Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2013 року шлюб між нею та відповідачем розірвано та стягнуто аліменти з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 02 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Після розлучення вихованням сина займається лише позивачка, забезпечує йому необхідні матеріальні та психологічні умови для нормального розвитку. Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад. Витрати на утримання сина зросли, а її матеріальний стан погіршився. Вона є особою з інвалідністю 3 групи з дитинства, живе за рахунок пенсії, пенсії мами, яка хворіє, та ведення домашнього господарства. Відповідач навідує сина раз на рік. Він також є особою з інвалідністю 3 групи, проте живе з працездатними батьками, займається вирощуванням худоби. Розмір аліментів 300 грн. є занадто малим для забезпечення дитини. Позивачка збільшила розмір позовних вимог та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 800 грн. щомісяця на утримання сина [PERSON], [INFO], з моменту звернення до суду і до його повноліття. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.\~\~Зазначила, що вона є особою з інвалідністю 3 групи, не працює, єдиним джерелом доходу є пенсія у розмірі 1200 грн. Витрати на дитину, порівняно з 2013 роком, значно зросли. Дитина відвідує садок, за який плата становить 120 грн. Утримувати дитину їй допомагають батьки, які також є пенсіонерами. Витрати на дитину складають приблизно 3000 грн. на місяць. Відповідач платить на утримання дитини лише 300 грн. аліментів, ще на день народження подарунок, більше ніякої допомоги не надає. Просить збільшити розмір аліментів до 800 грн. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що його син [PERSON] є особою з інвалідністю 3 групи, не працездатний, отримує 1200 грн. пенсії. Півтора року тому він потрапив в аварію, зробили 5 операцій, на кожну було потрачено 20000 грн. Коли онук до них приїжджав, то вони давали йому кошти у розмірі від 1000 до 2000 грн. З січня 2017 року дитину до них не відпускають. Вони займаються вирощуванням худоби. Відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісячно. Заслухавши учасників та дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає\~ до часткового задоволення. Згідно свідоцтва про народження серії І-ГЮ №166855, [PERSON] народився 18 травня 2012 року, його батьками є сторони по справі. (а.с. 6). Рішенням Радивилівського районного суду від 30 вересня 2013 року шлюб між сторонами розірвано, стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 02 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). Згідно довідки №127 від 27.04.2017, виданої виконкомом Козинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, [PERSON] проживає [INFO] разом із сином [PERSON], [INFO] (а.с.12). Як зазначено у довідці №15 від 28.04.2017, виданій Жовтневим ДНЗ «Сонечко», [PERSON] відвідує зазначений заклад з 25.05.2014, участь у навчанні, вихованні, батьківських зборах завжди брала мама, батько дитини умовами перебування сина в закладі не цікавився, контакту з працівниками не шукав (а.с.11). [PERSON] є особою з інвалідністю 3 групи з дитинства, про що свідчить довідка МСЕК АВ №0744727 (а.с.8). Згідно довідки МСЕК серії АВ №0744443 та програми реабілітації інваліда №1411, [PERSON] є особою з інвалідністю третьої групи, загальне захворювання з розладами психіки (а.с. 29, 30). Про це свідчить також довідка №25/10-02 від 19.05.2017, видана виконкомом Мирогощанської сільської ради, в якій, зокрема зазначено, що [PERSON] не працює, не навчається, проживає разом з батьками (а.с. 19). Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1\~ст. 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до положень\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Суд погоджується з позивачкою щодо того, що з 2013 року значно змінились ціни в країні, що дитина, яка зростає, потребує більших витрат, а аліменти розміром 300 грн. в місяць є настільки мізерними, що не здатні забезпечити жодних потреб дитини. Також, аналізуючи докази, суд звертає увагу, що в рішенні суду, яким визначено розмір аліментів на дитину, враховано стан здоров»я відповідача, який на той час був інвалідом 2 групи. На даний час відповідач є особою з інвалідністю 3 групи. При цьому, посилання представника відповідача на те, що відповідач є непрацездатний не заслуговують на увагу, оскільки останнього не визнано ні обмежено дієздатним, ні не дієздатним, а 3 група інвалідності означає, що особа є працездатною, згідно чинного законодавства України. Отже, в даній сім»ї склалась ситуація, що дитина проживає з матір»ю, при цьому батько сплачує аліменти в 300 грн. щомісяця. Обоє батьків мають однаковий дохід в 1200 грн., оскільки є особами з інвалідністю 3 групи. Згідно чинного законодавства України обов»язок щодо утримання дитини покладається на батька і матір в рівній мірі, незалежно від того, проживають вони разом чи ні, розлучені чи ні. Дитина не повинна страждати від того склались між її батьками відносини чи ні. Вирішуючи спір, суд враховує, щовідповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»\~установлено прожитковий мінімум на дітей віком дo 6 років: з 01 травня дo 30 листопада 1426 грн., з 01 грудня - 1492 грн., а у 2013 році прожитковий мінімум на дітей віком дo 6 років становив 972 грн. А тому, враховуючи зміну розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, зміну матеріального становища сторін, те, що як позивачка так і відповідач є особами з інвалідністю третьої групи, часткове визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає що є підстави для збільшення розміру визначених раніше судом аліментів до 700 грн., що становить половину прожиткового мінімуму на дитину. Аліменти у розмірі 700 грн. на дитину не є завищеними в нинішніх умовах проживання, відповідають засадам розумності і справедливості з урахуванням віку малолітньої дитини, її потреб. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 року № 3 про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому, вимоги позивачки щодо стягнення аліментів у новому розміріз моменту звернення до суду задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтвердженні витрати. Ч.1 ст.79 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с.1) За таких обставин,

Outcome: approved