Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Краснокутського районного управління юстиції Харківської області ( далі- відділ ДВС Краснокутського РУЮ) , відділу державної виконавчої служби Чутівського районного управління юстиції Полтавської області ( далі відділ ДВС Чутівського РУЮ), [PERSON] про зняття арешту на майно . В своїй позовній заяві позивач вказала, що згідно рішення Чутівського районного суду Харківської області від 16.01.2002 року , договір купівлі-продажу будинку , розташованого по вул. Комсомольській,10 в с.Рябківка Чутівського району Полтавської області , визнано недійсним ; зобов»язано позивача повернути [PERSON] грошові кошти , а [PERSON] повернути позивачу [PERSON] вказаний житловий будинок. Рішення на даний час не виконано . Відповідно до виконавчого листа Чутівського районного суду №2-36 від 28.02.2002 року, відкрито виконавче провадження та постановою ДВС Краснокутського РУЮ від 24.05.2003 року , накладено арешт на житловий будинок позивача по вул.Шевченка,15 в с. Козіївка Краснокутського району Харківської області . На даний час виконавчі провадження в жодному відділі ДВС не збереглися , знищені за спливом часу , спірний будинок не описаний та не реалізований. Право позивача користуватися та розпоряджатися своїм будинком порушене . Іншим шляхом дане питання вона вирішити не може , тому вимушена звернутися до суду . Прохала зняти арешт накладений на вказаний будинок. У відкритому судовому засіданні позивач , представник позивача підтримали позов, прохали його задовольнити. Відповідач представник відділу ДВС Краснокутського РУЮ Харківської області позов визнала , прохала задовольнити. Відповідач представник відділу ДВС Чутівського РУЮ Полтавської області до суду не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність, вирішити питання на розсуд суду. Відповідач [PERSON] до суду не з»явився , про причини неявки суду не повідомив, повідомлявся належним чином та в установлений законом строк , про що свідчить оголошення в газеті. Представник третьої особи до суду не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність, прохав вирішити справу на розсуд суду . Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи , прийшов до наступних висновків. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації (ч.1 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року №606-ХІV, з послідуючими змінами та доповненнями, в редакції чинній на час розгляду справи, далі -Закон). Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, проведення опису майна боржника і накладання на нього арешту. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпорядження ним, а в разі потреби -обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, що зазначаються в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюється державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин (ч.ч.1,2,5 ст.57 Закону). Згідно ч.1 ст.60 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 16.01.2002 року , визнано недійсним договір купівлі-продажу жилого будинку , розташованого по вул. Комсомольській,10 в с.Рябківка Чутівського району Полтавської області , який усно укладений між [PERSON] та [PERSON]. Зобов»язано [PERSON] повернути [PERSON] 15\~402 грн. 77 коп., а [PERSON] повернути [PERSON] жилий будинок за вище вказаною адресою. 22.02.2002 року Чутівським районним судом Полтавської області виданий виконавчий лист № 2-36 та зобов»язано [PERSON] повернути борг . Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.05.2003 року , державним виконавцем Краснокутського РУЮ , при примусовому виконанні вище вказаного виконавчого листа № 2-36 , накладено арешт на домоволодіння по вул. Шевченка ,15 в с.Козіївка Краснокутського району Харківської області, що належить [PERSON]на праві приватної власності . З відповіді відділу ДВС Чутівського РУЮ Полтавської області від 23.07.2015 року вбачається, що виконавчий лист з приводу стягнення боргу з [PERSON] надійшов до відділу 16.06.2009 році та був повернутий до відділу ДВС Краснокутського РУЮ Харківської області ,в зв»язку з відмовою у відкритті виконавчого провадження .Повторно даний виконавчий лист до відділу ДВС Чутівського РУЮ Полтавської обл. не повертався. В 2012 році виконавче провадження знищено. Як свідчить відповідь відділу ДВС Краснокутського РУЮ Харківської області, виконавчий лист був направлений до відділу ДВС Чутівського РУЮ Полтавської області та до відділу ДВС Краснокутського РУЮ не повертався. Виконавче провадження знищено. Відповідно до ст. 317 ЦК України , власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як свідчить ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном . Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Суд також зазначає, що відповідно до ст.ст. 10,11,60 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Відділами ДВС Краснокутського і Чутівського РУЮ не надано доказів ,які б давали підстави на даний час обмежувати права позивача , шляхом утримання під арештом його майна , а саме будинку по вул. Шевченка,15 в с.Козіївка Краснокутського району Харківської області. Враховуючи вище викладене , те , що виконавчий лист з приводу стягнення боргу з позивача на виконанні не знаходиться в жодному відділі державної виконавчої служби, місце знаходження [PERSON] не відомо, претензій з приводу повернення боргу та виконання виконавчого листа він не пред»являє, [PERSON] ,як власник будинку, на протязі 12 років не може розпоряджатися своєю власністю, тому позов обґрунтований, підтверджений належними доказами та підлягає задоволенню.

Outcome: approved