Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

В листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та третьої особи про визнання права власності на спадкове майно та встановлення юридичного факту родинних відносин, посилаючись на те, що 17 вересня 1993 року Новоселицькою міською радою народних депутатів на імя [PERSON] та її сина [PERSON] згідно з розпорядженням органу приватизації Новоселицької міської ради народних депутатів № 5 від 13 вересня 1993 року було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру № 21, розташованої по вул. 1 Травня, № 8 в м. Новоселиця Чернівецької області. Згідно даного свідоцтва квартира перебувала у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON]. 21 травня 2007 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаної квартири. Спадщину після її смерті прийняв син спадкодавці [PERSON], як спадкоємець за законом 1 черги. 15 лютого 2015 року [PERSON] помер, після смерті якого відкрилася спадщина на вказану квартиру в цілому. Позивачка своєчасно прийняла спадщину після смерті свого батька як спадкоємець 1 черги за законом. Але оскільки при житті [PERSON] свідоцтво про право власності на квартиру не пройшло процедуру державної реєстрації, вона не може оформити на себе право власності на вказану квартиру через нотаріальну контору. Крім цього, в свідоцтві про народження її батька [PERSON] прізвище його матері зазначена за прізвищем чоловіка [PERSON], а тому нотаріус не зміг встановити родинні відносини між [PERSON] та [PERSON], оскільки при реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище «Цветлюк», але документи на вказане прізвище не переоформила і все життя прожила під своїм дошлюбним прізвищем «Лаптєва». Тому виникла необхідність для вставлення юридичного факту, що померла [PERSON] була матірю померлого [PERSON]. Просила суд встановити юридичний факт родини відносин між її бабусею та батьком та визнати за нею право власності на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті батька. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Третя особа, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилася без поважних для суду причин. Свідок [PERSON] показала суду, що була знайома з [PERSON], яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу у них народився син [PERSON], який помер 15 лютого 2015 року. Аналогічні покази суду дала свідок [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, покази свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 17 вересня 1993 року Новоселицькою міською радою народних депутатів згідно з розпорядженням органу приватизації Новоселицької міської ради народних депутатів № 5 від 13 вересня 1993 року на праві спільної сумісної власності на імя [PERSON] та члена її сімї - сина [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло квартиру № 21, розташованої по вул. 1 Травня, № 8 в м. Новоселиця Чернівецької області, в силу чого кожен з них мав у власності рівні долі квартири, тобто по 1/2 частці. Після смерті 21 травня 2007 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаної квартири. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняв як спадкоємець 1 черги за законом її син [PERSON], який на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Новоселицького КП «Тепломережа» № 3504 від 06 листопада 2015 року. 15 лютого 2015 року [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина на вказану квартиру в цілому, а саме на його 1/2 частку та на 1/2 частку яку він успадкував після смерті своєї матері [PERSON]. Рішенням Новоселицького районного суду від 07 травня 2015 року було встановлено факт того, що [PERSON], який помер 15 лютого 2015 року був батьком позивачки [PERSON]. Позивачка своєчасно прийняла спадщину після смерті свого батька, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори, протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у звязку із смертю спадкодавця та зважаючи на те, що свідоцтво про право власності на житло, видане Новоселицькою міською радою народних депутатів 17 вересня 1993 року на квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON] та [PERSON] не пройшло процедуру державної реєстрації, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім цього, матеріалами справи встановлено, що в актовому записі про народження [PERSON] прізвище його матерів зазначено за прізвищем батька [PERSON]. Той факт, що померла [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) К.Ф. була матірю померлого [PERSON] підтверджується актовим записом про її одруження № 30 від 20 червня 1965 року, витягом з актового запису про народження [PERSON] № 00015809443 від 16 вересня 2015 року, показами свідків [PERSON] та [PERSON] та іншими матеріалами справи. Зі змісту ст. 256 ЦПК України слідує, що суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до розяснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно розяснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, він має бути встановлений в судовому порядку. Задоволення вимоги про встановлення юридичного факту має юридичне значення для позивачки. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених нею та підтверджених документами. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за законом 1 черги після смерті свого батька, спадщину прийняла своєчасно, то право власності на квартиру слід визнати за нею, у звязку із чим позов підлягає задоволенню. Матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] встановлено, що в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини після його смерті заяву про прийняття спадщини подала також його двоюрідна сестра третя особа по справі [PERSON]. Разом з тим, враховуючи черговість спадкування за законом, яка визначена у ст. 1258 ЦК України, право на спадкування після смерті [PERSON] одержує позивачка, яка є спадкоємцем 1 черги, до якої [PERSON] не належить. На підставі ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1267, 1268, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved