Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 27 травня 2015 року між нею та [PERSON], ПАТ «Український професійний банк» був укладений договір по відступлення права вимоги. За умовами якого [PERSON] відступила, а [PERSON] набув право вимоги, належне [PERSON] відповідно до договору банківського вкладу №349963 від 27 травня 2015 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Український професійний банк». За цим договором [PERSON] одержав право замість [PERSON] вимагати від ПАТ «Український професійний банк» сплати грошових коштів у розмірі 63370 доларів США 18 центів. При цьому, [PERSON] зобовязався сплатити [PERSON] вартість права вимоги у розмірі 63370 доларів США 18 центів в строк до 31 травня 2016 року. З метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед [PERSON] був укладений договір поруки від 20 квітня 2016 року. Згідно з яким [PERSON] зобовязалась частково відповідати перед [PERSON] за порушення зобовязань боржником - [PERSON] в частині виконання зобовязання на суму 100 гривень. В порушення умов договору про відступлення права вимоги [PERSON] у строки, передбачені договором, не сплатив вартість права вимоги. На письмову вимогу від 03 листопада 2016 року про сплату заборгованості за договором відповідачі ухилилися від сплати заборгованості. Тому [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про відступлення права вимоги у розмірі 1747051 гривень 90 копійок, з яких основний борг 1710361 гривень 15 копійок та 3% річних 36690 гривень 76 копійок, а також солідарно стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у розмірі 100 гривень. Представник позивача [PERSON] через канцелярію суду подав заяву, якою позов підтримав та просив суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, про своє ставлення до предявленого позову не повідомили. Про час та місце розгляду справи вони повідомлені належним чином. Тому, на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 27 травня 2015 року [PERSON] уклала з [PERSON] та ПАТ «Український професійний банк» договір про відступлення права вимоги. За яким [PERSON] відступила, а [PERSON] набув право вимоги, належне [PERSON] відповідно до договору банківського вкладу №349963 від 27 травня 2015 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Український професійний банк». За цим договором [PERSON] одержав право замість [PERSON] вимагати від ПАТ «Український професійний банк» сплати грошових коштів у розмірі 63370 доларів США 18 центів. При цьому, [PERSON] зобовязався сплатити [PERSON] вартість права вимоги у розмірі 63370 доларів США 18 центів в строк до 31 травня 2016 року, а [PERSON] зобовязалась прийняти дану грошову суму (а.с.9). Крім цього, 20 квітня 2016 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір поруки, за яким [PERSON] зобовязалась частково відповідати перед [PERSON] за порушення зобовязань боржником - [PERSON], а саме за неналежне виконання обовязку щодо сплати на користь [PERSON] вартості права вимоги в строк до 31 травня 2016 року за договором про відступлення права вимоги від 27 травня 2015 року, в частині виконання зобовязання на суму 100 гривень. При цьому, [PERSON] не відповідає за сплату [PERSON] процентів, неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків та інших будь-яких витрат, платежів за основним договором (а.с.17-19). У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним свої прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до положення ч.1 ст.554 та ч.2 ст.553 цього ж Кодексу, у разі порушення позичальником зобовязання, забезпеченого порукою, позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. За загальним правилом, передбаченим ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачі добровільно сплатили заборгованість за договором про відступлення права вимоги. [PERSON] зверталася до відповідачів з письмовою вимогою від 03 листопада 2016 року про сплату заборгованості за договором про відступлення права вимоги від 27 травня 2015 року (а.с.10). Вказана вимога була отримана [PERSON] 07 листопада 2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.12). Проте, відповідачі ухиляються від добровільної сплати заборгованості за договором. Крім того, відповідно до п.14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України. Так, згідно з офіційним курсом НБУ станом на 17 лютого 2017 року (а.с.15-6) 63370 доларів США 18 центів еквівалентно 1710361 гривень 15 копійок (63370,18 центів ? 26,99). Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить примусово стягнути заборгованість за договором про відступлення права вимоги у розмірі 1710361 гривень 15 копійок. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З 01 червня 2016 року по 17 лютого 2017 року період прострочення виконання зобовязання відповідачами становить 261 календарних днів. Тому три проценти річних від простроченої суми за період з вказаний період становить 36690 гривень 76 копійок (1710361,15 грн. ? 3% річних / 365 днів у році ? 261 днів прострочки). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути також 3% річних за порушення грошового зобовязання у розмірі 36690 гривень 76 копійок. Крім цього, суд вважає, що з солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача належить стягнути заборгованість у розмірі 100 гривень. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанції №411 від 20 лютого 2017 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 8000 гривень. Предявлений нею позов задоволений. Тому, з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору по 4000 гривень з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved