Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

В квітні 2015 року до Рівненського міського суду надійшов та в судовому засіданні уточнений позов Рівненської міської ради до [PERSON], третя особа на боці позивача ЖКП «Західне», про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням в гуртожитку. Свої вимоги обґрунтовує тим, гуртожиток є комунальною власністю територіальної громади міста Рівне, згідно рішення Рівненської міської ради від 10.04.2014 року № 3889 та перебуває на обслуговуванні ЖКП «Західне». Відповідно ст. 18 ЖК України, управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Актами перевірки за 2014 рік встановлено, що в кімнаті №78 гуртожитку №42 по вулиці Макарова в місті Рівне відповідачка не проживає більше півроку, її речей в кімнаті немає. В кімнаті проживає сім»я [PERSON]. У відповідності до ст.ст. 127.128,71,782 ЖК України вважають наявними підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування жилою площею в кімнаті гуртожитку. Заперечення відповідача на позовну заяву не надано. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі в межах доводів позовної заяви. Пояснила, що гуртожиток є комунальною власністю і знаходиться на обслуговуванні ЖКП «Західне». У звязку із реєстрацією відповідача в кімнаті №78 гуртожитку, яка фактично не проживає по місцю реєстрації понад встановлені законом строки, кімната не може бути передана на приватизацію її мешканцям, які змушені нести додаткові витрати по утриманню кімнати та оплаті комунальних послуг. Факт не проживання відповідача підтверджується відповідними актами, фактичне місце проживання відповідача і поважні причини не проживання невідомі. З огляду на вищевикладене, просить розглянути справу без участі належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи відповідача, ухвалити заочне рішення, яким визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням в кімнаті 78 гуртожитку, що по вулиці Макарова,42 в місті Рівне. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, будучи повідомленим про час і місце судового розгляду справи, що не перешкоджає вирішенню позову по суті. Відповідач [PERSON] повідомлена про час і місце судового розгляду справи у встановленому порядку судовою повісткою, за адресою реєстрації постійного місця проживання, та шляхом поміщення оголошення в газеті Вісті Рівненщини, відповідно до ст. 74 ЦПК України, що підтверджено наявними у справі доказами, а тому суд вважає, що сторона належним чином повідомлена про день судового засідання. В судове засідання відповідач не зявилася, причину неявки суду не повідомила, клопотань заяв щодо позову не надала. Суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у відсутність відповідача, яка вважається належно повідомленим, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, з ухваленням за згодою позивача заочного рішення в порядку ст. 224 - 228 ЦПК України. Заслухавши пояснення, досліджені в справі докази, в тому числі покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], письмові матеріали справи, оцінивши їх в сукупності із встановленими обставинами, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, доведені, підлягають до задоволення. Судом встановлено, що згідно реєстраційної картки по гуртожитку [PERSON] /Скотенюк/ [PERSON], [INFO], уродженка с. Вовківчики Шепетівського району Хмельницької області, зареєстрована в кімнаті № 78 гуртожитку по вулиці Макарова, 42 в місті Рівне, який згідно рішення Рівненської міської ради від 10.04.2014 року № 3889 переданий в комунальну власність та перебуває на обслуговуванні ЖКП «Західне». Відповідно ст. 18 ЖК України, управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Таким чином, виконавчий комітет Рівненської міської ради, представляючи власника, наділений правом вимоги щодо жилого приміщення даного гуртожитку. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. З досліджених в судовому засіданні шести актів за червень листопад 2014 року підготовленими в складі комісії мешканців гуртожитку, які допитані судом в якості свідків підтверджена відсутність відповідачки [PERSON] /Скотенюк/ [PERSON] на час перевірки, в кімнаті знаходиться одне ліжко, наявні тільки речі сім»ї [PERSON], сторонніх немає. Вказаним стверджується, що відповідача в цей період в кімнаті не проживає. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що в кімнаті №78 вона зареєстрована і проживала вдвох із відповідачкою до 2012 року. Пізніше вона перейшла проживати із чоловіком на квартиру по найму. В кімнаті гуртожитку залишалась відповідач. Пізніше їй стало відомо, що в 2013 році відповідач вийшла заміж і пішла жити до чоловіка, кімната залишалась вільною. У цьому звязку вона в 2014 році зробила ремонт в кімнаті по місцю реєстрації, повернулась в кімнату 28.01.2015 року і з цього часу із сім»єю живе в кімнаті, де знаходиться тільки її майно, із жовтня 2014 року вона повністю несе витрати за кімнату. Фактичне місце проживання відповідача їй невідоме, остання фактично не працює, звязку із нею немає. Доповнила, що вибула відповідач добровільно, забрала всі свої речі, будь-яких перешкод в користуванні житлом для відповідача їй невідомо. Вказала, за час проживання в кімнаті із жовтня 2014 року відповідач на кімнату не претендувала. Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що проживаючи в кімнаті №82 гуртожитку, вона знає, що відповідачка більше 2 років назад вийшла заміж, забрала всі свої речі і добровільно виселилась із кімнати №78 гуртожитку. З того часу вона відповідачки не бачила. Чому відповідачка не знялась із реєстрації їй невідомо. В кімнату повернулась [PERSON], проживає там із чоловіком та дитиною, в кімнаті зробила ремонт, несе витрати за житло, але не може вирішити питання приватизації житла. Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що проживає в кімнаті №80 цього ж гуртожитку. Їй відомо, що відповідачка зустріла майбутнього чоловіка, до якого перейшла жити ще до весілля. Далі вийшла заміж, забрала свої речі і остаточно виселилась із кімнати №78 спочатку 2014 року. До цього вже не жила півроку в кімнаті. З часу вона відповідача не бачила. В кімнаті №78 проживає сім»я [PERSON], де знаходяться їх речі, претензії відповідача на кімнату їй невідомі. Допитаний в якості свідка [PERSON] дав аналогічні покази суду про те, що приблизно два роки відповідач не живе в кімнаті №78 гуртожитку, весь цей час він її не бачив. Після виселення відповідача більше півроку в кімнаті №78 ніхто не жив, потім на проживання в кімнату повернулась [PERSON] із сім»єю. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи, що відповідач [PERSON] вибула із кімнати №78 гуртожитку на інше місце проживання приблизно 2 роки назад, а факт її не проживання по місцю реєстрації понад шість місяців знайшов своє підтвердження на підставі досліджених належних і допустимих доказів, суд прийшов до висновку, про наявність передбачених законом підстав для визнання її втратившою право користування жилими приміщеннями в кімнаті № 78 гуртожитку в будинку № 42 по вулиці Макарова в місті Рівне. Відповідно ч.3 ст. 89 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, такий стягується із відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного. ст.ст. 71,72 ЖК України, Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні № 1382-ІУ від 11.12.2003 року,

Outcome: approved