Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

в липні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому зазначала, що їх діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, але відповідач, який є їх батьком, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, хоча зобов»язаний це робити і працездатний, а тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з»явилась. Подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Просила позовні вимоги задовольнити з викладених в позові підстав. В судове засідання відповідач не з'явився, про дату та час слухання справи судом повідомлений належним чином, про що свідчить судова повістка та поштове повідомлення про отримання, які містяться в матеріалах справи. Будь-яких клопотань ат відзив на позов від відпоідача до суду не надходидо. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Сторони з 2007 року перебувають у шлюбі, за час якого в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7, 8). Однак в даний час їх шлюбні відносини фактично припинені, відповідачем подано позов про розірвання шлюбу і вони проживають окремо, хоча шлюб офіційно не розірвано. Відповідач [PERSON] є батьком дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України, мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обовязок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; якщо домовленість відсутня, то кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із положеннями частини 1 статті 182 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі наведеного, а також приймаючи до уваги обов»язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст.180 СК України та вимоги ст.182 СК України, враховуючи відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо позову та те, що позивачем не подано суду відповідних доказів на обґрунтування стягнення розміру аліментів саме в розмірі 1/4 частини на кожну дитину та доказів того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у більшому розмірі, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей із визначенням єдиної частки на двох дітей. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, стягнувши на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але розмір аліментів на кожну дитину повинен бути не меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2018 року і до їх повноліття. На підставі частини 6 статті 141 ЦПК України, статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору. Враховуючи викладене, та

Outcome: partial