Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

В липні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» звернулося до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно з яким просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованості за комплексним договором №3/2337497 від 22.06.2017 року станом на 13.06.2018 року в загальному розмірі 53 257,66 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.06.2017 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк», ПАТ «МетЛайф» та [PERSON] було укладено комплексний договір №3/2337497 (надалі - кредитний договір), за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 41 840,00 грн. строком з 22.06.2017 року до 21.06.2022 року зі сплатою 11,0% річних та комісійної винагороди в розмірі 2,30% в місяць від суми кредиту. При цьому, відповідно до п.1.2 вказаного кредитного договору всі умови надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом визначені в Правилах надання споживчого кредиту в ПАТ «Креді Агріколь Банк» та умовах страхування життя Позичальника (надалі - Правила), які є невід'ємною частиною цього договору та розміщені на офіційному сайті Банку. Разом з тим, в порушення умов кредитного договору та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов'язання перед позивачем не виконує і станом на 13.06.2018 року має заборгованість за договором в загальному розмірі 53 257,66 грн., з яких: 35 287,66 грн. - строкова заборгованість за кредитом; 4 476,26 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 279,45 грн. - нараховані відсотки; 962,32 грн. - нарахована комісія; 2 916,40 грн. - прострочені відсотки; 7 698,56 грн. - прострочена комісія; 1 637,01 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків, комісії. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва Рибака М.А. від 03.09.2018 року було відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У зв'язку із закінченням п'ятирічних повноважень судді Рибака М.А., Розпорядженням Керівника апарату Шевченківського районного суду м.Києва від 08.02.2019 року за № 01-08-118 дану цивільну справу було передано на повторний автоматичний розподіл. Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2019 року матеріали даної цивільної справи передано для розгляду судді Пономаренко Н.В. Ухвалою від 11.02.2019 року вказану цивільну справу було призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява представника позивача, згідно якої він просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а справу розглядати у його відсутність. Крім того, у вказаній заяві представник позивача зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 22.06.2017 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк», ПАТ «МетЛайф» та [PERSON] було укладено комплексний договір №3/2337497 (надалі - кредитний договір), за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 41 840,00 грн. строком з 22.06.2017 року до 21.06.2022 року зі сплатою 11,0% річних та комісійної винагороди в розмірі 2,30% в місяць від суми кредиту. При цьому, відповідно до п.п. 1.1-1.3.2, 2.2 Кредитного договору, п.1.3 Правил позичальник прийняв на себе зобов'язання сплачувати платежі за кредитом, нараховані проценти та комісію щомісячно до 22 числа кожного місяця. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, про що свідчать меморіальний ордер №18945748-1 від 22.06.2017 року та меморіальний ордер №18945748-3 від 22.06.2017 року. Однак, відповідачем після отримання кредитних коштів не виконано зобов'язань, визначених Кредитним договором, а також порушено умови щодо погашення кредиту, сплати процентів й комісії за його користування. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п.3.1 кредитного договору у разі прострочення строку оплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійної винагородою позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення платежу. При цьому, положеннями ч.2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Як вбачається з матеріалів справи, 05.03.2018 року та 05.04.2018 року позивачем були направлені відповідачу повідомлення за №№10451/814, 10451/1327 відповідно з вимогою погашення простроченої заборгованості (а.с.27-29). Однак, станом на день розгляду справи, вказані вимоги позивача відповідачем не виконано, доказів щодо виконання відповідачем умов вказаного договору суду надано не було В свою чергу, в зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язання за Кредитним договором, станом на 13.06.2018 року сума заборгованості з боку відповідача становила 53 257,66 грн., та складається з: 35 287,66 грн. - строкова заборгованість за кредитом; 4 476,26 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 279,45 грн. - нараховані відсотки; 962,32 грн. - нарахована комісія; 2 916,40 грн. - прострочені відсотки; 7 698,56 грн. - прострочена комісія; 1 637,01 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків, комісії, що підтверджується наданими позивачем розрахунками, перевіреними у судовому засіданні (а.с.4-5). В свою чергу, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Крім того, за змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі - 53 257,66 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved