Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

В лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить поновити строк для звернення до суду; зобовязати відповідача скасувати пункт 3 наказу від 19 жовтня 2015 року № 318 про звільнення [PERSON] та поновити на посаді водолаза; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 жовтня 2015 року до дня поновлення на роботі. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнали, заперечували проти його задоволення. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з обставин справи, [PERSON] працював на посаді водолаза відділення водолазно-рятувальних робіт групи водолазно-рятувальних робіт та підводного розмінування інженерно-транспортної частини аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДНС України у Миколаївській області з 01 березня 2014 року. Наказом від 18 серпня 2015 року № 235 відповідач повідомив про заплановане звільнення 18 жовтня 2015 року (за списком). У преамбулі наказу зазначено, що вивільнення обумовлено наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 30 липня 2015 року № 402 «Про здійснення організаційно-штатних заходів в організаційних структурах ДСНС України у Миколаївській області». Наказом відповідача від 19 жовтня 2015 року № 318 позивач був звільнений відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України 19 жовтня 2015 року через скорочення штату працівників. Позивач вважаючи, що відповідач не виконав свій обовязок щодо забезпечення його трудових гарантій, звернувся з позовом до суду для захисту свого порушеного права. Разом з цим, згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору до суду у справах про звільнення у місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки, а згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З обставин справи вбачається, що позивач в день звільнення отримав трудову книжку, військовий квиток та копію наказу про звільнення, тобто в жовтні 2015 року. Разом з цим, з позовом до суду [PERSON] звернувся лише в лютому 2016 року та мотивував, що пропустив місячний строк звернення з позовом до суду з вини відповідача, який розглядав його документи починаючи з дати звільнення та по 12 лютого 2016 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позивач звернувся до суду з даним позовом про поновлення на роботі 18 лютого 2016 року, тобто після сплину строку позовної давності. Доказів того, що строк позовної давності ним пропущений з поважних причин [PERSON] суду не представив. Посилання позивача на те, що відповідач розглядав його документи починаючи з дати звільнення та по 12 лютого 2016 року - не спростовують висновків суду щодо безпідставності пропуску встановленого законом строку для звернення до суду за захистом порушеного трудового права. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною є підставою для відмови у позові. Про застосування позовної давності до спірних правовідносин заявлено представником відповідача в процесі. Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 29 грудня 1976 року № 11 (зі змінами) «Про судове рішення» також розяснив, що встановивши пропуск строку для звернення до суду без поважних причин, суд в рішенні вказує про відмову в позові з цих підстав. За такого, вимоги [PERSON] в частині поновлення на роботі не підлягають задоволенню внаслідок пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права. У звязку з відмовою в поновленні на роботі, не підлягають задоволенню також решта, заявлених позивачем похідних вимог.

Outcome: dismissed