Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

В лютому 2020 року представник позивача Гузєв І.Г., в інтересах [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 94 460 грн. В обґрунтування позову вказав, що позивач в період з 09.06.1981 по 09.07.1981 р.р. працював на посаді учня слюсаря по ремонту рухомого складу (тепловозу) на час проходження практики залізничного цеху Новокриворізького гірничо-збагачувального комбінату (надалі - НКГЗК), з 09.07.1981 по 04.10.1981 р.р. - на посаді слюсаря слюсаря по ремонту рухомого складу (тепловозу) залізничного цеху НКГЗК, з 04.08.1982 по 09.10.1982 р.р. - на посаді помічника машиніста локомотива (тепловоза) залізничного цеху НКГЗК. Зазначив, що під час виконання своїх трудових обов`язків на зазначених посадах позивач виконував роботи пов`язані з впливом шуму, рівень якого перевищував ГДР. У зв`язку з вказаними шкідливими умовами праці у Позивача виникло професійне захворювання - «нейросенсорна приглухуватість першого ст.», в подальшому стан здоров`я позивача погіршився, а зазначене захворювання розвинулось до «нейросенсорна приглухуватість другого ст.». Зазначене захворювання призвело до безстрокової втрати позивачем професійної працездатності в ступені 15 %. Вказав, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в неможливості повною мірою реалізовувати себе в професійній сфері, внаслідок розвитку у позивача професійного захворювання він потребує медичного лікування, у позивача спостерігається зниження функції слуху, шум у вухах, асиметрія обличчя, періодично з`являється головний біль та запаморочення, як наслідок, позивач повинен нераціонально витрачати час та залучати додаткові ресурси для організації свого життя, позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, приділяти належним чином час своїй сім`ї. Зазначені негативні явища явно вказують на зниження якості життя та зменшення благ, які позивач мав до моменту отримання професійного захворювання. За вказаних обставин, позивач оцінив завдану йому моральну шкоду з огляду на вимоги виваженості, розумності та справедливості, з урахуванням обсягу, характеру та тривалості перенесених страждань, та вважає, що дану шкоду слід відшкодувати за рахунок роботодавця, який не виконав покладений на нього законодавством обов`язок по створенню безпечних і нешкідливих умов праці. Також вказує, що на момент подання позову, правонаступником всіх прав та обов`язків Новокриворізького гірничо-збагачувального комбінату на день подання позову є ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг». 20 лютого 2020 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами. 20 березня 2020 року судом постановлена ухвала про призначення розгляду справи на 16 квітня 2020 року в приміщенні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області без повідомлення сторін. Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведений факт завдання йому моральної шкоди саме відповідачем, заявлений розмір моральної шкоди належним чином не обґрунтований та не доведений. Розмір моральної шкоди, про стягнення якого просить позивач не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права. Також зазначив, що позивачем не доведено наявність моральної шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянні заподіювача та вини відповідача в її заподіянні. Вказує, що позивач працював на підприємстві відповідача незначний час, а також в причинному зв`язку з виникненням у позивача професійного захворювання знаходиться стаж роботи на ВАТ «ПівдГЗК», на якому позивач працював основний період часу. Відповідь на відзив позивачем та його представником не надавалась Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивач 09.06.1981 р. по 09.10.1982 р., перебував у трудових відносинах із відповідачем та працював на посаді учня слюсаря по ремонту рухомого складу (тепловозу) на час проходження практики залізничного цеху Новокриворізького гірничо-збагачувального комбінату, слюсаря по ремонту рухомого складу (тепловозу) на час проходження практики залізничного цеху Новокриворізького гірничо-збагачувального комбінату, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Арселор Міттал Кривий Ріг». Звільнився 09.10.1982 року у зв`язку з призивом на строкову військову службу. Висновком МСЕК від 20.10.2010 року позивачу первинно встановлено 10% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, визначено потребу в медикаментозному лікуванні, ВМП, обмеження праці по лінії ЛКК. Повторним переоглядом 31.10.2011 року, позивачу визначено втрату професійної працездатності 15%, встановлена необхідність в медикаментозному лікуванні, ВМП, обмеження праці по лінії ЛКК. 11.11.2013 року черговим переоглядом МСЕК позивачу встановлено 15% втрати професійної працездатності безстроково, визначена потреба в медикаментозному лікуванні та ВМП. Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 26.06.2010 року (п.17) встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання - «нейросенсорна приглухуватість» у [PERSON] є «тривала робота (09.06.1981 - 04.10.1981, 08.1982 - 10.1982, 03.1985- теп. час) в умовах впливу шуму, рівень якого перевищує ГДК.». Згідно п. 16 вказаного акту професійне захворювання позивача, в тому числі, пов`язано з роботою в період 09.06.1981 по 09.07.1981 р.р. - на посаді учня слюсаря по ремонту рухомого складу (тепловозу) на час проходження практики залізничного цеху Новокриворізького гірничо-збагачувального комбінату, з 09.07.1981 по 04.10.1981 р.р. - на посаді слюсаря слюсаря по ремонту рухомого складу (тепловозу) залізничного цеху НКГЗК, з 04.08.1982 по 09.10.1982 р.р. - на посаді помічника машиніста локомотива (тепловоза) залізничного цеху НКГЗК. Роботи за вказаними професіями характеризувались впливом на позивача шуму, що перевищував ГДР. Пунктом 17 даного акту зазначено виробничі фактори, що призвели до виникнення професійного захворювання - рівень шуму на НКГЗК : 81-82 дБА при ГДР 80 дБА. Відповідно до п. 19 даного акту встановлено, що особами, які не виконали норми і правила охорони праці, гігієнічні регламенти та нормативи є в тому числі, адміністрація НКГЗК. Згідно архівної довідки виданої ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 14.02.2014 № 542-85 Ново-Криворізький державний гірничо-збагачувальний комбінат ім. Ленінського комсомолу реорганізовано в Криворізький державний гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь» на підставі наказу Міністерства промислової політики України від 08.10.1996 р. № 179, в подальшому дана юридична особа реорганізована в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на підставі рішення загальних зборів акціонерів № 10 від 21.04.2011 року. Відповідно до виписки-епікризу № 3666 від 30.09.2013 року, у позивача спостерігається зниження слуху на обидва вуха, шум у вухах, періодичний головний біль, запаморочення при перепадах АТ, асиметрія обличчя. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У відповідності зі ст. ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, повною мірою реалізовувати свої наміри в професійній сфері, призводять до відчуття болю та завдають незручностей позивачу у повсякденному житті, призводять до необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Матеріали справи чітко доводять, що зазначені негативні явища мають місце в житті позивача у зв`язку із отриманим професійним захворюванням, що призвело до встановлення 15% втрати професійної працездатності безстроково, зниження функції слуху, тому суд приходить до висновку про те, що позивачу заподіяна моральна шкода. Суд відхиляє заперечення відповідача про недоведеність факту завдання моральної шкоди, оскільки судом встановлено наявність у позивача професійного захворювання, що об`єктивно призвело до моральних страждань. Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача суд також не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обґрунтовані правові підстав для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди роботодавцем своєму працівнику, що отримав професійне захворювання. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачуі моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, потребу в забезпеченні лікарськими засобами, виробами медичного призначення, часу роботи позивача на підприємстві відповідача, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 27 000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial