Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що з 17 січня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , але вони припинили спільне життя. Під час шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] не надає допомогу в утриманні сина, хоча працює та може матеріально утримувати їх спільну дитину, що й спонукало її звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 06 серпня 2020 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. Відповідач [PERSON] копії ухвали про відкриття провадження в справі та позовної заяви отримав 11 серпня 2020 року, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням. У визначений судом п`ятнадцятиденний строк відповідач відзив не подав. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В усній промові позивач наголошувала на тому, що чоловік жодним чином не опікується утримання сина від самого його народження. Вона змушена усі ці роки самостійно забезпечувати сина усім необхідним. Раніше їй в цьому допомагали батьки, але рік тому батько помер, а мати має тяжке захворювання. На її звернення про надання матеріальної допомоги на утримання дитини чоловік лише одне - немає доброї роботи, немає грошей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти вимоги про стягнення з нього аліментів заперечив, бо вважає, що не зможе заробити достатньо грошей, аби їх сплачувати. Разом з тим відповідача пояснив, що працюючи неофіційно таксистом йому вдається заробити в місяць від трьох до п`яти тисяч гривень. Але чому він не надавав дружині частину цих грошей на утримання сина, відповідач пояснити не зміг. В судовому засіданні, вислухавши промови сторін, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Сторони, [PERSON] і [PERSON] , з 17 січня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, але проживають окремо один від одного в зв`язку з фактичним припиненням сімейно-шлюбних відносин. У сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 30 березня 2012 року, виданого відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції у Харківській області. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналізуючи наведені норми Сімейного кодексу України, слід дійти висновку, що визначальною у вирішенні питання про присудження аліментів є та обставина, з ким з батьків проживає дитина. В теперішній час батьки дитини проживають за однією адресою, в одному будинку, але окремо один від одного. Дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю, позивачем у справі, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/902 від 06 квітня 2020 року, а також актом квартального комітету від 16 червня 2020 року. Отже, дитина на даний час перебуває на утриманні матері, позивача в даній справі. Це дає змогу дійти висновку, що позивач набула право на отримання аліментів на дитину. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час в ч. 5 ст. 183 СК України передбачено право того з батьків, разом з яким проживає дитина звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи наведені вище норми законодавства, можна дійти висновку, що законодавцем з метою забезпечення потреб дитини та захисту її інтересів визначений мінімальний розмір аліментів в частці від доходу платника, на який позивач вправі заявити безспірну вимогу про їх стягнення. Оскільки відповідач [PERSON] як батько дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, суд задовольняє позов і стягує з нього аліменти в розмірі 1/4 частині від всього його доходу. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище позивача та відповідача, який є працездатною людиною, отримує дохід та не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб. Задовольняючи позовні вимоги, суд одночасно стягує з відповідача судовий збір в сумі 840,80 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум.

Outcome: approved