Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

В липні 2015р. позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: Генеральної прокуратури України, Національної поліції України, в якому просив суд, з урахуванням поданих в подальшому уточненнями (а.с. 128-131 т.1): звільнити з-під арешту, що накладений на підставі постанови слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України Корнелюка М.В. від 12 липня 2010р. про накладення арешту на майно [PERSON] в рамках кримінальної справи № 49-2544, порушеної відносно колишнього Голови правління ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень» за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 205, ч. 3, 4 ст. 358 КК України наступне майно: - житловий будинок (літ. А), нежитловою площею 531,9 кв.м., житловою площею 240,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - житловий будинок (літ. Б), нежитловою площею 269,9 кв.м., житловою площею 149,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - земельну ділянку, площею 0,1 га, на якій розташований вищезазначений житловий будинок (літ. А), цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER]; - земельну ділянку, площею 0,0708 га, на якій розташований вищезазначений житловий будинок (літ. Б), цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER], відповідно до якої було накладено арешт на вищезазначене майно та все майно, що належить [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07 вересня 2007р. між АКБ СЦ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 403/002/07-ПІ, відповідно до якого банк надав позичальнику ([PERSON]) грошові кошти у розмірі 1950000,0 дол. США. 07 вересня 2007р. між АКБ СЦ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 04/І-570. 06 грудня 2007р. були укладені договори: договір про внесення змін до договору кредиту № 403/002/07-ПІ від 07 вересня 2007р. та договір про внесення змін до іпотечного договору № 04/І-570 від 07 вересня 2007р. У зв'язку із неналежним виконанням умов вищезазначеного кредитного договору, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2012р., яке набрало законної сили, звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на зазначені вище предмети іпотеки, які зазначені в іпотечному договорі № 04/І-570 від 07 вересня 2007р. та в договорі про внесення змін до іпотечного договору № 04/І-570 від 07 вересня 2007р., укладеного 06 грудня 2007р. 09 липня 2010р. Генеральною прокуратурою України відносно [PERSON] порушено кримінальну справу № 49-2544. 19 січня 2012р. [PERSON] пред'явлено обвинувачення, у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.3 ст.27, ч.3ст.28, ч.2 ст.364-1, ч.2 ст.366, ч.2 ст.205, ч.3, 4 ст. 358 КК України. 12 липня 2010р. слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України Корнелюком М.В. було винесено постанову про накладення арешту на все майно, що належить [PERSON] На думку позивача, вказана постанова слідчого порушує його права, як іпотекодержателя, що позбавляє можливості розпорядитися належним йому майном на власний розсуд, так як арештоване майно [PERSON] було передано в іпотеку у вересні 2007р., тобто ще до порушення кримінальної справи відносно останнього. Вищезазначене свідчить про порушення прав позивача, а тому, він звернувся до суду за захистом своїх прав, як власник зазначеного арештованого майна. Протокольною ухвалою суду за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Головне управління Національної поліції у м. Києві, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015р. за № 730. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених в позові, з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Генеральної прокуратури України в судовому засіданні зазначив, що вони не є належним відповідачем у справі, а тому проти задоволення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» заперечує. В судовому засіданні представники відповідачів: Національної поліції України, Головного управління Національної поліції у м. Києві заперечували проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства; досудове розслідування по кримінальній справі відносно [PERSON] не завершено, а томі відсутні підстави для скасування арешту. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що 07 вересня 2007р. між АКБСЦ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 403/002/07-ПІ, відповідно до якого банк надав позичальнику ([PERSON]) грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 1950000,0 дол. США., [PERSON] у свою ж чергу зобов'язався своєчасно повернути отриманий кредит (07 вересня 2009р.), сплатити відсотки за користування кредитом на підставі відсоткової ставки у розмірі 13,50 % річних, а також комісій, в розмірі та в порядку, визначених цим договором (а.с.44-48 т.2). В цей же день, між АКБ СЦ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 04/І-570, відповідно до якого іпотекодавець ([PERSON] передав в іпотеку іпотекодержателю (АКБСР «Укрсоцбанк») у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язання перед іпотекодержателем за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 403/002/07-ПІ, укладеним між іпотекодавець та іпотекодержателем 07 вересня 2007р., а також зобов'язань за цим договором, нерухоме майно, включаючи всі його чинні та майбутні зміни, а саме: домоволодіння, що складається з: - житлового будинку (літ. А), нежитловою площею 531,9 кв.м., житловою площею 240,9 кв.м., житлового будинку (літ. Б), нежитловою площею 269,9 кв.м., житловою площею 149,0 кв.м., спорудження (31-3), що знаходиться за адресою: Україна, [ADDRESS]; - земельну ділянку, площею 0,1000 га, на якій розташований будинок (літ. А), цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER]; до моменту (дати) державної реєстрації права власності (отримання державного акту на земельну ділянку, оформленого на ім'я іпотекодавця) на земельну ділянку, загальною площею 0,0708 га, на якій розташований будинок (літ. Б), цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER] (земельна ділянка - 2) майнові права іпотекодавця на земельну ділянку 2 (а.с.132-136 т.1). 06 грудня 2007р. між АКБСЦ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін до договору кредиту № 403/002/07-ПІ від 07 вересня 2007р., яким сторони домовились та вирішили викласти п.