Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

В липні 2018 позивач звернувся до суду з позовом до КП «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів» про стягнення пені. Посилаючись на те, що 25 січня 2016 року між колективним підприємством «Хмельницький Комбінат Будівельних Матеріалів» (продавець) та позивачем [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 41-Б/2016 згідно з умовами укладеного договору покупець сплачує грошові кошти у розмірі 372 922 гривні, які вносяться в банк на рахунок продавця для придбання квартири за адресою: [ADDRESS], у будинку, який будує продавець за власні або кредитні кошти. За цим договором покупець отримує право власності на обєкт будівництва після вводу його в експлуатацію, лише за умови виконання ним зобовязань по даному договору в повному обсязі. Відповідно до договору КП «Хмельницький КБМ» зобовязався закінчити будівництво та здати будинок в експлуатацію в третьому кварталі 2016 року та передати обєкт будівництва у власність покупця. Строк завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію визначено III квартал 2016 року, тобто до 30 вересня 2016 року. Проте, станом на 25 липня 2018 року відповідачем зазначені зобовязання стосовно здачі обєкта будівництва в експлуатацію виконані не були, що і змусило позивача звернутись до суду. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали а повному обсязі, просять позов задоволити. В подальшому подали до суду заяву в якій просять справу розглядати без їх участі. Представник відповідача в судовому засіданні, позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 25 січня 2016 року між колективним підприємством «Хмельницький Комбінат Будівельних Матеріалів» (продавець) та позивачем [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 41-Б/2016 згідно з умовами укладеного договору покупець сплачує грошові кошти у розмірі 372 922 гривні, які вносяться в банк на рахунок продавця для придбання квартири за адресою: [ADDRESS], у будинку, який будує продавець за власні або кредитні кошти. За цим договором покупець отримує право власності на обєкт будівництва після вводу його в експлуатацію, лише за умови виконання ним зобовязань по даному договору в повному обсязі. Відповідно до п.п. 1.4., 4.1.1 і. 4.1.2 договору КП «Хмельницький КБМ» зобовязався закінчити будівництво та здати будинок в експлуатацію в третьому кварталі 2016 року та передати обєкт будівництва у власність покупця. Виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань по договору щодо внесення грошових коштів підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів на суму 376 700 гривень (з урахуванням доплати за більшу площу квартири в розмірі 3 778 гривень), довідкою № 106 від 27 квітня 2016 року, виданою колективним підприємством «Хмельницький Комбінат Будівельних Матеріалів». Сторонами договору передбачено, що строк завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію - III квартал 2016 року, тобто до 30 вересня 2016 року (пункт 1 ;4 укладеного договору). Проте, станом на 25 липня 2018 року відповідачем зазначені зобовязання стосовно здачі обєкта будівництва в експлуатацію виконані не були. Пунктом 5,1. договору купівлі-продажу майнових прав № 41-Б/2016 від 25 січня 2016 року встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством У країни. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За характером ці правовідносини подібні до положень ст. 875 ЦК України, відповідно до якої за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Пунктом 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Тому, висновок суду першої інстанції про те, що Закон України «Про захист прав споживачів» не регулює правовідносини, які виникли між сторонами, оскільки позивач не є споживачем, а відповідач не є виконавцем, що надає послуги, є помилковим. Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. З огляду на зазначене вище, виходячи з математичного розрахунку розмір пені за період з 01 жовтня 2016 року по 25 липня 2018 року становить 7 503 864 гривні (376 700 гривень вартість робіт х 3% /100% х 664 дні прострочення зобовязання). Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та статті 12 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. В силу вказаної норми, виходячи з принципу розумності, позивач враховує, що розмір пені (7 503 864 гривні) значно перевищує суму сплачених по договору коштів (376 700 гривень), та вважає за належне звернутись до суду із позовною вимогою про стягнення з відповідача пені в розмірі 70 000 гривень. Відповідно до ст.1 Закону України від 18 вересня 1991р. «Про інвестиційну діяльність» інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) та/або досягається соціальний та екологічний ефект. Участь фізичної особи в будівництві багатоквартирного будинку з метою набуття права власності на квартиру в ньому не є інвестицією в розумінні Закону України «Про інвестиційну діяльність» і у разі виникнення спору щодо виконання зобов'язань за договором про таку участь у будівництві зазначений Закон не підлягає застосуванню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 листопада 2012 р. у справі № 6-101цс12. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved