Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що його діду [PERSON] по праву приватної власності належав житловий будинок, що знаходиться по вул. Річна, 13 в м. Фастові, Київської області на підставі свідоцтва про право власності виданого Фастівською міською радою 08.06.1951 року. [PERSON] помер 16 серпня 1964 року. Після смерті діда відкрилася спадщина на вказаний будинок. Спадщину після померлого діда прийняла дружина діда, а його бабуся [PERSON] так, як вона була зареєстрована в данному будинку та проживала в ньому. Проте юридично бабуся не переоформила спадщину на своє імя. [PERSON], померла 23 травня 1992 року. Спадщину після померлої бабусі прийняла дочка померлої, а його мати - [PERSON], яка постійно проживала разом зі своєю матірю [PERSON] в будинку № 13 по вул. Річна в м.Фастові з 1990 року, по день смерті [PERSON], яка померла 23.05.1992 р., так як остання мала похилий вік, тяжко хворіла, втратила зір і в звязку з цим потребувала стороннього догляду, який їй надавала її дочка [PERSON], яка фактично прийняла спадщину: доглядала за будинком, проводила в ньому поточні ремонти і обробляла земельну ділянку. Мати позивача фактично вступила в управління та володіння спадковим будинком. Проте мати також юридично не переоформила спадщину на своє імя. Його мати [PERSON] померла 17 серпня 2009 року. Після смерті матері відкрилася спадщина на її майно. Він прийняв спадщину після померлої матері шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового будинку № 13-А по вул. Річна в м. Фастові. Оригінал свідоцтва про право власності на будинок № 13 по вул. Річна в м. Фастові на імя діда [PERSON] не зберігся, втрачений. Позивач в судове засідання не зявилася, направив до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявились, про день, час та місце слухання справи судом повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими позов визнали, просять розглядати справу за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із частиною першою статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що діду позивача [PERSON] по праву приватної власності належав житловий будинок, що знаходиться по вул. Річна, 13 в м. Фастові, Київської області на підставі свідоцтва про право власності виданого Фастівською міською радою 08.06.1951 року, згідно рішення виконкому Фастівської міської ради № 70 від 04.06.1951 року, що стверджується довідкою КП ФМР «Фастівське БТІ» від 06 жовтня2016 року № 1353 (а.с.9). Згідно свідоцтва про смерть серії У-ЯР№052154 виданого Фастівським міськбюро ЗАГС Київської області 17 серпня 1964 року [PERSON] помер 16 серпня 1964 року (а.с.4). Після смерті діда відкрилася спадщина на вказаний будинок. Спадщину після померлого діда прийняла дружина діда, а бабуся позивача [PERSON] так, як вона була зареєстрована в даному будинку та проживала в ньому. Проте юридично бабуся не переоформила спадщину на своє імя. Згідно свідоцтва про смерть серії 1У-БК №452833 виданого відділом ЗАГС Фастівського міськвиконкому Київської області 23 травня 1992 року [PERSON] померла 23 травня 1992 року (а.с.5). Спадщину після [PERSON] прийняла дочка [PERSON] - мати позивача, яка постійно проживала разом зі своєю матірю [PERSON] в будинку № 13 по вул. Річна в м.Фастові з 1990 року, по день смерті [PERSON], яка померла 23.05.1992 р., так як остання мала похилий вік, тяжко хворіла, втратила зір і в звязку з цим потребувала стороннього догляду, який їй надавала її дочка [PERSON], яка фактично прийняла спадщину: доглядала за будинком, проводила в ньому поточні ремонти і обробляла земельну ділянку, що стверджується довідкою вуличного комітету від 03.11.2016 року (а.с.11). [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим будинком. Відповідно до ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно з ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР в ред. 1963 р. Прийняття спадщини визнається такою, що належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Проте мати позивача також юридично не переоформила спадщину на своє імя. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ОК №164290 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області 17 серпня 2009 року [PERSON] померла 17 серпня 2009 року (а.с.6). Після смерті матері відкрилася спадщина на її майно. Позивач прийняв спадщину після померлої матері шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину спадкового будинку № 13-А по вул. Річна в м. Фастові (а.с.10). Оригінал свідоцтва про право власності на будинок № 13 по вул. Річна в м. Фастові, видане Фастівською міською радою 08.06.1951 року згідно рішення виконкому Фастівської міської ради № 70 від 04.06.1051 року на імя діда [PERSON] не зберігся, втрачений. При зверненні до нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого діда так, як право власності було оформлене на його імя, позивач отримав відмову нотаріуса з посиланням на відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на житловий будинок № 13 по вул. Річна в м. Фастові, нотаріус рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вказаний будинок, що стверджується відповіддю приватного нотаріуса [PERSON] від 31 жовтня 2016 року (а.с.13). В спадковому будинку № 13 по вул. Річна в м. Фастові позивач зареєстрований та проживає з дня народження до теперішнього часу, що стверджується паспортними даними (а.с.14) та записами в будинковій книзі (а.с.16-19). Відповідачі по справі не заперечують протии визнання за позивачем права власності на спадкове майно після смерті матері на вказаний будинок. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п. 3.3 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у звязку з їх втратоюта відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також у даному [PERSON] зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання прававласності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем зазаконом, вжив всіх заходів щодо оформлення права власності у встановленому Цивільним кодексом України порядку, проте не набув цього майна із незалежних від нього причин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статей 16,1218, 1220-1222, 1268, 1269 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved