Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

в квітні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (далі - ТОВ «ФК «Аланд») про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 28160, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» коштів у сумі 14 035 грн. 05 коп. Проте, вказаний виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог законодавства. Зокрема, стягувачем не було надано необхідний перелік документів, згідно яких стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, а саме: оригінал кредитного договору; виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості, строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Водночас, позивач вказував на відсутність заборгованості за спірним кредитним договором, оскільки зобов`язання за ним були повністю виконані позивачем на користь первісного кредитора. Крім того, з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, що в сукупності свідчить про наявність спору щодо суми, заявленої до стягнення. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив позовні вимоги задовольнити. В судове засідання представник позивача адвокат Лукіянчин І.П. не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ч.ч. 7,8 ст. 128 ЦПК України. Про причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Третя особа без самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, свою позицію щодо заявлених [PERSON] позовних вимог не висловила. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] 03.05.2012 року в письмовій формі був укладений кредитний договір № R53100243655В. Згідно даного договору банк надав позивачу на споживчі цілі кредитні кошти в розмірі 15 000 грн. 00 коп. на строк до 03.05.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 32 % річних. 02.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 28160, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості за вищевказаним кредитним договором (право вимоги за обумовленим кредитним договором перейшло згідно договору про відступлення права вимоги за № 02/10/2019 - КА від 02.10.2019 року - ТОВ «ФК «Аланд») у загальному розмірі 12 004 грн. 59 коп., яка виникла за період з 04.05.2018 року по 23.10.2019 року, та складається з: -заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 053 грн. 47 коп., -заборгованості за процентами в розмірі 1 951 грн. 12 коп. Також з боржника на користь стягувача стягнуті витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 300 грн. 00 коп. 24.02.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання обумовленого виконавчого напису (ВП № 60988014). Так, аналізуючи доводи позивача суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. Разом з тим, ст. 18 ЦК України передбачено здійснення захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Останній вчиняється, як передбачено ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172 затверджений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зокрема, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Також у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.2.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5). При цьому нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.3 глави 16 розділу ІІ вищевказаного Порядку). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та положень ст.ст.15,16,18 ЦК України, ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як вбачається з матеріалів справи представником ТОВ «ФК «Аланд» для одержання спірного виконавчого напису нотаріуса було надано: -кредитний договору № договір № R53100243655В від 03.05.2012 року, -договір про відступлення права вимоги за № 210515нв від 21.05.2015 року, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитними договорами, згідно Реєстру прав вимог, -договір купівлі - продажу (відступлення прав вимоги) за № 15/04/2016-01 від 15.04.2016 року, згідно якого до ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» перейшло право грошової вимоги до боржників, наведених у Реєстрі боржників, -договір про відступлення права вимоги за № 02/10/2019 - КА від 02.10.2019 року, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Аланд» перейшло право за кредитними договорами, згідно Реєстру боржників (з яких були виготовлені копії, засвідчені підписом нотаріуса). Між тим, належних доказів щодо переходу права вимоги за кредитним договором, укладеним між відповідачем та ПАТ «ОТП Бак», до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» нотаріусу надано не було, а наданий витяг з реєстру боржників до договору № 02/10/2019 - ФА від 02.10.2019 року не узгоджується з сторонами вказаного договору, його номеру. Також було надано довідку щодо розміру заборгованості за кредитом (яку стягувач називає випискою з рахунку позичальника) станом на 23.10.2019 року без зазначення початкового періоду здійснення відповідних нарахувань, щомісячної розбивки за складовими частинами заборгованості, а також копію письмової вимоги до позичальника про усунення порушень, інші супутні документи. Водночас стягувачем не було надано засвідчену виписку з рахунку боржника з зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, тобто первинний документ, який фіксує факт виконання господарської операції та служить підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах («Перелік типових документів», затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5)) (надана стягувачем виписка, фактично є довідкою, яка вищевказаним вимогам не відповідає, а лише містить інформацію щодо загальної суми нарахованої позивачу заборгованості за кредитом). Отже, в розпорядження нотаріуса не було надано всіх необхідних для вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості документів, передбачених постановою від 29.06.1999 року за №1172, а тому останнім порушено встановлену законом процедуру вчинення виконавчого напису. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, заборгованість не є безспірною, оскільки її безспірність не підтверджена необхідними доказами (документами) та оспорюється позивачем. При цьому, ні виконавчий напис, ні документи, на підставі яких останній був вчинений, не містять інформації, що заборгованість, яка стягується з позивача, виникла виключно в межах позовної давності, нарахування процентів здійснювалося в межах визначеного договором строку кредитування. В силу ч.1 ст. 133, ч. 2. ст. 137, ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в загальному в розмірі 3 861 грн. 20 коп. (420 грн. 40 коп. судовий збір (забезпечення позову), 840 грн. 80 коп. судовий збір (звернення з позовом до суду), 2 600 грн. 00 коп. витрати на професійну правничу допомогу),

Outcome: approved