Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.05.2011 [PERSON] отримав кредит у розмірі 300 (триста) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, підписом у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, у розмірі встановленому договором. У порушення зазначених умов договору, відповідач зобовязання належним чином не виконав, своєчасно не надав грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань, станом на 31.05.2017 відповідач має заборгованість 14145 (чотирнадцять тисяч сто сорок пять) гривень 90 копійок. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що не має коштів на погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, в звязку з скрутним матеріальним становищем. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.05.2011 [PERSON] отримав кредит у розмірі 300 (триста) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, підписом у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, у розмірі встановленому договором (а.с.7, 9-32). Станом на 31.05.2017 відповідач має заборгованість 14145 (чотирнадцять тисяч сто сорок пять) гривень 90 копійок (а.с.5-6). Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Вищевказаними умовами договору передбачено застосування пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по кредиту та сплату штрафу, як виду цивільно-правової відповідальності. За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Так, відсутні підстави для стягнення з відповідача нарахованої банком суми пені та штрафу у розмірі 3549,80 грн., через застосування кредитором подвійної відповідальності за одне й теж порушення, а тому суд приходить до висновку про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10596(десять тисяч п»ятсот дев»яносто шість) гривень 10 копійок. Позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1600 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 17 липня 2017 року (а.с. 39). Тому суд стягує з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати, оскільки відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved