Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, в якому, з урахуванням збільшених в ході судового розгляду справи вимог, остаточно просила: - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] (оскільки спільним коштом подружжя в той час, коли квартира була зареєстрована за [PERSON], було проведено ряд ремонтних робіт, що істотно збільшили вартість квартири), а також визнати за позивачем право власності на ? частку зазначеної квартири; - поділити спільне сумісне майно подружжя (як таке, що було придбано спільним коштом у шлюбі), виділивши [PERSON] майно (мікрохвильову піч 1 шт. вартістю 2500 грн., сушилку - 1 шт. вартістю 100 грн., дошку для прасування - 1 шт. вартістю 200 грн., шафу купе - 1 шт. вартістю 10000 грн., тумбочку для взуття - 1 шт. вартістю 800 грн., вішалку для одягу - 1 шт. вартістю 100 грн., диван - 1 шт. вартістю 2000 грн., стінку дитячу - 1 шт. вартістю 1500 грн., телевізор Самсунг 1 шт. вартістю 1000 грн., офісне крісло - 1 шт. вартістю 400 грн., настільні лампи - 2 шт. загальною вартістю 250 грн., стіл складний - 1 шт. вартістю 350 грн., килим 1 шт. вартістю 450 грн., компютер 1 шт. вартістю 4000 грн., вентилятор - 1 шт. вартістю 200 грн., обігрівач - 1 шт. вартістю 700 грн., ковдри - 3 шт. вартістю 300 грн., подушки 3 шт. вартістю 300 грн., покривало - 1 шт. вартістю 250 грн., рушники 5 шт. вартістю 500 грн., люстри - 2 шт. загальною вартістю 500 грн., тюлі - 2 шт. загальною вартістю 500 грн.) на загальну суму 26900 грн., а також виділивши [PERSON] майно (стіл кухонний - 1 шт. вартістю 100 грн., куточок кухонний - 1 шт. вартістю 150 грн., табуретки кухонні - 4 шт., загальною вартістю 200 грн., телевізор 1 шт. вартістю 2000 грн., газову плиту - 1 шт. вартістю 2000 грн., кухонні меблі (тумбочки) загальною вартістю 1500 грн., холодильник - 1 шт. вартістю 2000 грн., диван - 1 шт. вартістю 500 грн., крісла - вартістю 250 грн., камін - 1 шт. вартістю 5000 грн., телевізор плазмовий 1 шт. вартістю 10000 грн., відеомагнітофон 1 шт. вартістю 1000 грн., стінку меблеву - 1 шт. вартістю 1500 грн., музичні колонки - 6 шт. загальною вартістю 900 грн., електроплиту 1 шт. вартістю 500 грн., тумбочку - 1 шт. вартістю 200 грн., шафу купе - 1 шт. вартістю 3000 грн., диван - 1 шт. вартістю 1000 грн., комп'ютерний стіл з полицями - 1 шт. вартістю 1500 грн., ноутбук 1 шт. вартістю 5000 грн., офісне крісло - 1 шт. вартістю 400 грн., відеокамеру 1 шт. вартістю 2000 грн., столик на коліщатах - 1 шт. вартістю 500 грн., килим 1 шт. вартістю 700 грн., ковдри 3 шт. загальною вартістю 300 грн., подушки 2 шт. загальною вартістю 200 грн., комплекти постільної білизни 5 шт. загальною вартістю 1000 грн., рушники 5 шт. загальною вартістю 500 грн., люстри - 2 шт. загальною вартістю 500 грн., тюлі 1 шт. вартістю 250 грн.) на загальну суму 62750,00 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю вартості майна у розмірі 17925 грн.; - визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] 26.06.2015 року за реєстровим № 2561 (оскільки такий договір порушує права та законні інтереси [PERSON], котра претендує на визнання за нею права власності на ? вказаної квартири). В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали і просять їх задовольнити. Додатково позивач уточнила, що в переліку спільного майна подружжя нею помилково двічі зазначено 3 ковдри і 5 рушників (пункти 47 і 50). Допитана в якості свідка позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що станом на момент придбання спірної квартири за обміном вона була в непридатному для заселення стані, в ній не було дверей, вікна були зі щілинами. Поступово нею з чоловіком проводився косметичний ремонт, починаючи з 2005 року замінені вікна, зроблена підвісна стеля, робилися стіни, в 2012 - 2013 році клали плитку на підлозі. В дитячій кімнаті замінили двері, поклеїли шпалери, рівняли стіни. Туалет і ванну зробили спільними, замінили вікно, зробили підвісну стелю. В спальні робили арку, щоб продовжити кімнату. Замінили вікна, облаштували підвісну стелю. В залі клеїли шпалери, рівняли стелю, міняли вікна. В кухні вибили кладову, обклали плиткою, яка залишилась від минулих господарів; поклали плитку на підлозі. В коридорі підлога встелена плиткою, в кімнатах лінолеумом, в ванній і туалеті плиткою. Двері в спальній, дитячій, туалеті, ванній та вхідні були змінені, так само замінені всі вікна в квартирі. 30.08.2015 року було описано майно, яке є в квартирі і купувалось у шлюбі. З 1.09.2015 року в спірній квартирі вже не була, крім випадку, коли забрала свої особисті речі, а з опису нічого не забирала. В судовому засіданні відповідач та його представник (який діяв також в інтересах співвідповідача [PERSON]) проти позову заперечили, просять в його задоволенні відмовити. При цьому відповідач визнав наявність на час розгляду справи наступного спільного майна подружжя: сушилки - 1 шт. вартістю 100 грн., дошки для прасування - 1 шт. вартістю 200 грн., шафи купе - 1 шт. вартістю 10000 грн., тумбочки для взуття - 1 шт. вартістю 800 грн., вішалки для одягу - 1 шт. вартістю 100 грн., дивана - 1 шт. вартістю 2000 грн., стінки дитячої - 1 шт. вартістю 1500 грн., офісного крісла - 1 шт. вартістю 400 грн., настільних ламп - 2 шт. загальною вартістю 250 грн., стола складного - 1 шт. вартістю 350 грн., вентилятора - 1 шт. вартістю 200 грн., обігрівача - 1 шт. вартістю 700 грн., ковдри - 1 шт. вартістю 100 грн., покривала - 1 шт. вартістю 250 грн., люстр - 2 шт. загальною вартістю 500 грн., тюлей - 3 шт., загальною вартістю 750 грн., кухонних меблів (тумбочок) - загальною вартістю 1500 грн., стола кухонного - 1 шт. вартістю 100 грн., куточка кухонного - 1 шт. вартістю 150 грн., табуреток кухонних - 3 шт., загальною вартістю 150 грн., газової плити - 1 шт. вартістю 2000 грн., холодильника - 1 шт. вартістю 2000 грн., дивана - 1 шт. вартістю 500 грн., крісел - вартістю 250 грн., каміну - 1 шт. вартістю 5000 грн., стінки меблевої - 1 шт. вартістю 1500 грн., музичних колонок - 6 шт. загальною вартістю 900 грн., тумбочки - 1 шт. вартістю 200 грн., шафи купе - 1 шт. вартістю 3000 грн., дивана - 1 шт. вартістю 1000 грн., комп'ютерного стола з полицями - 1 шт. вартістю 1500 грн., офісного крісла - 1 шт. вартістю 400 грн., столика на коліщатах - 1 шт. вартістю 500 грн., люстр - 2 шт. загальною вартістю 500 грн. Згоден на передачу переліченого майна позивачу. Щодо наявності іншого майна категорично заперечив. Крім того, вважає необґрунтованими решту заявлених позовних вимог, оскільки перехід права власності на квартиру до [PERSON] відбувся законно, з дотриманням усіх необхідних вимог, внаслідок чого будь-які майнові права позивача порушені не були. Ремонтні роботи в квартирі провадились тривалий проміжок часу, коштом його батька та власними силами [PERSON] Висновок експертизи, виконаний у справі, вважає складеним всупереч вимогам, які ставляться до такого виду експертних досліджень, просить не брати до уваги в якості доказу. Після розяснення йому судом права на заявлення клопотання про призначення повторної судової експертизи пояснив, що не бажає заявляти таке клопотання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на момент придбання квартири позивачем та її (свідка) братом [PERSON] в ній були розбиті підлога, стіни, двері; приблизно з 2005 року позивач та відповідач [PERSON] почали ремонт, а саме замінили в квартирі вікна з деревяних на металопластикові, в тому числі в ванній кімнаті, обєднали туалет і ванну, змінили сантехніку (ванну, унітаз, труби), стелили підлогу, постелили плитку (замість ковроліну на підлозі), поставили дубові лутки (пройму у вітальню), змінили вхідні двері, закінчили ремонт приблизно в 2012 році. Щодо наявних в квартирі меблів пояснила, що востаннє була в квартирі в 2014 році і бачила в ній наступні меблі та техніку: великий телевізор в вітальні, компютери в спальні та кімнаті, плазмовий телевізор в кімнаті, стінку, мяку частину, люстру, мікрохвильову, колонки, пралку «Ардо», диван, куточок, письмовий стіл, велике ліжко у спальні, компютер, телевізор, компютерний стіл, у великій кімнаті стінку, мякий куточок, відеомагнітофон, відеокамеру, колонки, в кухні холодильник, кухонну стінку, плиту, телевізор, кухонний куток та стіл, електричний камін. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що приблизно через рік після обміну квартири її батьки (позивач та відповідач [PERSON]С) змінили труби, зєднали туалет і ванну, поклали плитку на підлогу в коридорі, кухні і ванні (в інших кімнатах на підлозі - лінолеум), замінили всі вікна, повністю змінили всі двері як міжкімнатні, так і вхідні; стіни обклеїли шпалерами, в двох кімнатах зробили підвісну стелю. Щодо наявного в квартирі майна пояснила, що була в квартирі в жовтні 2015 році і в ній були два дивани, ліжко, телевізор «Самсунг», два офісних крісла, старий компютер, ноутбук, компютерний стіл, відеокамера. