Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що вони є колишніми працівниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль». [PERSON] був звільнений з посади головного інженера ТзОВ «Магістраль» 20 грудня 2012, [PERSON], був звільнений з посади майстра ТзОВ «Магістраль» 1 лютого 2013 року. При звільненні кожного з них відповідач не провів повного розрахунку по заробітній платі. Вони неодноразово зверталися до ТзОВ «Магістраль» із вимогами виплатити всі суми, що належали їм при звільненні, однак через ігнорування прохань змушені захищати власні права в судовому порядку. На час подання ними даного позову відповідач так і не провів повного розрахунку із жодним із позивачів, тому на сьогоднішній день ТзОВ «Магістраль» має заборгованість перед кожним із них. Просять стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме: 26931,98 грн. - на користь [PERSON] та 27684,80 грн. - на користь [PERSON] Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явились, подали заяви в яких просять провести розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, до суду надійшла заява директора ТзОВ «Магістраль» Мацнєва В.А., в якій він просить провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, прийшов до висновку що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON], був звільнений з посади головного інженера ТзОВ «Магістраль» 20 грудня 2012 року, про що свідчить запис в трудовій книжці та наказ №19 від 20.12.2012 р.(а.с.7,8). [PERSON], був звільнений з посади майстра ТзОВ «Магістраль» 1 лютого 2013 року, про що свідчить запис в трудовій книжці та наказ №3 від 01.02.2013 р.(а.с.9,10). Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред 'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як зазначено у позовній заяві, вимоги позивачів про розрахунок були проігноровані відповідачем, а фактичного розрахунку з ними за весь цей час так і не було проведено. Статтею 117 Кодексу законів про працю України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при непроведенні роботодавцем розрахунку до розгляду справи суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку - по день постановления рішення у справі. Абзацом 3 пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв 'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. За змістом п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N100 (з наступними змінами і доповненнями). Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов 'язана відповідна виплата. Пунктом 5 розділу IV Порядку передбачено, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна заробітна плата. Згідно з п. 8 згаданого Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів. Згідно з довідкою про заробітну плату від 17.02.2015 № 10, [PERSON], за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата (звільнення 20.12.2012) - за жовтень і листопад 2012 року було нараховано по 1118 грн заробітної плати.(а.с.11). За ці два місяці ним було відпрацьовано 45 робочих днів. А відтак, його середньоденна заробітна плата складала 49 грн 69 коп: (1118 грн + 1118 грн) : 45 дні ~ 49,69 грн. За період з початку січня 2013 року по кінець лютого 2015 року нараховується 542 робочих дні. Отже, до виплати йому підлягає сума в розмірі 26 931 грн 98 коп: 542 дні х 49,69 грн - 26 931, 98 грн. Згідно з довідкою про заробітну плату від 17.02.2015 № 9, [PERSON], за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата (звільнення 01.02.2013) - за грудень 2012 року і січень 2013 року було нараховано по 1118 грн заробітної плати. (а.с.12). За ці два місяці ним було відпрацьовано 42 робочих дні. А відтак, його середньоденна заробітна плата складала 53 грн 24 коп: (1118 грн + 1118 грн): 42 дні = 53,24 грн. За період з 02 лютого 2013 року по кінець лютого 2015 року нараховується 520 робочих днів. Отже, до виплати йому підлягає сума в розмірі 27 684 грн 80 коп: 520 днів х 53,24 грн = 27 684, 80 грн. За правилами статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Враховуючи вищевикладене, суд,

Outcome: approved