Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

В листопаді 2014 р. заявники - подружжя [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою, в якій просили розірвати їхній шлюб, зареєстрований 6 травня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Диканського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 28. Свої вимоги мотивували тим, що сімейне життя не склалось. З березня 2014 року заявники не підтримують шлюбні відносити, не ведуть спільного господарства. Від шлюбу заявники мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, у зв'язку з чим просили заяву задовольнити. В судовому засіданні заявники вимоги заяви про розірвання шлюбу підтримали з підстав, зазначених в заяві. Підтвердили, що вони не ведуть спільне господарство з березня 2014 року. [PERSON] категорично наполягав на розірванні шлюбу з підстав створення нової сім'ї. [PERSON] просила шлюб розірвати з підстав неможливості спільного проживання та збереження сім'ї через подружню зраду. Суд, заслухавши пояснення заявників, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 6 травня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Диканського районного управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] ([INFO].) та [PERSON]. ([INFO].), про що видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 06.05.2006 р. (а.с.3). Від шлюбу заявники мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с.14, 15). На момент розірвання шлюбу молодшій дитині подружжя ще не виповнилося 1 року, а тому в порядку позовного провадження відповідно до ст. 110 СК України шлюб розірвано бути не може. Згідно ч. 1 ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Між подружжям досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільних дітей, про що свідчить нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживанні дітей та сплату аліментів на утримання дітей від 09 серпня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до умов вказаного договору спільні діти, а саме: [PERSON] та [PERSON], залишаються проживати з матір'ю, при цьому батько має право бачитись з ними в порядку, передбаченому в договорі. За договором сторони домовилися про сплату батьком дітей на користь [PERSON] аліментів на утримання кожної дитини по 3500 грн. щомісячно (а.с.16-17). Відповідно до ч. 3 статті 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Оскільки заявники з березня 2014 року не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, між подружжям втрачено почуття любові, примирення не можливе, подальше спільне життя суперечило б інтересам сторін, сторони домовилися про місце проживання дітей, порядок спілкування з дітьми батьком, про умови та розмір утримання на дітей, суд приходить до висновку, що вимоги заявників підлягають задоволенню, а шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 4 статті 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. Заява до суду про розірвання шлюбу сторонами була подана 10 листопада 2014 року. Відповідно до ч. 8 статті 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища дружини. [PERSON] після розірвання шлюбу виявила бажання залишити прізвище, взяте під час реєстрації шлюбу. На підставі викладеного, ст.ст. 109 СК України,

Outcome: approved