Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], та матері [PERSON], яка померла [INFO], на майнові паї у пайовому фонді майна колективного сільськогосподарського підприємства СГК ім. Щорса с. Ладиги Старокостянтинівського району, які належали останнім на праві власності на підставі свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) відповідно серія [NUMBER] та серія [NUMBER], виданих Ладигівською сільською радою Старокостянтинівського району 25.12.2002. Він являється єдиним спадкоємцем, попередньо оформив спадкові права на земельні частки (паї). З приводу заявленого спадкового права, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що правовстановлюючі документи видані після смерті. Вважає, що померлі мали право на дані майнові частки, оскільки були членами сільськогосподарського кооперативу, тому просить визнати право власності на них в судовому порядку. Представник позивача подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування, просила справу розглянути без участі сторін. Представник відповідача також подав до суду заяву, в якій визнав позов, просив розглянути справу у відсутності представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Крім того, згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що на підставі ст. 529 ЦК України спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO] року, є його син [PERSON] Вказані обставини підтверджуються даними спадкової справи № 866, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 14 серпня 2000 року. На підставі заповіту, посвідченого Ладигівською сільською радою Старокостянтинівського району 07 квітня 1997 року за № 27 спадкоємцем всього майна [PERSON], яка померла [INFO] року, є [PERSON], що вбачається з матеріалів спадкової справи № 31, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 5 лютого 1999 року. Спадкодавцям [PERSON] та [PERSON], як членам сільськогосподарського підприємства СГК ім. Щорса с. Ладиги Старокостянтинівського району, в процесі реструктуризації СГК ім. Щорса були визначені індивідуальні майнові частки (паї) та комісією із реструктуризації було включено в список осіб, які мають право на отримання майнового паю. Даний список був затверджений загальними зборами співвласників майнових паїв 26 лютого 2002 року і на його підставі 25.12.2002 було видано свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) відповідно серії [NUMBER] та серії [NUMBER] Ладигівською сільською радою Старокостянтинівського району, які на даний час є чинними та у встановленому законом порядку не скасовані. Листами від 06.10.2017 за № 3033/02-14 та № 3044/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на заявлені майнові паї у зв'язку з тим, що правовстановлюючі документи та рішення про визнання права видані після смерті спадкодавців. У відповідності до Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 (п. 4) до списку осіб, які мають право на майновий пай, включаються всі члени підприємств, а також особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий пай, складається комісією і затверджується зборами співвласників. Відповідно до п. 13 вказаного Порядку майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази, кожний окремо та в їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкодавці [PERSON] та [PERSON] набули право на майнові паї в пайовому фонді СГК ім. Щорса, яке перейшло до спадкоємця, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved