Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Волинський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері звернувся в суд в інтересах держави в особі Шацької селищної ради Шацького району Волинської області з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, знесення самочинно збудованого нерухомого майна та приведення земельної ділянки у придатний для використання стан. Позов обґрунтовано тим, що в ході проведення Державною інспекцією сільського господарства у Волинській області перевірки дотримання вимог земельного законодавства на території Шацької селищної ради встановлено, що [PERSON] порушила вимоги статей 125, 126 Земельного кодексу України та без правовстановлюючих документів самовільно зайняла земельну ділянку площею 0,0024 га, розташовану у [ADDRESS], про що головним спеціалістом відділу оперативного контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства у Волинській області Шафранським С.М. було складено відповідний акт №000156 від 15.04.2014 року. На вказаній земельній ділянці [PERSON] збудовала одноповерхову господарську будівлю. Документів, що посвідчують право власності на вказане нерухоме майно, [PERSON] на вимогу головного спеціаліста не надала. Спеціалістами Любомльського районного виробничого відділу Волинської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», що діє на підставі ліцензії серії АВ №540236 (проведення землевпорядних та землеоціночних робіт) від 18.06.2010 року та серії АБ №521182 (виконання топографо-геодезичних, картографічних робіт) від 19.04.2010 року, проведено топографо-геодезичну зйомку на території [ADDRESS]. Польові вимірювання проводилися з використанням тахеометру NIKON NPL-332. Встановлено, що розмір самовільно зайнятої [PERSON] земельної ділянки становить 0,0024 га. У зв'язку з викладеним, спеціалістами Державної інспекції сільського господарства у Волинській області видано [PERSON] припис №000112 від 18.04.2014 про вжиття заходів щодо усунення порушень вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України шляхом оформлення права користування земельною ділянкою в с. Гаївка до 18.05.2014 року. Вказаною інспекцією було видано повторний припис №000159 від 22.05.2014, який також не виконано відповідачем. У зв'язку з викладеним [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав із зазначених у заяві підстав, просив позов задовольнити повністю та зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, координати зовнішньої межі якої визначено спеціалістом, та привести земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом знесення за рахунок відповідача самочинно збудованої нею господарської будівлі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала, що вона користується вказаною в позові земельною ділянкою та збудувала на ній господарську будівлю без будь-яких документів. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Відповідно до положень ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Стаття 126 цього кодексу визначає перелік документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Судом установлено, що відповідач [PERSON] фактично користується земельною ділянкою, розташованою у [ADDRESS], з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, координати зовнішньої межі земельної ділянки Х-5705240.103, Y-1328819.953; Х-5705235.760, Y-1328820.657; Х-5705234.904, Y-1328815.376; Х-5705239.247, Y-1328814.672, периметр: 19.50 м., площа: 0.0024 га, вартість 1334,88 грн. На вказаній земельній ділянці [PERSON] побудувала господарську будівлю площею 24 кв.м. (а.с. 51). Документи, що посвідчують право власності чи право користування вказаною земельною ділянкою, а також проектна документація та повідомлення про початок виконання будівельних робіт на цій ділянці у [PERSON] відсутні. Вказані обставини про самовільне зайняття відповідачем [PERSON] земельної ділянки та про здійснення нею на цій ділянці самочинного будівництва підтверджуються матеріалами перевірок Державної інспекції сільського господарства у Волинській області та інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області, кадастровим планом та експлікацією земельних угідь згідно з формою 6-зем., витягом з технічної документації по нормативно-грошовій оцінці земель [ADDRESS] (а.с. 8-17, 20, 47-51). Крім того, зазначені обставини про порушення нею закону відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала повністю та підтвердила, що добровільно сплатила адміністративні штрафи за самовільне зайняття земельної ділянки та самочинне будівництво, а також заподіяну шкоду. Вона суду пояснила, що з метою усунення порушень вона зверталася із заявою в Шацьку селищну раду про надання їй вказаної земельної ділянки у власність, однак їй відмовлено у зв'язку з відсутністю генерального плану [ADDRESS]. Відповідно до положень ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Стаття 212 Земельного кодексу України визначає, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, що свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно з положеннями ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. З урахуванням викладеного позов прокурора в інтересах власника землі Шацької селищної ради Шацького району Волинської області слід задовольнити повністю та зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, привести її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно збудованої господарської будівлі. На підставі ст. ст. 125, 126, 212 Земельного кодексу України,

Outcome: approved