Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

В листопаді 2014 р. фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - ФОП [PERSON].) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором купівлі-продажу столярних виробів в загальному розмірі 5633,25 грн. На обґрунтування позову зазначив, що 31 березня 2014 р. між ним та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу столярних виробів № 3/03, на виконання умов якого він отримав від відповідача передплату в сумі 13320 грн. У встановлений договором строк він поставив продукцію, проте [PERSON] відмовилась підписувати акт приймання продукції та не доплатила грошові кошти в сумі 5550 грн. Станом на 21 жовтня 2014 р. [PERSON] прострочила платіж на 150 днів, а тому відповідно до п. 2.6. договору він має право вимагати сплати штрафних санкцій в розмірі 0,01% від суми заборгованості, що становить 83,25 грн. Відповідач [PERSON] первісний позов не визнала, подавши зустрічний позов до ФОП [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заданої порушенням умов договору в частині строків поставки, ненаданням документів щодо якості поставленої продукції та неналежною якістю столярних виробів. На обґрунтування зустрічних вимог зазначила, що 31 березня 2014 р. вона звернулася до ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Промінь» (далі - ТОВ «НВП «Промінь») з метою придбання та монтажу вікон, попередньо ознайомившись з асортиментом продукції на сайті компанії. Після узгодження усіх істотних умов їй було запропоновано укласти договір купівлі-продажу вікон з ФОП [PERSON] Так між ними було укладено договір купівлі-продажу столярних виробів № 3/03. Окрім доставки замовлених вікон відповідач зобов'язувався здійснити роботи з демонтажу старих вікон та встановлення замовлених. Загальна вартість замовленої нею продукції становила 18870 грн., з яких вона в момент підписання договору сплатила 13320 грн., а решту суми мала сплатити в день прийому-передачі продукції. Проте продукція була поставлена не у встановлений договором строк - 23 травня 2014 р., а лише 16 червня 2014 р. Окрім того відповідачем не було надано жодного документа, який би підтверджував якість продукції, а поставлені ним вікна мають істотні недоліки, а саме: нерівномірне фарбування та сліди силікону; вікна не гладкі і мають багато жорсткостей, неточно розміщена фурнітура, що не дає можливості їх нормально відчиняти за зачиняти. Вже через два дні монтажником було знято дві стулки через їх неналежну якість і повернуто лише 19 липня 2014 р. Тоді ж було поставлено нащільники, лиштву та водовідводи. Проте монтажні роботи так і залишились незавершеними, внаслідок чого наявний постійний протяг з вікон. Вона неодноразово вимагала усунення недоліків і закінчення монтажу, проте позивач на її звернення жодним чином не відреагував. З огляду на вказане [PERSON] вважає, що порушенням умов договору, законних прав та інтересів їй було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі передплати, тобто 13320 грн., а також моральну шкоду, яку вона оцінює в 30000 грн. Моральна шкода полягає в сильних емоційних переживаннях, в тому числі викликаних протягом з вікон, погіршенні стану її здоров'я, витратах значних коштів на лікування та витратах часу на врегулювання спірної ситуації. В судовому засіданні позивач ФОП [PERSON] свої позовні вимоги підтримав пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Вимоги зустрічного позову не визнав заперечивши усі доводи [PERSON] Пояснив, що вікна були поставлені ним у визначений договором строк, але відповідач відмовилась розрахуватись пояснивши, що хоче подивитись як вони будуть змонтовані. Так як відповідача знали давно, на її умови погодились. За умовами договору він не зобов'язувався проводити демонтаж старих вікон та встановлення замовлених, і зазначені роботи виконувались монтажником, якого за окрему плату найняла [PERSON] Він же лише зорієнтував відповідача щодо вартості монтажних робіт, зазначивши про це на звороті аркуша паперу із замірами. Спочатку між ним та [PERSON], якій і так була надана велика знижка як постійному клієнту, виникли розбіжності з приводу ціни договору, а коли вікна були виготовлені, відповідач зажадала, щоб їх доставляли по одному в день. На це він не погодився, і з цього приводу у них також виникло непорозуміння. Потім [PERSON] стала висувати претензії з приводу якості вікон, і щоб врегулювати спірні відносини, частину комплектуючих вікон забирали назад, хоча реально там не було жодних недоліків. Йому відомо, що між відповідачем та монтажником також виник конфлікт, через що монтажні роботи так і не були завершені, зокрема монтажник не відрегулював вікна. За міркуванням позивача висновок експерта не доводить, що ним не були поставлені всі комплектуючі, оскільки його як виробника продукції до контролю за монтажем вікон відповідач не допустила. Всі виробники вікон дають гарантію тільки після їх монтажу, а тому гарантії на поставлену ним продукцію він не дає і не може нести відповідальність за недоліки, які виникли внаслідок порушень, допущених при монтажі вікон. [PERSON] в суді заявив, що з метою врегулювання спору він запропонував безкоштовно усунути недоліки поставленої ним продукції за умови оплати замовником боргу, проте [PERSON] на такі умови не погодилася. Представник відповідача [PERSON] первісний позов не визнав, підтримавши вимоги зустрічного позову. Пояснив, що висновок експертизи безспірно доводить неналежну якість поставленої позивачем продукції, її некомплектність та неправильний монтаж. Позивач зобов'язувався змонтувати вікна, що за його міркуванням підтверджується тим, що монтаж здійснював той же монтажник, що і робив заміри, а також власноручним записом позивача за звороті замірів про вартість монтажу - 300 доларів. Правовими підставами заявлених зустрічних вимог представник відповідача зазначив ст.ст. 6, 8 Закону України «Про захист прав споживачів» та загальні положення ЦК України щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 31 березня 2014 р. між ФОП [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем) укладено договір купівлі-продажу столярних виробів (а.с. 4-5, 29). За умовами договору продавець зобов'язався виготовити та передати покупцю у строк до 23 травня 2014 р. столярні вироби (вікна) згідно специфікації (Додатку № 1 до договору). Відповідно до п. 1.2., 2.1. договору загальна вартість продукції, яка включає витрати продавця на доставку, становить 18880 грн., при цьому покупець розраховується за продукцію в два етапи: в розмірі 70% вартості, що становить 13320 грн., - в момент підписання договору, а решта суми в розмірі 30%, що становить 5550 грн., - в день прийому-передачі продукції. Сторони договору домовилися, що відмова покупця від прийняття продукції не звільняє його від виконання умов договору. Покупець має право відмовитися від прийняття продукції лише у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що продавцем здійснено поставку продукції неналежної якості або у разі виявлення явних недоліків. У разі недосягнення згоди між продавцем та покупцем щодо якості поставленої продукції сторони можуть замовити проведення експертизи, яка оплачується продавцем або покупцем в залежності від того, чи була підтверджена наявність недоліків. Окрім того покупець має право власними силами та за власні кошти залучити до прийняття продукції експертів (п. 2.8. договору). Враховуючи загальні ознаки зобов'язань, зафіксовані у вищевказаному договорі, які характеризуються особливостями суб'єктного складу сторін договору та об'єкта цих зобов'язань - виконання суб'єктом підприємницької діяльності (підрядником) певної роботи за завданням фізичної особи (замовника) за плату, суд приходить до висновку, що між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір побутового підряду, який є окремим різновидом підрядних договорів. Правовідносини, що виникають з договору побутового підряду, врегульовані нормами параграфів 1, 2 глави 61 ЦК України. На вказані правовідносини також поширюється і дія Закону України «Про захист прав споживачів». 31 березня 2014 р. на виконання умов договору [PERSON] передала ФОП [PERSON] аванс в розмірі 13320 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с. 30) і не заперечується сторонами. Сторони не заперечують, що на виконання умов договору ФОП [PERSON] поставив замовлені [PERSON] столярні вироби (вікна). [PERSON] посилається на те, що ФОП [PERSON] порушив визначені договором терміни поставки продукції, проте жодних доказів на підтвердження вказаної обставини вона не надала, а відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Окрім того дотримання продавцем термінів виготовлення продукції не має правого значення для вирішення даного спору, оскільки відповідно до п. 2.5. договору наслідком прострочення виготовлення продукції є сплата продавцем штрафних санкцій в розмірі 0,01% від загальної вартості продукції, а таких вимог [PERSON] не заявлено. Судом встановлено, що в день прийому-передачі продукції [PERSON] відмовилась підписати відповідний акт та не виконала зобов'язання щодо сплати в повному обсязі вартості продукції в сумі 5550 грн. Відповідач посилається на те, що позивач не надав їй документів, які підтверджують якість поставленої продукції, а поставлені вікна неналежної якості, у зв'язку з чим їй заподіяно матеріальну та моральну шкоду. Проведеною за клопотанням відповідача будівельно-технічною експертизою встановлено, що столярні вироби не відповідають вимогам державних стандартів України в частині комплектності поставки (відсутні три бруси розширення) та гранично допустимих відхилень геометричних показників виробів та зовнішнього вигляду (наявні перепади площин штапику виробу 3, наявні перевищення допустимих зазорів у притулках поз. 1 та поз. 3, наявні зазори у примиканні штапиків до граней стулок та рам, на поверхні столярних виробів наявні незначні плями та напливи від герметизуючих матеріалів), а вікна змонтовані з порушенням вимог державних стандартів України в частині улаштування швів примикання до стінових прорізів (а.с. 57-74). Висновок експертизи, даний кваліфікованим та не заінтересованим у розгляді справи експертом, складений з урахуванням даних, отриманих під час натурного обстеження столярних виробів, суд вважає належним і допустимим доказом на підтвердження тієї обставини, що поставлені позивачем вікна мають недоліки. Зі змісту укладеного сторонами договору убачається, що позивач не брав на себе зобов'язань щодо монтажу столярних виробів. Вказана обставина підтверджується також і змістом підписаного [PERSON] проекту договору, з пропозицією про укладення якого вона зверталася до ТОВ «НВП «Промінь» вже після поставки продукції позивачем, згідно якого загальна ціна товару зростає до 22070 грн., але вона включає в себе витрати продавця та доставку товару та монтаж і демонтаж вікон (а.с. 9-11). Отже доводи відповідача про те, що позивач окрім відповідальності за недоліки самих вікон повинен також відповідати і за недоліки, допущені при їх монтажі, суд вважає необґрунтованими. Відповідно до п. 2.9. договору виявлені в ході приймання дефекти (недоліки) продукції підлягають актуванню і усуненню постачальником власними силами та за власний рахунок. Ст. 852 ЦК України встановлює альтернативні права замовника, які виникають у нього у зв'язку з неналежним виконанням робіт підрядником. За приписом вказаної норми цивільного закону відступлення підрядником від умов договору підряду, що погіршило роботу, або інші недоліки в роботі, дають замовнику право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків або виправити їх за свій рахунок з правом відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Аналогічні правила встановлює ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за приписом якої у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Визначаючи, чи є істотними недоліки виготовлених позивачем вікон, суд враховує положення п. 12) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», де дане визначення істотного недоліку: істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Враховуючи характер виявлених експертизою недоліків вікон, їх незначну кількість та висновок експерта про те, що усунення виявлених експертизою недоліків як самих вікон, так і їх монтажу, можливо без повної їх заміни, суд приходить до висновку про те, що недоліки столярних виробів не є істотними. За таких обставин відповідач має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення недоліків, відповідного зменшення ціни вікон або відшкодування збитків, завданих усуненням недоліків своїми силами чи із залученням третьої особи. У разі порушення права на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору, споживач має право вимагати захисту своїх прав у спосіб, передбачений ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів». Таких вимог [PERSON] не заявлено, однак вона не позбавлена такої можливості за наявності для цього підстав. За змістом ст. 16 ЦК України позивач при зверненні до суду за власним розсудом обирає спосіб захисту свого права. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України предмет та підстави позову визначає позивач. [PERSON] заявила вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди пославшись на ст. 6, 8 Закону України «Про захист прав споживачів», які взагалі не регулюють спірні правовідносини, а ст.ст. 22, 23 ЦК України, на які міститься посилання у позовній заяві, встановлюють загальні правила про право особи на відшкодування збитків та моральної шкоди, завданої порушенням її цивільного права. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду визначені ст. 1166, 1167 ЦК України, згідно з якими єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові такі елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди Доказів, які б підтверджували зазначені складові, відповідачем не надано. З огляду на встановлені судом обставини передана відповідачем позивачу грошова сума є авансом, сплаченим на виконання договору побутового підряду, а отже не може вважатися шкодою у розумінні ст. 1166 ЦК України. Суд роз'яснював представнику позивача принцип диспозитивності цивільного процесу та право на зміну підстав або предмету позову, проте останній наполягав на розгляді заявлених вимог. Враховуючи викладене, підстав для задоволення зустрічного позову суд не вбачає і відмовляє у позові у зв'язку з невірно обраним способом захисту порушеного права та недоведеністю заявлених вимог. При вирішенні вимог первісного позову суд бере до уваги таке. П. 2.1. укладеного між сторонами договору зобов'язує замовника в повному обсязі провести оплату продукції в день її прийому-передачі. Вказане положення договору узгоджується з приписом ст. 854 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За загальними умовами виконання зобов'язань, встановленими ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно припису ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи, що в обумовлений договором термін замовник [PERSON] не здійснила остаточний розрахунок за поставлену їй продукцію, порушені права підрядника ФОП [PERSON] підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. П. 2.6. договору передбачено, що у разі несвоєчасного розрахунку за виготовлену продукцію покупець сплачує продавцю 0,01% від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати, але не більше 3% від загальної вартості продукції. Станом на 21 жовтня 2015 р. [PERSON] прострочила виконання грошового зобов'язання на 150 днів, а отже стягненню з неї підлягає штраф в розмірі 83,25 грн. (5550х0,01%х150). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved