Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про повернення банківського вкладу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Просить з врахування уточнення позовних вимог, стягнути з відповідача 1 627,03 грн. інфляційних коштів за неповернення банківського вкладу, 34 875,17 грн. відсотків 978,48 грн. неустойки, 357 394,66 грн. пені, 5 000 грн. моральної шкоди та 2 000 грн. витрат на відшкодування за користування правовою допомогою. В судовому засіданні повноважний представник позивача позовні вимоги з врахуванням уточнення позовних вимог підтримав, просить їх задовільнити в повному об'ємі. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого повноважного представника не направив, про причини неявки не повідомив, а тому у відповідності до ст.224 ЦПК України, враховуючи згоду сторони позивачки, суд знаходить можливим прийняти заочне рішення. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 05 листопада 2012 року у м. Хмельницькому між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Даніель» (надалі - Банк) та [PERSON] (надалі-Вкладник) було укладено Договір строкового банківського вкладу «Свято, що наближається!» №Т-4044-05. Згідно пунктів 1.1. і 2.1. цього Договору його предметом є передача Вкладником в управління Банку грошових коштів у сумі 138215грн. 01коп. на строк зберігання з 05 листопада 2012 року по 10 листопада 2013 року з виплатою Банком простих відсотків на Вклад з розрахунку 25,50% річних. Відповідно до п.1.3. Договору №Т-3385-05 банк зобов'язаний був повернути [PERSON] Вклад і нараховані на нього відсотки згідно умов п.1.1. цього Договору або за його письмовою заявою чи вимогою 10 листопада 2013 року. 05.11.2012 року [PERSON] виконав свої зобов'язання та вніс готівкою на депозитний рахунок 138215грн. 01коп., що підтверджується квитанцією №1464190 від 05.11.2012 року, згідно якої в графі призначення платежу зазначено: «Внесок коштів на вкладний рахунок, Договір банківського вкладу №Т-4044-05 від 05.11.2012». [INFO] [PERSON] помер, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по М.Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції 25 травня 2013 року видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. [PERSON], відповідно до ст.ст.1270, 1298 ЦК України прийняла спадщину за законом та через шість місяців після відкриття спадщини - 02 грудня 2013 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване державним нотаріусом першої Хмельницької нотаріальної контори в реєстрі за №1 -2013. При цьому, після відкриття спадщини нотаріус повідомляв відповідача про даний факт шляхом направлення письмового запиту. [PERSON] звернулася до відповідача з вимогою припинити дію Договору №Т-4044-05, так як вона має намір отримати депозитний вклад. Після отримання свідоцтва про право на спадщину, 03 грудня 2013 [PERSON] року повторно звернулась до Банку з письмовою заявою про повернення Вкладу з відсотками, однак відповідач не виконав умови Договору. Вказане підтверджується матеріалами справи. В зв'язку з цим позивачка звернулася з відповідним позовом до суду. Пунктами 3.4.2., 3.4.3. Договору №Т-4044-05 від 05.11.2012 року визначено, що [PERSON] (в даному випадку спадкоємець - [PERSON]) мала право 10.11.2013 року отримати Вклад та нараховані відсотки. Відповідно до п.п. 3.1.2 і 3.1.3. Договору, Банк зобов'язаний був повернути [PERSON] 138 215грн. 01коп. вкладу і нараховані відсотки шляхом видачі готівкових коштів з каси Банку в день її звернення. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.01.2014 року №1 запроваджена тимчасова адміністрація в ПАТ «Комерційний банк «Даніель». 20.02.2014 року позивачка отримала відшкодування за Договором №Т-4044-05 від 05.11.2012 року в сумі 157 432,64 грн., з яких 138 215,01 грн. банківського вкладу та 19 217,63 грн. відсотків. Вказане підтверджується матеріалами справи. Згідно ч.2 ст.1228 ЦК України право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника. Згідно п.2.1. Договору Банк нараховує відсотки на Вклад з розрахунку 25,50% річних. Частиною 4 ст.1061 визначено, що проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові. Таким чином, станом на 01 березня 2014 року заборгованість по відсотках за Договором становить 54 092,8 грн. - сума відсотків за період з 11 листопада 2012 року по 01 березня 2014 року. Враховуючи часткове відшкодування, заборгованість по відсотках складає 34 875,17 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. В цій частині позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями немайновим правам та майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Таким чином за невиконання договору відповідач зобов'язаний сплатити позивачу суму інфляційних втрат за весь час прострочення і до 15 січня 2014 року включно, яка складає за період з 11 листопада 2013 року по 15 січня 2014 року 1 627,03 грн., та 3% річних від простроченої суми вкладу, в розмірі 978,48 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком. В цій частині позов підлягає задоволенню. Пунктом 5.1. Договору №Т-4044-05 від 05.11.2012 року визначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором Банк сплачує Вкладнику неустойку в розмірі, передбаченому чинним законодавством України. В даному випадку [PERSON] має права замовника фінансових послуг, передбачені ст.22 Закон України «Про захист прав споживачів», а Банк повинен нести відповідальність, визначену ст.10 цього Закону, як виконавець по наданню таких послуг. В даних зобов'язаннях неустойка (пеня) повинна зараховуватись відповідно до норми передбаченої спеціальним законом, яким є Закон України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, якe боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення зобов'язання. Згідно ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги). Сплата пені не звільняє виконавця від виконання зобов'язання в натурі. Тривалість послуги з договору вкладу та відповідальність за неналежне його виконання встановлена в днях. Прострочення виконання послуги відбулося на 66 днів, тому відповідач має сплатити пеню за період з 11 листопада 2013 року по 15 січня 2014 року в розмірі 357 394,66 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. Проте, на думку суду за таких обставин, розмір відповідальності відповідача, буде значно перевищувати розмір заборгованості за договором, яка складається з суми вкладу 138 215,01 грн. та відсотків 54 092,80 грн. в загальному розмірі 192 307,81 грн.. На думку суду з відповідача слід стягнути суму неустойки, яка дорівнюватиме сумі заборгованості за договором в сумі 192 307,81 грн.. Відтак, в цій частині позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки між позивачем та відповідачем склалися договірні відносини про строковий банківський вклад і цим договором не передбачена відповідальність про стягнення моральних збитків, суд вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає. Також, не підлягають до задоволення і позовні вимоги про витрати для одержання правової допомоги. Враховується, що відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ст.56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Повноваждний представник позивачки брав участь в судовому засіданні на підставі довіреності як представник позивача, а не як особа, яка надає правову допомогу. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного та

Outcome: partial