Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

В лютому 2016 року позивач звернувся до суду до [PERSON] із позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту. Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 червня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] заборгованість в сумі 20309,09 гривень та судовий збір в сумі 1344,93 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 лютого 2018 року за заявою [PERSON] заочне рішення суду від 07 червня 2016 року було скасовано. 20 лютого 2018 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області зазначену справу передано на розгляд до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області за підсудністю. 27 лютого2018 року ПАТ КБ «Приват Банк» уточнив позовні вимоги до [PERSON] та просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 5524,93 грн. за кредитним договором №б/н від 09 грудня 2011 року та судові витрати у справі. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 09 грудня 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 30 липня 2014 року [PERSON] помер. В процесі розгляду справи було встановлено, що правонаступником померлого [PERSON] є [PERSON]. Вказує, що станом на 31 січня 2018 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 09.12.2011 року становить 5524,93 грн., яка складається з 1814,00 гривень заборгованості за кредитом, 3710,93 гривні заборгованості за відсотками. Посилаючись на положення статей 1218,1219, ч.2 ст.1281, 1282 ЦК України, просить стягнути з відповідача, як спадкоємця, наявну на день смерті спадкодавця заборгованість за кредитним договором. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надіслав до суду відзив, в якому позовні вимоги не визнав, зазначив, що після смерті 30 липня 2014 року його батька [PERSON] він прийняв спадщину. Про борги свого батька він нічого не знав. Про борги дізнався у січні 2018 року, коли нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилається на частину 3 статті 1281 ЦК України, відповідно до якої якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Строк вимог по кредиту збігається зі строком закінчення дії кредитної картки липень 2015 року. Тобто ПАТ КБ «Приватбанк» мав можливість реалізувати право предявити свої вимоги до спадкоємців до останнього дня липня 2016 року, але у встановлений термін вимог не предявив. Передбачені законом строки для предявлення вимог кредитором не є строками позовної давності. Не предявлення кредиторами у встановлені статтею 1281 ЦК України строки претензій погашає належні їм права вимоги. На підставі цього просив суд відмовити у позові. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 грудня 2011 року між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 3000,00 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Не повернувши борг, [PERSON] помер 30 липня 214 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Згідно з останнім розрахунком на день смерті [PERSON] утворилась заборгованість за договором кредиту в розмірі 4756,31 гривень, яка складається з 2990,46 гривень заборгованості за тілом кредиту та 1765,85 гривень заборгованості за відсотками. При цьому проценти за користування тілом кредиту нараховані по день смерті позичальника. Згідно з листом з Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 18 січня 2018 року після смерті [PERSON] 31 жовтня 2014 року була заведена нотаріальна справа, що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Єдиним спадкоємцем за законом є його син [PERSON], [INFO]. 27 березня 2018 року на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки житлового будинку №42, розташованого у місті Маріуполі селище Старий Крим, вулиця Весела. Оціночна вартість спадкового майна не проводилась. Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. З матеріалів цивільної справ вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» довідався про смерті позичальника лише в суді після скасування 02 лютого 2018 року заочного рішення за заявою спадкоємця [PERSON] та предявив вимогу до спадкоємця шляхом подачі уточненого позову до суду 20 лютого 2018 року. При таких обставинах шестимісячний строк на пред'явлення вимог кредитора спадкоємцям позичальника (ч. 2 ст. 1281 ЦК) мав закінчуватись 03 серпня 2018р. Відповідач безпідставно вважає пропущеним строк пред'явлення вимог кредитора до спадкоємця позичальника. Встановлені законом строки для пред'явлення претензій кредитора (ст. 1281 ЦК України) не є строками позовної давності (ст. 257 ЦК України). В даному випадку додержання кредитором строків пред'явлення вимоги до спадкоємця позичальника, пред'явлення банком позову до суду до нього в лютому 2018 року в межах строку позовної давності (до спливу трирічного терміну), тягне за собою правову можливість задоволення непогашених позичальником за його життя грошових зобов'язань за рахунок спадкоємця. Кредитор ПАТ КБ «Приватбанк» вправі пред'явити претензії до спадкоємця протягом шести місяців з того часу, відколи він дізнався про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги. Тому посилання відповідача на положеннями ч. 4 ст. 1281 ЦК України, що регламентує позбавлення права вимоги кредитора, який пропустив строк пред'явлення вимоги спадкоємцям позичальника - є юридично неспроможним. Згідно із частиною 1 статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Як вбачається з письмової інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 вересня 2018 року №137246351 спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] складається з 2/3 частки житлового будинку №42 по вулиці Весела (Кірова) в місті Маріуполі, загальною площею будинку 71,5 кв.м., житловою 44,3 кв.м. Відповідач не заперечував, що вартість спадкового майна є більшою ніж виникла сума заборгованості у спадкодавця на момент смерті 4756,31 гривень, тобто вимоги предявлені в межах вартості спадкового майна. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.ст. 76-78 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів і показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З урахуванням наведеного позовні вимоги ПАТ КБ Приватбанк підлягають частковому задоволенню в сумі 4756,31 гривень. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн., то у порядку передбаченому статтею 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1186,29 гривень.

Outcome: partial