Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

В листопаді 2015 року ТОВ «Дата [PERSON]» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач вказує на те, що 31 травня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500377686, згідно якого Банк надав відповідачці кредит в сумі 13710 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі в розмірі 0,01 % річних з кінцевим терміном повернення 1 червня 2016 року. 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» було укладено договір факторингу. 8 грудня 2014 року у відповідності до додаткової угоди № 2 до договору факторингу від 30 вересня 2014 року доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Відповідно до зазначених договору факторингу та додаткового договору № 2 ПАТ «Альфа-Банк» відступило позивачу право вимоги до [PERSON]. Відповідачка зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у звязку з чим існує заборгованість перед позивачем за кредитним договором в сумі 27720 грн. 76 коп.. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 509, 525, 526, 549, 554, 623, 624, 625 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 27720 грн. 76 коп., а також сплачені позивачем судові витрати. В судове засідання сторони не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності відповідачки до суду не надходило. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Позовні вимоги позивач підтримав, просив позов задовольнити, погодився на заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 31 травня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500377686, згідно якого Банк надав [PERSON] кредит в сумі 13710 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі в розмірі 0,01 % річних з кінцевим терміном повернення 1 червня 2016 року. 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» було укладено договір факторингу. Відповідно п.1.1, п. 1.2 договору ПАТ «Альфа-Банк» зобовязався відступити ТОВ «Дата [PERSON]» до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до договору. 8 грудня 2014 року у відповідності до додаткової угоди № 2 до договору факторингу від 30 вересня 2014 року доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. На підставі зазначеного договору факторингу та додатку до нього ПАТ «Альфа-Банк» відступив ТОВ «Дата [PERSON]» право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 500377686 від 31 травня 2013 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України внаслідок цивільного правонаступництва кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги - цесія). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Зміст договору факторингу, статуту ТОВ «Дата [PERSON]» та матеріали справи вказують на те, що фактор є юридичною особою, яка зареєстрована в установленому порядку і яка має статус фінансової установи по законодавству України. Статтями 1077 - 1084 ЦК України встановлено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Судом встановлено, що за договором факторингу від 30 вересня 2014 року та Додаткової угоди № 2 від 8 грудня 2014 року до позивача перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 500377686 від 31 травня 2013 року. В жовтні 2015 року ТОВ «Дата [PERSON]» направило на адресу відповідачки повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові по вказаному кредитному договору, а також вимогу про дострокове повернення кредиту. Через суд позивач надав відповідачці копії зазначеного договору факторингу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 1 жовтня 2015 існує заборгованість перед позивачем в сумі 27720 грн. 76 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 13710 грн. 00 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 02 грн. 44 коп., заборгованості за комісійною винагородою 10858 грн. 32 коп., штраф 7150 грн. 00 коп.. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин суд вважає, що позов ТОВ «Дата [PERSON]» на підставі ст.ст.526, 536, 549, 610, 611 ЦК України підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати.

Outcome: approved