Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

В липні 2019 року позивачі звернулись до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди в розмірі по 50000 грн. кожному, завданої внаслідок смерті батька та чоловіка [PERSON] в результаті дорожнього транспортної пригоди, що трапилась 16.04.2018 року за участі маршрутного троллейбуса під керуванням водія [PERSON] Відповідачем надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що проти задоволення позову заперечує, просить в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що саме дії померлого [PERSON] стали причиною ДТП, що призвело до його смерті. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав і просив суд його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, в його задоволенні просив відмовити. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 16.04.2018р. близько 15-35 год., в м.Чернігові по вул.. Івана Мазепи в районі будинку 2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі маршрутного тролейбусу №5 марки ЗіУ-682В інвентарний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухаючись по вул..І.Мазепи зі сторони вулиці Комсомольська в напрямку проспекту Миру в районі будинку №2, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який рухався зліва на право відносно напрямку руху тролейбуса поза межами пішохідного переходу. Внаслідок наїзду і отриманих травм потерпілий [PERSON] [INFO] помер у лікарні. Постановою старшого слідчого ГУ Національної поліції в Чернігівській області від 20.06.2019. кримінальне провадження за ознаками злочину ч. 2 ст. 286 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю водія [PERSON] , внаслідок якої був смертельно травмований пішохід [PERSON] , закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 24). Позивачі [PERSON] та [PERSON] є синами загиблого [PERSON] , що підтверджується копіями Свідоцтва про народження (а.с.6,7,15,19). Позивач [PERSON] є дружиною загиблого [PERSON] (а.с.8,14). Внаслідок загибелі під час ДТП [PERSON] позивачі зазнали великих моральних страждань, чим завдана моральна шкода, яку позивачі оцінюють в розмірі 50000 грн. кожному. Маршрутний тролейбус №5 марки ЗіУ-682В інвентарний номер [NUMBER] належить КП «Чернігівське тролейбусне управління Чернігівської міської ради». Цивільно-правова відповідальність власника вказаного транспортного засобу застрахована ПрАТ СК «БРОКБІЗНЕС» згідно із договору №007-111523/01ДЦВ від 21.03.2018 року. На момент ДТП 16.04.2018р. тролейбусом керував водій [PERSON] , який перебував у трудових відносинах із власником цього транспортного засобу - КП «Чернігівське тролейбусне управління Чернігівської міської ради». ПрАТ СК «БРОКБІЗНЕС» відшкодована матеріальна шкоди, моральна шкода не відшкодована, оскільки її відшкодування страховою компанією договором не передбачена. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. п. 4, 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013р., обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). За ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. За роз`ясненнями в п.п. 3, 9 постанови Пленум Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У п. 8 вищевказаної постанови № 4 роз`яснено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою він перебуває в трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку що між діями водія [PERSON] та наслідками в результаті дорожньо-транспортної пригоди у вигляді смерті [PERSON] є прямий причинний зв`язок, однак відсутність у діях водія складу злочину не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Крім того не здобуто доказів існування під час ДТП непереборної сили для водія тролейбуса або наявності умислу потерпілого. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачів по 50000 грн. кожному у відшкодування завданої моральної шкоди внаслідок загибелі батька та чоловіка в ДТП 16.04.2018 року. Також, з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню понесені і документально підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. на кожного.

Outcome: approved