Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

В квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його дитини [PERSON], [INFO]; а також стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини на користь особи, яка буде виховувати дитину у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку з дня подачі заяви, до досягнення нею повноліття; рішення в частині стягнення аліментів за однин місяць допустити до негайного виконання. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що на обліку службі у справах дітей Дніпропетровської райдержадміністрації перебуває дитина, [PERSON], [INFO] як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. Мати дитини [PERSON] [INFO] рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2012 року визнана недієздатною. Батько дитини [PERSON] у свідоцтві про народження дитини записаний відповідно до ст. 126 СК України. З 07 вересня 2012 року малолітній [PERSON] відповідно до розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації №1191-р на підставі заяви матері [PERSON] влаштований до будинку дитини № 2 на повне державне утримання до 4-річного віку. Батько [PERSON] не цікавився ні письмово, ні по телефону, не відвідував, не надавав будь-якої матеріальної допомоги, не виявляв щодо свого сина батьківської турботи та піклування. [PERSON] веде аморальний спосіб життя, не може опікуватися малолітнім сином [PERSON] Малолітній [PERSON] з народження по теперішній час перебуває у державному закладі, де отримує виховання та розвиток, піклування про його здоров'я та розвиток, утримання матеріально. Відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо виховання та матеріального забезпечення сина, не проявляє, до нього батьківської уваги і турботи, дитиною не цікавиться, родинні стосунки з сином не підтримує, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Вважають за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дитини [PERSON]. Представник позивача Органу опіки та піклування Дніпропетровської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей в інтересах дитини [PERSON] за довіреністю [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.25), а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження видане виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 26 жовтня 2012 року серії [NUMBER] (а.с.6). Дитина перебуває на обліку службі у справах дітей Дніпропетровської райдержадміністрації як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. Мати дитини [PERSON], [INFO] рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2012 року визнана недієздатною (а.с.8). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00011268665 від 26 жовтня 2012 року, відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України у свідоцтві про народження дитини, батько дитини [PERSON], [INFO] записаний відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України (а.с.12). З 07 вересня 2012 року малолітній [PERSON] відповідно до розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації №1191-р на підставі заяви матері [PERSON] влаштований до будинку дитини № 2 на повне державне утримання до 4-річного віку (а.с.13). Батько дитини [PERSON] не цікавився ні письмово, ні по телефону, не відвідував, не надавав будь-якої матеріальної допомоги, не виявляв щодо свого сина батьківської турботи та піклування, що підтверджується Актом по ОКЗ «Будинок дитини №2 м. Дніпропетровська» № 269 від 06 березня 2013 року (а.с.14). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов від 01 жовтня 2015 року, складеного комісією Миколаївської сільської ради, [PERSON] веде аморальний спосіб життя, не може опікуватися малолітнім сином [PERSON] (а.с.15). 09 грудня 2015 року виконавчий комітет Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області прийняв рішення «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]» (а.с.17). Так, розпорядженням голови Дніпропетровської районної державної адміністрації №Р-833/0/291-15 від 14 грудня 2015 року малолітній [PERSON] був переведений до КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» (а.с.18). Фактично малолітній [PERSON] з народження по теперішній час перебуває у державному закладі, де отримує виховання та розвиток, піклування про його здоров'я та розвиток, утримання матеріально. Відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо виховання та матеріального забезпечення сина, не проявляє, до нього батьківської уваги і турботи, дитиною не цікавиться, родинні стосунки з сином не підтримує, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Все вищезазначене свідчить, що відповідач самоусунулися від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а ухилення батьків від виховання дітей може розцінюватись у якості підстави для позбавлення батьківських прав лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких встановлених обставин винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про злісне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 3 ст. 167 СК України, дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування (ч. 5 ст. 167 СК України). Таким чином, у зв'язку з відсутністю заяв від осіб, зазначених у ч. 4 ст. 167 СК України, та відсутності подання органу опіки та піклування, передання малолітніх дітей органу опіки та піклування для подальшого влаштування, відповідає нормам закону та здійснено для забезпечення інтересів дітей. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України від 13 січня 2005 року № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» держава здійснює повне забезпечення дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Відповідно передбачено порядок фінансування такого забезпечення за рахунок державного та місцевого бюджетів. В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в а. 7 п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За таких обставин та враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] і стягнення з нього аліментів, на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи з 13 квітня 2016 року на користь Органу опіки та піклування Дніпропетровської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей, допустивши негайне виконання в межах місячного платежу. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно також стягнути судовий збір за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у розмірі 1102 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial