Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

В квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за послуги посилаючись на те, що відповідач не сплачує за вказані послуги. У судове засідання представник позивача не з'явився про те, подав до суду заяву у якій підтримав позовні вимоги та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи відповідно до ч.3 ст.76 ЦПК України вважається повідомленим належним чином, тому, відповідно до ст.169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що між сторонами укладено договір про надання послуг, згідно якого ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» здійснює обслуговування об'єктів, що перебувають у спільному користуванні [PERSON].(проїзна частина, мережі вуличного освітлення, електромережі, мережі водопроводу та каналізації, майданчики-сміттєзбірники, трансформаторні підстанції, дільниця обслуговування розрахунків відшкодувань за спожиті послуги (електропостачання, водопостачання) в магазині «Дивокрай», а останній сплачує виконавцю встановлену даним договором плату. Відповідно до п.п.2.2.3, 4.1. договору плата за обслуговування становить 153,28 грн. за кожний місяць до 10 числа згідно з погодженою Плановою калькуляцією на послуги мешканцям магазину у додатку до договору, який є невід'ємною частиною договору. Згідно п.6.1.2. замовник несе відповідальність за порушення зобов'язань за даним договором у виді штрафу у розмірі 5% від суми боргу за кожний день прострочення. Відповідач не здійснював оплату послуг за вище зазначеним договором з 10 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року тому виникла заборгованість в сумі 1839 грн.36 коп.. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вимогами ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З врахуванням наведених вище аргументів суд рахує, що відповідачем не представлено доказів, що спростовують вимогу позивача про стягнення коштів. Суд вважає, що позивач має право на повернення основного боргу у розмірі 1839 грн.36 коп., згідно поданого розрахунку 3% річних у розмірі 49,60 грн., та інфляційні витрати - 951,58 грн., штраф у розмірі 1839,36 грн. так, як в силу вимог ч.3 ст. 551 ЦК суд рахує його зменшити. Враховуючи викладене, суд рахує, що до стягнення з відповідача підлягає 1839 грн.36 коп. основного боргу, 3% річних у розмірі 49,60 грн., інфляційні витрати - 951,58 грн. та штраф у розмірі 1839,36 грн Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial