Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Оскільки з 2016 року з чоловіком не проживала та мала відносини з іншим чоловіком [PERSON] , в червні 2018 року звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу. Починаючи з 2017 р. року до неї постійно приїжджав до дому [PERSON] , з яким вона мала відносини, зокрема статеві. В березні 2019 року їй стало відомо, що вона завагітніла. Окрім відповідача, а саме з 2017 року та до сьогоднішнього дня з іншими чоловіками вона не мала будь яких фізичних контактів. 15 жовтня 2019 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. [INFO] у неї народився син [PERSON] , біологічним батьком якого є [PERSON] , проте останній не визнає, що це його дитина та відмовляється визнати себе батьком, на жодні контакти зі нею не йде, ухиляється від зустрічей, слухавки не бере. Той факт, що відповідач є батьком дитини може достовірно підтвердити судово-генетична експертиза, однак відповідач свідомо ухиляється від її проходження. Замовити експертизу вона не має змоги, так як для її проведення необхідний біологічний матеріал батька, який відповідач добровільно надати відмовляється. Так як до моменту народження сина не пройшло дев`ять місяців після розірвання щлюбу батьком дитини був записаний автоматично її бувший чоловік, хоча в органи РАЦСУ для реєстрації дитини він не з`являвся. На початку 2020 року її бувший чоловік звернувся до суду з позовною заявою про виключення його з актового запису про те, що він являється батьком дитини. 25 червня 2020 року суд ухвалив рішення яким виключив [PERSON] , з актового запису про те, що він являється батьком мого сина [PERSON] . 28 серпня 2020 року їй було видане повторно свідоцтво про народження дитини, де батька дитини було зазначено з її слів. Просить визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, який просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що дійсно є батьком сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши учасників, дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області, актовий запис №37 (а.с. 4). Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 15 жовтня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 5). 25 червня 2020 року рішенням Дубенського міськрайонного суду виключено з актового запису №37 від 27.11.2019 відомості про батька дитини, а саме: запис про батьківство [PERSON] щодо дитини: [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-7). Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved