Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

В квітні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу автомобілю недійсним. В обґрунтування позову позивач зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS]. При житті батько склав 28.02.2014 року на ім'я позивача заповіт, яким заповів їй все своє майно. Крім позивача [PERSON], спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його друга дружина - відповідач у справі [PERSON], та рідний брат позивача - [PERSON] Позивач підтримувала з батьком близькі стосунки. Їй достовірно було відомо, що батькові на час смерті на праві власності належала квартира за адресою: [ADDRESS], автомобіль «MERSEDES-BENZ VITO», 111 CDI, 2006 р.в., державний номер [NUMBER], тип АМТ - легковий, колір - білий, об'єм двигуна 2148 куб.см, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. 26 березня 2015 року за заявою позивача на підставі заповіту приватним нотаріусом Апалько М.Ю. відкрито спадкову справу. Проте 01.04.2015 року позивач випадково дізналась, що дружина батька - відповідач у справі [PERSON], діючи на підставі генеральної довіреності від батька, 19.03.2015 року з торгівельного майданчику за довідкою-рахунком без укладання письмово договору, продала сама собі спадкове майно вищевказаний автомобіль «MERSEDES-BENZ VITO», який належав в тому числі на день смерті її чоловіку та батькові позивача та був за ним зареєстрованим. Вважає, що вказана угода не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки її укладено після смерті власника; довіреність, яка посвічувала права продавця на час укладання угоди, була припиненою через смерть довірителя - фізичної особи, яка видала цю довіреність; угоду було укладено від імені та в інтересах особи, яка на час укладання угоди не мала правоздатності та дієздатності через смерть; угоду укладено повіреним в своїх особистих інтересах на користь самої себе; угоду укладено під час дії шестимісячного охоронного строку на охорону спадкового майна. У зв'язку з цим просить визнати угоду купівлі-продажу автомобіля, укладену 19.03.2015 року [PERSON], як представником продавця [PERSON], який помер [INFO], з одного боку, та [PERSON], як покупцем, з іншого боку, недійсною з моменту її укладання. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач також надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] Згідно свідоцтва про шлюб, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області, 11.06.2013року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини «[PERSON]». Відповідно до витягу від 26.03.2015 року № 39990997 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 26 березня 2015 року приватним нотаріусом Апалько М.Ю. заведена спадкова справа № 10-2015 з номером у спадковому реєстрі № 57274799 після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно зі статтею 30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно з ч.ч. 2, 4 статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється в момент її смерті. Відповідно до приписів ст. 237 ЦК України від імені фізичної особи вчиняти правочин та укладати угоду може особа - представник на підставі договору чи за довіреністю. Представник відповідно до ч. 1 ст. 238 ЦК України може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Статтею 248 ЦК України передбачено, що представництво за довіреністю припиняється у разі, зокрема, смерті особи, яка видала довіреність. Зі свідоцтва про смерть, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського МУЮ в Донецькій області 24.03.2015 року, вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. З відповіді ЦНППВАЗ з обслуговування м. Маріуполя № 2 вбачається, що станом на 07.04.2015 року автомобіль «MERSEDES-BENZ VITO», 111 CDI, 2006 р.в., державний номер [NUMBER], тип АМТ - легковий, колір - білий, об'єм двигуна 2148 куб.см, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], що був зареєстрований за [PERSON], [INFO], перереєстрований на підставі довідки-рахунку на іншого власника. Дата перереєстрації - 20.03.2015 року. Статтею 215 ЦК України передбачено, що за заявою заінтересованої особи правочин, дійсність якого заперечується на підставах, встановлених в законі, може бути визнаний судом недійсним. Згідно зі статтею 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно з відповіді від 27.05.2015 року № 9/4-496, наданої на запит суду Центром № 1 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Маріуполь та Новоазовського району при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, на підставі довідки-рахунку від 19.03.2015 року ААЕ № 094338 [PERSON] продано легковий автомобіль «MERSEDES-BENZ VITO», 111 CDI, 2006 р.в., державний номер [NUMBER], тип АМТ - легковий, колір - білий, об'єм двигуна 2148 куб.см, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], та 20.03.2015 року зазначений автомобіль за нею зареєстрований, про що надано відповідну довідку-рахунок. Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 24 його постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року N 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить нормам діючого законодавства та не порушує її права, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки встановлено, що угоду купівлі-продажу зазначеного автомобіля було укладено 19.03.2015 року тобто після смерті [PERSON], який помер [INFO], а тому його цивільна правоздатність на момент угоди припинилася, та зважаючи на те, що цей факт не заперечувався сторонами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу автомобілю недійсним підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень та 121,80 гривень.

Outcome: approved