overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

В лютому 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. В зв'язку з вищевикладеним позивач звернулася з даним позовом до суду та просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 25% від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви. В судове засідання позивач не з'явилася, проте подала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі і не заперечує проти їх задоволення та просив справу розглянути у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є доведеним та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 28.01.2014 року (а.с. 3). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], де батьком зазначено відповідача [PERSON] (а.с. 2). Із заяви позивача вбачається, що хоча сторони і перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак фактично сімейні відносини між ними припинені вісім місяців тому. Дитина проживає разом із матір'ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 139 від 11.02.2014 року, виданою квартальним комітетом мікрорайону «Слов'янка» (а.с. 5). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 180-183 СК України, яким відповідають обставини справи, тому суд прийшов до висновку про задоволення позову. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно зі ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

В лютому 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 06 липня 2006 року шлюбу, в якому вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], зазначила, що сімейні відносини між ними припинені з травня 2013 року через відсутність взаєморозуміння. Ведення між ними спільного господарство та сумісне проживання не ведеться, спір про розподіл майна відсутній. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги, просив розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

В лютому 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 24 квітня 1999 року шлюбу, в якому вони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зазначила, що сімейні відносини між ними припинені з 2012 року через пияцтво та через те, що він не ночує вдома. Ведення між ними спільного господарство та сумісне проживання не ведеться, спір про розподіл майна відсутній. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги, просила розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

