Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

В листопаді 2017р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 2-4) до відповідача [PERSON], в якому просила суд: стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 12125,0 грн.; судовий збір у розмірі 640,0 грн. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що їй на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. 01 липня 2017р. відбулося чергове залиття квартири позивачки з вище розташованої квартири № 102, яка на праві приватної власності належить відповідачу, при цьому має місце неодноразові факти залиття з цієї квартири, у зв'язку з неналежним утриманням сантехнічного обладнання відповідачем. Оскільки в досудовому порядку відповідач відмовляється здійснити заходи щодо відшкодування заподіяної шкоди, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав. Судом до участі у справі, в якості третьої особи було притягнуто співвласника квартири [ADDRESS] [PERSON] Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017р. відкрито провадження по справі. В процесі розгляду справи стороною відповідача подавались письмові заперечення на позов, які були повернуті останньому в порядку, ст. 49 ЦПК України, у зв'язку з недотриманням процесуального порядку їх подання. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просили суд позов задовольнити, наголошуючи, що звернення до суду з позовом викликано також не тільки самим фактом заподіяння збитків, у зв'язку з численними фактами залиття, а також у зв'язку з «хамською» поведінкою відповідача, який неодноразово відмовлявся допустити до квартири членів комісії, намагання владання ним спору в досудовому порядку, шляхом пропозиції відповідача придбати позивачці пензель для фарбування та здійснити відновлювальні роботи нею самостійно. Відповідач проти позову заперечив, зазначаючи, що надані позивачкою, в якості письмових доказів акти про факти залиття її квартири є неналежними письмовими доказами, оскільки не відповідають вимогам, які визначені Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державний комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005р. № 76, зареєстровано в МЮ України 25 серпня 2005р. за № 927/11207. На думку відповідача залиття квартири позивачки дійсно відбулося з квартири відповідача, але не з його вини, у зв'язку з неналежним технічним станом сантехнічного обладнання, а у зв'язку з підвищеним тиском в системі водопостачання в будинку, що призвело до пошкодження в квартирі відповідача підводу води до мийки в його квартирі. Також на думку сторони відповідача неналежним є доказом і наданий стороною позивача локальний кошторис та дефектний акт, якими визначено характер та площу пошкоджень і розмір матеріальних збитків. Третя особа [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, зазначаючи, що вона, як співвласник квартири [ADDRESS] не заперечує, що розмір матеріальної шкоди, в разі ухвалення рішення на користь сторони позивача, було стягнуто на користь позивачки. Також третя особа зазначала, що всі спроби її та позивачки владнати спір в позасудовому порядку, були проігноровані відповідачем та його матір'ю, яка приймала участь у вирішенні спору. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 05 липня, 06 вересня 2017р. мали місце засвідчення фактів залиття квартири [ADDRESS], яка належить на праві спільної часткової власності позивачці та третій особі (а.с. 8, 11, 12). Згідно актів від 05 липня, 06 вересня 2017р. залиття квартири [ADDRESS], відбулося з вище розташованої квартири № 102, в цьому будинку, яка належить на праві приватної власності відповідачу. Причинами залиття квартири сторони позивача, зазначено неналежний технічний стан сантехнічної арматури в квартирі відповідача та протікання підводки змішувача на кухні та протікання крана в квартирі відповідача. В ході залиття були пошкоджені стеля та стіни в квартирі позивачки, орієнтовна площа затоплення стелі 6,9 кв.м., та має місце відшарування шпалер. Відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005р. №76 (далі по тексту - Правил), у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт. Додатком 4 до Правил встановлено форму вказаного акта про залиття, якою передбачено обов'язкова присутність осіб, причетних до події, що сталася для спільного огляду приміщення та фіксації характеру, його причин та наслідків. При цьому, як роз'яснено в листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29 грудня 2009р. за №12/20-11-1975, факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. Акт обов'язково має бути підписаний всіма членами комісії. Однак, як встановлено в судовому засіданні, зазначений вище акт від 05 липня 2017р. не був підписаний власником квартири [ADDRESS], у зв'язку з його відмовою. Акт від 06 вересня 2017р. не підписаний сторонами. В судовому засіданні позивачка наголошувала, що перед складанням цих актів комісією оглядались квартири сторін та були встановлені причини залиття її квартири, проте відповідач кожного разу поводив себе зухвало і відмовлявся їх підписувати. Про те, що підпис власників квартир є обов'язковою, позивачці відомо не було. В силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, відповідач визнав, що мали місце залиття квартири позивачки з його квартири, проте він категорично не погоджувався з причинами залиття, при цьому в порушення ст. 129 Конституції України, ст. ст. 76-81 ЦПК України, стороною відповідача не було надано суду належних і допустимих доказів в обґрунтування його тверджень про інші причини залиття квартири позивачки. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 своєї постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992р. №6, суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Згідно з локальним кошторисом від 11 вересня 2017р., вартість відновлювального ремонту в квартирі позивачки, внаслідок пошкоджень, які утворились у зв'язку з залиттям становить 12125,0 грн. (а.с. 13-19). На спростування зазначеного письмового доказу, стороною відповідача не було надано жодного доказу, як і не заявлялись відповідні клопотання про призначення судової експертизи або рецензування відповідного кошторису. Згідно положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Як передбачено вимогами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню у відшкодування матеріальної шкоди 12125,0 грн., при цьому судом не встановлено, що залиття квартири позивачки в липні, вересні 2017р. відбулося не з вини відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Outcome: approved