Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

В інтересах малолітніх дітей до суду звернувся орган опіки та піклування\~з вище\~вказаним позовом\~посилаючись на\~ті обставини,\~щовідповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків у відношенні малолітніх дітей, їх вихованням та доглядом займаються частково, не піклуються про них, не забезпечують матеріально, ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, соціальні виплати на дітей використовують не за призначенням. На даний час сім`я перебуває на обліку, як така, що потрапила в складні життєві обставини та з 20.05.2018 року знаходиться під соціальним супроводом. 01.06.2021 року діти були вилучені з сім`ї і тимчасово влаштовані до Кодимської лікарні з причин того, що подальше залишення дітей з батьками є небезпечним для їх життя, здоров`я та морального виховання. 02.06.2021 року органом опіки та піклування Слобідської селищної\~ради Подільського\~району Одеської\~областібуло прийняте рішення про доцільність відібрання у [PERSON] та [PERSON] малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. У зв`язку з чим та з метою захисту інтересів малолітніх дітей орган опіки та піклування пред`явив до відповідачів відповідний позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить відібрати у батьків [PERSON] та [PERSON] малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав та стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно аліменти на користь дітей в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на особистий рахунок дітей відкритий у банківській установі. 16.07.2021\~року ухвалою\~суду (а.с.40)\~позовну заяву\~прийнято до\~розгляду та\~відкрите провадження\~у цивільній\~справі розгляд\~якої визначено\~проводити в\~порядку загального\~позовного провадження.\~Одночасно роз`яснено\~відповідачам їх\~право у\~15\~денний строк\~з дня\~одержання ухвали\~про відкриття\~провадження подати\~на адресу\~Кодимського районного\~суду Одеської\~області відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. 09.08.2021 року на адресу суду надійшов спільний відзив на позовну заяву (відзив) (а.с.57) відповідачів [PERSON] та [PERSON] на позовну заяву, в якому відповідачі зазначили, що визнають позовні вимоги в повному обсязі та підтвердили ті обставини, що вони дійсно вживають спиртні напої та не створили належних умов для проживання та розвитку дітей, однак будуть намагатися створити належні умови в будинку для належного проживання та виховання дітей та мають намір в майбутньому звернутися до суду з позовом про повернення дітей. Зазначене відповідає положенням ст. 174 ч.2, 206 ч.1 ЦПК України. В підготовче засідання представник позивача органу опіки та піклування Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання орган опіки та піклування був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-6 ст. 128 ЦПК України. При цьому, представник за довіреністю органу опіки та піклування Бурлака І.В. подала до суду письмову заяву від 30.09.2021 року (а.с.66) про проведення підготовчого засідання за відсутності її представника, в якій зазначила, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце судового засідання своєчасно повідомлялися належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-6 ст. 128 ЦПК України. При цьому, відповідачі також подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких зазначили, що визнають позовні вимоги в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім цього, згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачами, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 27.03.2018 року (а.с.9), витягу з\~Державного реєстру\~актів цивільного\~стану громадян\~сформованого 18.06.2021\~року за\~№ 00031283339\~(а.с.13-14),\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] \~виданого Кодимським\~районним відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції в\~Одеській області\~30.07.2019\~року (а.с.10) та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян сформованого 18.06.2021 року за № 00031284227 (а.с.15-16). В свою чергу відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 30.07.2019 року (а.с.10). Водночас із цим суд відзначає ту обставину, що відомості про батька малолітньої [PERSON] , [INFO] , а саме про [PERSON] , були внесенні до актового запису про народження відповідно до частини першої статті 135 СК України, про що свідчить копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян сформованого 18.06.2021 року за № 00031283339 (а.с.13-14). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків у відношенні до малолітніх дітей, їх вихованням та доглядом займаються частково, не піклуються про них, не забезпечують матеріально, зловживають спиртними напоями, не забезпечили створення належних умов для проживання дітей у будинку, що підтверджується копіями актів обстеження умов проживання складеними посадовими особами служби у справах дітей із залученням працівників ювенальної превенції 29 січня, 13 і 21 квітня, 25 травня та 01 червня 2021 року (а.с.17-21). Відповідач [PERSON] 13.05.2021 року була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, внаслідок ухилення від виконання передбачених законодавством України обов`язків щодо забезпечення необхідних умов для життя, навчання та виховання дітей [PERSON] і [PERSON] , про що свідчать копія постанови Кодимського районного суду Одеської області від 13.05.2021 року (а.с.24). Згідно характеристики депутата Слобідської селищної ради від 15.06.2021 року (а.с.25) [PERSON] характеризується негативно, оскільки зловживає спиртними напоями, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, безвідповідальна, нерозсудлива, не займається утриманням і вихованням своїх дітей. 01.06.2021 року малолітні [PERSON] і [PERSON] були вилучені з сім`ї і тимчасово влаштовані до Кодимської лікарні з причин того, що подальше залишення дітей з батьками є небезпечним для їх життя, здоров`я та морального виховання, що підтверджується копією акту обстеження умов проживання складеним посадовими особами служби у справах дітей із залученням працівника ювенальної превенції 01 червня 2021 року (а.с.17) та відповідного висновку (а.с.12), який є додатком до рішення виконавчого комітету Слобідської селищної ради № 39 від 02.06.2021 року. 02.06.2021 року виконавчим комітетом Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області було прийнято рішення № 39 (а.с.11) про негайне відібрання дітей та надано висновок про доцільність відібрання дітей у [PERSON] та [PERSON] без позбавлення його батьківських прав. Нормативно-правове застосування: - щодо вимоги про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав У відповідності до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Як передбачено ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 11 зазначеного Закону, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до абзацу першого ч.1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених\~пунктами 2-5\~частини першої статті 164\~цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. В свою чергу пунктами 2-5 ч.1 ст. 164 СК України передбачено підстави за яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: -\~ухиляються від\~виконання своїх\~обов`язків щодо\~виховання дитини\~та/або\~забезпечення здобуття\~нею повної\~загальної середньої\~освіти; - жорстоко поводяться\~з дитиною; - є хронічними\~алкоголіками або\~наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Водночас із\~цим,\~згідно ч.2\~ст.\~14\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» від\~26\~квітня 2001\~року №\~2402-III, під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. У відповідності до ч.1-2 ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. - щодо вимоги про стягнення аліментів Відповідно до ч.1 і 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч.1 ст.\~51\~Конституції України та ст.180\~СК України закріплено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України, передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. При цьому, ч.3 ст. 193 СК України передбачає, що за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України,\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Висновки суду - щодо відібрання у відповідачів дітей без позбавлення батьківських прав Суд визнав не можливим виконати положення ч.2 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 171 СК України у відношенні малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] , внаслідок їх віку, відповідно, три і два роки. Суд вважає, що поведінка та спосіб життя відповідачів вказує на їх ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а залишення останніх з відповідачами є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, тому відібрання малолітніх дітей у відповідачів без позбавлення їх батьківських прав є обґрунтованим та виправданим в інтересах дітей. Ураховуючи вищевикладене та визнання позову відповідачами, суд дійшов до висновку про те, що позов в частині відібрання дітей без позбавлення батьківських прав обґрунтований та в цій частині підлягає задоволенню. - щодо стягнення аліментів: Ураховуючи вищевикладене та визнання позову відповідачами, беручи до уваги імперативні вимоги ч.4 ст. 170 СК України, суд дійшов до висновку, що позовобґрунтований та\~підлягає задоволеннюі в цій частині вимог про стягнення аліментів, у зв`язку з чим з відповідачів\~необхідно стягувати\~аліменти на\~утримання малолітніх\~дітей в розмірі 1/4\~частини від\~усіх видів\~їх заробітку\~(доходу),\~але не\~менше ніж\~50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дітей\~відповідного віку на кожну дитину щомісячно, з їх перераховуванням на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України, починаючи від дня пред`явлення позову 24.06.2021 року і до досягнення ними повноліття або до набрання законної сили рішення суду про задоволення позову відповідача(-ів) про повернення дитини (дітей), у відповідності до положень ч.3 ст.170 СК України. Водночас із цим суд звертає увагу на ту обставину, що положеннями ч.1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні обов`язки щодо дитини. Таким чином обов`язок утримувати дитину, передбачений ч.1 ст. 180 СК України, є особистим обов`язком, а тому стосується окремо кожного з батьків. У зв`язку з чим суд вважає, що стягнення аліментів з батьків у солідарний спосіб є неможливим, оскільки даний обов`язок має виконуватись особисто кожним із них, а невиконання одним із батьків даного обов`язку не може перекладати на іншого додатковий обов`язок. Однак, враховуючи, що питання солідарності стягнення стосується не самої позовної вимоги про стягнення аліментів, а лише визначає спосіб виконання даного обов`язку, то суд вважає, що не застосування при стягненні аліментів заявленого позивачем способу їх виконання жодним чином не впливає на саме задоволення судом позову у даній частині. - щодо судових витрат Згідно ч.2 ст. 4 та ч.3\~і 7\~ст.\~6\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, за вимогами немайнового характеру про відібрання дітей та майнового характеру про стягнення аліментів підлягає сплаті судовий збір в розмірі 908,00 грн за кожною з них. При цьому, позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі\~пункту 14\~ч.2\~ст.\~3\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Ураховуючи визнання позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, то пропорційному стягненню з них в дохід держави підлягає 50 відсотків судового збору за подання до суду позовної заяви, що разом складає 908,00 грн (454 грн за вимогою немайнового характеру та 454 грн за вимогою немайнового характеру), тобто по 454 грн з кожного.

Outcome: approved