overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є власником вказаної квартири, що підтверджується договором купівлі-продажу від 16 листопада 2001 року. В даній квартирі зареєстрований її син [PERSON], який в 2011 році виїхав в м. Київ і з того часу у вказаній квартирі не проживає. Представник позивачки - адвокат [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задоволити, не заперечував проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач, який про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачці на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16 листопада 2001 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Лавутою Т.О. за р.№ 3515. В квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання позивачки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою відділом з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради № 1733 від 27.02.2018 року. Згідно акту обстеження житлових умов проживання [PERSON] від 23.02.2018 року, складеного депутатом Старокостянтинівської міської ради Івонько С.В., в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO], який за даною адресою не проживає з 2011 року, що підтвердили в акті своїми підписами сусіди [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] втратив право користування квартирою [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги за яким обґрунтовує тим, що 20\~серпня 1987\~року Великоолександрівською\~сільською радою\~Бориспільського району\~Київської областіміж нею та [PERSON]був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають двох синів: повнолітнього [PERSON], [INFO], та неповнолітнього [PERSON], [INFO]. [PERSON] вказала на те, що протягом останніх кількох років стосунки між нею та чоловіком поступово погіршувались, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. У звязку з цим, фактично шлюбні відносини між ними припинені. Тому, [PERSON] переконана, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, а тому просить розірвати шлюб. Сторони у судове засідання не зявилися. При цьому, [PERSON] надала до суду заяву, в якій вказала, що підтримує позов та просить суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON]\~про причини\~неявки у\~судове засідання\~не повідомив\~та відзиву\~на позов\~не надав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Тому, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 20 серпня 1987 року Великоолександрівською сільською радою Бориспільського району Київської області між [PERSON] та [PERSON]був зареєстрований шлюб (а.с.11). Від цього шлюбу вони мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.12-13). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач не може жити однією сімєю з відповідачем. Відновлювати відносини не бажає, має намір в подальшому створити окрему сімю. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси позивача. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що при предявленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір. Предявлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 704 гривень 80 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 05 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося через різницю в поглядах на життя. У зв'язку з цим між ними часто виникали непорозуміння, що призвело до фактичного припинення подружніх стосунків та окремого проживання. Тому, [PERSON] переконана, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, а тому просить розірвати шлюб. Сторони у судове засідання не з'явилися. При цьому, [PERSON] та її представник [PERSON] надали до суду заяви, в яких вказали, що підтримують позов та просять суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] про причини неявки у судове засідання не повідомив та відзиву на позов не надав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Тому, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 05 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.5). Від цього шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач не може жити однією сім'єю з відповідачем. Відновлювати відносини не бажає та має намір в подальшому створити окрему сім'ю. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси позивача. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції від 12 лютого 2018 року (а.с.1) вбачається, що при пред'явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок. Пред'явлений нею позов задоволений. Тому, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 704 гривні 80 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 12 липня 2013 року виконавчим комітетом Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося через несумісність характерів та поглядів на життя. Тому, [PERSON] переконана, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, а тому просить розірвати шлюб. Сторони у судове засідання не з'явилися. Вони подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому, [PERSON] надала до суду заяву, в якій вказала, що підтримує позов та просить суд його задовольнити. В свою чергу, [PERSON] вказав, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до положення ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Провівши підготовче судове засідання в порядку, передбаченому ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 12 липня 2013 року виконавчим комітетом Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.4). Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не можуть жити однією сім'єю. Відновлювати відносини не бажають, мають намір в подальшому створити окремі сім'ї. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 20 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області між нею [PERSON], був зареєстрований шлюб. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося через несумісність характерів та поглядів на життя. Тому, [PERSON] переконана, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, а тому просить розірвати шлюб. Сторони у судове засідання не зявилися. Вони подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому, [PERSON] надала до суду заяву, в якій вказала, що підтримує позов та просить суд його задовольнити. В свою чергу, [PERSON]вказав, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Згідно з ч.3 ст.200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до положення ч.4 ст.206\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Провівши підготовче судове засідання в порядку, передбаченому ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 20 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області між [PERSON] та [PERSON]був зареєстрований шлюб (а.с.6). Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не можуть жити однією сімєю. Відновлювати відносини не бажають, мають намір в подальшому створити окремі сімї. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 20 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя [PERSON] з відповідачем виявилося невдалим через різні характери та розходження поглядів на сімейне життя. На даний час сторони спільне господарство не ведуть та не підтримують шлюбні відносини. За таких обставин [PERSON] переконана, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, а тому просить розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позов та просила суд його задовольнити. В свою чергу, [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до положення ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 20 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській областіміж [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.3). Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4) Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не можуть жити однією сім'єю. Відновлювати відносини не бажають, мають намір в подальшому створити окремі сім'ї. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 26 листопада 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося, що призвело до фактичного припинення подружніх стосунків та окремого проживання. Тому, [PERSON] переконана, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, а тому просить розірвати шлюб. Сторони у судове засідання не зявилися. При цьому, представник позивача [PERSON] надав до суду заяву, в якій вказав, що підтримує позов та просить суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON]\~про причини\~неявки у\~судове засідання\~не повідомив\~та відзиву\~на позов\~не надав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Тому, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 26 листопада 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.5). Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач не може жити однією сімєю з відповідачем. Відновлювати відносини не бажає та має намір в подальшому створити окрему сімю. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси позивача. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції від 15 лютого 2018 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок. Предявлений нею позов задоволений. Тому, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 704 гривні 80 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню неповнолітніх дітей, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дітьми повноліття. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Згідно довідки про склад сім'ї, виданої виконавчим комітетом Романівської селищної ради Житомирської області, діти відповідача та позивача проживають разом з ними. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов'язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2,3 цієї ж статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що він виконує свої обов'язки щодо утримання неповнолітніх дітей не надав. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову [PERSON] За змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved