Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позивачка вказувала на те, що 29 червня 2012 року між нею та відповідачкою було укладено договір позики, за яким вона надала їй у борг кошти у розмірі 10000 грн., зі сплатою відсотків за користування позикою в розмірі 3,5% щомісячно строком до 15 жовтня 2012 року. В подальшому вона надала відповідачці додатково 2000 грн. та строк надання позики ними остаточно було продовжено до 1 січня 2014 року. За період з 29 червня 2012 року по 1 січня 2014 року відповідачка повернула їй кошти в розмірі 5000 грн.. Посилаючись на те, що зобовязання відповідачка виконала не в повному обсязі, позивачка просила суд стягнути з відповідачки 7000 грн. 00 коп. боргу, 5635 грн. 00 коп. відсотки за користування позикою, 1000 грн. за прострочення виплати боргу, стягнути з відповідачки моральну шкоду в розмірі 5000 грн., 275 грн. 60 коп. судового збору. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася. Про час і місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 29 червня 2012 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено письмовий договір про надання позики, за яким [PERSON] надала [PERSON] кошти в сумі 10000 грн. 00 коп. з нарахуванням відсотків за користування позикою в розмірі 3,5 % щомісячно строком до 15 жовтня 2012 року. Додатково 8 лютого 2013 року позивачка надала відповідачці позику в сумі 2000 грн.. Строк повернення позики сторонами був неодноразово продовжений. Остаточно строк повернення позики сторонами визначений до 1 січня 2014 року. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 ст.1047 ЦК України допускає предявлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу.\~ Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка свої зобовязання виконала не в повному обсязі та станом на 1 січня 2014 року заборгованість за договором позики складає: 7000 грн. боргу, 5635 грн. 00 коп. відсотків за користування позикою. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] про стягнення боргу за договором позики підлягає частковому задоволенню. З відповідачки на користь позивачки слід стягнути 7000 грн. боргу за договором позики, 5635 грн. 00 коп. відсотків за користування позикою, а всього 12635 грн. 00 коп. Що стосується вимог позивачки про стягнення 1000 грн. за прострочення виплати боргу, які згідно договору позики визначено як упущену вигоду, такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки є необґрунтованими. Крім того, згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках,\~коли\~\~право\~\~на\~\~її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених статтями 280, 611, 1167, 1168 ЦК України, а\~також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність\~за\~заподіяння моральної шкоди. Оскільки спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання договірних зобов'язань, а договором позики не було передбачено відшкодування моральної шкоди, вимоги про стягнення з відповідачки моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп., а також на користь держави в розмірі 211 грн. 60 коп..

Outcome: partial