Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» дана цивільна справа розглядається Куйбишевським районним судом Запорізької області на підставі розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року №27/0/38-14. У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» (далі ПАТ «ВБР») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору №ICKGMCUI.139511.005 від 26 липня 2013 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 2\~000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок №26255000129922, який відкрито на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідач виконує свої зобов'язання за Договором щодо повернення кредитних коштів неналежним чином, внаслідок чого заборгованість за договором станом на 09 лютого 2015 року складає 11\~927 грн. 62 коп., де 3\~976 грн. 75 коп. поточна заборгованість по тілу кредиту, 3\~830 грн. 28 коп. прострочена заборгованість по тілу кредиту, 188 грн. 47 коп. поточна заборгованість за процентами, 3\~091 грн. 88 коп. прострочена заборгованість за процентами, 840 грн. 24 коп. сума пені, Банк просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Представник позивача у письмовій заяві повідомив судові про те, що ПАТ «ВБР» підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, та прохає справу розглянути справу без участі свого представника (а.с.27-29). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив (а.с.8,22,26). За письмової згоди позивача ПАТ «ВБР» суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, зясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «ВБР» та [PERSON] склалися кредитні правовідносини. Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Відповідно до чч.1,4 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Матеріали справи свідчать про те, що 26 липня 2013 року ПАТ «ВБР» та [PERSON] уклали кредитний договір №ICKGMCUI.139511.005, згідно з яким Банк надав [PERSON] кредит в розмірі 2\~000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок №26255000129922, який відкрито на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.4-6). Кредит надано в обмін на зобовязання [PERSON] по поверненню кредиту, сплаті відсотків, пені та інших платежів, передбачених тарифами і договором у визначені строки. Відповідач [PERSON] зобовязався здійснювати щомісячний мінімальний платіж в розмірі 10% від суми заборгованості, який підлягав сплаті щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Сторони передбачили, що за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, Банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. На виконання умов договору банк 26 липня 2013 року встановив позичальнику кредитний ліміт у розмірі 2\~000 грн. 00 коп. на відповідний рахунок. Із матеріалів справи випливає, що позичальник [PERSON] порушив умови кредитного договору і має заборгованість, яка відображена у наданому Банком розрахунку (а.с.9-13). Станом на 09 лютого 2015 року відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором у сумі 11\~927 грн. 62 коп., де 3\~976 грн. 75 коп. поточна заборгованість по тілу кредиту, 3\~830 грн. 28 коп. прострочена заборгованість по тілу кредиту, 188 грн. 47 коп. поточна заборгованість за процентами, 3\~091 грн. 88 коп. прострочена заборгованість за процентами, 840 грн. 24 коп. сума пені. Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги ПАТ «ВБР» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 09 лютого 2015 року в сумі 11\~927 грн. 62 коп.. Оскільки позивача при предявленні до суду позову звільнено від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на його користь, суд, у відповідності до вимог, передбачених ст.88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача [PERSON] в дохід держави судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved