Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

В квітні 2019р. позивачка [PERSON] звернулась Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 50-57) до відповідача [PERSON] , в якому просила суд: - збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Києва відповідачу на користь позивачки на утримання малолітнього [PERSON] у твердій грошовій сумі від 13 березня 2014р. з 1000,0 грн. до 13000,0 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття; - призначити аліменти відповідачу на користь позивачки на утримання малолітньої [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 13000,0 грн. щомісячно і до досягнення нею повноліття. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду. В шлюбі у сторін, [INFO] народився син [PERSON] , а [INFO] народилась донька [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2014р. по цивільній справі № 761/383/14-ц, з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання їх спільної старшої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,0 грн. щомісячно. Враховуючи те, що законодавством було збільшено мінімальний розмір аліментів на дитину, а також беручи до уваги, що дитина перебуває на обліку у лікаря логопеда, а позивачка втратила роботу не з своєї вини, а розмір аліментів, який стягується з відповідача є недостатнім для утримання старшої дитини, тому позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Крім того, відповідач категорично відмовляється утримувати молодшу дитину сторін, самоусунувся від виховання дітей, які перебувають на утриманні виключно позивачки. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2019р. відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відзив на позов стороною позивача не подавався. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просила суд позов задовольнити, наголошуючи, що вона самостійно здійснює утримання та виховання дітей, які проживають разом з нею кімнаті в гуртожитку, знайти постійну роботу позивачка не в змозі, оскільки діти постійно хворіють. Відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що в досудовому порядку, ним здійснюється утримання дітей, купуються продукти харчування та одяг, однак позивачка постійно чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, вимагаючи забезпечити її житлом. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2011р., який було розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2018р. по справі № 761/1181/17. В шлюбі у сторін, [INFO] народився син [PERSON] , а [INFO] народилась донька [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2014р. в справі № 761/383/14-ц, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,0 грн. щомісячно починаючи з 25 грудня 2013р. до досягнення дитиною повноліття. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка зазначала, що розмір аліментів, присуджених їй на утримання старшої спільної дитини сторін в розмірі 1000,0 грн. щомісячно, є недостатнім для належного утримання та виховання сина, який потребує більше коштів на утримання. Судом встановлено, що спільні діти сторін проживають разом з позивачкою, і перебувають на її утриманні. Відповідно до ч. ч. 7, 10 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 Постанови від 15 травня 2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014р., з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», установити у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: - дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; - дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною відповідача не було надано суду належних і допустимих доказів в обґрунтування оголошених ним заперечень на позов, при цьому судом встановлено, що позивачка втратила роботу перебуває на обліку у відповідному Центрі зайнятості, та здійснює самостійно утримання та виховання спільних дітей сторін. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що розмір аліментів, присуджений за рішенням суду на старшу дитину сторін, є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також беручи до уваги, що змінився матеріальний стан одержувача аліментів, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього старшого сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 2218,0 грн. щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, з індексацією стягуваних сум відповідно до Закону, при цьому судом враховано матеріальний стан відповідача на утримання якого не перебувають інші особи. Крім того, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що відповідач здійснює утримання молодшої дитини сторін, то суд вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утриманні молодшої дитини сторін, підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню аліменти на доньку [PERSON] , [INFO] у розмірі 1779,0 грн., враховуючи встановлений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, з індексацією стягуваних сум відповідно до Закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2019р. та до досягнення дитиною повноліття ( [INFO] ). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1536,8 грн. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial