Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 11.03.2015 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 21.01.2015 року до повноліття дитини. Позивач зазначає, що у теперішній час її матеріальний стан погіршився, у зв`язку з тим, що припинилися соціальні виплати до досягнення дитиною трьох років у розмірі 860 грн. Неповнолітній син потребує значно більшого догляду та коштів, оскільки збільшуються потреби на його утримання, оплата за ДНЗ та розвиток дитини. Розмір аліментів, що був стягнутий за рішенням суду на даний час є незначним у зв`язку із зростанням цін на продукти харчування, одяг, потреби дитини та її вік В свою чергу зазначає, що матеріальний стан відповідача значно покращився, він працює у Новопсковському ВП ГУНП України в Луганській області, що дозволяє йому сплачувати на утримання спільної дитини значно більший розмір аліментів, ніж визначений судом. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що не згоден з доводами позивача про те, що її матеріальний стан погіршився, навпаки вважає, що на даний час позивач [PERSON] офіційно працевлаштована, отримує заробітну плату, отже, її матеріальний стан поліпшився. Відповідач вказує, що будь які письмові докази того, які б свідчили про збільшення матеріальних витрат на дитину в матеріалах справи відсутні. Також, відповідач зазначив, що у теперішній час дійсно працює Новопсковському РВ національної поліції України в Луганській області, проживає разом із співмешканкою та їх спільною донькою [PERSON] , 2011 року народження, яка перебуває на його утриманні. Будь-якого рухомого або нерухомого майна у власності не має. Крім того, 01.10.2018 року в ході виконання службових обов`язків він отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим з 10.10.2018 року по 19.10.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні, що потягло за собою матеріальні затрати. Посилаючись на вказані вище обставини, відповідач позов визнав частково та просив стягувати аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 11.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.01.2019 року у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву, у зв`язку з неявко відповідача. Ухвалою суду від 08.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 26.02.2019 року. Позивач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши надані учасниками справи письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. В статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. ст. 51 Конституції України, 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 03.11.2014 року виконавчим комітетом Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 11.03.2015 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 21.01.2015 року до повноліття дитини. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 22.01.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно довідки про склад сім`ї №1754 від 01.11.2018 року, виданої виконкомом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області, [PERSON] мешкає в с. Осинове разом з батьками та неповнолітнім сином [PERSON] , 2014 року народження. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки [PERSON] , 2011 року народження Станом на 31.12.2018 року відповідач [PERSON] не має заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , 2014 року народження, що підтверджується довідкою Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби №265/16.22-41 від 16.01.2019 року. З довідки, виданої виконкомом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області за №147 від 10.01.2019 року [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] та мешкає разом з [PERSON] та донькою [PERSON] . Згідно Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, 01.10.2018 року [PERSON] під час виконання службових обов`язків отримав тілесні ушкодження, внаслідок чого був госпіталізований до Новопсковського РТМО. Відповідно до виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №1523, виданого лікарнею ДУ «ТМО МВС України по Луганській області» [PERSON] перебував на лікуванні в неврологічному стаціонарі з 10.10.2018 року по 19.10.2018 року з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку 01.10.2018 року, астенічний синдром. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька дитини і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на щомісячне утримання їхньої дитини є недостатнім, тому суд вважає необхідним задовольнити позов частково, ухваливши рішення про стягнення з відповідача 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитиною, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Враховуючи, що задовольняється 66,4% позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 468,00 грн., іншу частину судових витрат у розмірі 236,8 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial