Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

В лютому 2019 року Миропільська селищна рада Романівського району Житомирської області звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати відумерлою спадщину, а саме 1/3 ідеальної частини квартири № 3, розташованої по вул. Перемоги, 5 в смт. Миропіль Романівського району Житомирської області, яка відкрилася після смерті [PERSON], який помер 2 лютого 1997 року, передавши її у власність територіальної громади. Заява обгрунтована тим, що після спливу одного року з часу відкриття спадщини ніхто зі спадкоємців [PERSON] за законом або за заповітом не прийняв спадщину. В судове засідання заявник, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не зявився. Представник заявника, підтримавши доводи заяви органу місцевого самоврядування, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заінтересована особа в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечила. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 7 лютого 1994 року відділом приватизації майна комунальної власності Дзержинської (нині Романівської) районної державної адміністрації Житомирської області, належала на праві спільної сумісної власності (без визначення частки кожного з співвласників у праві власності) квартира № 3, що розташована по вул. Перемоги, 5 в смт. Миропіль Романівського району Житомирської області. 2 лютого 1997 року у Новоборівському пансіонаті геріатричного типу [PERSON] помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 53546313 від 4 жовтня 2018 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Відповідно до частин 1-3 статті 1277 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Абзацом 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила\~статті 1277\~ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. Разом з цим, норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК України, згідно з якими цей Кодексом застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання ним чинності, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531\~Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР 1963 року). Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого частиною 2 статті 1277 ЦК України та абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 1 липня 2003 року. Як розяснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки [PERSON] помер 2 лютого 1997 року, то до спірних правовідносин слід застосовувати положення актів цивільного законодавства, які чинні на момент їх виникнення, а саме ЦК УРСР 1963 року, а тому питання прийняття та оформлення спадщини, що залишилася після його смерті, не можуть регулюватися правилами книги\~шостої ЦК України, в тому числі положеннями\~статті 1277 ЦК України. Відповідно до\~статті 525 ЦК УРСР\~1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в\~статті 21 цього Кодексу. Пунктом 5 частини першої\~статті 555 ЦК УРСР\~1963 року було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР\~1963 року не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави в силу закону. З огляду на те, що спадщина, що належала померлому, могла бути прийнята його спадкоємцями або перейти у власність держави в порядку передбаченому\~ЦК УРСР 1963 року, при цьому цей Кодекс не передбачав можливість набуття органами місцевого самоврядування права на спадкове майно в порядку визнання спадщини відумерлою, суд відмовляє у задоволенні заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed