити юридичної особи. Фінансова і господарська діяльність підприємства здійснювалась самостійно згідно розділу 3Статуту підприємства. На даний час КП «Красилівський телерадіоцентр» ліквідовано. Ставити питання до «КП «Красилівський телерадіоцентр» про неправомірне нарахування заробітної плати позивача не представляється можливим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Враховуючи наведене, суд находить заявлені позовні вимоги до Красилівської районної ради безпідставними і не підлягаючими задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed