Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка навчається в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 22.11.2019 року і до досягнення дочкою 23 років. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 06.12.2019 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , від якого у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . 13.03.2007 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області з [PERSON] було стягнено аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.05.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час [PERSON] виповнилося 18 років і стягнення аліментів на її утримання припинилися. Позивачка зазначає, що дочка навчається у Відокремленому підрозділі «Львівська філія Київського національного університету культури і мистецтв» на 1-му курсі денної форми навчання на бюджетному фінансуванні та повністю перебуває на її утриманні. Також вказує на те, що її доходів не вистачає, щоб забезпечити дитину одягом, їжею, канцтоварами та іншими необхідними речами, через що змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про те подав до суду заяву про часткове визнання позовних вимог, а саме в частині стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в сумі 1500 грн., оскільки не має постійного доходу. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що під час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . 13.03.2007 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] , виданий 13.03.2007 року відділом РАЦС Сколівського РУЮ Львівської області, актовий запис №23. Згідно виконавчого листа (справа №453/748/13-ц, пров. №2/453/325/13), виданого 25.07.2013 року Сколівським районним судом Львівської області з [PERSON] , стягувалися аліменти у користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.05.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається із копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 19.06.2018 року [PERSON] , станом на день подачі позивачем позову до суду, виповнилося 18 років. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що стверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру, щодо реєстрації місця проживання №4635-1779438-2018. Згідно довідки №203, виданої 23.10.2019 року Відокремленим підрозділом «Львівська філія Київського національного університету культури і мистецтв», [PERSON] є студенткою 1-го курсу денної форми навчання на бюджетному фінансуванні спеціальності «Музеєзнавство, пам`яткознавство» Відокремленого підрозділу «Львівська філія Київського національного університету культури і мистецтв». Оскільки [PERSON] навчається на денній формі навчання, тому суд вважає, що вона потребує матеріальної допомоги, оскільки немає можливості працювати. Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Зважаючи на вищевикладене, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дочки сторін, яка навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а також те, що відповідач, зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача, який частково визнав позовні вимоги, відсутності у нього постійного доходу, такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього, а тому приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 840 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: partial