Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернувся до Веселинівського районного суду з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння або відшкодування його вартості в якому вказував, що в 2011 році він самостійно (кустарним способом) виготовив господарську тачку для власних потреб. На придбання матеріалів для її виготовлення позивачем було витрачено 798 грн. В цьому ж році [PERSON] на прохання [PERSON] передав тачку в його тимчасове користування. В свою чергу відповідач зобов'язався після виконання господарських робіт повернути позивачу тачку в справному стані, однак тачку (яку зламав) не повернув, вартість майна не відшкодував. В зв'язку з цим [PERSON] просив зобов'язати [PERSON] повернути незаконно утримуване майно або ж стягнути з відповідача вартість тачки в розмірі 800 грн. Ухвалою Веселинівського районного суду від 10 жовтня 2014 року справу передано на розгляд до Вознесенського міськрайонного суду в зв'язку з неможливістю утворити новий склад суду для розгляду справи після задоволення самовідводів. Згідно ухвали від 01 грудня 2014 року справа була прийнята до провадження Вознесенським міськрайонним судом. В судовому засіданні позивач [PERSON] остаточно визначився з вимогами, зокрема просив стягнути з [PERSON] на свою користь вартість безпідставно набутого майна в розмірі 800 грн., мотивуючи вимоги тим, що належна йому господарська тачка, що була передана в користування відповідача, фізично знищена останнім, а тому не може бути повернута в натурі. В іншій частині надав пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом належним чином про час та місце розгляду справи повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що в 2011 році позивач самостійно (кустарним способом) виготовив господарську тачку для власних потреб. На придбання матеріалів для її виготовлення позивачем було витрачено 798 грн. (а.с. 3-5, 50-53, 56) В цьому ж році [PERSON] на прохання [PERSON] передав тачку в його тимчасове користування. В свою чергу відповідач зобов'язався після виконання господарських робіт повернути позивачу тачку в справному стані, однак тачку (яку зламав) не повернув, вартість майна не відшкодував, що знайшло своє повне підтвердження матеріалом про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с. 50-53, 56). Згідно ч. 1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів є власником цієї речі. Власник, права якого порушені, має право вимагати їх поновлення передбаченим законом способом. Зокрема, згідно ч. 3 ст. 386, ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а також на відшкодування майнової та моральної шкоди. Аналогічні положення містяться й в нормах глави 83 Цивільного кодексу України, яка регулює питання набуття, збереження майна без достатньої правової підстави. Зокрема, згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Тому при визначенні способу та розміру відшкодування, суд враховує наступні обставини: · належна позивачу господарська тачка, якою заволодів [PERSON], фізично знищена відповідачем, а тому не може бути повернута його власнику; · спірне майно виготовлене позивачем власними силами (кустарним способом), не має заводських аналогів, а тому, враховуючи його фактичне знищення, вартість такого майна може бути визначена лише як сукупна вартість придбаних для його виготовлення матеріалів (іншого розрахунку та доказів сторонами в цій частині не надано). В зв'язку з наведеним з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути вартість безпідставно набутого майна в розмірі 798 грн. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача (згідно розміру задоволених позовних вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 243 грн. судового збору

Outcome: partial