Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з майна, в якому просив скасувати арешт майна, реєстраційний номер обтяження № 3660649 від 30.08.2006 року, зареєстроване на підставі повідомлення №198 від 08.08.2002 року приватного нотаріуса Тулаінової О.М., Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою, на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу АЕК №184187 від 08.05.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. № 2091. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити (а.с.30). Представник відповідача Шостої дніпровської державної нотаріальної контри надав суду лист про розгляд справи без участі представника нотконтори та вирішити справу на розсуд суду за наявними в матеріалах справи документами та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.23). Представник відповідача Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином,що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.29). Дослідивши матеріали справи, докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною 2 цієї статті. Встановлено, на підставі договору купівлі-продажу АЕК №184187 від 08 травня 2002 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №2091, [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №136934170 від 07.09.2018 року (а.с.6). 07 серпня 2002 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №070802 від 07 серпня 2002 року, під заставу згідно договору застави №070802-з від 07 серпня 2002 року, на підставі якого було накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, що належить [PERSON] на праві приватної власності, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] (зворотній бік а.с.6). Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно міститься запис про обтяження за №3660649 від 30 серпня 2006 року на підставі повідомлення №198 від 08 серпня 2002 року приватного нотаріуса Тулаінової О.М. та договору застави майна №798 від 07 серпня 2002 року зареєстроване Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою у вигляді арешту нерухомого майна, а саме: домоволодіння за адресою: [ADDRESS] Відповідно до листа-повідомлення №49/6-82 від 14 вересня 2018 року, Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» повідомило, що остаточне погашення заборгованості за Кредитним договором відбулося 30 березня 2005 року, а також про відсутність зобов'язань за Кредитним договором і відсутність будь-яких претензій по майну, що перебуває за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). У зв'язку із зазначеним Банк не має заперечень щодо проведення [PERSON] будь-яких дій з вищевказаним майном. Обтяження у вигляді арешту майна, яке належить [PERSON] на праві власності, створює позивачу перешкоди у здійсненні права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Для скасування арешту [PERSON] звернувся до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори, однак отримав рекомендацію звернутися до суду, в зв'язку з тим, що нотаріусом-реєстратором помилково було зазначеного тип обтяження, а саме «арешт майна» замість «заборона відчуження нерухомого майна». Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Протоколом №1 від 20 березня 1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод введена в дію норма міжнародного права, яка ратифікована Державою Україна, Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 якої, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. На підставі вищевикладеного, враховуючи відсутність у [PERSON] будь-яких зобов'язань перед АТ «Банк Кредит Дніпро» згідно укладених договорів, враховуючи позицію останнього, викладену у листі-повідомленні №49/6-82 від 14 вересня 2018 року, приймаючи до уваги що, позивач позбавлений можливості здійснювати право власності на власний розсуд, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а порушення прав позивача підлягають усуненню шляхом скасування арешту №3660649 від 30 серпня 2006 року, на домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного і

Outcome: approved