Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на житло від 12.04.1999. З відповідачем по справі [PERSON] перебувала у шлюбі з 15.10.2015, на даний момент подала заяву до суду про розірвання шлюбу. Так як сімейні відносини між ними фактично припинені, відповідач виїхав з квартири більше року назад, забравши звідти всі свої речі. Оскільки відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, що порушує права позивачів. На неодноразові прохання виписатись з квартири в добровільному порядку, відповідач відмовляється, мотивуючи це тим, що немає часу, в зв`язку з чим позивачі змушені звернутись до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Справа розглядається у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, про що повідомлені належним чином усі учасники. Позивачі подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач відзив на позову заяву не подав, заяв та клопотань від нього не надходило. Ухвалу про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження, якою визначено строк подачі відзиву на позовну заяву та копію позовної заяви з додатками, відповідачу направлено за адресою зареєстрованого місця проживання, проте до суду повернувся конверт із поштовою відміткою: «за зазначеною адресою не проживає», тому про день розгляду справи [PERSON] повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких умов, суд вирішує позов по суті на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на житло від 12.04.1999, виданого Дубенським районним міжгосподарським комбінатом сільського комунального господарства (а.с. 7). Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Венеція-Дубно» № 17 від 17.12.2018 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 14). Згідно актів обстеження квартири [ADDRESS] № 1 від 02.07.2018, № 2 від 03.08.2018, № 3 від 06.09.2018, № 4 від 01.10.2018, № 5 від 02.11.2018, № 6 від 04.12.2018, складених комісією ОСББ «Венеція-Дубно», відповідачі по справі: [PERSON] вич по місцю реєстрації: в квартирі [ADDRESS] не проживає (а.с. 8-13). Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі. Непорушність права власності задекларована також статтею 321 Цивільного кодексу України. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд враховує, що квартира [ADDRESS] належить позивачам на підставі Свідоцтва про право на житло від 12.04.1999, виданого Дубенським районним міжгосподарським комбінатом сільського комунального господарства. Відповідач у зазначеному будинку не проживає більше року, а тому має бути визнаний таким, що втратив право на користування житлом позивачів.

Outcome: approved