Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

В листопаді 2018р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд: - стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку /доходу/ відповідача щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку /доходу/ відповідача щомісяця і до досягнення дитиною трьох років. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Після народження дитини відповідач самоусунувся від виховання дитини не бажає надавати матеріальну допомогу на її утримання, нести додаткові витрати, також усвідомлюючи, що позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною не бажає надавати і їй допомогу. На теперішній час дитина проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні, оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, тому позивачка вимушена була звернутися до суду про примусове стягнення з відповідача аліментів, як на своє утримання так і на утримання спільної дитини. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2018р. відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін. В судовому засіданні 07 лютого 2019р. сторона відповідача клопотала про оголошення по справі перерви, в судове засідання 29 травня 2019р. сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Позивачкою було подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові. Відповідач поважності причин неявки не повідомив, відзив на позов стороною відповідача не подавався. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що позивачка разом з спільною дитиною сторін - сином [PERSON] проживають окремо від відповідача, і перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку.. За змістом ч. 1, 2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частинами 2 - 4 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу (ч. 2 ст. 91 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України). Позивачка пред`являючи позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилалась на те, що відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає та не приймає участі у додаткових витратах на дитину, при цьому відповідачу відомо, що дитина таку допомогу потребує. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, і спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою. Судом достовірно встановлено, що відповідач не надає систематично матеріальної допомоги на утримання дитини, яку дитина потребує. З матеріалів справи не вбачається, що з відповідача здійснюються інші стягнення за виконавчими документами, враховуючи матеріальний стан сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову, а саме з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню аліменти на утримання спільної дитини сторін у розмірі у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку /доходу/ відповідача щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду (05 листопада 2018р.) до досягнення дитиною повноліття ( [INFO] ); та на її утриманні у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку /доходу/ відповідача щомісяця починаючи з дня подання позову до суду (05 листопада 2018р.) і до досягнення дитиною трьох років ([INFO]). Суд вважає, що за своїм матеріальним станом відповідач спроможний сплачувати щомісяця суму аліментів, визначену судом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача за первісним позовом необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1409,6 грн. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved