Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

В м.Конотопі по вул. Шолохова, 21 знаходиться житловий будинок, 3/4 частини якого належать на праві спільної часткової власності [PERSON], 1/4 частина - [PERSON] В будинку, крім них, також зареєстрована сестра позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати відповідачку такою, що втратила право користування вищевказаним житлом, обгрунтовуючи позов тим, що в 2010 році в неї викрали паспорт, тоді [PERSON] звернулася до них з проханням зареєструвати її в належному їм будинку на час отримання паспорту. Після чого 28 січня 2011 року вона була тут зареєстрована, але з часу реєстрації і дотепер відповідачка в спірному житловому будинку не жила, речей її там немає. [PERSON] не являється членом їхньої сімї, ніколи з ними не проживала. При цьому вони змушені сплачувати надмірні комунальні послуги, чим порушуються їхні права як власників. В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги, просять їх задовольнити, пояснили, що відповідачка ніколи не жила в належному їм будинку, тільки в ньому зареєстрована, заселитися не намагалася. Їй неодноразово пропонувалось знятися з реєстрації, але на такі прохання відповідачка не реагує, останній час взагалі уникає спілкування, не відповідає на телефонні дзвінки. Відповідачка [PERSON] повторно не зявилася в судове засідання, про розгляд справи повідомлена у встановленому порядку (а.с.32), про причини неявки не сповістила, заяви про розгляд справи в її відсутності чи про відкладення розгляду справи не надала, тому справа розглядалася за відсутності відповідачки у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом. Представник третьої особи: Конотопського МВ УДМС України в Сумській області в судове засідання не зявився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень та зауважень не мають (а.с.28). Суд, вислухавши пояснення позивачів, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. ст. 321, 391 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Ч. 4 ст. 156 ЖК України визначено збереження права користування житлом лише для членів сім»ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку. Частиною 2 ст.405 ЦК України також передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зазначені положення не суперечать нормам ст.47 Конституції України, ст.9 ЖК України , ст.311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту у випадку порушення прав особи. Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно 1/4 частина житлового будинку по вул. Шолохова,21 в м. Конотопі зареєстрована на праві приватної спільної часткової власності за [PERSON], 3/4 частини - за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 5 грудня 2006 року приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу [PERSON], р.№2994 (а.с.23), що підтверджується самим договором купівлі-продажу житлового будинку (а.с.5). Згідно свідоцтва про шлюб 18 грудня 2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Конотопу Конотопського міськрайонного управління юстиції зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] (після шлюбу - [PERSON]) (а.с.16). В довідці голови квартального комітету № 19 зазначено, що [PERSON], який зареєстрований та проживає в [INFO], має склад сімї: [PERSON], донька, [PERSON], дружина, [PERSON], батько, [PERSON], сестра (не проживає), [PERSON], [INFO], онука (а.с.15). Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України [PERSON] зареєстрована в [INFO] (а.с.27). Свідки [PERSON] та [PERSON], сусіди позивачів, пояснили, що, за проханням відповідачки, для отримання паспорта її було зареєстровано в спірному житловому будинку, але вона ніколи в ньому не жила, речей її тут не було і зараз немає. Також не було такого, щоб її вигнали з житла чи туди не пускають. У суда немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, про які сповістили свідки, їхні пояснення підтверджуються іншими зібраними у справі доказами. Ч.3 ст10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому відповідачка взагалі будь-яких доказів не надала, з ніякими позовами до суду не зверталася. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, про що свідчать всі зібрані по справі докази, що відповідачка ніколи не проживала в житловому будинку по вул. Шолохова, 21 в м. Конотопі, перешкод у користуванні житлом їй ніхто не робив. Вона вселитися не намагалася, її речі в спірному будинку відсутні, тобто відповідачка, хоча і зареєстрована за вищевказаною адресою, однак в неї немає будь-якого звязку з цим житлом. А оскільки [PERSON] не мешкає в м. Конотопі за вищевказаною адресою без поважних причин і ніякої домовленості між нею та власниками житла щодо її відсутності не було, тому слід визнати, що відповідачка втратила право на користування спірним будинком. Позивачі не бажають стягувати з відповідачки судові витрати.

Outcome: approved