Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Красилівського райннго суду Хмельницької області від 12.12.2012 року з нього стягнуто на користь відповідачки, [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття. На даний час змінився його матеріальний стан, він офіційно не працевлаштований, заробітки тимчасові, також він хворіє, тому просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з нього на утримання сина [PERSON] , [INFO] згідно рішення Красилівськго районного суду Хмельницької області від 12.12.2012 року з ? частини всіх видів його заробітку на 1/6 частину щомісячно, з часу набрання чинності рішенням суду до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги змінив, просить змінити розмір стягуваних аліментів з ? частини на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповіднго віку. Відповідачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Красилівського районного суду Хмельицької області від 12.12.2012 року з [PERSON] стягнуто на користь відповідачки, [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.11.2012 року щомісячно і до досягнення сином повноліття. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача за рішенням суду з ? частини всіх видів заробітку на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, оскільки позивач не має постійного місця роботи, його доходи мінливі. Крім того суд враховує , що при вирішенні питання про стягнення аліментів в сумі, що відповідає 50 % прожиткового мінімуму, не може ухвалюватись рішення про стягнення аліментів в розмірі частки від заробітної плати, яка менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до роз`ясень, даних у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з позивача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Від сплати судового збору відповідачку звільнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved