Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

В листопаді 2016 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин за ступенем спорідненості: сестра-сестра між [PERSON], померлою 26 березня 2016 року, та [PERSON], [INFO]; та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування другої черги за законом після смерті [PERSON], померлої 26 березня 2016 року. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що 26 березня 2016 року померла її сестра - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. За життя [PERSON] у шлюбі не перебувала, дітей не мала. Позивачка не відмовлялася від спадщини, а звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом на майно своєї померлої сестри. Проте, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею не надані правовстановлюючі документи на спірне майно, у звязку з тим, що на день відкриття спадщини право власності на нерухоме майно не було зареєстровано. Таким чином, враховуючи те, що позивач не має можливості оформити та в установленому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки [PERSON] за час свого життя не отримала правовстановлюючий документ на житло, у такий спосіб не оформивши своє право власності в установленому порядку, позивачка була вимушена звернутись до суду. Більш того, у свідоцтві про народження позивачки імя матері зазначено (російською) «Полишко Феодора Созонтовна», а у архівному витязі з книги реєстрації актів цивільного стану Гупалівської сільської ради Котовського району Дніпропетровської області імя матері спадкодавця - [PERSON] зазначено «Полишко Федора Сезонтовна». Таким чином, виникла необхідність у встановленні факту родинних відносин між сестрами. Враховуючи, що від встановлення факту родинних відносин, залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав [PERSON], а також те, що діючим законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, позивачка просила встановити факт родинних відносин між нею та її покійною сестрою. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала її позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві та зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Представник Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Радуга» [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки. При цьому, вказала, що померла [PERSON] виплатила свій пай у повному обсязі в 1986 році. Представник Територіальної громади в особі Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути дану справу без його участі у звязку із виробничою завантаженістю. Вислухавши представника позивачки, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що 26 березня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 10.09.2016 року за № 00017088773 (а.с.62-63), а також самим актовим записом про смерть № 453 від 05.04.2016 року, зробленим Самарським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.61). Позивачка стверджувала, що вона є рідною сестрою покійної [PERSON], а та, відповідно, є її рідною сестрою, у звязку з чим позивачка просила встановити факт родинних відносин за ступенем спорідненості: сестра-сестра між [PERSON], померлою 26 березня 2016 року, та [PERSON], [INFO]. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, судом встановлено, що дівочим прізвищем позивачки є «Полішко», а прізвище «Чичкань» вона отримала після одруження, що підтверджується свідоцтвом про одруження [PERSON] І-АБ № 030753, виданим 26.12.1968 року Дніпровським районним ЗАГС м. Дніпродзержинська, актовий запис № 622 від 26.12.1968 року (а.с.22). Батьками позивачки є [PERSON] (українець) та [PERSON] (українка), що підтверджується свідоцтвом про її народження [PERSON] VІ-УР № 161567, виданим повторно 01.04.1965 року Гупалівською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 108 від 02.09.1927 року (а.с.22). В свою чергу, батьками [PERSON] є [PERSON] (українець) та [PERSON] (українка), що архівною довідкою від 18.10.2016 року за № С-249-2016, виданою Державним архівом Дніпропетровської області Дніпропетровської обласної державної адміністрації (а.с.81). При цьому, у зазначені архівній довідці також зазначено, що постійне місце проживання батьків [PERSON] - село Гупалівка Котовського (нині Магдалинівського) району Дніпропетровської області. Зі свідоцтва же про народження позивачки вбачається, що її народження також зареєстроване в [INFO] (нині Магдалинівського) району Дніпропетровської області. З вищевказаного можливо припустити, що [PERSON], яка померла 26 березня 2016 року, дійсно є рідною сестрою [PERSON], [INFO]. Крім того, той факт, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], померлої 26 березня 2016 року, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: Свідок [PERSON], який є сином позивачки, і який вказав, що [PERSON] є його рідною тіткою, він все життя з нею спілкувався. Зокрема, він (свідок), коли був малий, приїздив до своєї бабусі, куди приїздила й [PERSON] Потім, коли він навчався в інституті, він проживав у своєї тітки три роки. Свідок [PERSON], який навчався разом з [PERSON], і який вказав, що він є приятелем [PERSON] Зазначив, що коли вони навчалися, то [PERSON] проживав у [PERSON], він там часто бував та бачив, як його мати, так й його тітку, які називали одна одну сестрою. Таким чином, судом встановлено, що виниклі правовідносини не є спірними, той факт, що позивачка є сестрою покійної не оспорюється, а заявлена нею вимоги покликана на підтвердження наявності факту їхньої спорідненості. Встановленням даного факту права та інтереси третіх осіб порушені не будуть, а тому, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачки в цій частині. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає можливим встановити факт родинних відносин за ступенем спорідненості: сестра-сестра між [PERSON], померлою 26 березня 2016 року, та [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Таким чином, позивачка є спадкоємцем другої черги спадкування на майно, що залишилося після смерті [PERSON], померлої 26 березня 2016 року. Так, після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке, зі слів позивачки, серед іншого, складається з квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У звязку з вищевказаним, позивачка, у встановленому законом порядку, звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї сестри [PERSON], померлої 26 березня 2016 року. На підставі заяви позивачки нотаріусом була заведена відповідна спадкова справа за № 14/2016, копія якої знаходиться в матеріалах даної справи (а.с.45-89). Проте, 15 грудня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 26 березня 2016 року, на квартиру [ADDRESS], оскільки спадкоємцем не надані правовстановлюючі документи на спірну квартиру (а.с.89). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] була членом Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Радуга», що підтверджується наданими суду доказами. Згідно довідки Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Радуга» від 10.10.2016 року за № 284, спірна кооперативна квартира була виплачена [PERSON] у повному обсязі в 1986 році та її вартість склала 2491,18 рублів (а.с.26). Відповідно до абз. 2 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Таким чином, суд прийшов до висновку, що оскільки [PERSON] були повністю сплачені внески за спірну квартиру, то ця квартира входить до складу спадщини на загальних підставах після її смерті. Проте, спадкодавець, за життя, не звернулася до відповідних органів для проведення реєстрації права власності на вказане нерухоме майно, що підтверджується листом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 12.10.2016 року за № 14184 (а.с.68). Таким чином, суд прийшов до висновку, що після смерті [PERSON], померлої 26 березня 2016 року, відкрилася спадщина на належне їй майно, яке, серед іншого, складається й з квартири [ADDRESS]. При цьому, судом встановлено, що позивачка від спадщини не відмовлялася та у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті своєї сестри, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою за місцем відкриття спадщини. Відповідно до абзаців 14-17 п. 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Оскільки нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, виник цивільно-правовий спір, який підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування другої черги за законом після смерті [PERSON], померлої 26 березня 2016 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved