Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

В липні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 24 червня 2010 року в розмірі 39214,95 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач відповідно до укладеного договору № б/н від 24 червня 2010 року отримав кредит в розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http.privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом в заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http.privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених в договорі. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг - у разі невиконання зобов'язань за договором позичальник повинен на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Вказує, що відповідач не виконує зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 30 червня 2017 року утворилася заборгованість в розмірі 39214,95 грн., з яких: 634,33 грн. - заборгованість за кредитом; 31742,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4495,00 грн. пеня та комісія; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1843,57 грн. - штраф (процентна складова). Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 10 травня 2017 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено судове засідання. Представник позивача направив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав за обставин на їх обґрунтування. Додатково надав письмові пояснення щодо відсутності підстав застосування строків позовної давності, оскільки п. 1.7.31 умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Сторона відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з підстав пропуску строків позовної давності, вказала на те, що договір кредиту не був укладений у належній формі. В своїх запереченнях вказала, що позов визнає в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 433,26 грн., неустойки в розмірі 500 грн., просила зменшити розмір відсотків, зваживши на скрутне матеріальне становище, складні життєві обставини. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24 червня 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір, за умовами якого банк надав останньому кредит в розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Сторони уклали кредитний договір шляхом приєднання відповідача до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, визначивши, що заява клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг. Подавши банку анкету-заяву клієнта від 24 червня 2010 року, [PERSON] приєднався до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартних формах Умовах і Правилах, Тарифах. При цьому, відповідач своїм підписом підтвердив, що він ознайомився та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування. Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору. Укладаючи кредитний договір, сторони визначили право ПАТ КБ «ПриватБанк» змінювати тарифи та інші умови обслуговування рахунку. З 01 липня 2013 року банк змінив процентну ставку за кредитом до 30 % на рік, 01 вересня 2014 року 34,80 %, з 01 квітня 2015 року 43,20 %. У випадку порушення [PERSON] строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів, остання зобов'язалася сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісій /п. 2.1.1.7.6 Умов і Правил/. Судом встановлено, про що не заперечувалося сторонами, на виконання вимог договору позивач протягом всього строку дії кредитного договору належним чином виконував взяті на себе зобов'язання щодо надання кредитних коштів позичальнику. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Позивач надав суду розрахунок заборгованості за кредитом, згідно якого станом на 30 червня 2017 року утворилася заборгованість в розмірі 39214,95 грн., з яких: 634,33 грн. - заборгованість за кредитом; 31742,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4495,00 грн. пеня та комісія; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1843,57 грн. - штраф (процентна складова). Вказані обставини підтверджуються наступними письмовими доказами: заявою [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 24 червня 2010 року, розрахунком заборгованості за договором № б/н від 24 червня 2010 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], станом на 30 червня 2017 року, Умовами та Правилами надання банківських послуг. Щодо заявленого відповідачем застосування строку позовної давності. Згідно ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України). Нормами п. 1.7.31 умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. За таких обставин строк позовної давності не був пропущений. Оскільки відповідачем не оспорюються кредитний договір, тому його посилання на неналежність укладення кредитного договору, невизнання заявленого розміру кредитної заборгованості, суд розцінює необґрунтованими. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 627\~ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст.\~1048\~цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525\~ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно п. 1 ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Частиною 1 статті 546\~\~цього\~\~Кодексу\~\~встановлено,\~\~що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В силу ч. ч. 1, 2 ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. При вирішенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідачки пені та штрафу, суд враховує наступне. Частиною 1 статті 546\~цього Кодексу встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В силу ч. ч. 1, 2 ст.549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно статті 549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» у частині стягнення штрафу в сумі 500 грн. штраф (фіксована частина) + 672 грн. штраф (процентна складова) не може бути задоволений, а тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути лише пеню та комісію у розмірі 4495 грн. Всього з [PERSON] на корить ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 червня 2010 року в загальній сумі 36871,38 грн., з яких: 634,33 грн. тіло кредиту; 31742,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4495 грн. - заборгованість за пенею та комісією. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 39214,95 грн., а задоволено на суму 36871,38 грн., тобто на 94,02 % (36871,38 х 100 : 39214,95). За таких обставин з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 1504,32 грн. судового збору (1600 х 94,02 % /100).

Outcome: partial