Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

В обґрунтування позову представник позивача вказувала, що з [PERSON] 12 липня 2012 року був укладений кредитний договір без номеру (далі за текстом Кредитний договір). За цим договором [PERSON] був наданий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідачем [PERSON] зобовязання за Кредитним договором порушувались, внаслідок чого виникла заборгованість за договором в загальному розмірі\~ 10627,23\~ грн. Саме тому позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] до суду, але провадження по вказаній справі було закрито в звязку із тим, що відповідач помер. Після смерті позичальника\~ [PERSON] спадщину прийняла його мати [PERSON]. Позивачем 09 січня 2019 року був направлений лист-претензія до [PERSON], проте відповідач не виконала вимог банка. Саме тому позивач був змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою суду від 25 лютого 2019 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. Між позивачем і [PERSON] 12 липня 2012 року був укладений договір, який складається з таких документів: Заяви, Умов і правил надання банківських послуг, [PERSON]. За цим договором [PERSON] були надані кредитні кошти у розмірі 1200,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами укладеного договору про надання банківських послуг (п.п. 2.1.1.5.4., 2.1.1.5.5. Умов і правил надання банківських послуг) [PERSON] зобовязувався погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, оплачувати комісії на умовах, визначених даним договором, та в разі відсутності згоди зі змінами Правил та/або тарифів [PERSON], надати [PERSON] письмову заяву про розірвання договору і сплатити заборгованість за кредитом. У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, сплата неустойки (штрафу), яка є грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі якщо за договором позичальник зобовязувався повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, і за кредитним договором зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 626 ч.1, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Прийняті на себе зобовязання по кредитному договору [PERSON] належним чином не виконував, про що свідчать відомості, викладені у розрахунку заборгованості станом на 10 вересня 2017 року. В результаті цього з боку відповідача виникла заборгованість перед [PERSON] по тілу кредиту в розмірі 1189,13 грн., та по процентам за користування кредитом в сумі 9438,10 грн.. Відповідно до ухвали Люботинського міського суду Харківської області від 28 грудня 2015 року [PERSON] помер 15 жовтня 2015 року. Відповідно до ст.1282 ЦК передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. З наданих позивачем матеріалів вбачається, що відповідач [PERSON], як мати померлого [PERSON], є належним спадкоємцем позичальника, оскільки постійно мешкала разом з померлим за адресою: Харківська область, м. Люботин, пров. Мерефянський, 12, та не подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини. Лише на підставі заяви позивача у Першій Державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області 20 грудня 2012 року було заведено спадкову справу № 984/2017. В позовній заяві представник позивача [PERSON] на обґрунтування заявлених вимог вказувала на прийняття відповідачем спадкового майна після смерті позичальника [PERSON], але не додала до позову належних доказів наявності після смерті [PERSON] спадкового майна, його виду, переліку та його вартості, а також того, що таке майно перебувало в місці відкриття спадщини та фактично прийнято відповідачем. Відсутність таких доказів позбавляє суд визначити межі майнової відповідальності відповідача перед позивачем, а також її співмірність з заявленою сумою заборгованості. Більш того, у разі відмови спадкоємця [PERSON] від задоволення вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач, в такому разі, набуває право на звернення до суду з вимогою про накладення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Але такої вимоги представником позивача не заявлено. В ст. 1281 ЦК України зазначено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. З огляду на такі вимоги закону, представником позивача [PERSON] не підтверджено належними доказами те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не позбавлений права вимоги до відповідача, оскільки в позові вказано про обізнаність позивача про відкриття спадщини після [PERSON], яку він повязує з датою постановлення ухвали Люботинського міського суду Харківської області про закриття провадження по справі за позовом ПАТ КБ «ПРИ-ВАТБАНК» до [PERSON] 28 грудня 2015 року, але свої вимоги до спадкоємців позивач пред'являє лише 22 листопада 2017 року, надіславши претензію до Першої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області. Таким чином, проаналізувавши надані позивачем до справи докази, суд приходить висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed