Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

В лютому 2018р. позивач ОСББ «МОНОЛІТ» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва суду з позовом до відповідачки [PERSON] (а.с. 1-6), в якому просив суд, з урахуванням поданої заяви про зменшення позову (а.с. 50-52): стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість по оплаті з житлово - комунальні послуги у розмірі 45576,74 грн.; пеню - 2348,68 грн.; 3,0% річних - 1937,0 грн.; інфляційні втрати - 5660,4 грн., а також понесені судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є постачальником житлово-комунальних послуг, споживачем яких є відповідачка, як власник квартири [ADDRESS] (попередня назва вул. Якіра) в м. Києві та користується житлово-комунальними послугами, які надає позивач. Відповідачка свій обов'язок по оплаті житлово-комунальних послуг не здійснює в повному обсязі, в результаті чого за нею рахується заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг, за період часу з 21 липня 2017р. по 21 червня 2018р., яка становить 45576,74 грн. Оскільки відповідачка у добровільному порядку борг не погашає, позивач вимушений був звернутися до суду за його примусовим стягненням, а також просив суд стягнути інфляційні втрати, 3,0 % річних та пеню в порядку ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити. Відповідачка, про час та місце розгляду справи була повідомлена за місцем знаходження її майна, в судові засідання не з'явилася, поважності причин неявки суду не повідомила, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідачка відзив на позов не подавала. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, відповідачці на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачкою, а отже, і виникнення цивільних прав і обов'язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідачки, а остання отримує та користується даними послугами та відповідно зобов'язана здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг. На підставі ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 р. «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що за відповідачкою, рахується за період часу з 21 липня 2017р. по 21 червня 2018р. за надані комунальні послуги борг у розмірі 45576,74 грн. Проте, як вбачається з матеріалів справи (а.с. 53, 54) за відповідачкою рахується заборгованість за період часу з 22 січня по 21 червня 2018р. у розмірі 29792,71 грн. В судовому засіданні представник позивача не міг пояснити суду, чому період заборгованості зазначений за текстом позовної заяви про зменшення позову не відповідає доказам наданими стороною позивача, в обґрунтування заявлених вимог. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов'язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, з відповідачки на користь позивача слід стягнути суму заборгованості за надані комунальні послуги у розмірі 29792,71 грн. за період часу з січня по червень 2018р., а також враховуючи періодичність платежів, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню: інфляційні втрати - 420,91 грн.; 3,0 річних - 187,0 грн.; пеня - 229,82 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762,0 грн.

Outcome: partial