Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

В листопаді 2019 року позивач звернулася в суд із означеним позовом до відповідача, вказавши, що згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2006 року на її користь з відповідача стягнуто аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 150 грн. щомісячно, починаючи з 01 серпня 2006 року та до досягнення дитиною повноліття. У період 2006-2018 років примусове виконання рішення суду здійснювалось Деражнянським районним відділом ДВС, проте 07 червня 2018 року виконавче провадження було закінчене у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу. При цьому, оскільки відповідач не сплачував аліментів у визначеному судом розмірі, станом на 01 червня 2018 року у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 15750 грн. У вересні 2019 року позивач повторно пред`явила виконавчий лист для примусового виконання у Деражнянський районний відділ ДВС та 11 вересня 2019 року було відкрито виконавче провадження №60022088, боржником у якому є відповідач. Разом із цим, стверджує позивач, розмір стягуваних із відповідача аліментів на даний час є незначним та не відповідає мінімальному розміру аліментів, законодавчо встановленому та гарантованому державою, а тому вона, навівши доводи щодо спроможності відповідача виплачувати аліменти на утримання дитини, зокрема, те, що він є молодою та фізично здоровою особою, працює, просила змінити розмір аліментів та стягувати їх в подальшому з відповідача в твердій грошовій сумі, в розмірі 2200 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини, із врахуванням індексу інфляції. Ухвалою судді від 02 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні. Крім того, будучи присутньою у судових засіданнях 09 січня та 05 лютого 2020 року, позивач підтримала доводи, наведені нею у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте від його представника надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням відповідача на лікарняному, на підтвердження чого представником надано виписку із медичної картки хворого [PERSON] , видану КП «Хмельницький міський центр ПМСД №1», із якої вбачається, що на момент її видачі [PERSON] перебував на лікуванні з приводу гострого бронхіту. Датою видачі виписки вказане 11 березня 2020 року. Разом із цим, будь-яких доказів, які б вказували на те, що [PERSON] знаходиться на лікуванні на час розгляду справи судом, стороною відповідача не надано, як і не надано доказів поважності неприбуття в судове засідання представника відповідача. Із урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Судом також враховується, що відповідач [PERSON] безпосередньо приймав участь у судовому засіданні 09 січня 2020 року, в якому позовні вимоги визнав частково, у розмірі 25 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вказуючи на те, що він не працює, оскільки здійснює догляд за своїм теперішнім свекром [PERSON] , який є інвалідом І групи, а також на те, що на його утриманні перебуває його теперішня дружина [PERSON] , яка не працює та є інвалідом ІІІ групи, а також двоє їхніх неповнолітніх дітей син [PERSON] , 2007 року народження, та дочка [PERSON] , 2009 року народження. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції Хмельницької області, 22 березня 2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після чого остання відновила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2006 року змінено розмір аліментів, які стягувалися згідно з постановою цього ж суду від 08 вересня 2003 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини від усіх видів заробітку на тверду грошову суму 150 грн. щомісячно, починаючи з 01 серпня 2006 року до досягнення дитиною повноліття. 19 грудня 2006 року на виконання рішення судом видано виконавчий лист №2-551/2006. Вказаний виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у Деражнянському районному відділі ДВС, проте згідно з постановою державного виконавця від 07 червня 2018 року він був повернутий стягувачу [PERSON] на підставі її заяви та виконавче провадження було закінчене. Разом із цим, як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку, станом на 01 червня 2018 року за відповідачем [PERSON] рахувалася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 15750 грн. і такий розрахунок було складено державним виконавцем, виходячи із встановленого рішенням суду розміру аліментів - 150 грн. щомісячно. Матеріалами справи також підтверджується, що згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2009 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В подальшому, на підставі постанови Деражнянського районного суду Хмельницької області від 06 травня 2011 року, постановленої у справі №2-а-39/2011 за позовом [PERSON] до відділу РАЦС Деражнянського РУЮ про визнання відмови щодо зміни прізвища в актовому записі про народження протиправною та зобов`язання внесення змін, прізвище дитини було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Дитина перебуває на утриманні її матері [PERSON] , що підтверджується довідкою виконкому Загінецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області №391 від 09 жовтня 2019 року. У вересні 2019 року позивач [PERSON] повторно пред`явила виконавчий лист №2-551/2006 від 19 грудня 2006 року для примусового виконання до Деражнянського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області та згідно з постановою старого державного виконавця Диляна О.В. від 11 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження №60022088, боржником у якому є відповідач [PERSON] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, на даний час не відповідає потребам дитини та не відповідає мінімальному розміру аліментів, законодавчо встановленому та гарантованому державою. Крім того, вона вказує на можливість стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі, в розмірі 2200 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини, із врахуванням індексу інфляції. З`ясовуючи обґрунтованість таких її доводів, судом враховується наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-ХІІ\~від 27\~лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141\~СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150\~СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155\~СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч. 1 ст.\~192\~СК\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Як встановлено судом, з часу прийняття рішення Деражнянським районним судом від 19 грудня 2006 року про зміну розміру аліментів у відповідача відбулися зміни як матеріального, так і сімейного стану. Так, згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, 19 вересня 2007 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , про що складено актовий запис №2060. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей. Дружина [PERSON] [PERSON] є інвалідом ІІІ групи та не працює, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААК №566792 та трудовою книжкою серії АА №016308. Згідно з довідкою Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради №3771 від 13 листопада 2019 року [PERSON] перебуває на обліку у вказаному управлінні та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, яка їй призначена на період з 01 листопада 2019 року по 01 травня 2020 року. Відповідач [PERSON] на даний час не працює та з 30 липня 2012 року перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Деражнянської райдержадміністрації як такий, що здійснює догляд за інвалідом І групи [PERSON] , що підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] , довідкою управління соцзахисту №2/01-22 від 02 січня 2020 року та довідкою виконкому Мазниківської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області №15 від 09 січня 2020 року. Крім того, наявними у справі довідками про доходи підтверджується, що у 2012 році [PERSON] отримано державну допомогу у розмірі 70,20 грн., у 2013 році 166,32 грн., у 2014 році 176,65 грн., у 2015 році 194,21 грн., у 2016 році 255,80 грн., у 2017 році 332,30 грн., у 2018 році 367,28 грн., у 2019 році 399,66 грн. Із урахуванням наведеного, суд вважає доведеними твердження відповідача, наведені ним в заперечення позову. При цьому, позивач не надала належних та допустимих доказів, які б вказували на доцільність зміни розміру стягуваних з відповідача аліментів, зокрема, щодо покращення матеріального становища відповідача, в тому числі працевлаштування його, як і не надала таких доказів щодо погіршення її матеріального стану чи стану здоров`я. Судом також враховується позиція Верховного Суду, наведена у постанові від 25 вересня 2019 року по справі № 755/14148/18,\~згідно з\~якою факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Крім того, як встановлено судом із матеріалів виконавчого провадження №60022088, починаючи з серпня 2019 року з [PERSON] на користь позивача стягуються аліменти в розмірі, що відповідає 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу абзацу 3 ч.2 ст.182 СК України прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, про стягнення якого просить позивач, є мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які на даний час стягуються із відповідача, відповідає мінімальному розміру аліментів, законодавчо встановленому та гарантованому державою. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, а також враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про те, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, який визначений позивачем та останній нараховується гарантований Законом мінімальний розмір аліментів, в зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення вимог позову На підставі викладеного та

Outcome: dismissed