Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факти що мають юридичне значення та визнати за ним право власності на спадкове майно. Позивач посилається на те, що [PERSON] належав на праві особистої власності домоволодіння в [ADDRESS]. [INFO] помер [PERSON] За життя спадкодавець заповів усе своє майно батькові позивача [PERSON], який прийняв спадщину відповідно до п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року, яка була чинною на час відкриття спадщини, прийняв спадщину, вступивши в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON] На момент його смерті, разом із ним проживала його дружина [PERSON], яка померла [INFO] та позивач, який спадщину прийняв відповідно до ст. 1268 ЦК України. У зв'язку із тим, що за життя [PERSON] не встиг переоформити на себе право власності на житловий будинок після смерті [PERSON] а також те, що оригінал свідоцтва про право особистої власності на вищевказане домоволодіння не зберігся, позивач не має можливості оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку, тому вимушений звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого на підставі рішення виконкому Хмільницької міської ради депутатів трудящих № 17 від 17.08.1961 року, [PERSON] належало домоволодіння в [ADDRESS] Вінницької області.(а.с.20) Відповідно до заповіту від 15.05.1973 року, зареєстрованого в реєстрі № 935 [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON](а.с.27) Згідно договору дарування 2 від 25.11.1964 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар частину житлового будинку, що складається із 39,1 %, який розташований в [ADDRESS](а.с.28-29) [INFO] помер [PERSON], що підтверджується листом Хмільницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 718/16.27-34 від 01.06.2017 року.(а.с.21) Відповідно до довідки управління містобудування та архітектури від 24.05.2017 року № 12-24/329 [ADDRESS], перейменована на [ADDRESS].(а.с.22) [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.07.2011 року.(а.с.30) Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок від 25.05.2017 року.(а.с.6-10) До дня смерті [PERSON], разом із ним проживали його дружина [PERSON] та син [PERSON], що підтверджується домовою книгою домоволодіння за [ADDRESS].(а.с.11-19) Факт, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] та [PERSON], підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.05.1955 року.(а.с.23) Дані правовідносини регулюються наступним: Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року, яка була чинна на час відкриття спадщини, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах незаборонених законом. Таким чином суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з метою захисту прав спадкоємця на спадщину після померлих, вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки факт належності заповіту та факт родинних відносин знайшов своє підтвердження, позивач підтримує позовні вимоги, відповідач визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі ст. 549 ЦК України (в редакції від 18 липня 1963 року) ст.ст. 16, 1218, 1220, 1222, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1276, 1299 ЦК України та

Outcome: approved