В лютому 2014 року позивач - банк звернувся в суд з цим позовом до відповідачки [PERSON], посилаючись на порушення нею його прав, а також зобов'язань за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не прибув, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи / а.с. 17, 18, 20, 21 /, заявивши письмово про розгляд справи у його відсутність / а.с. 13, 23 /. Відповідачка [PERSON], будучи зареєстрованою за адресою, зазначеною у позовній заяві / а.с. 14, 15 /, та належним чином повідомленою про день, час, місце розгляду справи / а.с. 19, 22 /, в судове засідання не з'явилася, заперечень щодо заявленого позову не подала, що фактично вказує на визнання нею цього позову. В справі мається достатньо матеріалів про права та взаємини сторін. Протокольною ухвалою суду відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ч. 1 ЦПК України ухвалено справу розглянути у відсутність відповідача проти чого представник позивача не заперечував у своєму письмовому клопотанні / а.с. 23 /. Дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Судом встановлено, що 18 липня 2006 року між банком - позивачем та відповідачкою укладено кредитний договір № PLCORК07181593, за умовами якого цей банк надав відповідачці грошовий кредит у сумі 1394 гривни зі сплатою останньою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як видно з доказів, наданих стороною позивача, банк виконав свої зобов'язання перед відповідачкою, а остання належним чином своїх зобов'язань за договором не виконує / а.с. 8 /. Згідно розрахунків позивача - банку станом на 18 лютого 2014 року та на час розгляду справи відповідачка заборгувала йому 4607,31 гривень по процентам за користування кредитом; 18,12 гривень по комісії за користування кредитом; 10814,43 гривень пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а всього така заборгованість складає 15439,86 гривень, які на засадах диспозитивності судового процесу і просить стягнути позивач / а.с. 4 /. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати по розгляду даної справи, які документально підтверджені / а.с. 1 /, підлягають відшкодуванню позивачу з відповідачки на підставі положень ст. 88 ч. 1 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сім'я розпалася і поновлена бути не може. В позовній заяві справу просив розглянути у його відсутність. В судове засідання позивач не прибув, від заявленого позову не відмовився. Відповідачка [PERSON] заявлений позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, підтвердивши суду, що їх сім'я дійсно розпалася в червні 2013 року і на примирення вона не погоджується. Не наполягала на зміні її прізвища на дошлюбне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 12 листопада 1994 року в Миргородському міськвідділі РАГС Полтавської області, актовий запис № 356, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу / а.с. 3 /. Для обох із сторін це перший шлюб, від якого вони мають неповнолітнього сина, [INFO]. Спільно, однією сім'єю, як вбачається з пояснень відповідачки, вони проживали до червня 2013 року, після чого їх сім'я розпалася. В даний час сімейних відносин позивач та відповідачка не підтримують, проживають окремо, в різних містах України. На примирення вони не погоджуються. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між сторонами по справі склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сім'я поновлена бути не може. Відповідачка не бажає відновити своє дошлюбне прізвище, право на що передбачене ст. 113 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до відповідачки з позовом, посилаючись на те, що 22.02.2013 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір дарування 1/6 частини житлового будинку [ADDRESS]. Заявив, що договір було укладено внаслідок обману позивача з боку відповідачки. Просив визнати недійсним договір дарування 1/6 частини житлового будинку [ADDRESS] посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] 22.02.2013 року, зареєстрований у реєстрі за №399. Для виготовлення мотивувальної частини рішення, з огляду на складність справи, необхідний певний час, тому,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальних збитків у сумі 42792 грн 76к. в порядку регресу. З викладених у позові підстав (а.с.2-4) просили його задовольнити, стягнути суму матеріальних збитків та судовий збір. Представник позивача не прибув в судове засідання, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності (53), підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, попередньо надав заяву про визнання позову та розгляду справи за його відсутності (а.с.58), не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 40 572грн 63к., інфляційні витрати у сумі 4300 грн 70к. та судовий збір. З підстав, викладених у позові (а.с.3-4) просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав попередньо до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, до суду не з'явився. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи завчасно до суду не надсилала. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно довідки форми №3 Комунального підприємства «Голосіївжитлосервіс» №2349 від 28.11.2013 року, будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі позивача, а власником особового рахунку [NUMBER] квартири [NUMBER] є [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до ст. 162 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку [NUMBER], наданої позивачем, за відповідачем рахується заборгованість у сумі 40 572грн 63к (а.с.5-8). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 6108грн 19к., інфляційні витрати у сумі 415 грн 35к. та судовий збір. З підстав, викладених у позові (а.с.3-4) просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав попередньо до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення. Відповідачі, повідомлені належним чином про час та місце судового засідання, до суду не з'явилися. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи завчасно до суду не надсилали. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно довідки форми №3 Комунального підприємства «Голосіївжитлосервіс» №2341 від 22.11.2013 року, будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі позивача, у квартирі [NUMBER] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка за формою власності житла - приватизована (а.с.9). Згідно довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку [NUMBER], наданої позивачем, за відповідачами рахується заборгованість у сумі 6108грн 19к (а.с.5-8). Ст..20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що шлюб з відповідачкою був зареєстрований 17 серпня 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку-[PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати відповідачкою. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Причиною розірвання сімейних стосунків є непорозуміння між ними, в результаті чого між ними виникають постійні сварки та суперечки, ініціатором яких є відповідачка. 17 травня 2011 року відповідачка зібрала його особисті речі і виставила його за двері, з того часу вони припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Сім'я розпалася, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу не можливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позов підтримує і просить розірвати шлюб з відповідачкою, шлюбні відносини припинені з 27 травня 2011 року, збереження шлюбу неможливе. Майновий спір відсутній. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. У відповідності до ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із заявою позивача, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені з 27 травня 2011 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу неможливо. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує формально і його слід розірвати, оскільки збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до Любашівського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] та АТ «Страхова компанія «Примор*є». Ухвалою Любашівського р/с Одеської області від 31.03.14 року в частині позовних вимог позивача до АТ «Страхова компанія «Примор*є» провадження було закрите, а в частині позовних вимог до [PERSON] справу було передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Харкова. Спори про підсудність між судами не припускаються. Позивач зазначив, що між ним та відповідачем був укладений кредитний договір та договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку, відповідно до умов яких позивач надавав відповідачу кредит в вигляді карткового рахунку з максимальною кредитною сумою заборгованості в розмірі 50000 грн. зі сплатою 19% річних від суми заборгованості та з датою повернення овердрафту до 17.07.2014 року. Свої зобов'язання Банк виконав ціликом в обговорений у договорі термін, але відповідач зобов'язання в обговорений термін не виконала і не виконує на даний час допускаючи прострочення платежів, у зв'язку з чим за нею виникла заборгованість станом на 22.01.2014 року - 61541.23 грн. яку позивач прохає стягнути на їх користь. Також прохає стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 610.42 грн. В суд позивач надав заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, не заперечував проти розгляду справи заочно, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (с.с.27). Відповідач в судове засідання не з'явився. Заперечень на позов не надав. Про час розгляду справи повідомлявся у встановлений законом спосіб. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: між сторонами був укладений кредитний договір № 999-00059405/1 від 18.07.203 року та договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку (с.с. 14-21). Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору, загальна заборгованість за [PERSON] станом на 22.01.2014 р. складає з урахуванням комісії 61541.23 грн. (с.с. 7). Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виповнятися належним чином і в встановлений термін відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач будучи зобов'язаним щомісячно вносити платежі по договору, припинив виконувати взяті на себе зобов'язання допускаючи прострочення платежів. На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Оскільки відповідачем заперечень на позовну заяву не надано, суд змушений розглядати справу на підставі наданих доказів і вважає що є всі підстави для задоволення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судові витрати на користь позивача розмірі 610.42 грн. - судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved