Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

В квітні 2017 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому виклала свої наступні вимоги. 6 червня 2008 року померла її мати [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно у виді житлового будинку, розташованого за адресою: Миколаївська область, Вітовський (раніше Жовтневий) район, с. Котляреве, вул. Пушкіна, 15. Спадкове оформлення права власності на це нерухоме майно необхідно вчиняти нотаріально чого вона не взмозі вчинити через неналежне оформлення правовстановлюючих документів: в свідоцтві про право власності на будинок зазначена дата його видачі, яка вчинена вже після смерті власниці 25 червня 2008 року. Посилаючись на те, що вона прийняла спадщину, але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча фактично будинком вона володіла ще за свого життя і рішення місцевого органу влади про реєстрацію права власності на нього було прийнято ще за її життя, тому просила винести рішення суду про визнання за нею права власності на дане спадкове майно. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивачки на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без її участі, а позов задовольнити. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 6 червня 2008 року в с. Котляреве Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області померла громадянка [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді житлового будинку, розташованого за адресою: Миколаївська область, Жовтневий (Вітовський) район, Котляреве, вул. Пушкіна, 15. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивачка, як дочка померлої [PERSON], відповідно до положень ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги. Вона прийняла спадщину після смерті матері, оскільки проживала разом з нею на час відкриття спадщини (час смерті). Однак звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини на спадковий будинок отримала письмове розяснення про неможливість його оформлення в такому порядку, оскільки не представила належним чином оформлений оригінал правовстановлюючого документ на будинок. Як було зясовано, свідоцтво про право власності на будинок було видано виконавчим комітетом Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області 25 червня 2008 року, тобто вже після смерті власниці. За пунктами 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивачів до суду із даним позовом. З матеріалів справи вбачається, що у позивачки відсутня можливість отримати належним чином оформлений правовстановлюючий документ у позасудовому порядку через зміни в законодавстві, а також через смерть власниці. Однак належність [PERSON] будинку підтверджується рішенням виконавчого комітету Котляревської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області № 62, прийняте 24 жовтня 2002 року, тобто за її життя. Відповідно до нього орган місцевого самоврядування, відповідно до ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування», вирішив оформити за [PERSON] право власності на житловий будинок по вул. Пушкіна 15 в с. Котляреве Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області. Тим же рішенням визначено видати їй свідоцтво про право власності на будинок. Однак, саме свідоцтво про право власності на будинок вже було оформлено після її смерті 25 червня 2008 року. Відповідно до копії технічного паспорту на будинок, складеного комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» зазначений будинок має загальну площу 55.7 кв.м., житлову 31.7 кв.м. З вказано вбачається, що [PERSON] за її життя на належав будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований по вул. Пушкіна, 15 в с. Котляреве, Жовтневого району Миколаївської області. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок належав за життя [PERSON] і дане майно після її смерті входить до складу спадщини і тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачці в справі як спадкоємиці за законом, яка прийняла спадщину. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved