Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

в квітні 2013 р. позивачка [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Дочірнього підприємства «Гранд Плаза» про відшкодування завданої шкоди. Ухвалою суду від 23.07.2013 р. було замінено неналежного відповідача ДП «Гранд Плаза» на належного відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренейссанс Інжинірінг і Констракшн» та направлено справу для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить автомобіль марки «Porsche Cayenne GTS», який для користування був переданий [PERSON], яка проживає [ADDRESS] та в дворовому просторі має окреме, спеціально влаштоване паркомісце для автомобіля, яке в безпосередній близькості знаходиться до будівельного майданчику, замовником якого виступає Дочірнє підприємство «Гранд Плаза», та ведуться масштабні будівельні роботи. В листопаді 2011 року автомобіль вийшов з ладу. Станцією технічного обслуговування автомобіля ТОВ «Автолайф центр», був виставлений рахунок за ремонт автомобіля, який визначив причину пошкодження автомобіля - втрата живлення на блоці керування після увімкнення запалення, пошкодження проводки внаслідок проникнення води в салон автомобіля через забиті будівельним сміттям водовідводи в підкапотному просторі. Відповідно до розрахунку ремонт автомобіля склав 8468,50 грн., який не був відшкодований відповідачем. Також 03.03.2012 року [PERSON] було виявлено пошкодження автомобіля у вигляді тріщини на лобовому склі та уламки будівельного матеріалу на капоті автомобіля. В наслідок цього на ремонт автомобіля було витрачено 9456,50 грн., які не були відшкодовані відповідачем. Просила суд стягнути на її користь понесені матеріальні витрати на загальну суму 17925, 00 грн. та судові витрати у справі. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю«Ренейссанс Інжинірінг і Констракшн» проти позову заперечив, вважав його безпідставним, необґрунтованим та непідтверджений належними та допустимими доказами, просив суд в задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює управляючим у [PERSON], яка користувалась автомобілем позивачки. Також цим автомобілем користувався і він. Автомобіль паркувався у дворі будинку, в якому проводяться будівельні роботи відповідачем. Через попадання будівельного пилу були забиті водовідводи під капотом автомобіля. На СТО спеціаліст зазначив, що забруднення водовідводів відбулось через попадання будівельного пилу. У другому випадку на автомобіль позивачки впала бетонна суміш. У зв'язку з чим ним було викликано міліцію та подано заяву. У порушенні кримінальної справи було відмовлено. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до п.1 ч.2 цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч.3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Перевіряючи матеріали справи, судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належав автомобіль «Porsche Cayenne GTS» (а.с.6), яким користувалась [PERSON] та [PERSON]. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначила, що її автомобіль двічі зазнав пошкодження з вини відповідача, а саме: у листопаді 2011 року у наслідок пошкодження проводки через проникнення води в салон автомобіля у зв'язку з забиттям будівельним сміттям водовідводів в підкапотному просторі та 03.03.2012 року пошкоджено лобове скло в наслідок падіння бетонної суміші та уламків будівельних матеріалів. На ремонтні роботи по відновленню автомобіля позивачем було витрачено власні кошти в розмірі 17925,00 грн. які просить стягнути з відповідача. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, або підстави звільнення від доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підтвердження своїх вимог щодо розміру шкоди позивачка надала рахунок № С000011937 від 21.11.2011 р. та рахунок № С000012741 від 12.03.12 (а.с.7,11), протокол огляду місця події (а.с.8-9), постанову Шевченківського РУГУ МВС України про відмову у порушенні кримінальної справи (а.с.10). Положеннями ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розглядаючи спір про відшкодування заподіяної шкоди, суд повинен з'ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв'язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»від 27.03.1992 р. з відповідними доповненнями та змінами, роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ним та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст.ст. 58, 59, 62, 63, 64, 212 ЦПК України, вказані обставини підлягають встановленню на підставі належних та допустимих доказів, які оцінюються самостійно судом в їх сукупності. До істотних обставин, що підлягають з'ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов'язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. При цьому обов'язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру збитків покладається на позивача. Доказами, відповідно до положень ст. 57 ЦПК України, є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З наданих позивачкою доказів не вбачається, що у зв'язку із неправомірними діями саме відповідача ТОВ «Ренейссанс Інжинірінг і Констракшн» було пошкоджено її автомобіль для усунення яких нею витрачено грошові кошти у розмірі 17925,00 грн. Крім цього, суд не приймає до уваги, звіт про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 29.01.2013 року складений оцінювачем [PERSON], як доказ щодо обґрунтування розміру шкоди завданої позивачеві, оскільки при проведенні даного дослідження спеціаліст про кримінальну відповідальність за дачу неправдивого висновку не попереджався, і такий проведений не на момент заподіяння пошкоджень автомобілю, а на момент його продажу позивачкою. У судовому засіданні представник позивачки зазначив, що на момент розгляду справи автомобіль був відчужений. Протягом всього часу розгляду справи судом не здобуто, а позивачем не надано належного та допустимого доказу, який би свідчив, обґрунтовував протиправність дій відповідача та його вину, розмір шкоди завданої відповідачем внаслідок пошкодження автомобіля та причинно-наслідковий зв'язок між протиправними діями відповідача та завданою шкодою. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вину відповідача у пошкодженні автомобіля, позивачем не доведено, у зв'язку з чим підстав для задоволення позову не вбачається. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed