Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову позивач вказував, квартира [ADDRESS] , зареєстрована на праві спільної сумісної власності за матір`ю позивача [PERSON] , за його бабусею [PERSON] , та дядьком [PERSON] .. Також [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка для будівництва житлового будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, внаслідок чого відкрилася спадщина у виді частини квартири та земельної ділянки, яку прийняла бабуся позивача [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем та була зареєстрована у вказаній квартирі. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно позивачу по справі [PERSON] .. [INFO] [PERSON] померла, а тому після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із частини вказаної квартири та вказаної земельної ділянки, яку прийняв [PERSON] , так як подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Проте отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно в нотаріальному порядку позивач не в змозі, тому що відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачем. Саме тому позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але його представник [PERSON] подала до суду заяву в якій вказувала, що повністю підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити, а також просила справу розглядати за її відсутності та відсутності позивача, в разі неявки відповідача в судове засідання вона не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки-повідомлення, але в судове засідання не з`явився без поважних на то причин та відзив на позов не подавав. А тому суд зі згоди позивача\~ розглядає справу за відсутністю відповідача, в заочному судовому засіданні. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Спірними є квартира [ADDRESS] , яка відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 06 серпня 2001 року відділом обліку та розподілу житлового та нежитлового фондів приватизації житла Люботинської міської ради Харківської області за реєстровим №1195 належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що також підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №24881833 від 23 грудня 2009 року, довідкою КП «Люботинське БТІ» №225 від 30 вересня 2019 року, а також земельна ділянка для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, площею 0,10 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серія ХР №025-07-33866, виданого Люботинською міською радою Харківської області 19 січня 1996 року належить на праві приватної власності [PERSON] .. Відповідно до копії технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» на замовлення [PERSON] станом на 30 вересня 2019 року квартира [ADDRESS] , має загальну площу 30,70 кв.м., та житлову площу 11,60 кв.м., а також відповідно до довідки КП «Люботинське БТІ» №225 від 30 вересня 2019 року за вказаною квартирою закріплений сарай площею 3,60 кв.м. та комора площею 3,60 кв.м.. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. А згідно із положеннями ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] , та яка зареєстрована на праві в приватної спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належала в 1/3 частині кожному із співвласників.\~ [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Люблинським відділом ЗАГС управління ЗАГС Москви 20 січня 2004 року, актовий запис про смерть №450. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Тому з 18 січня 2018 року відкрилася спадщина після смерті [PERSON] , яка складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] , а також земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, площею 0,10 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем на відкриту спадщину після смерті [PERSON] є її мати [PERSON] , що відповідає ст. 1261 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги спадкування за законом відносяться діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається із повідомлення Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №4879/01-16 від 20 листопада 2019 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини звернулася мати спадкодавці [PERSON] , інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі не зареєстровано. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадщину у виді 1/3 частини квартири [ADDRESS] , а також земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, площею 0,10 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після померлої [PERSON] прийняла її мати [PERSON] , оскільки подала до нотаріальної контори у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини, але за життя право власності на вказане майно так і не зареєструвала. 21 червня 2004 року [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району, та відповідно до якого все належне їй майно заповідала її онукові [PERSON] , що підтверджується копією заповіту на бланку серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 30 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції, актовий запис про смерть №416. Тому з 21 жовтня 2007 року відкрилася спадщина після смерті [PERSON] , яка складається з 2/3 частини квартири [ADDRESS] , а також земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, площею 0,10 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . За повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №4879/01-16 від 20 листопада 2019 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся [PERSON] , інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі не зареєстровано. 07 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували родинні стосунки заявника із спадкодавцем. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших\~ учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Факт родинних відносин позивача [PERSON] з матір`ю [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 22 грудня 1982 року, в якому матір`ю позивача вказана [PERSON] , а також свідоцтвом [NUMBER] від 06 лютого 1987 року про розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] , якій було присвоєне дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст.ст. 13, 26, 130 Кодексу законів про сім`ю, опіку, шлюб та акти громадянського стану Української РСР 1926 року, в редакції чинній на 1954 рік, діти іменуються прізвищем своїх батьків, місцем проживання неповнолітніх дітей є місце проживання їх батьків. Мати позивача [PERSON] народилась [INFO] . Її батьки [PERSON] і [PERSON] розірвали шлюб 26 квітня 1966 року, про було видано свідоцтво № 1270 від 26 квітня 1966 року. Те, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] також підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 06 серпня 2001 року, в якому зазначені вказані особи як мати і донька, тобто члени однієї сім`ї. Тому у суду не викає сумнівів в тому, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON] . Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] як спадкоємець за заповітом успадкував 2/3 частини квартири [ADDRESS] , а також земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, площею 0,10 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті своєї бабусі [PERSON] , а тому суд задовольняє позов повністю та визнає за ним право власності на 2/3 частини вказаної квартири та право власності на вказану земельні діляняку. На підставі викладеного,

Outcome: approved