Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що згідно рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2005 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно з 28.04.2005 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист вона звернула до примусового виконання до ВДВС Тернівського МУЮ Дніпропетровської області за місцем проживання відповідача. 30.05.2005 року старшим державним виконавцем було винесено розпорядження щодо стягнення із заробітної плати відповідача аліментів у розмірі 50 % від заробітної плати, з яких 25 % чергових та 25 % в рахунок погашення заборгованості, яка виникла з 28.04.2005 року по 01.05.2005 року. Крім цього, 18.06.2014 року за місцем роботи відповідача також була направлена постанова про звернення стягнення на заробітну плату відповідача з вимогою про здійснення перерахунку з 01.12.2013 року по 01.02.2014 року заборгованості, та проведення стягнення з заробітної плати боржника 50 % аліментів, а саме: 25 % чергових та 25 % в рахунок погашення заборгованості до повного погашення. У зв»язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів, позивач звернулася до прокуратури, на що в жовтні 2014 року отримала відповідь про те, що з 22.09.2009 року відповідач перебуває на обліку у відділенні виклнавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Тернівка та отримує щомісячні страхові виплати, а також одноразово отримав допомогу в сумі 77495 грн. 12 коп., на яку виконавчий лист направлений не був. 21.02.2015 року позивач направила скаргу на дії державного виконавця, у звя»зку з неналежним виконанням рішення суду. 13.03.2015 року позивач отримала відповідь державного виконавця, в якому було зазначено, що загальний розмір заборгованості по аліментам з регресних виплат станом на 01.03.2015 року складає 19162 грн. 47 коп. Також надала до суду заяву про зміну позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача частину нейстойку за несплату аліментів за період з 22.09.2009 року по 01.03.2015 року в сумі 25 тис. грн., а також понесені по справі судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні заявив, що підтримує лише змінені позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на користь позивача частину неустойки за несплату аліментів за період з 22.09.2009 року по 01.03.2015 року в сумі 25000 грн., при цьому пояснивши, що змінює позовні вимоги та відмовляється від первісних позовних вимог з тих причин, що позивач не має змоги сплатити судовий збір. Крім того зазначив, що в матеріаліх цивільної справи містяться довідки, які підтверджують факт отримання відповідачем одноразової допомоги, у зв»язку з чим, просить стягнути з відповідача нейстойку з одноразової допомоги, яка була отримана відповідачем 22.09.2009 року в сумі 77495 грн. 12 коп. з розрахунку: 1 % за кожен день простроченні за період в 323 дні у вигляді фіксованої суми 25000 грн., тому просив змінені позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позовних вимог та стягнення з нього неустойки в сумі 25000 грн., пояснивши при цьому, що на той час коли він отримав одноразову допомогу він не знав про те, що з цієї суми також повинно було відбуватися стягнення по аліментам, а тому нікому про це не повідомив. Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. В судовому засіданні встановлено, що згідно виконавчого листа від 12.05.2005 року № 2-237, виданного Васильківським районним судом Дніпропетровської області, [PERSON] повинен сплачувати на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, з 28.04.2005 року і до досягнення дитною повноліття. Згідно довідки № 379/01-16 від 05.03.2015 року, виданої відділом виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Тернівка Дніпропетровської області, залишок боргу по аліментам, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON], станом на 01.03.2015 року становить 19162 грн. 47 коп. Згідно листа прокуратури м. Тернівка від 10.10.2014 року № 113-94-14 вих. 14, вбачається, що [PERSON] з 22.09.2009 року перебуває на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Тернівка Дніпропетровської області та отримує щомісячні страхові виплати, а також одноразову (допомогу) виплату на загальну суму 77495 грн. 12 коп., на що виконавчий лист скерований не був. Відповідно довідки № 93/1 від 06.03.2015 року, виданої ПАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» ВСП ШУ «Тернівське», розмір утриманих аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] за період з травня 2005 року по лютий 2015 року становить 170137 грн. 47 коп., розмір утримання заборгованості по сплаті за аліменти за період з травня 2005 року по лютий 2015 року становить 5959 грн. 57 коп. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи позицію представника позивача, який наполягав на стягненні заборгованості по сплаті аліментів у виді визначеної суми в розмірі 25000 грн., а також позицію відповідача, який не заперечував проти стягнення з нього вказаної суми, суд приходить до висновку, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину неустойки за прострочення сплати аліментів, стягнутих за рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2005 року, на утримання сина [PERSON], [INFO], за період з 22.09.2009 року по 01.03.2015 року в сумі 25000 грн. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 250 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved