Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

В липні 2012 року прокурор звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що при проведенні прокуратурою Бородянського району перевірки було виявлено отримання відповідачем [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,19 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] Київської області на підставі рішення Озерської сільської ради Бородянського району № 43 від 9 вересня 1998 року, яке в дійсності сесією ради не приймалось. Більш того, 9 вересня 1998 року взагалі засідань сесії або виконкому Озерської сільської ради не відбувалось, а технічна документація щодо виготовлення вказаного Державного акту відсутня. Тому просив визнати незаконними зазначене рішення Озерської сільської ради від 9 вересня 1998 року та Державний акт серії [NUMBER] на право власності на вказану земельну ділянку, виданий на ім'я [PERSON] В судовому засіданні прокурор Маньковська Л.Ю. позов підтримала і викладене підтвердила. Представник заінтересованої особи - Державної сільськогосподарської інспекції у Київській області та Управління Держземагенства у Бородянському районі свого представника в судове засідання не направило, просило справу розглядати без їх участі. Представник Озерської сільської ради Мартинов В.А. в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що відсутні докази незаконного отримання відповідачем [PERSON] земельної ділянки, чи виносилось радою, оспорюване рішення йому невідомо, так як всі документи, в тому числі і протоколи сесій ради за 1998 рік, здані в районний архів. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, спірне рішення та виданий на його підставі державний акт вважав правомірними. Вислухавши пояснення прокурора Казбанової Т.В., представника заінтересованої особи - Державної сільськогосподарської інспекції у Київській області Левченко А.М., представника Озерської сільської ради Мартинова В.А., представника відповідача [PERSON] - [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що на підставі рішення Озерської сільської ради № 43 від 9 вересня 1998 року відповідачу [PERSON] 6 грудня 1999 року було видано Державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,19 га по [ADDRESS] Київської області (а.с.8-9). Однак, як вбачається з повідомлень від 14 жовтня 2011 року та архівної довідки від 6 січня 2012 року архівного відділу Бородянської райдержадміністрації, у рішеннях виконкомів і сесій Озерської сільської ради за 1998 рік відсутні відомості про надання у власність [PERSON] в с. Озера земельної ділянки, немає в архіві й рішення Озерської сільської ради за № 43 від 9 вересня 1998 року, на засіданні ж виконкому даної ради, яке відбулося 8 вересня 1998 року, питання щодо надання земельної ділянки [PERSON] не розглядалось (а.с.12,16-19). Відповідно до ст..17 ЗК України 1990 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, передача земельних ділянок у колективну та приватну властність провадилась Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Оскільки, в архівних фондах архівного відділу Бородянської райдержадміністрації відсутні відомості щодо винесення радою чи її виконкомом рішення про передачу відповідачу [PERSON] земельної ділянки у власність, жодних доказів існування такого рішення суду не надано, то суд вважає, що вказане рішення, зокрема і рішення №43 від 9 вересня 1998 року, на підставі якого йому був виданий Державний акт про право власності на земельну ділянку, Озерською сільською радою в дійсності не приймалося. За таких обставин, так як оспорюваний Державний акт про право власності відповідача [PERSON] на земельну ділянку в порушення вимог діючого законодавства виданий йому без вирішення питання передачі йому земельної ділянки у власність сільською радою, то суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, визнати вказаний Державний акт недійсним. При цьому суд вважає, що прокурором позов подано в межах строку позовної давності, оскільки зазначені порушення земельного законодавства були виявлені прокуратурою лише при проведенні перевірки в 2011 році. В частині вимог щодо скасування оспорюваного рішення ради суд вважає за необхідне в позові відмовити з тих же підстав відсутності доказів прийняття даного рішення. Також суд визнає за необхідне відмовити і в частині вимог про зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку до комунальної власності територіальної громади с. Озера, так як судом визнано оспорюваний державний акт недійсним, що вже тягне за собою повернення ділянки.

Outcome: partial