Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

В м.Прилуках по вулиці Коївській , 291 знаходиться нежитлова будівля та земельна ділянка , співвласниками яких є ТОВ «Прилуки «Еко-Буд» на 73/100 частини, [PERSON] на 2/100 частини та ТОВ «Істрейт» на ? частину. Посилаючись на ті обставини, що між сторонами виникає спір з приводу володіння, користування та розпорядження вказаним майном, [PERSON], як один із співвласників вказаного нерухомого майна, звернувся до суду із позовом про виділення в натурі належної йому частки у нежитловій будівлі та земельній ділянці. До початку судового засідання ТОВ «»Прилуки «Еко -Буд» звернувся до суду із зустрічним позовом, де також просив виділити в натурі належні йому 73/100 частини нежитлової будівлі та земельної ділянки. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та позивач за зустрічним позовом «ТОВ «Прилуки «Еко -Буд» уточнили свої позовні вимоги виходячи з висновків експертизи та просили їх задовольнити посилаючись на правомірність своїх вимог, а також на ті постійні непорозуміння, які виникають між співвласниками з приводу володіння, користування та розпорядження майном, що перебуває у спільній частковій власності та відповідно визнали зустрічні позовні вимоги. Представник відповідача ТОВ «Істрейт» в судовому засіданні первісних та зустрічних позовних вимог не визнав посилаючись на незрозумілу процедуру подальшої реєстрації такого розділу та у своїх запереченнях вказував на неможливість проведення виділу як частин будівлі, так і земельної ділянки, посилаючись на лист голови Держкомзему України від 18 травня 1998 року, а в подальшому в судові засідання не з'являвся, направляв телеграми про перенесення справи на інший день у зв'язку з проведення переговорів, підготовкою технічної документації. Судом надавався час для мирного врегулювання вказаного спору, але окрім намірів, сторони так і знайшли згоди у спірних питаннях. [PERSON] та представник ТОВ «Прилуки «Еко-Буд» спростували факти проведення переговорів та узгодження тексту мирової угоди стороною ТОВ «Істрейт» вказавши, що такі переговори велися між сторонами ще з 2014 року. Вислухавши пояснення сторін, експерта, дослідивши наявні докази по справі суд приходить до наступного висновку: Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. . В судовому засіданні було достовірно встановлено, що сторони є співвласниками нежитлової будівлі та земельної ділянки за адресою [ADDRESS]. Так, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно(а.с.54), Товариству з обмеженою відповідальністю «Прилуки «Еко-Буд» належить 73/100 частини нежитлової будівлі, які складають: підвал, що складається з приміщень під №1,18,21 сходові клітки площею 27,9 кв.м., підвал під №2,3,4,7,8,9,10,13,14,16,17,23,24,25 площею 387,8 кв.м, №5,19 щитова- 29,7 кв.м., №6 акамуляторна- 13,2 кв.м., вентиляційна під №11,12,15 площею 238,9 кв.м., №20 коридор 2,0 кв.м., №22 більярдна 69,5 кв.м., - загальною площею по підвалу 769 кв.м., Приміщення по 1 поверху: №1 трансформаторна 50,5 кв.м., кладови під №2,3,11,23,33 площею 28,8 кв.м., зал під №4,5,6 площею 849,5 кв.м., коридори №15,16 площею 13,3 кв.м., частина коридору №19 площею37,1 кв.м., сходові клітки під №10,13,24 площею 43,5 кв.м., ліфтова №12 площею 10,8 кв.м., №14 санвузол площею 3,1 кв.м.,- загальною площею по першому поверху 1036,6 кв.м. Приміщення по 2 поверху, що складаються з приміщень: сходова клітка №36 площею 14,8 кв.м., частина залу під №37 площею 275,8 кв.м., підсобні приміщення під №44,45,47,53,57 площею 42,0 кв.м., №46 тамбур 0,9 кв.м., операторська під №48,52, площею 61,3 кв.м., кладовищ під №49,50 площею 15,5 кв.м., коридор під №51,54,55,56,58,59 площею 109,2 кв.м., загальною площею по 2 поверху 519 кв.м. ТОВ «Прилуки «Еко-Буд» також на праві приватної власності належить 73/100 частини земельної ділянки, що знаходиться за даною адресою. Згідно договору дарування від 26.12.2014 року (а.с.10-11) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.12) [PERSON] є власником 2/100 частин нежитлової будівлі [ADDRESS], які складають: приміщення підвалу №26 площею 31,2 кв.м., та приміщення 1-го поверху №7 площею 3,3 кв.м., №8 площею 7,3 кв.м.,№9 площею 20,5 кв.м. Крім того [PERSON] є власником 2/100 частин земельної ділянки, на якій розташований даний об'єкт нерухомості. Власником ? частини нежитлової будівлі та ? частини земельної ділянки є ТОВ «Істрейт». Наведене вище свідчить про те, що приміщення нежитлової будівлі та земельна ділянка за адресою м.Прилуки, вулиця Київська, буд.291 перебувають у спільній частковій власності. У силу положень ст.ст. 319, 358, ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Відповідно до ст. 358 ЦПК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Суд не може прийняти до уваги заперечення представника ТОВ «Істрейт» посилання на технічі вказівки заступника голови Держкомзему України Третяк А.М про те, що земельна ділянка, необхідна для розміщення та обслуговування будинку (будівлі споруди), яка перебуває у власності декількох осіб розподілу в натурі (на місцевості) не підлягає, оскільки такі вказівки є лише особистою думкою однієї особи яка фактично суперечить вимогам Цивільного кодексу України. Так, виходячи з положень ст. ст. 183, 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням ст. 183 ЦК України. Стаття. 17 Загальної декларації прав людини 1948 року передбачає, що «кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і спільно з іншими»і «Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна». Більше послідовно і об'ємно захист права приватної власності проводяться Європейської Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 р. у рамках Ради Європи. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. Отже, правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормою ст. 364 ЦК України. Скориставшись своїм правом, [PERSON] та ТОВ «Прилуки «Еко-Буд», звернулися до суду із відповідним позовом. Питання щодо виділу в натурі належних їм часток у нежитловій будівлі та земельній ділянці за адресою м.Прилуки, вул.Київська, 291, було поставлено перед експертами. Згідно висновку експертизи №С-96 від 27 березня 2015 року експерти вказали про можливість виділення в натурі [PERSON] належної йому 2/100 частини будівлі та земельної ділянки, виділення в натурі належних ТОВ «Прилуки «Еко-Буд» та «ТОВ «Істрейт» відповідно 73/100 та ? частини нежитлової будівлі, а також ТОВ «Прилуки «Еко-Буд» частини земельної ділянки, а частини залишення у спільному користуванні, надавши відповідні висновкипри цьому відповідні варіанти. Таким чином суд вважає безпідставним твердження відповідача ТОВ «Істрейт» про неможливість нормального використання вказаного приміщення саме ТОВ «Істрейт» та провадження законної господарської діяльності з реалізації товарів та закриття магазину, втрати працівниками своїх робочих місць, оскільки виділивши в натурі [PERSON] та ТОВ «Прилуки «Еко-Буд» їх частки, частка відповідача ТОВ «Істрейт» є незмінною і вони жодним чином не позбавляються права на володіння, користування та розпорядження саме належною їм часткою у вказаній будівлі, а тому такі твердження є необгрунтолваними, направленими на умисне затягування розгляду справи та спотворення дійсних обставин справи. Зважаючи на ті обставини, що питання про виділ в натурі поставило два із трьох співвласників, в такому випадку фактично відбувається поділ належного їм майна в натурі. При поділі майно, що знаходиться у спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками і правовідносини спільної власності припиняються. Експертами було визначено можливість поділу будівлі та земельної ділянки без втрати їх цільового призначення, а в судовому засіданні експертом [PERSON] було вказано, що кожній із сторін виділяються окремі частини будівлі, які мають самостійний вихід і становлять окремий об'єкт нерухомого майна, що підлягає окремій реєстрації кожним співвласником. Зважаючи на отриманий висновок експертизи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині виділу (поділу) об'єктів нерухомого майна. Що стосується позовних вимог про визнання за [PERSON] та ТОВ «Прилуки «Еко-Буд» права власності на виділені їм об'єкти нерухомості суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні таких, оскільки їх право власності на вказані об'єкти нерухомості підтверджується відповідними договорами купівлі-продажу та дарування, які зареєстровані відповідно до діючого законодавства, а повторне визнання права власності на об'єкти нерухомого майна у випадку поділу (виділу) законодавством не передбачені. Тому,

Outcome: partial