Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

В лютому 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, в якому просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 24.01.2018 року та аліменти на своє утримання як дружини відповідача в розмірі 1/8 частки від усіх видів доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, починаючи стягнення з 24.01.2018 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони припинили подружні відносини, проживають окремо. Донька проживає з позивачкою, яка в свою чергу витрачає на утримання дитини більше 3000 грн. щомісячно. Крім того, позивач не має власного житла у м. Вінниці, має на утриманні батька інваліда ІІ групи. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, жодним чином не приймає участі у вихованні дитини. Оскільки позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, тому не має змоги працювати та не має коштів на проживання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви та відповіді на відзив (а.с.49-53), просили позов задовольнити, а також стягнути витрати, повязані з правничою допомогою адвоката в загальному розмірі 4500 грн. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково з підстав зазначених у наданому суду відзиві на позовну заяву, а саме відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі ? частки зі всіх видів доходів, в іншій частині позову просив відмовити (а.с.38-39). Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштівта інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 84 СК України та розяснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р., дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ст. 84 СК України, при визначенні підстав та розміру аліментів суд повинен встановити, чи може чоловік надавати матеріальну допомогу дружині. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Відповідно до Закону України від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років в Україні становить з 01.01.2018 року - 1492 грн., з 01.07.2018 року -1559 грн., з 01.12.2018 року -1626 грн.; прожитковий мінімум на працездатну особу з 01.01.2018 року- 1762 грн., з 01.07.2018 року -1841 грн., з 01.12.2018 року -1921 грн. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками доньки [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ №349906 (а.с. 4). В судовому засіданні представник відповідача не заперечував пояснення позивача [PERSON] з приводу того, що неповнолітня [PERSON] проживає разом зі своєю матірю в м. Вінниці. Позивач [PERSON] працює у Вінницькому національному технічному університеті, однак на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, що підтверджується довідкою №17/57 від 18.05.2018 року (а.с. 45). Позивач у м. Вінниці власного житла не має, тому винаймає квартиру, за яку сплачує 3200 грн. щомісячно, в підтвердження чого надала суду копію договору найму жилого приміщення (а.с. 59). Судом встановлено, що позивач [PERSON] отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 грн. і підтверджується наданими суду довідками, інших доходів не має (а.с.56-58, 72). Також судом досліджено медичні документи щодо стану здоров'я дитини [PERSON] з яких видно, що дитина з 4-х місячного віку перебуває на медичному обліку з діагнозом гемангіома лівої стопи, в зв'язку з чим спостерігається у лікаря онколога, крім того хворіє на атопічний дерматит. Відповідно до виписки з історії розвитку дитини, мати останньої [PERSON] виконує всі рекомендації лікаря і постійно забезпечує дитину необхідними медичними препаратами (а.с. 7, 54-55). Відповідач [PERSON] проходить військову службу в Управлінні Служби безпеки України у Вінницькій області. Згідно наказу керівництва Антитерористичного центру при СБ України №020т від 31.01.2018 року з 08.02.2018 року [PERSON] залучений до забезпечення захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою №119 від 27.04.2018 року (а.с.40). Дохід відповідача [PERSON] з листопада 2017 року по квітень 2018 року склав 94459,22 грн. Зокрема, у квітні 2018 року розмір грошового забезпечення [PERSON] склав 14722,68 грн. (а.с. 41). Аналізуючи вказані\~вище норми\~права та\~встановлені в\~судовому фактичні\~обставини справи,\~а саме\~стан здоровя\~та вік\~дитини,\~на утримання\~якої стягуються\~аліменти (станом\~на день\~розгляду справи\~дитина має\~майже два\~роки),\~матеріальне становище\~позивачки,\~яка на\~даний час\~не працює,\~суд вважає,\~що позивачка\~самостійно не може забезпечити необхідне утримання доньки, її фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний і соціальний розвиток. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо розміру аліментів, враховує те, що відповідач [PERSON] є здоровою, працездатною особою, має постійну роботу та щомісячний дохід, інших утриманців не має, тобто може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, а також зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обовязок батьків по їх утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим визначити аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, з дня подачі позовної заяви, а саме з 28.02.2018 року (відповідно до ст. 191 СК України), задовольнивши таким чином частково позовні вимоги. Суд вважає визначити аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно виходячи з того, що закон визначає аліменти саме як кошти на утримання дитини.Тому, встановивши розмір щомісячного доходу відповідача, який вимірюється значною сумою (в середньому 15743,20 грн.), а також реальні потреби щодо належного утримання дитини і виходячи з цього вважає, що розмір ? частки доходів (в середньому 3935,80 грн.), які будуть стягуватись з платника, яка за певних обставин може фактично бути незначною, проте в грошовому еквівалентіє абсолютно достатньою. При визначенні розміру аліментів на дружину суд враховує розмір прожиткового мінімуму на працездатну особу та можливість відповідача сплачувати аліменти і приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/8 частки на місяць. Судові витрати сторін у справі підлягають розподілу згідно вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, позивачем надано суду договір про надання правничої допомоги від 17.01.2018 року, укладеного між позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON] (а.с. 60-63), розрахунок вартості послуг за надану правову допомогу (а.с.64), квитанцію №83 від 17.01.2018 року про сплату [PERSON] гонорару адвокату в розмірі 1500,00 грн., тому дані судові витрати суд вважає обгрунтованими і їх слід стягнути з відповідача на користь позивача. Разом з тим, суд прийшов до висновку, що вимоги про стягнення витрат, повязаних з правничою допомогою адвоката [PERSON] в розмірі 3000 грн. є необґрунтованими та не доведеними, тому в їх стягненні слід відмовити з таких підстав. В п. 4.1, 4.2 договору про надання правничої допомоги від 16.05.2018 року, укладеного між позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON] (а.с. 67-68) вказано, що за надання послуг замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 3500 грн., розрахунки за договором здійснюються в готівковій або безготівковій формі. Варто уваги те, що вказаний договір про надання правничої допомоги не містить порядку і реквізитів (номер рахунку) здійснення замовником оплати за договором в безготівковій формі. В підтвердження оплати послуг адвоката [PERSON] надано чек від 19.06.2018 року про поповнення позивачкою [PERSON] картки за №516875** **** **98 на суму 2985 грн. та копію платіжної картки №5168 755524085798 (а.с.76-77), які є неналежними доказами, оскільки в них відсутні відомості про підстави і призначення здійсненого 19.06.2018 року [PERSON] платежу. Також з наданої копії платіжної картки №5168 755524085798 неможливо встановити, що відповідний банківський рахунок за номером даної платіжної картки відкритий саме на імя [PERSON] Крім того, адвокатом [PERSON] не надано суду детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи наявні у відповідача пільги, судовий збір слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial