Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 13 вересня 2013 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. 12 лютого 2014 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла частина в квартирі [ADDRESS]. Позивач та її малолітній син [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] звернулась до нотаріуса та подала заяву про прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено. Вказану відмову державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори обґрунтувала тим, що згідно з Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріуса від 16 вересня 2014 року на все спадкове майно після смерті 12 лютого 2014 року [PERSON] накладено арешт. Дана обставина перешкоджає позивачу та її неповнолітньому сину як спадкоємцям першої черги за законом оформити спадщину. Тому [PERSON] просить звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS], що накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області про арешт майна боржника №28501029 від 12 грудня 2012 року. Сторони у судове засідання не зявилися. [PERSON] надала до суду заяву, якою просила розглянути справу без її участі, а також вказала, що підтримує позов та просить його задовольнити. Державний виконавець Бориспільського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області [PERSON] також надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності та проти задоволення позову не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про своє ставлення до предявленого позову суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що з 13 вересня 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, згідно копії свідоцтва про шлюб (а.с.8). Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.9). 12 лютого 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його імя, серії І-ОК №297316 (а.с.10). Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла частина квартири [ADDRESS]. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 жовтня 2016 року встановлено, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на праві спільної сумісної власності (а.с.15-16). Іншими співвласниками квартири є [PERSON] та [PERSON] Проте, співвласники квартири [PERSON] померла 02 листопада 2011 року та [PERSON] померла 03 грудня 2011 року (а.с.17,18). Позивач, діючи від свого імені, та від імені свого малолітнього сина [PERSON], звернулась до Бориспільської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Незважаючи на це, постановою державного нотаріуса Бориспільської міської державної нотаріальної контори [PERSON] від 16 вересня 2014 року було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом. В обґрунтування якої нотаріус зазначила, що при перевірці належності спадкового майна спадкодавцеві та перевірці відсутності заборони або арешту цього майна було встановлено, що постановою відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області №28501029 від 12 грудня 2012 року накладено арешт на все спадкове майно після смерті 12 лютого 2014 року [PERSON] (а.с.39-40). З Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 13 грудня 2012 року встановлено, що на все рухоме майно [PERSON] накладено арешт (а.с.12). При зверненні [PERSON] до Бориспільського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, їй було розяснено, що згідно АСВП-спецрозділ виконавче провадження №28501029 в межах якого накладено арешт, завершено 27 вересня 2013 року на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції станом на 01 серпня 2013 року, (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС), що не є підставою для зняття арешту. Водночас надати більш детальну інформацію стосовно вказаного виконавчого провадження неможливо, оскільки виконавче провадження знищено (а.с.14). У відповідності до ч.1 та ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Арешт може бути знятий також за рішенням суду. Згідно з положенням ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.317 та ст.319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім цього, за замістом п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження\~підлягає закінченню\~у разі: смерті боржника, якщо виконання її обовязків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. Встановлено, що виконавче провадження №28501029, в межах якого накладено арешт на майно [PERSON] було відкрито у звязку з аліментними зобовязаннями. Дана обставина підтверджується копією рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2011 року (а.с.38). Водночас, в силу вимог ст.1219 ЦК України до складу спадщини не входять права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема права на аліменти. До того ж суд вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що з часу відкриття спадщини минуло понад три роки, проте жоден кредитор спадкодавця не предявив свої вимоги до спадкоємців. Тоді як за приписами ст.1281 ЦК України кредиторам спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, наведені позивачем, які свідчать про факт завершення виконавчого провадження на підставі якого було накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Враховуючи те, що позивач та її малолітній син є єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] Проте, арешт накладений постановою державного виконавця за зобовязаннями [PERSON] перешкоджає позивачу оформити право власності на частку в зазначеній квартирі. За вказаних обставин суд вважає за необхідне зняти арешт накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського МРУЮ Київської області №28501029 від 12 грудня 2012 року на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved