Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

В липні 2018 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що їй та членам її сімї - сину [PERSON] та чоловіку [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. 28.06.2008 року помер її чоловіку - [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частку у вказаному спільному нерухомому майні. З метою прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], як спадкоємець першої черги, звернувся в органи нотаріату з метою прийняття спадщини, проте державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки частка померлого у праві спільної сумісної власності не визначена. У звязку з наведеним виникла необхідність у визначені часток співвласників у праві спільної сумісної власності, а тому звернулась до суду з даним позовом та, посилаючись на норми матеріального права, просила визначити, що за життя [PERSON], який помер 28.06.2008 року, частки учасників спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] у квартирі [ADDRESS] були рівними та частка кожного із співвласників, в тому числі [PERSON] складали 1/3 за кожним; право спільної сумісної власності на вказану квартиру припинити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Суд,\~заслухавши пояснення\~ сторін,\~ \~дослідивши письмові\~ докази\~по справі,\~вважає,\~що позов\~обґрунтований \~та підлягає\~задоволенню,\~при цьому\~суд \~також приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб , та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В рамках судового розгляду даної справи, судом, з метою повного, всебічного та обєктивного зясування всіх обставин справи витребувано матеріали спадкової справи №№2008/2008 щодо майна померлого 28 червня 2008 року [PERSON], матеріали інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS], інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обєкту нерухомості, а саме №76 в будинку №27 по вул. Узбецькій в м.Чернівці. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією договору обміну квартир від 07.09.1996 року та матеріалами інвентаризаційної справи (а/с 13). Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. У відповідності\~до вимог\~ ст.\~372\~ЦК України,\~майно,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~може бути\~поділене між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними,\~крім випадків,\~установлених законом.\~ У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням\~суду частка\~співвласника може\~бути збільшена\~або зменшена\~з урахуванням\~обставин,\~які мають\~істотне значення.\~ У\~разі поділу\~майна між\~співвласниками право\~спільної сумісної\~власності на\~нього припиняється.\~ Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Так, матеріали справи не містять відомостей про наявність відповідного письмового та нотаріально посвідченого договору між співвласниками про визначення розмір часток, а тому суд приходить до висновку, що їх частки рівні та складають по 1/3 частці за кожним співвласником. Судом встановлено, що [PERSON] помер 28.06.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яка міститься в матеріалах спадкової справи (а/с 12). Відповідно до ч. ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті батька звернувся [PERSON], інформація про те, що інші спадкоємці - [PERSON] та [PERSON], у встановлені строки звернулись з заявою про прийняття спадщини в матеріалах спадкової справи відсутня. Постановою державного нотаріуса Першої Чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON] від 24.07.2018 року відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частку вказаного вище нерухомого майна, що належала померлому, оскільки частки співвласників у праві спільної сумісної власності не визначені (а/с 79). У відповідності\~до п.\~23\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №7\~від 30.05.2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»,\~ у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі\~вище викладеного\~та

Outcome: approved