Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

В липні 2019 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просив в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №CM-SME301/169/2008 від 25 квітня 2008 року, укладеного з Закритим акціонерним банком «ОТП Банк» у розмірі 285107,40 грн. на їх, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» користь, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №PML-SME301/169/2008 від 25 квітня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чижиком О.С., реєстровий №992: будинок [ADDRESS] , який належить [PERSON] , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною за процедурою, яка передбачена Законом України «Про виконавче провадження», на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; передати в управління іпотекодержателю їм, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» предмет іпотеки: будинок [ADDRESS] , шляхом надання права примусового входу до предмета іпотеки, обладнання предмета іпотеки охоронними пристроями, заміни замків, а також укладання договорів про надання охоронних послуг щодо предмета іпотеки зі спеціалізованими підприємствами, установами, організаціями та судові витрати покласти на рахунок відповідача. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» за довіреністю Лисакова І.М. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку (а.с.63). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно , про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку (а.с.61), а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку(а.с.57,62). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 25 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»), який в свою чергу переуступив права вимоги до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №CM-SME301/169/2008 від 25 квітня 2008 року, згідно з яким боржник отримав кредит у розмірі 30000,00 доларів США, строком до 25 квітня 2023 року (а.с.9-12). З метою забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, 25 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки №PML-SME301/169/2008, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чижиком О.С. реєстровий №992 (а.с.13-16). Предметом іпотеки за цим договором є домоволодіння з відповідними господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 68,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві власності згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок б/н від 02 квітня 1983 року, видане на підставі рішення Виконкому Підгородненської міської ради народних депутатів №15 від 16 березня 1983 року. 12 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (а.с.19-25), відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступив, а Товариство з обмеженою відповідальність «ОТП Факторинг Україна» прийняв права вимоги за кредитним договором, в тому числі за Кредитним договором №CM-SME301/169/2008 від 25 квітня 2008 року та Договором іпотеки №PML-SME301/169/2008 від 25 квітня 2008 року. Отже, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має право задовольнити свої вимоги за вищевказаними договорами у повному обсязі шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За\~ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може і забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до\~\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; основне зобов`язання зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою; іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; іпотекодержатель - кредитор за основним зобов`язанням; боржник - іпотекодавець або інша особа, відповідальна перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання. Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання; витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору. Абзацом 1\~ст. 35 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Рішенням Кіровського районного сулу м. Дніпропетровська від 15 березня 2011 року по справі №2-391/2011 (а.с.31), яке набрало законної сили 28 березня 2011 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» заборгованість за Кредитним договором №CM-SME301/169/2008 від 25 квітня 2008 року у сумі 32223,44 долів США, що еквівалентно 257607,07 грн., пеню в сумі 27500,33 грн. та судові витрати у розмірі 1820,00 грн. За змістом ч. 1 ст. 575\~ЦК України\~та\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Договору іпотеки №PML-SME301/169/2008 від 25 квітня 2008 року, вимоги, що задовольняються із вартості предмета Іпотеки за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель задовольнити такі вимоги всі боргові зобов`язання, не сплачені іпотекодавцем заборгованості по овердрафту і вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням іпотекодавцем зобов`язань за даним договором, а також всіх фактичних витрат, понесених іпотекодержателем у зв`язку із реалізацією його прав за договором. Відповідно до п. 6.2 ст. 6 Договору іпотеки №PML-SME301/169/2008 від 25 квітня 2008 року, іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно із виникненням будь-якої із таких обставин: несплати іпотекодавцем іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку встановлено в Кредитному договорі; порушення іпотекодавцем будь-якого із його зобов`язань за ст. 5 цього Договору; інших обставин, передбачених чинним законодавством України, Кредитним договором та цим договором. Відповідно до ст. 589 ЦК України\~у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Змістом частин 1, 2 ст. 590 ЦК України\~визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до\~статті 12 Закону України «Про іпотеку»,\~у разі порушення іпотекодавцем обов`язків встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати достроково виконання основного зобов`язання, а вразі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно вимог ч. 1\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (в редакції Закону чинній на час укладення договору) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~статтею 12 цього Закону. За вимогами ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку»\~під час розгляду справи та викладення змісту судового рішення суд повинен вирішити такі питання: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої\~статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Суть іпотеки як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов`язань полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Це право відповідно до\~Закону України «Про іпотеку»\~підлягає підтвердженню з боку суду. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду. Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обов`язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Аналогічний правовий висновок Верховний Суд України вже сформулював у постановах від 10 червня 2015 року (№6-449цс15), 03 лютого 2016 року (№6-2026цс15), 21 жовтня 2015 року (№6-1561цс15), 08 червня 2016 року (№6-1239цс16). Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст.\~38, 39 Закону України «Про іпотеку», суд дійшов висновку, що в розумінні норми ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення в рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки, визначеної за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону, означає встановлення її в грошовому вираженні. Відповідно до\~ст. 34 Закону України «Про іпотеку»\~після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду. Зі змісту вказаної правової норми вбачається, що право іпотекодержателя на передачу йому в управління предмета іпотеки може виникати лише за наявності необхідних обставин, а саме: після прийняття рішення про звернення стягнення на предмета іпотеки, а також за умови відповідного цільового призначення предмета іпотеки пов`язаного із можливістю його господарського використання з метою отримання продукції, плодів та доходів. Крім цього, така передача можлива лише для забезпечення належного господарського використання, отримання продукції, плодів та доходів для задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Проте, позивач не надав суду доказів наявності необхідних обставин, тому в частині передачі в управління позивачу іпотечного майна слід відмовити. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.ч.1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, враховуючи те, що позичальник зобов`язання за Кредитним договором №CM-SME301/169/2008 від 25 квітня 2008 року належним чином не виконав, а договором іпотеки №PML-SME301/169/2008 від 25 квітня 2008 року передбачено право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 4276,61 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial