Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В позові позивач вказує, що 11 квітня 2013 року він надав [PERSON] позику в сумі 4000 доларів США, що на той час за офіційним курсом, встановленим Національним банком України становило - 31 972,00 грн. [PERSON] зобов'язувалась повернути суму позики протягом двох тижнів, однак через фінансові труднощі не змогла цього зробити, раз по раз обіцяючи повернути гроші та відкладаючи термін повернення. 02 жовтня 2013 року [PERSON] в черговий раз пообіцяла повернути гроші і на прохання [PERSON] написала розписку, якою підтвердила факт отримання від останнього в борг 11 квітня 2013 року 4000 доларів США та вказала погоджений з ним новий термін повернення позики - 06 листопада 2013 р. Однак, у вказаний строк борг повернено не було і лише 09 листопада 2013 року на картковий рахунок позивача позичальниця переказала частину заборгованої суми у розмірі - 5000 гривень, що за офіційним курсом, встановленим Національним банком України на день повернення, становило еквівалент 625,55 доларів США. З того часу заборгованість не зменшилась і наразі основне боргове зобов'язання становить 4 000 дол. США - 625,55 дол. США = 3 374,45 дол. США., що становить 28 853,91 грн. В позові [PERSON] ставить питання про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 3584,96 дол. США, що становить 30 653,92 грн. При цьому вказана сума складається з основної суми боргу - 3 374,45 дол. США., що становить 28 853,91 грн. та відсотків за користування коштами в сумі 210,51 дол. США, що становить 1800,01 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на зазначені в ньому обставини та просив суд стягнути з [PERSON] на його користь кошти в сумі 30 653,92 грн. Також він пояснив, що факт передачі коштів позичальнику підтверджується письмовою розпискою за підписом відповідача. Він підтвердив, що окрім розписки між сторонами більше у письмовій формі ніякі документи не підписувались і письмовий договір - не укладався. Відповідач [PERSON], належним чином, відповідно до вимог чинного ЦПК України повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання, в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його покази, що він дав під час його допиту як свідка, відповідно до вимог ст. 184 ЦПК України, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно розписки [PERSON], [INFO], проживаюча за адресою: [ADDRESS] та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] - отримала від [PERSON], [INFO], кошти в сумі 4000 доларів США. Гроші отримала 11.04.2013 року. Вказану суму [PERSON] зобов'язувалась повернути до 06.11.2013 року. (а.с. 4). Будучи допитаним в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] повідомив, що 11.04.2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики і в цей же день ним були передані кошти [PERSON] шляхом перерахування на її картковий рахунок в банку, номер якого вона йому повідомила і в послідуючому підтвердила факт отримання коштів. . Грошові кошти відповідач зобов»язувалась повернути через два тижні. Однак в послідуючому вона почала ухилятись від виконання зобов»язань по поверненню позичених грошових коштів . Тому на підтвердження факту отримання коштів [PERSON] в послідуючому власноручно написала розписку, в якій вказувала, що позичені кошти вона зобов»язується повернути до 06.11.2013 року. Однак до сьогоднішнього дня [PERSON] позику не повернула, за виключенням 5 000 гривень. Будь-які інші документи в письмовій формі, окрім розписки, сторонами підписані не були. Позивач провів розрахунок суми заборгованості, в якому зазначено, що сума заборгованості відповідача складається з основної суми боргу - 4 000 дол. США - 625,55 дол. США = 3 374,45 дол. США., що становить 28 853,91 грн., проценти за договором позики, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України з врахуванням облікової ставки Національного Банку України за відповідні періоди - 210,51 доларів США (за період з 12.04.2013 р. по 09.06.2013 р. - 45,26 доларів США; за період з 10.06.2013 р. по 08.11.2013 - 107,56 доларів США; за період з 09.11.2013 р. по 12.02.2014 р. - 57,69 доларів США). Згідно вимогам ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно вимогам ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Регулювання відносин між фізичними особами, зокрема щодо договорів позики регулюються нормами ЦК України (ст. ст. 1046 - 1053). При цьому договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення якщо до суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок одержання встановлюється договором - ч. 1 ст. 1048 ЦК України (вказана правова позиція викладено в постанові ВСУ від 18.07.2012 року № 6-79цс12). В ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно вимогам ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. З врахуванням викладеного суд вбачає підстави для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення основної суми боргу - 3 374,45 доларів США, що становить 28 853,91 грн. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На позивача покладений обов'язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин положень ст. 1048 ЦК України. Тобто, відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України - позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав і не ставив питання в судовому засіданні про їх витребування. Таким чином, при викладених обставинах, у зв'язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві - позов в частині стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 210,51 долар США, що становить 1800,01 грн. (проценти за договором позики) не підлягає до задоволення.

Outcome: partial