п.1.3.1. п.1.3. ст.1 договору кредиту в новій редакції (а.с.49 т.2). 06 грудня 2007р. між АКБСЦ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін до іпотечного договору № 04/І-570 від 07 вересня 2007р., яким сторони вирішили встановити, що п.1.1 ст.1, п.п.1.5.11. п.1.5. ст.1 викласти в новій редакції (а.с.137-138 т.1). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2012р., по цивільній справі № 2-10714/11, за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про визнання права власності на предмет іпотеки, яке набрало законної сили, - позов задоволено. На підставі зазначеного рішення суду звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на: житловий будинок (літ А), нежитловою площею 531,9 кв. м., житловою площею 240,90 кв. м.; житловий будинок (літ Б), нежитловою площею 269,9 кв. м., житловою площею 149,00 кв. м; земельну ділянку, площею 0,1000 га, на якій розташований будинок А, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER]; на земельну ділянку, загальною площею 0,0708 га, на якій розташований будинок Б, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER], що знаходяться за адресою: [ADDRESS], в рахунок погашення суми заборгованості в розмірі 15505000,0 грн. [PERSON] за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 403/002/07-ПІ від 07 вересня 2007р. (а.с.139-143 т.1). Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом ПАТ «Укрсоцбанк» наголошувало, що державним реєстратором прав на нерухоме майно було відмовлено у вчиненні реєстрації права власності за ним (ПАТ «Укрсоцбанк») на нерухоме майно, відповідно до вищезазначеного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2012р., так наявна заборона відчуження нерухомого майна (спірне вищезазначене майно), оскільки наявні заходи щодо накладення арешту на все нерухоме майно [PERSON] Вказані обставини свідчать про позбавлення ПАТ «Укрсоцбанк» розпоряджатися на власний розсуд належним йому майном. 12 липня 2010р. постановою слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України Корнелюком М.В. накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (а.с.110 т.1). Як вбачається із відповіді Генеральної прокуратури України від 05 вересня 2012р. №17/1/1-36322-08, представнику ПАТ «Укрсоцбанк» було відмовлено у скасуванні арешту, відповідно до вищезазначеної постанови слідчого від 12 липня 2010р. посилаючись на те, що 12 липня 2010р. з метою забезпечення заявлених цивільних позовів у кримінальній справі №49-2544 накладено арешт на майно обвинуваченого [PERSON] Відповідно до ч. 6 ст.126 КПК України, накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпала потреба. Враховуючи те, що досудове слідство у вказаній кримінальній справі триває й до теперішнього часу, завдана злочином шкода не відшкодована, а також у зв'язку з обов'язком забезпечення цивільних позовів та можливої конфіскації майна, підстави для скасування накладеного арешту наразі відсутні (а.с.30 т.1). Із відповіді Генеральної прокуратури України від 06 травня 2014р. № 17/1/1-36322-08 вбачається, що досудове розслідування у кримінальній справі № 49-2544 зупинено 16 листопада 2012р. у зв'язку з не встановленням місцезнаходження обвинуваченого [PERSON], який перебуває у міжнародному розшуку. 13 грудня 2012р. дипломатичними каналами надійшло повідомлення компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії про відмову Міністра юстиції у видачі [PERSON] в Україну для притягнення до кримінальної відповідальності, зважаючи на імміграційні причини. Зважаючи на викладене, досудове слідство у кримінальній справі не відновлювалося (т.1 а.с. 155). Судом не встановлено, що на вищезазначене арештоване майно було визнано речовим доказом у кримінальній справі № 49-2544; повідомлення про підозру [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України не пред'являлось; у видачі [PERSON] Україні для проведення необхідний слідчих дій, а в послідуючому і притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] було відмовлено (а.с. 93 т.2). Крім того, оспорювана позивачем постанова від 12 липня 2012р. були винесена під час перебування вищезазначеного арештованого майна під іпотекою. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що накладення арешту на вищезазначене майно та перебування його під обтяженням порушує права та свободи ПАТ «Укрсоцбанк», зокрема, передбачені ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Таким чином, позивач, набув правомірно право власності на вищезазначене майно, з підстав, що встановлені законом. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1, 2 ст.319 ЦК Кодексу). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, припинення дії, яка порушує право (ч.2 ст.16 ЦК України). Таким чином, найбільш ефективним способом захисту цивільного права ПАТ «Укрсоцбанк» є відновлення становища, яке існувало до порушення шляхом звільнення майна з-під арешту, що накладений на належне йому майно. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, правові позиції, висловлені Верховним Судом України по справі №6-26цс13 від 15 травня 2013р., і що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2012р. за ПАТ «Укрсоцбанк» визнано право власності на вищезазначене майно, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, суд вважає за можливе звільнити майно з-під арешту, а саме: житловий будинок (літ. А), нежитловою площею 531,9 кв.м., житловою площею 240,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; житловий будинок (літ. Б), нежитловою площею 269,9 кв.м., житловою площею 149,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку, площею 0,1 га, на якій розташований вищезазначений житловий будинок (літ. А), цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER]; земельну ділянку, площею 0,0708 га, на якій розташований вищезазначений житловий будинок (літ. Б), цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER]., на яке було накладено арешт на підставі постанови про накладення арешту на все майно від 12 липня 2010р., винесеної слідчим в ОВС Генеральної прокуратури України Корнелюком М.В., так як накладений арешт на майно позивача є безпідставним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654,0 грн.

Outcome: approved