Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 23/03/2007/840-К/525 від 23.03.2007 року по тілу та відсотках в сумі 19717,61 доларів США (еквівалент 499361,54 грн.), пені 192852,90 грн. та судовий збір в сумі 10383,22 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просить задовольнити, додатково пояснивши, що останній платіж був сплачений відповідачем банку в грудні 2014 року, тому банк просить стягнути борг в судовому порядку. Право вимоги по даному кредиту нікому банком не відчужувалось, назвати точний рахунок, на який можливо перерахувати кошти на погашення боргу, представник не взмозі, оскільки такий постійно змінюється, разом з тим, заборгованість можна вільно сплатити в касі банку. Сплата в більшому розмірі дійсно була, однак умовами договору передбачено внесення платежів щомісячно, тобто оплата понад встановлений щомісячний платіж зменшує кінцеву суму боргу, а не наступні щомісячні платежі. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на те, що старі реквізити рахунку для сплати кредиту на даний час недійсні, а нові офіційно повідомлені не були, тож мало місце прострочення кредитора. Платежі по тілу кредиту сплачені відповідачем в більшому, ніж необхідно, розмірі. Просить зменшити неустойку до мінімально можливої, оскільки зі сторони позичальника не було злісного неплатежу, а також звільнити від сплати відсотків в звязку з простроченням кредитора. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Встановлено, що 23.03.2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач ПАТ КБ «Надра», як позикодавцем та відповідачем як позичальником було укладено кредитний договір № 23/03/2007/840-К/525 (далі: договір) на суму кредиту 28000 дол. США на споживчі цілі зі сплатою відсотків 12,99%, з терміном погашення до 22.03.2037 року. Позичальник зобовязався сплачувати мінімально необхідний платіж 311,73 доларів США щомісячно до 5 числа поточного місяця (пункти 3.3.2, 3.3.3 договору). Банк виконав свої зобов'язання за договором, надавши кредитні кошти, тоді як позичальник допустив порушення взятих на себе зобов'язань. Так, останній із платежів позичальник здійснив 24.12.2014 року, що підтверджується виконаним позивачем і наявним у справі розрахунком заборгованості відповідача. Як вбачається з вище вказаного розрахунку, станом на 12.05.2016 року утворилась заборгованість по тілу кредиту в сумі 16562,38 доларів США,\~3155,23 доларів США - по сплаті відсотків (разом 19717,61 доларів США). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин борг за тілом кредиту та процентами на загальну суму 19717,61 доларів США слід стягнути на користь позивача в повному обсязі. Разом з тим, як розяснено в абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. При цьому, у відповідності до правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним в постанові від 2.07.2014 року у справі N 6-79цс14, аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст. 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. Офіційний курс НБУ станом на час ухвалення рішення суду становить 2569,3239 гривень за 100 доларів США. Таким чином, еквівалент заборгованості за тілом кредиту та відсотками в національній валюті згідно вище вказаного офіційного курсу Національного банку України становитиме: 19717,61 доларів США х 2569,3239 гривень : 100 доларів США = 506609,27 грн. Неустойка в формі пені, нарахована позивачем за допущене позичальником прострочення, в сумі 7614,92 доларів США (еквівалент - 195651,96 грн.), підлягає до стягнення в національній валюті та в розмірі, зменшеному судом до 100000,00 грн. в силу ч. 3 ст. 551 ЦК України, а саме з врахуванням тієї істотної, на думку суду, обставини, що позивач не є злісним неплатником і до грудня 2014 року сплачував тіло кредиту в розмірі навіть більшому, ніж передбачено кредитним договором. Підстава для звільнення відповідача від сплати відсотків відсутня, оскільки прострочення кредитора у справі встановлено не було. Зокрема, попри визнані позивачем в судовому засіданні постійні зміни рахунків банку, на які може бути здійснено погашення боргу, відповідач не був позбавлений можливості сплачувати кошти в касі банку, чого, однак, не робив. На підставі викладеного та

Outcome: partial