Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

В квітні 2016р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO]. народження. У ході розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги, остаточно визначившись, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO]. народження у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з часу подання позову і до повноліття дитини. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1999р., шлюбні відносини між ними припинились в 2013р. і на даний час вирішується питання про розірвання шлюбу. В шлюбі у сторін, народився син: [PERSON], [INFO]. народження. Оскільки дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, а відповідач ухиляється від покладених на нього обов'язків щодо утримання дитини, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO]. народження у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з часу подання позову і до повноліття дитини. До судового засідання від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги позивачка підтримала в повному обсязі і не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1999р. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016р. по цивільній справі № 761/109461/16-ц шлюб між сторонами було розірвано, проте зазначене рішення суду не набрало законної сили. В шлюбі у сторін, а саме [INFO]. народився син - [PERSON]. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що спільна дитина сторін знаходиться на її утриманні, батько дитини ухиляється від покладених на нього обов'язків щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 3 від 15 травня 2006 р. за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи обставини справи, та те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитина, судом не встановлено, що з відповідача здійснюються інші стягнення за виконавчими документами, а також те, що на його утриманні перебувають інші особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача починаючи з дати подання позову на користь позивачки на утримання їх спільної дитини, аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку /доходу/ відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що за своїм матеріальним станом відповідач спроможний сплачувати розмір аліментів, визначений судом, при цьому суд врахував і матеріальний стан матері дитини - позивачки по справі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає за необхідне, стягнення аліментів проводити з 22 березня 2016р. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved