Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

В квітні 2018 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 03.07.2007 року у розмірі 117000,00 грн., а також стягнути з нього судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що відповідно до укладеного Кредитного договору б/н від 03.07.2007 року, відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань, станом на 31.01.2018 року, відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 117000,00 грн. В судове засідання представник позивача Ткач Я.О. не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просила розглянути без участі представника позивача та зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають в повному обсязі по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Позивачем у позовній заяві зазначено, що 03 липня 2007 року між сторонами був укладений Кредитний договір б/н, згідно з умовами якого відповідач 03.07.2007 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, і у зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, станом на 31.01.2018 року, відповідач має заборгованість у розмірі 117000,00 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Разом з тим, з матеріалів справи судом встановлено, що 03 липня 2007 року між позивачем та відповідачем, дійсно, був укладений Кредитний договір, але не б/н, а за № DNXRRX99430265, на підставі особистої заяви відповідача (а.с.11), згідно з умовами якого останній отримав від позивача строковий кредит у сумі 2378,40 грн. на строк з 03.07.2007 року по 03.05.2008 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Даний Кредитний договір № DNXRRX99430265 від 03.07.2007 року складається з самої заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандар) (а.с.11 на обороті), які, до речі, суду не надані. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно же з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що суперечать наданим самим же позивачем доказам по справі. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог до [PERSON]. Крім того, оскільки позивачеві відмовлено в задоволенні його позовних вимог в частині заборгованості за кредитним договором, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, задоволенню також не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed