Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

В квітні 2019 року заявник звернувся до суду з даною заявою, в якій просив встановити юридичний факт, що він, [PERSON] , [INFO] , постійно проживав з 11 листопада 1986 року по 24 серпня 1991 року включно на території України. В обґрунтування своєї заяви вказав на те, що він народився [INFO] в м. Серов Свердловської області, Російська Федерація. В 1985 році він разом з батьками переїхав проживати до України в м. Дніпропетровськ, де був зареєстрований разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . В 1990 році він був документований паспортом СРСР, виданим 10.04.1990 року РВ Жовтневого району м. Дніпропетровська. З 1990 року по 06.07.1993 року був зареєстрований та постійно проживав за вищевказаною адресою. З 1988 року по 1992 рік він постійно навчався у Дніпропетровському радіо приладобудівному технікумі. В 1993 році він тимчасово виїжджав до РФ, де працював і проживав до 2002 року. В жовтні 2002 року він повернувся до України для постійного проживання. Крім того, він постійно знаходився на військовому обліку в Соборному (Жовтневому) районному військовому комісаріаті. В листопаді 2016 року він звернувся до Чечелівського районного відділу державної міграційної служби з метою отримання паспорта громадянина України, однак йому було відмовлено, у зв`язку з чим він був вимушений звернутися до суду. В судове\~засідання заявник\~не з`явився,\~про час\~і місце\~розгляду справи\~був повідомлений\~належним чином,\~раніше його\~представник [PERSON] \~надав до\~суду заяву,\~в якій\~підтримав заяву [PERSON] про встановлення факту і просив задовольнити її в повному обсязі. Справу просив розглянути за його відсутності без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів. Представник Чечелівського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Серов Свердловської області колишньої Російської Соціалістичної Федеративної Радянської Республіки, нині Російської Федерації. У 1985 році заявник переїхав на постійне місце проживання в Україну, а саме в м. Дніпропетровськ (нині м. Дніпро), але, після проголошення незалежності Україною, заявник не отримав паспорт громадянина України. При цьому,\~судом встановлено,\~що [PERSON] з 1990 року по 06 липня 1993 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Формою А. Згідно же листа Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 23.04.2018 року № 10/5-788, він був зареєстрований за вказаною адресою ще з 11 листопада 1986 року форми А матері, а з 1990 року був зареєстрований по власному паспорту. Крім того, у період часу з 16 вересня 1992 року по 06 липня 1993 року і з 26 жовтня 1995 по 17 червня 1998 року заявник перебував на військовому обліку Соборного районного військового комісаріату як військовозобов`язаний запасу, що підтверджується листом Соборного районного військового комісаріату від 23.07.2018 року за № 2433. Згідно цього листа, в період перебування на військовому обліку в Соборному районному комісаріаті [PERSON] , [INFO] , проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зокрема вищевказані обставини були встановлені рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2019 року у цивільній справі № 204/6295/18, яке скасоване не було і набрало законної сили 15 лютого 2019 року (а.с.5-6). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тому, вищевказані обставини не підлягають доказуванню, оскільки вони встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили. Цим же рішенням було встановлено юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року та перебував у громадянстві колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік. Проте, в теперішній час у заявника виникають труднощі з отриманням паспорта громадянина України, оскільки він не має підтвердження факту постійного проживання на території України у період з 11 листопада 1986 року по 24 серпня 1991 року включно. Тому, [PERSON] звернувся до суду і просив встановити факт, що він постійно проживав з 11 листопада 1986 року по 24 серпня 1991 року включно на території України. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Належність і набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» та може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Зокрема пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України і не були громадянами інших держав. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство» від 18.01.2001 року, безперервне проживання на законних підставах на території України протягом п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Згідно з п. 45 Указу № 215/2001, для прийняття громадянства України особа подає до комісії при Президентові з питань громадянства та управлінь МВС такі документи: г) один із таких документів: документ, що підтверджує безперервне проживання особи на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років, - для особи, яка в`їхала в Україну іноземцем; д) один із таких документів: копію документа, що підтверджує отримання дозволу на імміграцію в Україну; копію паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року з відміткою про прописку на території України або для іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну на постійне проживання до набрання чинності законом «Про імміграцію» (07.06.2001), копію посвідки на постійне проживання. Відповідно до п. 4 прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію», вважати такими, що мають дозвіл на імміграцію в Україну, іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну на постійне проживання до набрання чинності цим Законом і мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про прописку або отримали посвідку на постійне проживання в Україні. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, судом встановлено, що у період з 01 вересня 1988 року по 22 червня 1992 року заявник навчався у Дніпропетровському радіо приладобудівному технікумі, що підтверджується відповідною довідкою від 25.05.2018 року за № 122 (а.с.15), а також дипломом Серії [NUMBER] , отриманим заявником у вказаному навчальному закладі 22.06.1992 року (а.с.14). Крім того, судом вже було встановлено вище, що [PERSON] ще з 11 листопада 1986 року був зареєстрований за формою А його матері за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується листом Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 23.04.2018 року № 10/5-788 (а.с.17). Таким чином, суд приходить до висновку, що заявник дійсно постійно проживав на території України у період з 11 листопада 1986 року по 24 серпня 1991 року включно. Судом встановлено, що виниклі правовідносини не є спірними, той факт, що заявник постійно та безперервно проживав на території України у період з 11 листопада 1986 року по 24 серпня 1991 року включно не оспорюється, а заявлена ним заява покликана на підтвердження наявності цього факту. Під час розгляду даної справи судом не було встановлено третіх осіб, права і інтереси яких можуть бути порушені встановленням даного факту, у зв`язку з чим суд вважає можливим задовольнити дану заяву про встановлення факту, що має юридичне значення. За таких обставин, з урахуванням вищевказаних обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає можливим встановити юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживав з 11 листопада 1986 року по 24 серпня 1991 року включно на території України. На підставі викладеного,

Outcome: approved