Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

В листопаді 2020 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на момент відкриття спадщини. В обґрунтування заяви вказав, [INFO] померла його рідна мати - [PERSON] . На день смерті вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а фактично з липня 2019 року по день смерті проживала з ним за адресою: [ADDRESS] . Оскільки його мати, була людиною похилого віку , часто хворіла, не могла сама собі купувати ліки, продукти харчування. 11.10.2019 вона перенесла інсульт, в зв`язку з чим вона потребувала догляду , який здійснював він та його дружина. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, він є єдиним спадкоємцем. 13 жовтня 2020 року постановою державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори Бикановим Р.І. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину, у зв`язку з тим, що пропущений строк прийняття спадщини та не підтверджується документально факт спільного проживання з померлою, рекомендовано звернутися до суду. Ухвалою суду від 12 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. 26 січня 2021 року Другою криворізькою державною нотаріальною конторою надана копія спадкової справи №751/2020. [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, просив вимоги задольнити вимоги. Представник заінтересованої особи надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , народився [INFO] , зроблено відповідний запис Жовтневим відділом РАЦС, актовий запис № 883, матір`ю зазначена - [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про смерть, мати заявника [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30 березня 2020 року, яке видано Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №526. Згідно договору купівлі -продажу від 21 вересня 2000 року, [PERSON] належить однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою померла була зареєстрована07.11.2000 по 22.04.2020, знята з реєстраційного обліку в зв`язку зі смертю. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з вищезазначеного нерухомого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, що викладені в п. 1Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. За позицією Пленуму Верховного Суду України,яка викладена у п. 2, п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, судам роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 3 ст.1268, ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї, та спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження. Згідно з вимогами ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Отже, до спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Відповідно акту, затвердженого головою ОСББ «КР Лисяка 14» [PERSON] з липня 2019 по день смерті мешкала у свого сина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За [PERSON] догляд здійснювали син та його дружина, так як вона після перенесеного інсульту в жовтні 2019 року не мала змоги себе обслуговувати самостійно. Вказаний акт складено у присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Факт перенесення [PERSON] інсульту, підтверджено виписним епікризом Неврологічного відділення КП «Криворізька міська лікарня №16» КМР. Факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті , [INFO] в помешканні, яке належить [PERSON] , знайшов своє підтвердження в суді, на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне [PERSON] для реалізації права на спадщину, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання [PERSON] , зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене та

Outcome: approved