Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

В квітні місяці 2017 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінсансова компанія «Довіра та Гарантія», [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання договорів поруки припиненими. В обгрунтування позову зазначила, що 22 вересня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником усіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4699-014/08Р, за умовами якого позивач надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 24\~381,00 дол. США для придбання автомобіля, що купується за договором №052Б/08-2008 від 05.08.2008 року. З метою забезпечення належного виконання зобовязання та захисту майнових інтересів Банку як кредитодавця на випадок порушення зобовязання [PERSON]як позичальником, 22.09.2008 між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №4699-014/08Р. З метою забезпечення належного виконання зобовязання та захисту майнових інтересів Банку як кредитодавця на випадок порушення зобовязання [PERSON] як позичальником, 22.09.2008 АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №4699-014/08Р. З метою забезпечення належного виконання зобовязання та захисту майнових інтересів Банку як кредитодавця на випадок порушення зобовязання [PERSON] як позичальником, 22.09.2008 між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №4699-014/08Р. 31 травня 2017 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ПАТ КБ «Правекс-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитними договорами відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №4699-014/08Р від 22.09.2008 року, укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Позивач вважає, що банком були порушені права поручителів як споживачів банківських послуг, передбачені нормами Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: ч. 2 ст. 19 - відносно недобросовісної підприємницької практики, що виразилася у введенні в оману шляхом умовчання про сенс і наслідки укладення договорів поруки, а саме взяття поручителями зобовязання перед банком солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Також з моменту укладення Кредитного договору у [PERSON] обліковується перед банком прострочена заборгованість за Кредитним договором за всіма видами кредитних платежів та штрафних санкцій. Таким чином, шестимісячний строк, передбачений ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, сплив ще у 2009 році, а з позовом до суду банк звернувся лише в вересні 2015 року. Позивач зазначає, що з безпосередньою вимогою до неї та інших поручителів щодо погашення боргу [PERSON],банк не звертався. В матеріалах справи відсутній жодний доказ отримання ані власноруч ані за допомогою поштового зв'язку поручителями, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] таких вимог. Також, додатками до Кредитного договору змінювався період, за який нараховуються проценти, встановлювалися нові умови щодо процентної ставки та інших платежів, змінювався в тому числі розмір тіла кредиту, що беззаперечно свідчить про збільшення обсягу основного зобов'язання, проте, Договором поруки встановлено, що зміни і доповнення до нього вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди. Так, поручителями не було надано свою згоду на внесення змін до Кредитного договору, а тому [PERSON] вважає, що порука є припиненою у зв'язку зі збільшенням обсягу відповідальності поручителів без їх згоди. Враховуючи викладене, [PERSON] просить суд визнати припиненим договір поруки №4699-014/08Р від 22.09.2008 укладений між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON], договір поруки №4699-014/08Р від 22.09.2008 укладений між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON], договір поруки №4699-014/08Р від 22.09.2008 укладений між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON]. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомили. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 22 вересня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником усіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4699-014/08Р, за умовами якого позивач надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 24\~381,00 дол. США для придбання автомобіля, що купується за договором №052Б/08-2008 від 05.08.2008 року. З метою забезпечення належного виконання зобовязання та захисту майнових інтересів Банку як кредитодавця на випадок порушення зобовязання [PERSON] як позичальником, 22.09.2008 між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №4699-014/08Р. З метою забезпечення належного виконання зобовязання та захисту майнових інтересів Банку як кредитодавця на випадок порушення зобовязання [PERSON] як позичальником, 22.09.2008 АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №4699-014/08Р. З метою забезпечення належного виконання зобовязання та захисту майнових інтересів Банку як кредитодавця на випадок порушення зобовязання [PERSON] як позичальником, 22.09.2008 між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №4699-014/08Р. Станом на 28 травня 2015 року [PERSON] належним чином не виконав зобовязання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 31\~649,46 дол. США. 31 травня 2017 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ПАТ КБ «Правекс-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитними договорами відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №4699-014/08Р від 22.09.2008 року, укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Статтею 553 ЦК України встановлено. що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність боржника. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не предявить вимоги до поручителя. Викладене підтверджується Постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17.09.2014 року по справі № 6-170цс13 де зазначається наступне наступне: «Отже, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, так само як закінчення строку, установленого договором поруки, та закінчення одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя зпозовом». З матеріалів справи вбачається, що з моменту укладення Кредитного договору у [PERSON] обліковується перед банком прострочена заборгованість за Кредитним договором за всіма видами кредитних платежів та штрафних санкцій. Таким чином, шестимісячний строк, передбачений ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, сплив ще у 2009 році, а з позовом до суду банк звернувся лише в вересні 2015 року. До того ж, важливо зазначити, що з безпосередньою вимогою до поручителів щодо погашення боргу [PERSON], банк не звертався. В матеріалах справи відсутній жодний доказ отримання ані власноруч ані за допомогою поштового зв'язку поручителями, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] таких вимог. Частиною 1 статті 553 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, висловленої у Постанові у справі № 6-73цс12від 18.06.2012 року, яка згідно зі ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України є обов'язковою для судів, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами: установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Так, додатками до Кредитного договору змінювався період, за який нараховуються проценти, встановлювався нові умови щодо процентної ставки та інших платежів, змінювався в тому числі розмір тіла кредиту, що беззаперечно свідчить про збільшення обсягу основного зобов'язання. Крім того. Договором поруки встановлено, що зміни і доповнення до нього вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди. Проте, така згода поручителя на внесення змін до кредитного договору в матеріалах справи відсутня. Оскільки банком пропущений шестимісячний строк звернення до поручителей та відсутня їх згода на збільшення обсягу основного зобов'язання, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved