Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 03 лютого 2011 року Стовпецькою сільською радою Дубенського району Рівненської області, актовий запис №1. Мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду стало те, що подружнє життя не склалося через різницю у характерах та поглядах на сімейне життя і обов`язки, відсутність взаєморозуміння. Це призвело до втрати будь яких почуттів один до одного. Між ними постійно виникали сварки та скандали. Відповідач її постійно ганьбить та ображає, принижує її честь та гідність. Він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї. Його поведінка негативно впливає на на психологічний стан дітей. Від постійних суперечок та скандалів у неї погіршилось самопочуття. З липня 2018 року вони разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим. Просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 22.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Позивачка, згідно поданої заяви, просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає у частині розірвання шлюбу. Зазначає, що на даний час існує спір щодо визначення місця проживання їхніх дітей, тому просить відмовити у цій частині позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі зареєстрованому зареєстрованому 03 лютого 2011 року Стовпецькою сільською радою Дубенського району Рівненської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторним) серії [NUMBER] (а.с. 7). [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народився [INFO] , їхніми батьками зазначені сторони по справі (а.с. 5, 6). Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Враховуючи, що між сторонами існує спір відносно визначення місця проживання неповнолітніх дітей, відповідно вимога позивачки щодо залишення їх проживати разом з нею задоволенню не підлягає. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню в частині розірвання шлюбу.

Outcome: partial