Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження в якому вказував, що з червня 2009 року по червень 2010 року він проживав з відповідачкою однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 05 січня 2011 року у них народився син [PERSON]. Проте, оскільки на момент народження дитини сторони не перебували в шлюбі між собою та не подали заяву про визнання батьківства, а тому запис про батька в актовому записі про народження дитини було внесено за заявою матері, а саме [PERSON]. [PERSON] заперечує проти внесення до актового запису про народження дитини відомостей про [PERSON], як батька [PERSON] в в адміністративному порядку. В той же час син мешкає разом з позивачем, а тому останній потребує визначення свого статусу, як батька дитини. Посилаючись на викладене, [PERSON] з метою захисту прав та інтересів малолітнього просив на підставі ст. 128 СК України про визнання його батьківства та внесення змін до актового запису про народження сина. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказуючи на те, що вона не бажає, щоб [PERSON] був записаний батьком [PERSON], оскільки позивач перешкоджає їй у побаченні, вихованні та спілкуванні з дитиною. При цьому факт біологічної спорідненості [PERSON] та [PERSON] не заперечувала. Представник третьої особи Вознесенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з'явився, проте про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника третьої особи, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей, необхідних для ухвалення рішення. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідачки [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом з пояснень позивача, відповідачки та показань свідків [PERSON], [PERSON] встановлено, що з червня 2009 року по червень 2010 року сторони постійно проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, зокрема мешкали за однією адресою, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки. 05 січня 2011 року у них народився син [PERSON]. Проте, оскільки на момент народження дитини сторони не перебували в шлюбі між собою та не подали заяву про визнання батьківства, а тому запис про батька в актовому записі про народження дитини було внесено за заявою матері, а саме [PERSON]. [PERSON] заперечує проти внесення до актового запису про народження дитини відомостей про [PERSON], як батька [PERSON] в адміністративному порядку. В той же час дитина на час розгляду справи мешкає разом з позивачем, а тому останній потребує визначення свого статусу, як батька дитини. Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126\~цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до\~частини першої статті 135\~цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства (п. 3). Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо: - дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК); - у разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання у випадках, коли запис про неї та про батька дитини вчинено за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилася дитина (ч. 1 ст. 135 СК); - батьки дитини невідомі і запис про них у Книзі реєстрації народжень учинено за рішенням органу опіки та піклування (ч. 2 ст. 135 СК) (п. 4). Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це (п. 9). В судовому засіданні сторонами визнавалося, а також показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та матеріалами справи (а.с. 7-13, 32-38) повністю та достовірно підтверджено той факт, що [PERSON] дійсно є батьком малолітнього [PERSON] При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідачки про необхідність відмови в задоволенні позову в зв'язку зі створенням позивачем перешкод у побаченні, вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки ці обставини не мають практичного значення для вирішення справи. Єдиною обставиною, яка підлягає з'ясуванню наявність біологічної спорідненості між позивачем та дитиною і наявність такої обставини сторонами не оспорювалося. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved