Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

В інтересах позивача [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, звернувся адвокат Черепов Дмитро Володимирович. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 30.05.1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, в період шлюбу за спільні кошти подружжям було придбано нерухоме майно. [PERSON] , [INFO] помер . Після його смерті відкрилась спадщина. Звернувшись з заявою про прийняття спадщини, позивач дізналась, що постановою Першого Суворовського ВДВС ГТУЮ в Одеській області від 06.02.2015 року (ВП № 45879380) на майно [PERSON] накладено арешт. У зв`язку з викладеним, позивач змушена звернутись до суду з позовом про зняття арешту з майна, що був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 26 грудня 2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2020 року заяву представника позивача [PERSON] задоволено, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (а.с.30). Позивач [PERSON] , та адвокат позивача [PERSON] , в судове засідання не з`явились, однак, на адресу суду надійшла заява адвоката Черепова Д.В., в якій він зазначив, що просить суд розглянути справу у відсутність сторони позивача, також зазначив, що наполягає на задоволенні позовних вимог та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, Перший Суворовський відділ Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином шляхом направлення та отримання останніми судових повісток про виклик до суду. Заяви про розгляд справи за відсутності відповідача або відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Представник третьої особи: ТОВ «Кей-Колект» в судове засідання також не з`явився, звернувся на адресу суду з заявою про розгляд справи за відсутності третьої особи, в якій зазначив що не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.34, 46-48). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 червня 2020 року вирішено провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований 30.05.1998 року Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 360 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане повторно 03.10.2019 року). Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.6). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис №10925. Свідоцтво про смерть видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (серія [NUMBER] ) (а.с.7). Як вбачається з довідки щодо надання відомостей стосовно спадкоємців за спадковою справою, виданої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б., від 06.12.2019 року, приватним нотаріусом заведено спадкову справу щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкову справу заведено на підставі заяви дружини померлого [PERSON] . До складу спадкового майна входить квартира [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Криворотенко Л.І. 06.10.2005 року за реєстром № 5168 (а.с.8). На підтвердження реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , позивач надала Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 18222295 від 24.09.2019 року, згідно якої: квартира [ADDRESS] , загальною площею 44, 6 кв.м., житловою площею 27, 7 кв.м., належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 5168 від 06.10.2005 року (а.с.10-11). Приватним нотаріусом Кобелєвою А.М., 02.12.2015 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер: ВП № 45879380, виданого 06.02.2015 року Першим Суворовським ВДВС ОМУЮ, зареєстровано обтяження всього нерухомого майна [PERSON] . Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28885953 від 23.03.2016 року (а.с.10). З листа Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06.11.2019 року № 48191, вбачається наступне. На виконанні у відділі перебували виконавчі провадження № 45687331 з примусового виконання судового наказу № 523/10901/14-ц виданого Суворовським районним судом м. Одеси від 24.09.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь КП «Теплопостачання» м. Одеса заборгованості у розмірі: 2 899, 18 грн.; № 45879380 з примусового виконання виконавчого листа № 523/1950/13-ц, виданого Суворовським районним судом м. Одеси від 14.05.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кей-Колект» грошової суми у розмірі: 3 441, 00 грн. та 581 258, 15 грн. Станом на теперішній час виконавчі провадження знищено, у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання , який становить 3 (три) роки (а.с.13). З огляду на викладене вбачається, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] , який помер [INFO] , та після його смерті [PERSON] - позивач по справі звернулась до приватного нотаріуса з заявою про відкриття спадкової справи. Дослідивши матеріали справи та викладені в них обставини, а також заяву представника третьої особи, згідно якої ТОВ «Кей-Колект», як стягувач за виконавчим провадженням ВП № 45879380, не заперечує з приводу задоволення позовних вимог щодо зняття арешту з нерухомого майна, з представлених суду доказів не вбачається обґрунтованих підстав для подальшого існування обтяження, яке було накладено у 2015 році та наявність якого, фактично позбавляє позивача реалізувати свої права щодо оформлення спадкових прав після смерті чоловіка - [PERSON] . Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч. 1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності. Як слідує зі ст. 316 ЦК України, право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким він розпоряджається на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст. 391 ЦК України). У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, наявність обтяження на майно, що належало за життя [PERSON] обмежує право позивача, реалізувати законні права щодо зазначеного майна, як спадкоємця першої черги. Враховуючи наявність накладеного арешту на нерухоме майно та заборони здійснення відчуження майна, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та необхідність зняття такого арешту. Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідачів.

Outcome: approved