Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

В обґрунтування позову представник ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» Пономар В.О. вказував, що 31 липня 2018 року між ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг № 180731-183328 на суму 2300,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,00 грн. за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Позивач виконав свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів, оскільки кошти за вказаним кредитним договором перераховані на банківську карту позичальника Таким чином, згідно з кредитним договором, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 2300 грн. та сплатити проценти у розмірі 736,00 грн. у строк 16 днів до 15 серпня 2018 року. Окрім зазначеного, відповідач також взяв на себе зобов`язання, у разі виникнення заборгованості, сплатити неустойку у виді пені згідно Кредитного договору. 15 серпня 2018 року термін платежу за договором настав, однак, відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме: не повернув отримані кошти та не сплатив проценти. Саме тому позивач був змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою від 31 серпня 2021 року провадження в справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. Представник ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» Пономар В.О. в судове засідання не з`явився, але подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач [PERSON] викликався шляхом надсилання засобами поштового зв`язку судової повістки за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштовий конверт з судовою повісткою на ім`я [PERSON] повернуто без вручення з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб була вручена судова повістка. Але відповідач [PERSON] відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, причини його неявки суду невідомі, відзив на позов ним не поданий. Тому суд розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Між ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» і [PERSON] 31 липня 2018 року було укладено договір про надання фінансових послуг № 180731-183328 на суму 2300,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2% (тобто 46,00 грн.) за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів (тобто з 31 липня 2018 року по 15 серпня 2018 року) шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Вказаний кредитний договір був укладений у Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. У відповідності до висловленої [PERSON] пропозиції у договорі кредит в розмірі 2300,00 грн. був виданий йому шляхом перерахування на платіжну карту № [NUMBER] . Згідно з повідомленням ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 01 липня 2021 року (а.с. 16), перерахування грошових коштів в сумі 2300,00 грн. на користь [PERSON] було здійснено за дорученням ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» 31 липня 2018 року. Згідно з наданою 15 вересня 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» випискою по банківській карті № [NUMBER] , категорія MasterCard, що видана на ім`я [PERSON] , грошові кошти в сумі 2300,00 грн. надійшли на рахунок відповідача саме 31 липня 2018 року. Отже позивач виконав свій обов`язок щодо передачі грошових коштів на користь відповідача. За умовами укладеного договору (п.п. 3.1.1., 3.1.1.3. Умов надання та обслуговування кредитів) [PERSON] зобов`язувався повернути кредит у повному обсязі в дату повернення кредиту, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до цих умов, договору та/або умов відповідної угоди сторін. Крім того клієнт має право достроково погасити заборгованість. Відповідно до ст.ст. 626 ч.1, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Крім того ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі якщо за договором позичальник зобов`язувався повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. У відповідності до ст.ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору [PERSON] належним чином не виконував та не повернув позивачу кредитні кошті в останній день строку користування, про що свідчать відомості, викладені у розрахунку заборгованості станом на 01 липня 2021 року. В результаті цього з боку відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» за тілом кредиту в розмірі 2300,00 грн. яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 48350,47 грн. Але таку вимогу позивача суд визнає необґрунтованою та у визначені розміру заборгованості по процентам, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача, суд виходить з такого. В постанові № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду висловила своє судження про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, правом нараховувати проценти за користування кредитом позивач був наділений лише у період 16 календарних днів, починаючи з дня видачі кредиту, що було узгоджено сторонами договір про надання фінансових послуг № 180731-183328 від 31 липня 2018 року. Тому за період користування кредитом [PERSON] повинен був сплатити на користь позивача проценти в сумі 736,00 грн. (2300,00 грн. х 2% = 46 грн. х 16 днів = 736,00 грн.). Згідно з повідомленням ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 01 липня 2021 року (а.с. 32), на користь ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» 15 серпня 2018 року отримано платіж в сумі 736,00 грн., який надійшов з банківської карти № [NUMBER] , яка, як вже було встановлено, належить відповідачу [PERSON] . Отримані грошові кошти позивачем обліковані саме як проценти за користування кредитом, що випливає з розрахунку заборгованості. З цього суд робить висновок, що відповідач виконав свій обов`язок в частині здійснення оплати процентів за користування кредитом в останній день строку користування кредитом. Тому вимога позивача щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином відповідач повинен сплатити на користь позивача заборгованість по тілу кредиту з урахуванням втрат від інфляції за весь період прострочення та три проценти річних за несвоєчасне погашення заборгованості. Виходячи з розміщеної на офіційному сайті Державної служби статистики України http://www.ukrstat.gov.ua інформації про індекси споживчих цін (індекс інфляції), за період з вересня 2018 року по червень 2021 року показник індексу інфляції склав 123,44% (1,2344). Від так сума інфляційних втрат, які понесені позивачем внаслідок несплати відповідачем суми грошового зобов`язання по тілу кредиту, складають 539,12 грн. (2300,00 х 1,2344 - 2300,00 = 539,12). Виходячи зі строку невиконання відповідачем свого зобов`язання тривалістю 1051 день, а саме за період з 16 серпня 2018 року по 01 липня 2021 року (кінцева дата, використана позивачем у розрахунках), сума 3% річних від простроченої суми складає 198,68 грн. (2300,00 грн. х 3% х 1051/365 = 198,68). У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, сплата неустойки (штрафу), яка є грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). За змістом приписів параграфу 2 гл. 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Оскільки відповідач [PERSON] на момент звернення позивача до суду з даним позов не виконав свого обов`язку по поверненню заборгованості по тілу кредиту, позивач має право нараховувати на суму невиконаного зобов`язання пеню у визначеному договором розмірі. Так, за договором про надання фінансових послуг № 180731-183328 від 31 липня 2018 року [PERSON] уразі виникнення з його боку заборгованості зобов`язався сплатити пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, далі на 15-й день - у розмірі 5,02%, а на 30-й день - 7,67%. Враховуючи, що кредит в сумі 2300,00 грн. [PERSON] повинен був повернути позивачу 15 серпня 2018 року, то вже з 16 серпня 2018 року позивач набув право на нарахування пені в таких розмірах: з 16 серпня 2018 року по 29 серпня 2018 року - 2300,00 грн. х 3,64% х 14 днів = 1172,08 грн.; з 30 серпня 2018 року по 13 вересня 2018 року - 2300,00 грн. х 5,02% х 15 днів = 1731,90 грн.; 14 вересня 2018 року - 2300,00 грн. х 7,67% х 1 день = 176,41 грн. Однак з огляду на диспозитивність цивільного процесу, закріплену в ст. 13 ЦПК України, суд задовольняє позовну вимогу щодо стягнення з відповідача пені лише в заявленому розмірі 1150,00 грн. Отже, суд задовольняє позов частково і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість тілом кредиту в розмірі 2300,00 грн., індекс інфляції за весь період прострочення в розмірі 539,12 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 198,68 грн., а також пеню в розмірі 1150,00 грн. Ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв`язку зі зверненням з позовом до суду пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial