Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що 16 лютого 2003 року помер його дідусь [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальної площею 1,2500 га, яка розташована на території Подвірненської сільської ради Новоселицького району та належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на землю серії ЧВ № 003163, виданого 14 квітня 2003 року на підставі розпорядження Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області № 145-р від 01 квітня 2003 року. Спадщину після його смерті як спадкоємець за заповітом прийняла його донька [PERSON], яка померла 15 листопада 2011 року. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на вищевказану земельну ділянку. Як спадкоємці за законом він та відповідачка спадщину прийняли своєчасно та розподіли її шляхом укладання нотаріально посвідченого договору від 25 лютого 2015 року. Проте, зазначену земельну ділянку, вони не розподілили і за усною домовленістю із відповідачкою, він її успадкував сам. Однак, оскільки [PERSON] не встигла переоформити на себе державний акт на право власності на земельну ділянку, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Просив суд визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку. В ході судового розгляду до суду звернулася відповідачка з зустрічним позовом до позивача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що спадщину на успадковану її померлою матірю [PERSON] земельну ділянку загальною площею 1,2500 га вона також прийняла, дана земельна ділянка не була розподілена між сторонами договором про поділ спадщини, а тому просила визнати право власності на 1/2 частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері. В судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Зустрічний позов [PERSON] не визнав. Представник відповідачки первісний позов визнав частково в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частки земельної ділянки в порядку спадкування після смерті їх матері. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті 16 лютого 2003 року [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку у розмірі 1,25 га відповідно до державного акту серії ЧВ № 003163 від 14 квітня 2003 року. Спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] прийняла його донька [PERSON], на імя якої 23 грудня 2003 року державним нотаріусом Новоселицької державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на право на вказану земельну ділянку. 15 листопада 2011 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на вказану земельну ділянку, яка розташована на території Подвірненської сільської ради Новоселицького району та яку вона успадкувала після смерті свого батька [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкодавець, який бажає\~ прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.\~ З свідоцтв про народження сторін у справі вбачається, що спадкодавець [PERSON] була їх матірю. Спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємці за законом 1 черги сторони прийняли своєчасно, звернувшись протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини із відповідними заявами до нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Чоловік спадкодавці [PERSON], який її пережив, від прийняття спадщини відмовився в порядку ст. 1273 ЦК України, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву протягом шестимісячного терміну з часу смерті [PERSON]. У звязку із смертю спадкодавця та неподання до нотаріальної контори оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. 25 лютого 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали нотаріально посвідчений договір про розподіл спадщини після смерті [PERSON]. Однак, право на земельну ділянку, яку [PERSON] успадкувала після смерті свого батька [PERSON] не стало предметом розподілу спадщини відповідно до вказаного договору від 25 лютого 2015 року. За вказаних обставин, суд вважає, що вказану земельну ділянку успадкували обидві сторони по справі в рівних долях, а тому за ними слід визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом по 1/2 частці за кожним. На підставі ст.ст. 328, 1218, 1223, 1225, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, суд

Outcome: partial