Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

в квітні 2020 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому він просив: усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , створені відповідачами, шляхом вселення [PERSON] у вказану квартиру, передачі відповідачами ключів від цієї квартири та зобов`язання відповідачів не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою у майбутньому; витрати по сплаті судового збору покласти на відповідачів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно зі Свідоцтвом про право власності на житло від 27.11.2006 року, виданим відповідно до Розпорядження № 7514 Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією, квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить у рівних частках [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . При цьому, позивач зазначає, що після припинення шлюбних відносин між ним та [PERSON] , він з 01.10.2019 року не проживає з відповідачами у спільній квартирі, але станом на день звернення до суду з цим позовом є зареєстрованим у цій квартирі, про що свідчить Довідка № 11625282 від 04.02.2020 року про реєстрацію місця проживання. Разом з тим, позивач вказує, що приблизно у двадцятих числах жовтня 2019 року він хотів забрати свої зимові речі з квартири, проте відповідачі не надали йому доступу до житла, що, у свою чергу, порушило його права як співвласника. Крім того, не зважаючи на намагання позивача врегулювати спір у досудовому порядку шляхом скерування відповідачам двох вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою та надання комплекту ключів від неї, останні відмовили у задоволенні цих вимог без об`єктивних на це причин. За вказаних обставин, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі. Ухвалою від 28.04.2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою від 12.05.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 05.10.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачів у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що згідно зі Свідоцтвом про право власності на житло від 27.11.2006 року, виданим відповідно до Розпорядження № 7514 Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією, квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить у рівних частках [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Договору дарування 1/4 частки квартири від 03.12.2020 року [PERSON] безоплатно передала, а [PERSON] прийняв у дар належну дарувальнику на праві власності 1/4 частку квартири [ADDRESS] . Також, як передбачено вказаним Договором, його сторони домовилися, що за цим Договором за [PERSON] , [INFO] , встановлюється право безстрокового безоплатного користування (постійне безкоштовне проживання) 1/4 часткою квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказане право користування [PERSON] 03.12.2020 року зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, номер запису про інше речове право: 39510413. При цьому, відповідно до наявних у матеріалах справи довідок про реєстрацію місця проживання особи, виданих Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської РДА, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.13, 50-52). Звертаючись з позовом до суду, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на порушення його прав як співвласника квартири, адже відповідачі не надають йому ключі від квартири, перешкоджають йому у вселенні до квартири, та, як наслідок, у користуванні останньою. Вказані обставини щодо чинення перешкод відповідачами у користуванні позивачем вказаною квартирою, співвласником якої він являється, підтверджуються наявними в матеріалах справи відповідями представника відповідачів на вимоги представника позивача від 21.01.2020 року на 14.02.2020 року (а.с.15-23, 26-28), в яких, зокрема, зазначено про необхідність позивачу підтвердити своє право власності та/або користування спірною квартирою шляхом надання правовстановлюючих документів. Крім того, як вбачається, незважаючи на надання позивачем копії Свідоцтва про право власності на житло, яка є належним доказом наявності у останнього такого права, відповідачі безпідставно та вдруге заперечили проти наявності у позивача права володіння та/або користування квартирою, пред`явивши, при цьому, вимогу щодо надання оригіналу вказаного Свідоцтва. У свою чергу, за змістом ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Аналіз наведених норм права свідчить про те, що для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав: позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди, та внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном. У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. На підставі викладеного, а також зважаючи на те, що, обставини, на які позивач посилалася як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що порушене право позивача [PERSON] підлягає захисту шляхом вселення [PERSON] у спірну квартиру та зобов`язання відповідачів передати йому комплект ключів від цієї квартири. Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідачів не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою у майбутньому, оскільки відповідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, тому вказані вимоги є передчасними. При цьому, суд, в порядку ст. 141 ЦПК України, присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі по 280 грн. 27 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: partial