Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

В квітні 2019 року до суду звернулось АТ «Приватбанк» із позовною заявою до [PERSON] , та просить суд стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.08.2016 року у розмірі 15268,22 грн. станом на 26.03.2019 р. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 18.08.2016 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, як наслідок, станом на 26.03.2019 року виникла заборгованість у розмірі 15268,22 грн., яка складається з 669,14 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредита, 10445,83 - нараховано пені за прострочене зобов`язання, 2950,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 703,25 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи знаходиться його заява про розгляд справи за його відсутності. Також вказав, що у випадку неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки не повідомила. Виклик здійснено відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалась. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. З огляду на вказане, суд з урахуванням положень ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що кредитний договір № б/н між позивачем та відповідачем був укладений шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Дата укладання договору 18.08.2016 року, що підтверджується Анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відповідач [PERSON] підписуючи Анкету-заяву фактично погодилась на те, що підписана заява разом з запропонованими «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком договір про надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк». При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦПК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формуляторах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов`язання своєчасно не виконала та не повернула банку грошові кошти для погашення існуючої заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється банком на підставі наданих ним клієнтом документів, та позивач надає згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту і його зміну (збільшення, зменшення, анулювання) за рішенням банку. Згідно з п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. У разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і овердрафту), оплату винагороди банку. Відповідно до змісту п.п. 2.1.1.4.2, п.п. 2.1.1.12.10 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати достроково виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків у цілому чи в певній частці. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Матеріали справи не містять доказів, що між сторонами було розірвано договір у порядку визначеному цим пунктом. Отже між сторонами в справі виникли та існують правовідносини щодо виконання цивільно - правових угод, а саме кредитного договору. Так, згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та в валюті, визначеними кредитним договором. Судом встановлено, що відповідачем було порушено умови на яких нею було взято кредит, а тому вимога банку щодо стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредита підлягає повному задоволенню. Щодо стягнення пені, то суд приходить до наступного висновку. Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки, так частиною третьою вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, якщо кредитор не вжив заходів щодо їх зменшення. У даному випадку суд вважає за доцільне зменшити розмір неустойки з огляду на те, що розмір пені значно перевищує розмір заборгованості та позивач зволікав тривалий час із правом звернення до суду із даним позовом, що у подальшому дало йому право заявляти вимогу про стягнення пені за прострочене зобов`язання у розмірі 10445,83 грн. та пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у розмірі 2950,00 грн. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе зменшити розмір пені за прострочене зобов`язання та пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. до 25% розрахованої позивачем суми. Вказаний розмір пені за прострочене зобов`язання - 2611,46 грн., та пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 737,50 грн., суд вважає таким, що відповідає загальним засадам цивільного судочинства, принципу розумності та справедливості. Щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по судових штрафах, то суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Зі змісту Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що неустойка (пеня і штраф) нараховуються за одне і те ж порушення - несвоєчасне виконання зобов`язань. Окрім нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості позивач нарахував також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 703,25 грн. - штраф (процентна складова) за таке ж саме порушення. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. З огляду на наведене судом не встановлено підстав для стягнення штрафів - фіксованої частини (500 грн.) та процентної складової (703,25 грн.), оскільки діючим законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Отже, враховуючи викладене, а також те, що рішення повинно бути не тільки законним, але і справедливим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за простроченим тілом кредита - 669,14 грн., пеню за прострочене зобов`язання - 2611,46 грн., та пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 737,50грн., а всього 4018,10 грн. Також наявні підстави згідно ст. 141 ЦПК України для стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог,у розмірі 1921 грн.

Outcome: partial