Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

В лютому 2020 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва до відповідача з позовом про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 48390,38 грн. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 24.05.2017 року відповідачем [PERSON] була підписана заява про приєднання №816045/100517 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі- ДКБО, Договір) та відкриття поточного рахунку з використанням електронного. Згідно частини 6 статті 187 ЦПК України, в порядку досудової підготовки 02.03.2020 року судом надіслано запити до відповідних органів щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, відповідь на який надійшла 16.04.2020 року. Ухвалою від 17.04.2020 року відкрито провадження у справі та постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив проти позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 24.05.2017 року відповідач [PERSON] (далі - позичальник) підписав заяву про приєднання №816045/100517 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного. 28.11.2017 року Позичальником була підписана заява на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) на його картковий рахунок в розмірі 40\~000,00 грн. Відповідно до п.п. 1.1.3 Розділу ХХІІ ДКБО цей договір, в тому числі заява про приєднання, заява на встановлення (збільшення) Кредиту (якщо така подається відповідно до умов обслуговування, встановлених Банком), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця сукупності вартості Кредиту та Умови користування кредитною лінією (кредитом) є кредитним договором укладеним між банком та клієнтом. Відповідно до п. 3.1 заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 28/11/2017 року підписанням цієї заяви, клієнт ініціює та погоджується на одержання кредиту та погоджується з умовами користування кредитом відповідно до умом Договору та підтверджує укладення між ним та банком Кредитного договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме : суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Враховуючи зазначене, 3 % річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено договором. Аналогічна правова позиція викладена у справі №6-2129цс16 від 19.10.2016 року. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, просив стягнути з відповідача суму втрат від інфляції по нарахованим та несплаченим відсоткам, втрати від інфляції та 3 % річних. На підтвердження цих сум позивачем був наданий розрахунок, який приведений у зведених таблицях, в яких позивачем зазначені період, за який нараховуються вказані суми, проте відповідачем не було надано доказів на спростування цих розрахунків. Дотепер відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, заборгованість станом на 15.01.2020 року становить 48390,38 грн., з якої: заборгованість за основним боргом - 39981,32 грн., заборгованість за процентами - 7649,57 грн., комісія - 14,00 грн., пеня - 408,92 грн., 3 % річних - 314,72 грн., втрати від інфляції - 21,85 грн. Враховуючи вищевикладене, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527,530, 611, 612, 615, 1048, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп.

Outcome: approved