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою сторін, жила по вул. Курчатова 1-в за попередніх власників (Проскуровських) і їй відомо, що квартира була в дуже поганому стані в ній кілька разів вибивали двері, з 1988-го року не мінялись вікна, шпалери, двері. Коли в квартиру поселились позивач і [PERSON], вони змінили шпалери, зробили побілку, міняли вікна, двері, в залі зробили арку замість дверей, ванну і туалет обклали плиткою, зробили продовження спальні з лоджії, облаштували підвісні стелі. Востаннє була в квартирі восени 2015 року і бачила в ній компютери, телевізори в кухні, залі та спальні, шафу купе в коридорі, камін в залі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що квартира до 2006-2007 року була в дуже занедбаному стані, а [PERSON] в ній був повністю зроблений ремонт, зокрема, вони замінили вікна та двері. Востаннє був в квартирі 30 серпня 2015 року і бачив в ній в залі стінку, телевізор, камін електричний, диван, в другій кімнаті диван, телевізор, старий компютер, ноутбук, столик на коліщатах, в третій кімнаті диван. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що спірна квартира була придбана її колишнім зятем (відповідачем) та донькою в занедбаному стані, все в ній було побито. Після обміну подружжя [PERSON] почали робити косметичний ремонт, який тривав кілька років. Замінили вікна, двері, сантехніку, зривали всю підлогу, вирівнювали стіни, стелю, повністю замінена підлога в коридорі, ванні, туалеті, кухні, покладено плитку, в кімнаті трохи замінено лінолеум. В спальні зробили арку, зєднавши кімнату з балконом. Ванну і туалет обєднали. Востаннє в квартирі була влітку 2015 року, всі меблі і техніка були на своїх звичайних місцях. Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, його та співвідповідача представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з наступних мотивів. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 9.12.2013 року у цивільній справі № 686/23904/13-ц, копія котрого наявна у справі, встановлено, що позивач та відповідач 1.07.1991 уклали шлюб. Даним рішенням суду шлюб розірвано, рішення набрало законної сили 20.12.2013 року. 23.05.1997 року [PERSON] було придбано за договором купівлі-продажу квартиру № 141 у м. Хмельницький по вул. Пяскорського 6. За договором міни квартир від 18.06.2002 року [PERSON] обміняв дану квартиру на квартиру № 49 у м. Хмельницький по вул. Курчатова 1-В з грошовою доплатою в сумі 24975,00 грн. 03.07.2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування зазначеної квартири, внаслідок чого її відчужено на користь [PERSON] 21.12.2004 року [PERSON] подарував спірну квартиру відповідачу [PERSON] 26.06.2015 року відповідач [PERSON] продав, а [PERSON] (на даний час [PERSON], співвідповідач у справі) купила спірну квартиру за нотаріально засвідченим договором купівлі-продажу від 26.06.2015 року. Зазначені обставини підтверджуються переліченими договорами, копії котрих містяться у справі. В п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України зазначено, що майно, набуте дружиною, чоловіком за час шлюбу, але на підставі договору дарування, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Таким чином, спірна квартира з 21.12.2004 року і до 26.06.2015 року належала відповідачу на праві особистої приватної власності. Частиною 1 ст. 62 СК України визначено, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Однак обставини істотного збільшення вартості квартири внаслідок спільних трудових та грошових затрат та затрат позивача в ході судового розгляду справи свого підтвердження не знайшли. Як вбачається з виконаного у справі висновку експерта № 361/016 від 21.07.2016 року, ринкова вартість квартири у стані на 18.06.2002 року, виходячи з цін, наявних на 21.07.2016 року, складає 529691,00 грн.; у стані на 27.06.2016 року, виходячи з цін, наявних на 21.07.2016 року, - 691022,00 грн., тобто сума, на яку збільшилась вартість квартири, становить 161331,00 грн. Така частка збільшення вартості квартири істотною не є, тому передбачені законом підстави для визнання спірної