Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в обґрунтування якого вказав, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, серед іншого майна, увійшла квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Це майно належало померлій на підставі рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 11 липня 2001 року. Згідно заповіту, складеного 27 листопада 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області, [PERSON] за реєстровим номером 4351, [PERSON] заповіла йому усе своє майно, що буде належати її на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалось. Окрім нього, немає інших спадкоємців ані за законом, ані за заповітом, ані тих, які мали б право на обов'язкову частку у спадщині. Як спадкоємець за заповітом, він прийняв спадщину шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви. Але, через відмову нотаріуса, він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Свою відмову нотаріус вмотивував тим, що з наявних у нотаріальній справі документів на спадкову квартиру випливає, що вона є не відокремленим об'єктом нерухомого майна, як зазначено в технічному паспорті, а є складовою частиною загального будинку, в якому складає 6/100 частини. Просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], в цілому, як окремий об'єкт нерухомого майна, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав вимоги, просив позов задовольнити. Представник відповідача Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився. Про причину неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 17 вересня 2013 року, [PERSON] померла [INFO] року. Акт смерті зареєстровано Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 17 вересня 2013 року за актовим записом № 1073. Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 11 липня 2001 року по справі № 2-1879/2001, яке набрало законної сили 13 серпня 2001 року за [PERSON] визнано право власності на 6/100 частин будинку [ADDRESS]. Це судове рішення зареєстроване Маріупольським бюро технічної інвентаризації 05 жовтня 2001 року за реєстраційним номером 36862. Отже, до складу спадщини, що відкрилася [INFO] року зі смертю [PERSON] увійшла квартира [ADDRESS], яка складає 6/100 частин в загальному будинку. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно заповіту, складеного 27 листопада 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області, [PERSON] за реєстровим номером 4351, [PERSON] заповіла [PERSON] усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалось. Отже, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після [PERSON], померлої [INFO] року. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 грудня 2014 року № 2345/02-31, [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] після смерті [INFO] року [PERSON], оскільки, на підставі наданих спадкоємцем документів неможливо встановити вид об'єкту цивільних справ - це квартира чи частка житлового будинку. Також із цієї постанови вбачається, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом, своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи наведені докази, судом встановлено, що після [PERSON], померлої [INFO] року спадщину у вигляді квартири [ADDRESS], прийняв [PERSON]. Згідно технічного паспорту, квартира [ADDRESS] складається з двох кімнат житловою площею 32,0 кв.м., у тому числі 1-а кімната 17,1 кв.м., 2-а кімната 14,9 кв.м., кухні площею 6,4 кв.м., сполученого санвузлу площею 5,0 кв.м., тамбуру площею 2,9 кв.м. Загальна площа квартири 48,2 кв.м. Квартира має окремий вхід. Отже, до складу квартири входять усі елементи, які можуть забезпечити володіння та користування цим житлом, як окремим об'єктом нерухомого майна, незалежно від третіх осіб. Згідно частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Отже, спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS], належить [PERSON] з [INFO] року - часу смерті спадкодавця [PERSON]. Відповідно до частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, визнавши право власності за ним, після [PERSON] в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved