Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

В лютому 2017 року на адресу Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява [PERSON], згідно якої вона просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕККО» на свою користь суму боргу у розмірі 88 895 грн. 80 коп., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 888 грн. 95 коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.11.2008 року [PERSON] та Закрите акціонерне товариство «ЕККО», правонаступником якого є відповідач, уклали Договір добровільного страхування життя, додаткового страхування на випадок інвалідності в результаті нещасного випадку і додаткового страхування на випадок госпіталізації №P0001-0811 зі строком дії з 00-00 год. 01.12.2008 року до 24-00 год. 30.11.2028 року, погодивши при цьому в умовах останнього можливість його дострокового розірвання у випадку, якщо страхувальник по закінченню трьох років з початку дії договору здійснить повну оплату страхових внесків за вказаний період. При цьому, позивачка зазначає, що сплативши у повному обсязі страхові внески за період з 01.12.2008 року по 01.12.2011 року та, як наслідок, отримавши право на дострокове розірвання договору, нею було подано до відповідача заяву від 25.02.2016 року про розірвання договору та виплату викупної суми, яка, у відповідності до Таблиці страхових виплат, станом на 25.02.2016 року становила 88 895 грн. 80 коп. Разом з тим, позивачка вказує, що страхова компанія залишила поза увагою вказану заяву та станом на сьогодні не повернула вищенаведену суму боргу, чим, в свою чергу, порушила умови договору страхування та її права, як страхувальника. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та додатково пояснив, що між сторонами було укладено Агентський договір, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався виплачувати позивачці комісійну винагороду як страховому агенту. Однак, оскільки відповідач свої зобов'язання за вказаним договором виконував не в повному обсязі та за період з 2008 по 2014 рік мав перед позивачкою заборгованість, остання звернулася до нього з заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої зобов'язання позивачки в частині сплати 303,07 доларів США (страховий внесок за 3 страховий рік з 01.12.2010 року 01.12.2011 року) було припинено шляхом зарахування зобов'язання відповідача перед позивачкою зі сплати комісійної винагороди за вказаний вище період. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи в розумінні положень ч. 5 ст. 74 та ч. 8 ст. 76 ЦПК України повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як передбачено положеннями ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. У відповідності до приписів ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. При цьому, відповідно до 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплати у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Так, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 21.11.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ЕККО», правонаступником якого є відповідач, було укладено Договір добровільного страхування життя, додаткового страхування на випадок інвалідності в результаті нещасного випадку і додаткового страхування на випадок госпіталізації №Р0006-0811 зі строком дії з 00-00 год. 01.12.2008 року до 24-00 год. 30.11.2028 року, предметом якого є майнові інтереси, які не суперечать законодавству України, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю Застрахованої особи (а.с. 9-13). Відповідно до п.1.2 вказаного договору, страховик бере на себе зобов'язання при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату Вигодонабувачу на умовах, передбачених Договором, а Страхувальник зобов'язується своєчасно та в повному обсязі вносити страхові внески та виконувати інші умови Договору. Крім того, в п.4.8 Договору сторони обумовили, що розмір щорічних страхових внесків та термін їх сплати визначені в Додатку №1, який являється невід'ємною частиною Договору (а.с. 160). Як встановлено в судовому засіданні, в період з 01.12.2008 року по 01.12.2011 рік позивачкою в повному обсязі та належним чином виконувалися зобов'язання перед відповідачем в частині сплати страхових внесків, що, серед іншого, підтверджується наявними в матеріалах справи документами в їх сукупності. При цьому, будь-які докази щодо порушення умов договору страхування життя з боку позивачки в матеріалах справи відсутні. В свою чергу, як передбачено умовами п.6.3 договору, у випадку повної оплати страхових внесків не менше ніж за три роки, по закінченню сплаченого періоду страхування, Страховику за його письмовою заявою надається право на дострокове розірвання договору та отримання викупної суми. В цьому випадку Страховик здійснює виплату викупної суми, розрахованої математично в залежності від періоду протягом якого діяв договір. Згідно умов п.9.2.4 Договору страхувальник має право по закінченню трьох років з початку дії Договору за умови повної виплати страхових внесків за визначений період, на зменшення страхової суми та звільнення від оплати наступних страхових внесків або дострокове розірвання Договору та отримання викупної суми. Відповідно до положень ч.ч.6-8 ст.28 Закону України «Про страхування», у разі дострокового припинення дії договору страхування життя страховик виплачує страхувальнику викупну суму, яка є майновим правом страхувальника за договором страхування життя. Якщо вимога страховика зумовлена невиконанням страхувальником умов договору страхування, страхувальнику повертається викупна сума. Викупна сума - це сума, яка виплачується страховиком у разі дострокового припинення дії договору страхування життя та розраховується математично на день припинення договору страхування життя залежно від періоду, протягом якого діяв договір страхування життя, згідно з методикою, яка проходить експертизу в Уповноваженому органі, здійснена актуарієм і є невід'ємною частиною правил страхування життя. Уповноважений орган може встановити вимоги до методики розрахунку викупної суми. Як вбачається з матеріалів справи, 25.02.2016 року позивачка звернулася до відповідача з заявою, відповідно до якої просила достроково розірвати договір страхування та виплатити належну їй викупну суму, яка, у відповідності до Додатку № 1 до Полісу страхування життя № Р0001-0811 «Персональна програма «ЕККО-ЛАЙФ-ПЛЮС», станом на 25.02.2016 року становила 3 290 доларів США (а.с. 16). Разом з тим, вказана заява була залишена відповідачем поза увагою. В свою чергу, приписами ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Також слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, а враховуючи те, що обставини, на які позивачка посилалась в своєму позові, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, адоказів на їх спростування суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки грошової суми у якості викупної суми в розмірі 88 895 грн. 80 коп., що станом на день подання позовної заяви становить 3290 доларів США, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 888 грн. 95 коп. Враховуючи викладене та

Outcome: approved