квартири спільною сумісною власністю відсутні. При цьому суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо неналежного виконання експертизи та експертного висновку, оскільки даного висновку він належними доказами не спростував, а саме відмовився заявити клопотання про призначення повторної експертизи. Таким чином, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартири [ADDRESS], визнання за позивачем права власності на ? частку зазначеної квартири. Згідно ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Таким чином, не може бути задоволена і позовна вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] 26.06.2015 року за реєстровим № 2561, - адже вказана квартира, будучи особистою власністю відповідача, могла бути відчужена ним без згоди позивача, тож укладення ос пореного договору не порушило її прав та законних інтересів. Разом з тим, за час перебування у шлюбі сторони придбали наступне майно: сушилку - 1 шт. вартістю 100 грн., дошку для прасування - 1 шт. вартістю 200 грн., шафу купе - 1 шт. вартістю 10000 грн., тумбочку для взуття - 1 шт. вартістю 800 грн., вішалку для одягу - 1 шт. вартістю 100 грн., диван - 1 шт. вартістю 2000 грн., стінку дитячу - 1 шт. вартістю 1500 грн., офісне крісло - 1 шт. вартістю 400 грн., настільні лампи - 2 шт. загальною вартістю 250 грн., стіл складний - 1 шт. вартістю 350 грн., вентилятор - 1 шт. вартістю 200 грн., обігрівач - 1 шт. вартістю 700 грн., ковдру - 1 шт. вартістю 100 грн., покривало - 1 шт. вартістю 250 грн., люстри - 2 шт. загальною вартістю 500 грн., тюлі - 3 шт., загальною вартістю 750 грн., кухонні меблі (тумбочки) - загальною вартістю 1500 грн., стіл кухонний - 1 шт. вартістю 100 грн., куточок кухонний - 1 шт. вартістю 150 грн., табуретки кухонні - 3 шт., загальною вартістю 150 грн., газову плиту - 1 шт. вартістю 2000 грн., холодильник - 1 шт. вартістю 2000 грн., диван - 1 шт. вартістю 500 грн., крісла - вартістю 250 грн., камін - 1 шт. вартістю 5000 грн., стінку меблеву - 1 шт. вартістю 1500 грн., музичні колонки - 6 шт. загальною вартістю 900 грн., тумбочку - 1 шт. вартістю 200 грн., шафу купе - 1 шт. вартістю 3000 грн., диван - 1 шт. вартістю 1000 грн., комп'ютерний стіл з полицями - 1 шт. вартістю 1500 грн., офісне крісло - 1 шт. вартістю 400 грн., столик на коліщатах - 1 шт. вартістю 500 грн., люстри - 2 шт. загальною вартістю 500 грн. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Обсяг вище зазначеного майна, його придбання у шлюбі та для сімї, вартість та факт наявності на час розгляду справи відповідач в судовому засіданні визнав, тому суд вважає встановленими дані обставини. Що стосується іншого наведеного в позовній заяві майна, то його наявність на час вирішення справи в установленому порядку доведена не була. В цій частині суд не бере до уваги показання свідків та наданий позивачем опис майна, оскільки дані показання та опис містять інформацію станом на 2014 2015 рік. Крім того, в судовому засіданні представник позивача уточнила, що не має заперечень щодо розподілу саме того майна, наявність якого була визнана відповідачем. У відповідності до ч. 1 ст. 69 ЦПК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до частин 1, 4, 5 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За таких обставин суд вважає за необхідне розподілити вище перелічене рухоме майно в натурі між сторонами з тим, аби їх частки були максимально наближеними за вартістю (19700 грн. позивачеві та 19650 грн. відповідачу). Компенсація різниці часток (50 грн.) на користь відповідача не стягується, оскільки вимог про її присудження він не заявляв, на депозит суду її не внесено. Тим самим позовна вимога про поділ спільного майна подружжя підлягає до задоволення частково. Судові витрати, понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на її користь пропорційно до задоволених позовних вимог силу ст. 88 ЦПК України, тобто в сумі 197 грн. Сума обрахована пропорційно до розміру судового збору, сплаченого за вимогу про поділ майна. Решта судового збору компенсації не підлягає, оскільки в задоволенні решти вимог відмовлено. Сума оплати проведеної експертизи не підлягає компенсації з цієї ж причини. Оскільки будь-які позовні вимоги до [PERSON] задоволено не було, з неї судові витрати не стягуються. На підставі наведеного та

Outcome: partial