Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

В квітні 2015 р. ПП «Тріал» звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначало, що 31.03.2000 р. придбав у агрофірми «Нива» ринок будівельних матеріалів, розташований на земельній ділянці площею 1,3 га в с.Мізікевича, ж/м «Чорноморка». 20.12.2001 р. вказана земельна ділянка була викуплена і 10.06.2002 р. позивач отримав державний акт про право власності на вказану земельну ділянку. Потім вказаною земельною ділянкою незаконно заволоділо ВКТ «Осьміног». В результаті багаторічних судових розглядів спору між ПП «Тріал» та ВКТ «Осьміног», ПП «Тріал» була повернута у власність вищевказана земельна ділянка. Однак під час розгляду судових спорів ВКТ «Осьміног» відчужив ? частину вказаної земельної ділянки фізичній особі Стоянову, який у свою чергу відчужив її відповідачу [PERSON] У звязку з вказаними обставинами ПП «Тріал» звернулось з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку площею 0.650 га, кадастровий номер 5123755800:02:005:0622, яка розташована за адресою: 14 ст. Люстфдорської дороги, с. Мізікевича, ж/м «Чорноморка», Овідіопольського району, Одеської області та витребування у [PERSON] з незаконного володіння вказаної земельної ділянки. Рішенням Овідіопольського районного суду від 26.11.2013 р., яке набрало законної сили 18.03.2015 р. позов був задоволений. Після набранням вказаним рішенням законної сили, зареєструвати право власності на вказану земельну ділянку не змогли, оскільки 10.04.2008 р. між відповідачами [PERSON] та ПАТ «Морський транспортний банк» на теперішній час ПАТ «Марфін Банк» був укладений договір іпотеки, предметом якого була названа земельна ділянка. Вказаний договір посвідчувався приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1676, яка в межах вказаного договору наклала обтяження на вказану земельну ділянку. На теперішній час, будучи власником названої вище земельної ділянки, позивач позбавлений можливості розпоряджатись земельної ділянкою, тому вимушений звернутись до суду та просити суд визнати недійсним вищевказаний договір іпотеки та виключити з Державного реєстру іпотек запис про державну реєстрацію вказаного вище договору іпотеки, та виключити з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна запис про державну реєстрацію обтяження за вказаним договором іпотеки. У судовому засіданні представник позивача вимоги позивача підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщений, відповідно до ст.ст.74 ч.9, 76 ч.9 ЦПК України. Представник відповідача ПАТ «Марфін Банк» [PERSON] позов не визнала, при цьому пояснила, що дійсно між ПАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений вищевказаний договір іпотеки, предметом якого була вищевказана земельна ділянка. Вказаний договір був укладений відповідно до вимог закону. На момент його укладання [PERSON] був законним власником спірної земельної ділянки і є ним до цього часу, оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка є предметом договору іпотеки до цього часу недійсним не визнаний. З вказаних підстав позов і не визнається. Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи сповіщена належним чином. Заслухавши доводи представника позивача, заперечення на позов представника відповідача ПАТ «Марфін Банк», дослідив письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 215 ч.3 ЦК України якщо недійсність правочину прямо невстановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 216 ч.1 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обовязки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановленого законом. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку», предметом іпотеки можуть бути один або декілька обєктів нерухомого майна, за умови якщо нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності. Судом встановлено, що дійсно позивачу на праві власності належить вищевказана земельна ділянка, яка є предметом вищевказаного договору іпотеки. Відповідно до рішення Овідіопольського районного суду від 26.11.2013 р., яке набрало законної сили 18.03.2015 р. позивач визнаний власником спірної земельної ділянки, з чого слідує, що відповідач [PERSON] незаконно оформив на себе право власності на земельну ділянку, і як наслідок чого не мав права передавати її у іпотеку відповідачу. Задовольняючи позов в частині виключення з державного реєстру іпотек запис про державну реєстрацію оспорюваного договору іпотеки та запису про державну реєстрацію обтяження предмету оспорюваного договору іпотеки, суд виходив зі ст. 55 Конституції України, якою передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими державними органами чи посадовими особами не допускається. Отже звернення позивача з такими вимогами до суду є його правом, яким позивач і скористався. З вказаних вище підстав позов і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved