Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

В липні 2016р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] народження у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 01 березня 2016р. і до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах платежу за один місяць. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2002р., який було розірвано за рішенням суду. В шлюбі у сторін народились діти: [PERSON], [INFO] народження і [PERSON], [INFO] народження, які повністю знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання малолітньої молодшої дитини. Дохід, який отримує позивачки є недостатнім, щоб забезпечити гідне життя і розвиток малолітньої дитини, при цьому позивачка вживала заходів для отримання з відповідача аліментів, проте останній відмовляється сплачувати аліменти в добровільному порядку. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва зазначений позов було задоволено частково (а.с.24-25), ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2016р. заяву відповідача [PERSON] про перегляд вказаного заочного рішення задоволено і вказане рішення - скасовано (а.с.84). В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просила суд позов задовольнити. Відповідач, в судовому засіданні, заперечував стосовно того факту, що ним не сплачуються аліменти, зазначаючи, що він сплачує позивачці аліменти на обох синів від першого шлюбу, при цьому після досягнення старшим сином повноліття, він особисто йому щомісяця передає аліменти, а також надавав та надсилав поштовим переказом суму аліментів на молодшого сина. Крім того, відповідач просив суд врахувати, що в нього народився у другому шлюбі ще один син, він несе витрати і по його утриманню, при цьому наголошував, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання середнього сина. Свідок [PERSON] суду повідомив, що сторони по справі його батьки, після розірвання шлюбу між батьками була домовленість, що відповідач буде сплачувати аліменти на утримання його, так і молодшого брата [PERSON]. В присутності свідка, відповідач систематично надавав аліменти позивачці на утримання сина - [PERSON], а також після досягнення свідком повноліття батько надавав йому аліменти особисто. Також свідку відомо, що крім грошових коштів, батьком придбавались продукти харчування та речі, а також надсилались кошти матері поштовим переказом. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2002р. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 серпня 2012р. по цивільній справі № 2610/13652/2012 (провадження № 2/2610/6816/2012), яке набрало законної сили, шлюб між сторонами було розірвано. В шлюбі у сторін народились діти: [PERSON], [INFO] народження і [PERSON], [INFO] народження. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що молодша спільна дитина сторін знаходиться на її утриманні, батько дитини - відповідач по справі, ухиляється від покладених на нього обов'язків щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання молодшого сина сторін, суд враховує матеріальний стан позивачки та відповідача, потрібності дитини відповідного віку, а також те, що на утримання відповідача перебуває ще один малолітній син - [PERSON], [INFO] народження, при цьому судом встановлено, що відповідачем здійснювалось щомісяця оплата позивачці аліментів на утримання молодшого сина сторін, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Беручи до уваги, що відповідачем сплачувались аліменти на утримання молодшого сина сторін, суд вважає за необхідне, стягнення аліментів проводити з 01 березня 2017р. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial