Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Вінницький обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення допомоги по безробіттю. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.10.2018 відповідач звернулася до Мурованокуриловецького районного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. 05.10.2017 їй було надано статус безробітної, а з 12.10.2017 призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю. За період перебування [PERSON] на обліку як безробітної з 12.10.2017 по 27.08.2018 їй було перераховано допомогу по безробіттю на розрахунковий рахунок у сумі 20284 грн 97 коп. 28 серпня 2018 року під час співбесіди з особистим консультантом виявлено факт отримання [PERSON] грошової допомоги по догляду за інвалідом другої групи внаслідок психічного розладу в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю. 04.09.2018 Мурованокуриловецькою районною філією Вінницького обласного центру зайнятості надіслано повідомлення [PERSON] про необхідність повернути суму допомоги по безробіттю, який вона отримала 12.09.2018. Станом на 21.11.2018 кошти в сумі 20284 грн 97 коп. на розрахунковий рахунок Вінницького обласного центру зайнятості не надійшли. У зв'язку з наведеним, позивач просив суд стягнути з відповідача 20284 грн 97 коп., що були їй виплачені як допомога по безробіттю за період з 12.10.2017 по 27.08.2018, а також судовий збір. Ухвалою від 18.12.2018 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач копію ухвали та доданих до неї матеріалів отримала 23.12.2018, відзив до суду не направила. Жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. До зайнятого населення також належать: непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства; батьки - вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства; особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та одержує грошову допомогу на догляд за нею відповідно до законодавства. Судом встановлено, що 02.10.2017 [PERSON] було взято на облік Мурованокуриловецького районного центру зайнятості та надано статус безробітної (а.с. 5). У заяві про призначення статусу безробітного від 05.10.2017 відповідач повідомила центр зайнятості, в тому числі і про те, що вона не отримує відповідно до законодавства допомоги, компенсації та/або надбавки по догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду (а.с. 4). Разом з тим, згідно довідки УПСЗН Мурованокуриловецької РДА № 01-4/2322 від 28.08.2018, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці і їй відповідно до постанови КМУ від 02.08.2000 № 1192 призначена допомога на догляд за чоловіком [PERSON], інвалідом 2 групи внаслідок психічного розладу, за період з 01.09.2012 по 31.08.2018 (а.с. 6). Вказана обставина була виявлена 28.08.2018 згідно акту № 6 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» (а.с. 7). Наказом директора Мурованокуриловецької філії Вінницького обласного центру зайнятості № 6 від 05.09.18 прийнято рішення стягнути з [PERSON] кошти у сумі 20284 грн 97 коп, виплачених їй як допомога по безробіттю за період з 12.10.2017 по 27.08.2018 (а.с. 8). Згідно розрахунку наданого позивачем сума допомоги по безробіттю виплачена [PERSON] за період з 12.10.2017 по 27.08.2018 становить 20284 грн 97 коп., в тому числі: - за період з 12.10.2017 по 31.12.2017 в сумі 6138 грн 34 коп.; - за період з 01.01.2018 по 27.08.2018 в сумі 14146 грн 63 коп. (а.с. 10). Листом від 05.09.2018 відповідача повідомлено про необхідність повернення вказаних коштів (а.с. 11), однак останні повернуті не були. Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову Вінницького обласного центру зайнятості у заявлених ним межах. У зв'язку з тим, що позов задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1762 грн. понесених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved