Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

В лютому 2019 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом,в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири. Як зазначено в позовній заяві,16.11.1999 р. на підставі договору купівлі-продажу,укладеного на ЗАТ «Запорізька регіональна біржа нерухомості»,позивач [PERSON] купив у ТОВ «Енергоком» належну останньому квартиру [ADDRESS] за грошову суму 22 906 гр.80 коп. Договір був укладений в письмовій формі на ЗАТ «Запорізька регіональна біржа нерухомості»,що відповідало вимогам чинного на той час цивільного законодавства,договір нотаріально не посвідчувався. Посилаючись на те, що стосовно всіх істотних умов договору купівлі-продажу сторони досягли домовленості, відбулося повне виконання договору, але в зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору позивач позбавлений можливості зареєструвати право власності у державному реєстрі, чим суттєво обмежені його права, просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Провадження у справі відкрито ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25.02.2019 р. Відповідно до ст.274 ЦПК України,справа розглянута в порядку загального позовного провадження. В судове засідання представник позивача надав письмову заяву,у якій підтримав позов та наполягав на його задоволенні на підставі викладеного вище. Відповідач в судове засідання не з*явився, викликалася належним чином,шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада» та шляхом направлення повістки поштою,яка повернута до суду із зазначенням про відсутність адресу,відзиву на позов не подано. Відповідно до ст.223 ЦПК України,справа розглянута без участі представника позивача та відповідача з постановленням,за згодою представника позивача,заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи вбачається,що 16.11.1999 р. на ЗАТ «Запорізька регіональна біржа нерухомості» в письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна,за умовами якого [PERSON] купив у ТОВ «Енергоком» належну останньому квартиру [ADDRESS] за обумовлену сторонами грошову суму 22 906 гр.80 коп.,яку продавець отримав від покупця до підписання договору,нотаріально договір не посвідчений. 06.09.2017 р.був виготовлений технічний паспорт на вказане майно на ім`я [PERSON] ,з яким комунальними підприємствами в період з 2008 р.укладені договори на постачання послуг електрозв`язку,водопостачання тощо. Відповідно до ст.227 ЦК України (в ред.1963 р.)який діяв на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири)підлягає нотаріальному посвідченню ,якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору(ст.47 цього Кодексу). Водночас,згідно положень чинного на той час Закону України «Про товарну біржу»(стаття 15),було передбачено,що угоди,зареєстровані на біржі,не підлягають нотаріальному посвідченню. Враховуючи наведене,суд дійшов висновку,що на час укладення спірного правочину позивач діяв у межах чинного законодавства,яке передбачало як можливість укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна з нотаріальним посвідченням договору,так і можливість купівлі його за біржовою операцією(угодою),яка подальшому нотаріальному посвідченню не підлягала. Згідно ст.47 ч.2 ЦК України (в ред.1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду,яка підлягає нотаріальному посвідченню, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди,суд вправі за вимогою сторони,що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не потрібно. Суду надані письмові докази домовленості сторін відносно всіх істотних умов договору, повного виконання договору сторонами у 1999 р.,а саме:позивач повністю виконав договір,оскільки передав продавцю обумовлену договором грошову суму за придбану нерухомість,що підтверджено змістом договором,вступив в фактичне володіння та користування цим майном,уклав договори на його технічне обслуговування. ТОВ «Енергоком» як продавець передав позивачу в користування та володіння продане житлове приміщення, всі документи на нього, тобто також виконав умови угоди. На час укладання договору купівлі -продажу сторонам договору не було відомо про необхідність його обов*язкового нотаріального посвідчення . Оскільки законність укладеного з позивачем договору відповідачем або іншими особами протягом з 1999 р.не оспорюється, проте відсутність його нотаріального посвідчення ускладнює реєстрацію та розпорядження цим майном, чим порушуються права позивача як власника, суд дійшов висновку, що є всі передбачені законом підстави визнати договір купівлі-продажу дійсним, оскільки цей спосіб захисту прав позивача відповідає змісту ст.15,16 ЦК України. На підставі ст.47 ч.2,227 ЦК України (в ред.1963 р.), ст. ст.223,258,259,263,265,353,355 ЦПК України,суд-

Outcome: approved