Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

В квітні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що сторони є співвласниками житлового будинку № 29 по вул. Тимірязєва в м. Вознесенську Миколаївської області, а саме: позивачу належить 1/2 його частка, відповідачу\~ [PERSON] 5/12 часток, відповідачу [PERSON] 1/12 частка. Обумовлений житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, що була надана для його обслуговування, та зареєстрована на даний час за попереднім власником даного будинку.\~\~ Оскільки сторони в добровільному порядку не можуть вирішити питання щодо спільного користування майном, зазначене стало підставою для звернення з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Просила провести виділ належної позивачу частки житлового будинку, відповідно до висновку судової будівельно технічної експертизи від 08.09.2017 року, а також встановити порядок користування земельною ділянкою. На стягненні грошової компенсації від відповідачів у звязку з зменшенням ідеальної долі, а також виділу ? частки вбиральні Д-1 не наполягала. \~Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] з підстав, наведених у письмових запереченнях проти позову. Зокрема, зазначав, що спірний житловий будинок був самовільно реконструйований, внаслідок чого була збільшена його житлова площа, а також має в своєму складі інші самочинно збудовані будівлі, в звязку з чим будинок не може бути поділений в натурі (не може бути виділена його частка). Крім того, звертав увагу суду на неможливість вирішення спірного питання на підставі висновку судової будівельно технічної експертизи від 08.09.2017 року, оскільки останній, як було встановлено в судовому засіданні, суперечить іншим матеріалам справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. \~Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку № 29 по вул. Тимірязєва в м. Вознесенську Миколаївської області, а саме: позивачу [PERSON] належить 1/2 його частка, відповідачу\~ [PERSON] 5/12 часток, відповідачу [PERSON] 1/12 частка. Обумовлений житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, що була надана для його обслуговування, та зареєстрована на даний час за попереднім власником даного будинку ([PERSON]М.).\~\~ Оскільки сторони в добровільному порядку не можуть вирішити питання щодо спільного користування майном, зазначене стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 12.07.2017 року по даній справі була призначена судова будівельна технічна експертиза, виконання якої було доручено експерту [PERSON] На час проведення експертизи провадження по справі було зупинено. Провадження по справі було відновлено в звязку з надходженням на адресу суду висновку експертизи, відповідно до ухвали суду від 29.09.2017 року. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 364 ЦК України \~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, в звязку з чим право спільної часткової власності на це майно припиняється. При цьому власнику майна, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий обєкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 цього Кодексу та п.10 Порядку присвоєння обєкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про ідентифікацію обєктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них» за № 1117 від 08.12.2010 року, оскільки особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Разом з тим, якщо до складу нерухомого майна входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти, поділ спірного майна не може бути проведений. Обумовлене питання може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону, що слідує з п.п. 2.3 п.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року (з наступними змінами) та узгоджуються з нормами ст.ст. 316, 317, ч.ч. 1,2 ст. 376 ЦК України. При цьому, виходячи з положень ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений обєкт, а і обєкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого обєкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій обєкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Як вбачається з висновку судової будівельно технічної експертизи за № 145/17 від 08.09.2017 року, виділ в натурі належної позивачу частки житлового будинку № 29 по вул. Тимірязєва в м. Вознесенську Миколаївської області може бути здійснений за одним варіантом. Водночас, з матеріалів справи слідує, що в складі спірного житлового будинку є самовільно добудовані приміщення, які є невід'ємною частиною будинку, а саме сіни, зазначені в плані літерою а'-1, сіни, зазначені в плані літерою а-1, а також вбиральня та душ, зазначені в плані літерами Д-1 та, відповідно Е-1. Крім того житловий будинок було реконструйовано шляхом приєднання частки сараю Б-1, внаслідок чого житлова площа будинку була збільшена на 13,0 кв.м., а літня кухня, зазначена в плані літерою Ж-1, переобладнана з частини сараю, зазначеного в плані літерою Б-1. Зазначені обставини не були в повній мірі враховані експертом при здійсненні експертного дослідження, внаслідок чого останній прийшов до помилкового висновку про можливість здійснення в натурі виділу частки, належної позивачу (зазначене експерт підтвердив у судовому засіданні та в наданих письмових поясненнях до експертного висновку). Відповідно до ст.ст.316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом. Здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. Отже, оскільки обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти не є обєктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами ст. ст. 364, 367 ЦК України, тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягають. Що стосується вимог [PERSON]І щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою. Так, згідно ст. 358 ЦК України, ч. ч. 1, 4 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до п. п. 19, 21 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» України за № 7 від 16.04.2004 року в справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово- ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст. 88 ЗК України, бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Тобто під час вирішення питання щодо встановлення порядку користування співвласниками спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні останнім будинок, будівлі, споруди, підлягають встановленню та врахуванню ряд обставин: розмір та конфігурація ділянки, порядок розташування на ній спільних будівель, наявність між співвласниками угоди про порядок користування ділянкою, зміст цієї угоди, фактичний порядок користування будівлями та ділянкою тощо. При цьому враховуються вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки, можливість нормального користування співвласниками будинком, господарськими будівлями, спорудами, здійснення догляду за ними. Позивач просить встановити порядок користування земельною ділянкою у спосіб, зазначений у висновку судової будівельно технічної експертизи за № 145/17 від 08.09.2017 року. Однак експертний висновок вищевказаних обставин не враховує, а ґрунтується виключно на запропонованому експертом варіанті розподілу між сторонами будинку з наявним на ній самочинно збудованим нерухомим майном (фактично - як наслідок такого розподілу) в той час як суд не знайшов підстав для задоволення вимог про виділ частки з будинку. За встановлених обставин не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] й в цій частині. В силу вимог п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed