Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, з послідуючими уточненнями в якій просив стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Еталон ( надалі ПАТ СК Еталон ) на його користь: 7\~579, 56 грн. страхове відшкодування; 1 \~020, 44 грн. - пеня; 2\~ 501, 75 грн. інфляційні збільшення; 60, 43 грн. три відсотки річних; 43\~649, 28 грн. моральна шкода; 3\~276, 54 грн. упущена вигода; 580, 88 грн. судовий збір. Вимоги обґрунтовує тим, що 08.03.2014 року о 09 годині 40 хвилин по вул. Волго Донській, вул. Санаторній у м. Києві, з вини водія [PERSON], який керував автомобілем Мітцубісі , номерний знак [NUMBER], сталася дорожньо транспортна пригода з автомобілем Форд , номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована, відповідно до Поліса № АС/6673922 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у відповідача. 28 травня 2014 року [PERSON] у встановленому законом порядку, звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування подавши усі необхідні документи. Листом від 28.07.2014 року ПАТ СК Еталон повідомила, що розмір страхового відшкодування становить 49\~500, 00 грн., виплата буде вказаної суми буде здійснена найближчим часом. 04.11.20104 року [PERSON] повторно звернувся до ПАТ СК Еталон з листом з приводу виплати страхового відшкодування у звязку із неотриманням вищезазначеної суми страхового відшкодування. Не отримавши відповіді звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Під час розгляду судом справи, ПАТ СК Еталон виплатило [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 49\~500, 00 грн. та пеню у розмірі 5\~906, 09 грн. у звязку із несвоєчасною виплатою страхового відшкодування. В судовому засіданні представник відповідача заперечуючи проти позову зазначив, що страхове відшкодування [PERSON], було виплачено, без врахування розміру франшизи, яка складає 500, 00 грн. в межах ліміту, у розмірі 49\~500, 00 грн. 03.02.2015 року у розмірі 30\~000, 00 грн. та 05.02.2015 року у розмірі 19\~500, 00 грн., а також пеня у розмірі 5\~906, 09 грн. ( 05.02.2015 року ), за порушення строків виплати. В частині відшкодування інфляційних витрат, трьох відсотків річних, що передбачені ст. 625 ЦК України заперечував, зазначивши, що ПАТ СК Еталон не мала перед [PERSON] грошового зобовязання, а лише зобовязання відшкодувати шкоду, а тому вищезазначена стаття не може бути застосована до правовідносин, що виникли між страховою компанією та позивачем. Вимоги в частині моральної шкоди можуть бути відшкодовані лише у звязку із завданням тілесних ушкоджень. Що стосується упущеної вигоди, то ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодування вказаної шкоди не передбачено. Суд, заслухав пояснення позивача, представника відповідача, дослідив надані докази, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Провіряючи обставини по справі судом встановлено, що 17.10.2013 року між ПАТ СК Етало та [PERSON] укладено Поліс № АС/6673922 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з терміном дії з 18.10.2013 року по 17.10.2014 року, яким було забезпечено його транспортний засіб Мітцубісі , номерний знак [NUMBER]. Ліміт відповідальності згідно вищезазначеного Поліса складає 50\~000, 00 грн. з франшизою у розмірі 500, 00 грн. 08.03.2014 року о 09 годині 40 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем Мітцубісі , номерний знак [NUMBER], на перехресті рівнозначних доріг по вул. Волго Донській вул. Санаторній у м. Києві, не надав дорогу автомобілю Форд , номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався праворуч, внаслідок чого відбуло зіткнення вищезазначених автомобілів, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.16.12 Правил дорожнього руху України. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 16.05.2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 28.05.2014 року [PERSON] звернувся до ПАТ СК Еталон із заявою про виплату страхового відшкодування. В цей же день вказана заява була отримана відповідачем, що також не оспорювалось і самим представником відповідача під час розгляду справи. Листом від 28.07.2014 року ПАТ СК Еталон повідомила [PERSON], що за результатами розгляду заяви про виплату страхового відшкодування, було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 49\~500, 00 грн. Виплата буде здійснена найближчим часом ( а.с. 10 ). 04 листопада 2014 року [PERSON] повторно звернувся до ПАТ СК Еталон з заявою про причини невиплати належної йому суми страхового відшкодування, про яку йому було повідомлено листом від 28.07.2014 року, однак, вказана зава відповідачем залишена без відповіді. Як вбачається із копії страхового акту № 712-7965 від 02.02.2015 року, сума страхового відшкодування до виплати [PERSON] складає 49\~500, 00 грн. Бухгалтерії ПАТ СК Еталон надано розпорядження № 09-05-7965 від 02.02.2015 року про виплату страхового відшкодування, відповідно до якого на користь [PERSON] підлягає виплаті страхове відшкодування у розмірі 49\~500, 00 грн. 03 лютого 2015 року та 05.02.2015 року ПАТ СК Еталон перерахувало на рахунок [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 30\~000, 00 грн. та 19\~500, 00 грн., що складає 49\~500, 00 грн. ( відповідно до страхового акту та розпорядження ), про що свідчать надані копії платіжних доручень за № № 230, 253 від 02.02.2015 року та 05.02.2015 року. Вказані обставини свідчать про повну виплату страхового відшкодування з боку відповідача на користь позивача в межах встановленого ліміту відповідальності ( 50\~000, 00 грн. ). Посилання позивача в тім, що відповідачем йому недоплачена суму страхового відшкодування, яка на його думку складає 7\~579, 56 грн. судом не приймаються до уваги, так як страхове відшкодування не може перевищувати 50\~000, 00 грн. Крім того, посилання позивача на ст. 534 ЦК України, як на підставу недоплати суми страхового відшкодування та пені судом також не приймаються до уваги. Оскільки, позивач, отримавши страхове відшкодування у розмірі 49\~500, 00 грн. та пеню у розмірі 5\~906, 09 грн., самостійно, провівши розрахунок інфляції та трьох процентів річних за період прострочення виплати ( 26.08.2014 року по 05.02.2015 року ) із виплаченої суми, провів на власний розсуд зарахування штрафних сум, визначивши в послідуючому недоплачений залишок страхового відшкодування та штрафних санкцій ( пеня, інфляційні нарахування та три проценти річних ). За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування ( регламентної виплати ) з вини страховика ( МТСБУ ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня ( п.36.5 ст.36 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ). У звязку із несвоєчасною виплатою страхового відшкодування ПАТ СК Еталон перерахувало 05.02.2015 року на рахунок [PERSON] пеню, розмір якої складає 5\~906, 09 грн. ( за період часу з 26.08.2014 року по 05.02.2015 року ), про що свідчить копію платіжного доручення № 254 від 05.02.2015 року. Вимоги [PERSON] в частині стягнення недоплаченої на його думку пені у розмірі 1\~020, 44 грн. не підлягають задоволенню, так як, судом перевірено визначений відповідачем та виплачений останньому розмір пені ( 5\~906, 09 грн., який знайшов своє підтвердження та відповідає дійсності ( проведений правильно, відповідно до п.36.5 ст.36 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ). Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ч.2 ст.625 ЦК України ). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахуванням того, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, щодо несвоєчасної виплати позивачу ПАТ СК Еталон страхового відшкодування, суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, вважає за необхідне стягнути з останнього на користь [PERSON] індекс інфляції у розмірі 2\~501, 75 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 60, 43 грн. ( за період часу з 26.08.2014 року по 05.02.2015 року ), в межах заявлених позовних вимог. Перевіривши вищезазначені суми, судом встановлено, що [PERSON] заявлені вимоги щодо стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних в значно меншому розмірі, однак, приймаючи рішення, суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог. Що стосується вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди та упущеної вигоди, то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ( упущена вигода ). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно до вказаної норми, мова йде про ті доходи, які особа недоотримає внаслідок порушення її цивільного права. Вимоги позивача щодо упущеної вигоди та збитків ґрунтуються лише на припущеннях, а тому також не підлягають задоволенню.Позивач не наводить доказів в підтвердження того, що саме: внаслідок протиправних дій ( бездіяльності ) банку та його посадових осіб, йому спричинені збитки; такі дії ( бездіяльність ) викликали певні зміни у його житті порушили звичайний для нього спосіб життя; ці зміни примушують докладати додаткових зусиль для організації свого життя; таких доказів не встановлено і під час розгляду справи. Шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, повязана із смертю потерпілого ( п.23.1. ст. 23 ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (\~ст. 23 ЦК України ). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини ( ч.1\~ст. 1167 ЦК України ). Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди , суду необхідно в кожній справі зясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позивач не довів наявність моральної шкоди, заподіяння її внаслідок дій ( бездіяльності ) відповідача, відсутній причинно-наслідковий звязок; доказів, щодо отримання позивачем каліцтва або іншого ушкодженням здоровя внаслідок ДТП суду не надано, а тому його вимоги не підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, відповідач зобовязаний відшкодувати позивачу понесені ним витрати по оплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог. Всього підлягає стягненню 2\~805, 78 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial