Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

В лютому 2019 року позивачка [PERSON], в інтересах якої діє представник [PERSON], звернулась до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «Приват Банк»), в якому просила визнати виконавчий напис № 11961 від 18.08.2017 року про стягнення грошових коштів в сумі 177\~731,82 грн., вчинений приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~[PERSON] таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позивачка зазначила, 18 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис за номером 11961, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № KRКRRX 05020415 від 28 листопада 2006 року у загальному розмірі 177731,82 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 7 419,92 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 92814,52 грн., комісії у розмірі 1457,28 грн., пені у розмірі 67100,49 грн., штрафу у розмірі 8439,61 грн. та 500,00 грн. Зазначений виконавчий напис перебуває на виконанні у Покровському відділі Державної виконавчої служби міста [PERSON] Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується відповідною постановою про відкриття виконавчого провадження. Позивачка вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат»,\~постанови КМУ від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~та Порядку\~вчинення нотаріальних\~дій нотаріусами\~України,\~оскільки заборгованість\~за кредитним\~договором вже\~була стягнута\~на підставі\~рішення Жовтневого\~районного суду\~міста [PERSON] від\~05\~жовтня 2012\~року.\~ Крім\~того,\~заборгованість у\~виконавчому написі\~стягнута за\~строк 3860 днів, а саме з 28.11.2006 року по 23.06.2017 року в порушення норм ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», оскільки з дня виникнення права вимоги у ПАТ «ПриватБанк» минуло більше ніж 10 років. 20 лютого 2019 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не зявились, представник надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутністю. Скористався своїм правом надання до суду відзиву, у якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позовна заява подана безпідставно та обставини, які зазначені у ній у жодному разі не є підставою для скасування виконавчого напису. У відзиві вказує на те, що позивач не оспорює наявність заборгованості перед банком або наявність боргу в меншому розмірі, не надає жодних підтверджень виконання своїх обовязків, тобто не спростовує, а ні факту заборгованості перед Банком, а ні розміру боргу зазначеного у виконавчому написі. Крім того, Банком надані всі необхідні документи для отримання виконавчого напису нотаріусу. Третя особа - Приватний нотаріус Київського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~ст.\~13\~ЦПК України,\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 листопада 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №KRКRRХ 05020415, відповідно до якого відповідачем надано позивачу кредитні кошти в сумі 7590,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.11.2007 року. Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 жовтня 2012 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» була стягнута заборгованість за кредитним договором\~№KRКRRХ05020415\~від 28.11.2006\~року у загальному розмірі 57182 гривень 12 копійок, яка складається із заборгованість за кредитом в сумі 7590,00 \~\~грн., 33134,84 грн. \~заборгованість по процентам за користування кредитом, 1457,28 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, пеню за несвоєчасне \~виконання зобовязань за кредитним договором в сумі 15 000 грн. Рішення суду не оскаржене та набрало законної сили. 17 листопада 2012 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Мазур», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ №241384 видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 17.11.2012 р. 18 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис за № 11961, яким запропоновано стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з [PERSON] несплачену заборгованість за кредитним договором № KRКRRХ05020415 від 28.11.2006\~року.\~Строк за\~який проводиться\~стягнення 3860\~днів,\~а саме\~з 28.11.2006\~року по\~23.06.2017\~року.\~Сума,\~що підлягає\~стягненню:\~177731,82\~грн.,\~з яких: 7419,92\~грн.\~заборгованість за\~тілом кредиту;\~92814,52\~грн.\~заборгованість за\~відсотками; 1457,28\~грн.\~заборгованість з\~комісії;\~67100,49\~грн.\~заборгованість з\~пені;\~500\~грн.\~заборгованість по\~штрафам (фіксована\~частина),\~8439,61\~грн.\~заборгованість по\~штрафам (відсоток\~від суми\~заборгованості),\~а також витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 1800,00 грн. 14 листопада 2017 року постановою державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] відкрито виконавче провадження № 55139779 за виконавчим написом № 11961 від 18 серпня 2017 року. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 33 Закону України «Про іпотеку», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), а також Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 року № 2368/5 (в редакції, чинній на момент вчинення спірного виконавчого напису). Відповідно до ст.ст.87,88 ЗУ «Про нотаріат», п.п. 3.1, 3.3. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.2, 3.5 глави 16 Порядку). Згідно з п. 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вищезазначеного Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням вимог законодавства, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Суд не погоджується з доводами відповідача щодо дотримання нотаріусом вимог закону під час вчинення виконавчого напису та доведення безспірності заборгованості, оскільки «безспірність» в розумінні ст.88 ЗУ «Про нотаріат» є сам факт існування боргу та підтвердження його розміру. Виходячи з приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості. Та обставина, що на час вчинення виконавчого напису 18 серпня 2017 року судом вже був розглянутий спір між сторонами, що виник з одного і того ж самого кредитного договору та рішенням суду від 05.10.2012 року, що набрало законної сили, було стягнуто заборгованість, дає суду підстави дійти висновку про наявність спору між сторонами, а отже заборгованість за кредитним договором, виходячи з якої вчинено виконавчий напис, не може вважатись безспірною. Крім того, вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса для стягнення заборгованості за кредитним договором за наявності рішення суду про стягнення аналогічних сум за тілом кредиту 7419,92 грн. та частини заборгованості за відсотками 92814,52 грн., призвело до подвійного стягнення грошових коштів з [PERSON] Суд також відхиляє доводи відповідача щодо дотримання строків позовної давності, оскільки договір є чинним і діє до повного виконання зобовязань між сторонами, а отже Банк має право примусового стягнення боргу у будь-який час, зважаючи не таке. Як зазначалось вище, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Всупереч зазначених\~вимог закону стягнення заборгованості по кредиту здійснено виконавчим написом за період, що дорівнює 3519 днів, тобто понад 9 років поза межами трирічного та річного строків позовної давності для вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією, пенею, штрафом. \~ \~ \~ \~При цьому, наявність у кредитора права вимагати від боржника виконання обовязку за договором протягом терміну його дії не звільняє нотаріуса від обовязку дотримання Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та вчиняти виконавчі написи, окрім іншого, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Виходячи з встановлених судом обставини справи, перевіривши надані сторонами докази, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності та взаємного звязку, судом встановлено, що на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, оскільки на час вчинення виконавчого напису існувала таке, що набрало законної сили рішення суду про стягнення аналогічних сум заборгованості, що призвело до подвійного стягнення за кредитним договором, і оскаржуваний напис нотаріуса вчинений поза межами строків позовної давності, а отже суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ст.\~141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved