Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору № Н/99-02010 купівлі-продажу нерухомого майна від 15.11.1999 р., зареєстрованого на Регіональній універсальній біржі «Александр-Н», зареєстрованого [PERSON] міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості під р. № 2122 на стор. 57 в книзі 83 доп., за умовами якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру під № 51, загальною площею 50,1 кв.м., корисною площею 48,3 кв.м., що розташована у будинку № 5-Б по вул. Сегедській в м. Одеса та складається в цілому з : двох кімнат (2,4) площею 30,6 кв.м., кухні (5), туалету (7), ванної (6), коридору (1), ст. шафи (3). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 28.11.2015 року її дочка [PERSON] померла, й на підставі її відповідної заяви 23.03.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] було заведено спадкову справу № 26/2016 до майна її померлої дочки [PERSON], але отримання нею свідоцтва про право на спадщину не уявляться можливим в звязку з тим, що вищевказаний договір купівлі-продажу не було посвідчено нотаріально. Позивач веде дану справу в суді через свого представника [PERSON], який просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач [PERSON], місце проживання якої позивачеві невідоме та у встановленому законом порядку не зареєстроване, була викликана до суду через оголошення у пресі. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязаний прийняти майно і сплатити за нього визначену суму грошей. Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність» від 1991 року, який був чинним станом на травень 1999 року, визначено, що громадянин набуває право власності на майно на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом установлено, що 15 листопада 999 року між [PERSON], який діяв від імені та в інтересах [PERSON] на підставі довіреності серії НБ № 0405194, посвідченої приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] 02.12.1997 р. за р. № 2176, та [PERSON] було укладено договір № Н/99-02010 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на Регіональній універсальній біржі «Александр-Н», зареєстрований [PERSON] міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості під р. № 2122 на стор. 57 в книзі 83 доп., за умовами якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру під № 51, загальною площею 50,1 кв.м., корисною площею 48,3 кв.м., що розташована у будинку № 5-Б по вул. Сегедській в м. Одеса та складається в цілому з : двох кімнат (2,4) площею 30,6 кв.м., кухні (5), туалету (7), ванної (6), коридору (1), ст. шафи (3) (а.с.7-8). Відповідно до п. 5 цього договору, згадана квартира продана за 12020,00 грн., які отримані продавцем до підписання цього договору. В п. 16 цього біржового договору зазначено, що цей договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, а згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, яка діяла на час укладання цього біржового договору, угоди та договори, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, і саме тому сторони за цим договором не оформили його нотаріально, як цього вимагає закон. Судом не встановлено факту існування між сторонами за цим договором будь-яких спорів щодо цього договору та/або щодо квартири, яка є предметом купівлі-продажу за цим договором. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 434198, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції 28.11.2015 року, [PERSON] померла 28.11.2015 року у віці 55-ти років в м. Одесі (а.с.9). Як вбачається довідки дільниці № 5 КП «ЖКС «Фонтанський» № 957 від 31.03.2016 р., [PERSON] постійно проживала за адресою : [INFO] з листопада 1999 року по день смерті 28.11.2015 р. (а.с.13). Наведені обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що сторони за вищевказаним біржовим договором купівлі-продажу нерухомого майна досягли згоди щодо усіх істотних умов цього договору та повністю його виконали, але не посвідчили його нотаріально. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК України (1963р.), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Водночас суд бере до уваги, що на теперішній час нотаріальне посвідчення цього договору є неможливим у звязку з тим, що 28.11.2015 року померла покупець [PERSON] Також суд враховує, що на підставі поданої позивачем відповідної заяви 23.03.216 року приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] було заведено спадкову справу № 26/2016 до майна її померлої 28.11.2015 року дочки [PERSON], але відсутність нотаріального посвідчення згаданого біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту. На підставі викладеного і

Outcome: approved