Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка [PERSON] через свого представника за довіреністю адвоката [PERSON] звернулася із зазначеним позовом до суду, вказавши, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №825191, виданого на підставі рішення сесії [PERSON] сільської Ради народних депутатів від 14 березня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №27, вона є власником земельної ділянки, площею 5,21 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. Маючи намір передати вказану земельну ділянку в оренду, позивачка звернулася до приватного ПП «Абрис» та державного реєстратора відділу Державного земельного кадастру для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера, проте під час виготовлення технічної документації із землеустрою було виявлено, що фактичні проміри ліній зовнішніх меж земельної ділянки та її конфігурація не відповідають даним, зазначеним у державному акті. З огляду на наведене, позивачка просила визнати недійсними проміри зовнішніх меж та конфігурацію земельної ділянки в точках, відображених у державному акті, та визнати дійсними проміри та конфігурацію, які відображені в Кадастровому плані земельної ділянки, виготовленому ПП «Абрис», а також внести відповідні зміни до державного акта на земельну ділянку та до Державного земельного кадастру про державну реєстрацію земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Представник відповідача [PERSON] сільської\~ради Деражнянського\~району Хмельницької\~області в судове засідання не з'явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності,\~в якому вимоги позову визнав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не зявився, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що відомості щодо належної позивачці земельної ділянки були внесені до Національної кадастрової системи на підставі технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та електронного документу (обмінного файлу), розроблених ПП «Абрис», а тому саме вказане підприємство несе відповідальність за відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-правових документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, а також за достовірність, якість та безпеку заходів, передбачених такою документацією. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не зявилася, однак, будучи присутньою в судовому засіданні 18 травня 2018 року, вона позову не визнала. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Державного кадастрового реєстратора відділу з організації діяльності ЦНАП при Деражнянській райдержадміністрації Хмельницької області та приватного підприємства «Абрис» в судове засідання не зявилися, хоча про час і дату судового розгляду повідомлялися належним чином. Пояснення щодо позову та відзиву вони не надали. Заслухавши пояснення\~представника позивача,\~дослідивши матеріали справи та письмові клопотання учасників справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом обєктивно встановлено, що 10 квітня 2001 року [PERSON] сільською Радою народних депутатів, на підставі рішення сесії від 14 березня 2001 року, на імя [PERSON] було видано державний акт серії Р1 №825191 на право приватної власності на земельну ділянку, площею 5,21 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. Державний акт був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю вказаної сільської ради за № 27. Матеріалами справи підтверджується, що позивачка звернулася до ПП «Абрис», яке займається виготовленням технічної документації із землеустрою, та до державного реєстратора відділу Державного земельного кадастру із заявою про присвоєння належній їй земельній ділянці кадастрового номеру. Однак під час виготовлення технічної документації із землеустрою було виявлено, що фактичні проміри ліній зовнішніх меж земельної ділянки та її конфігурація не відповідають даним, зазначеним у державному акті. Так,\~із письмового\~повідомлення Відділу\~у Деражнянському\~районі [PERSON]\~управління Держгеокадастру\~у Хмельницькій\~області №29-22-0.23-415/107-18\~від 28\~лютого 2018\~року вбачається,\~що згідно\~даних державного\~земельного кадастру\~земельну ділянку,\~площею 5,2100\~га,\~кадастровий номер\~6821588200:02:010:0142,\~передану [PERSON]\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва на\~території [PERSON]\~сільської ради\~Деражнянського району\~Хмельницької області,\~було зареєстровано в Національній кадастровій системі 30 жовтня 2017 року, на підставі технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та електронного документу (обмінного файлу), розроблених ПП «Абрис». При цьому, під час розробки землевпорядної документації було допущено технічну помилку, яка полягає в накладці земельної ділянки площею 5,2100га, кадастровий номер 6821588200:02:010:0142, на земельну ділянку площею 5,8 га, кадастровий номер 6821588200:02:010:0137. З огляду на наведене, відділом Держгеокадастру для вирішення даного питання було рекомендовано позивачці звернутися до суду. Згідно із письмовим повідомленням вказаного відділу Держгеокадастру №29-22-0.23-457/107-18 від 16 березня 2018 року позивачці було розяснено, що відповідно до ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка, які здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі. Зважаючи на вказане, факт накладення земельних ділянок мав бути встановлений [PERSON] та сертифікованим інженером-землевпорядником при винесенні ділянки в натуру, а тому зміни до землевпорядної документації можуть бути внесені її розробником, а саме ПП «Абрис». Крім того, відділом Держгеокадастру було надано розяснення №29-22-0.23-371/107-18 від 19 лютого 2018 року про те, що при реєстрації земельної ділянки на етапі перевірки електронного документу критичної помилки, яка б стала підставою для відмови в реєстрації земельної ділянки згідно поданого електронного документу, система не виявила, а тому земельна ділянка позивачки автоматично була зареєстрована системою із помилкою геометрії. Як вбачається із державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 82519, виданого на імя [PERSON], у ньому зазначені наступні проміри зовнішніх меж та конфігурація в точках земельної ділянки: від точки А до Б №1-2 - 51.00 м, №2-3 + 3.30 м, №3-4 + 165.90 м, №4-5 + 24.95 м, №5-6 + 77.00 м, №6-7 + 298.00 м; від точки Б до В №7-8 + 77.40 м, №8-9 + 60.00 м; від точки В до А №9-10 + 488.95 м, площею 5,2100 га. Разом із цим, проміри зовнішніх меж та конфігурація цієї земельної ділянки в Кадастровому плані, виготовленому ПП «Абрис», відображені в точках з наступними координатами: від точки А до точки Б №1-2- 43.608 м, №2-3 + 3.302 м, №3-4 + 165.899 м, №4-5 + 24.951 м, №5-6 + 92.468 м, №6-7 + 306.047 м; від точки Б до точки В № 7-8 + 84.191 м, № 8-9 + 60.000 м; від точки В до точки А № 9-10 + 489.851 м, № 10-1 + 9.527 м, що в сумі складає площу 5,2100 га. Наведене, на думку суду, вказує на недійсність промірів та конфігурації меж належної позивачці [PERSON] земельної ділянки, відображених у державному акті на право приватної власності на землю серії Р1 № 82519, та свідчить про необхідність внесення змін до такого державного акта, а також до Державного земельного кадастру про державну реєстрацію земельної ділянки. Зясовано і те, що будь-які претензії щодо наявних розбіжностей промірів та конфігурації меж належної позивачці [PERSON] земельної ділянки з боку суміжних землекористувачів, в тому числі власника сусідньої земельної ділянки [PERSON], відсутні. Згідно із ст. 125 Земельного кодексу України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п.3.2.6 Положення про земельно-кадастрову інвентаризацію земель населених пунктів, що затверджено\~Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №85 від 26.08.1997 року\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №522/2326 від 31.10.1997 року основним фактором, що визначає усі параметри земельно-кадастрових зйомок, є вимоги до точності та детальності відображення кадастрових об'єктів. В силу\~ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» (далі\~-\~Закон) кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. У відповідності до ч. 1 ст. 21 Закону відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених\~статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до\~статті 107 Земельного кодексу України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. Згідно із ч. 4 ст. 24 Закону для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа; документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. У відповідності до ч. 2\~ст. 152 ЗК України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок технічної помилки, допущеної у землевпорядній документації, є порушеним право позивачки [PERSON] щодо володіння, користування та розпорядження належним їй на праві власності майном, а тому її позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved