overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

В липні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач вказувала, що з 19.08.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем по справі та знаходиться на її утриманні. В зв'язку з тим, що відповідач не надає регулярно матеріальну допомогу на утримання дитини, позивач просила стягувати на її користь аліменти на неповнолітнього сина, [INFO], до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, в своїй заяві позов визнав. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, відповідач, який є батьком дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає і не бере участі в її вихованні. (а.с. 5, 7). Згідно ст. ст. 180-182; 184 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. На думку суду, стягнення з відповідача аліментів у зазначеному позивачем розмірі буде відповідати вимогам ст. 184 Сімейного кодексу України та інтересам дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

В липні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач вказувала, що з 11 листопада 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем по справі та знаходиться на її утриманні. В зв'язку з тим, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, позивач просила стягувати на її користь аліменти на неповнолітнього [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, в своїй заяві позов визнав. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, відповідач, який є батьком [PERSON], [INFO], матеріальної допомоги на утримання дитини не надає і не бере участі в її вихованні. (а.с. 6, 8). Згідно ст. ст. 180-182; 184 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. На думку суду, стягнення з відповідача аліментів у зазначеному позивачем розмірі буде відповідати вимогам ст. 184 Сімейного кодексу України та інтересам дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В липні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-х років. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обґрунтування позову позивач вказувала, що з 28.12.1991 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.12.2013 року. Від даного шлюбу сторони мають вже повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем по справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В звязку з тим, що [PERSON] навчається на 3 курсі механіко-математичного факультету Миколаївського національного університету імені [PERSON], термін навчання з 01.09.2011 року по 30.06.2015 року, а відповідач не надає матеріальну допомогу на навчання дитини в добровільному порядку, позивач просила позов задавольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову, не заперечувала проти заочного розгляду справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не зявився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за письмовою згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є донькою відповідача та на теперішній час навчається на 3 курсі механіко-математичного факультету Миколаївського національного університету імені [PERSON], термін навчання з 01.09.2011 року по 30.06.2015 року (а.с. 3,7). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Визначаючи розмір аліментів, суд керувався положеннями ст. ст. 183, 184 СК України, враховуючи те, що відповідач працює і має постійний дохід, має задовільний стан здоровя, суд вважає доцільним стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

В липні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11 грудня 1999 року Корабельним районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, за № 604. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], позивач стверджує, що спір щодо виховання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно - сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. В порядку ст.. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

В липні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18 серпня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління юстиції м. Миколаєва, за № 325. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], позивач стверджує, що спір щодо виховання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно - сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

В липні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 19 серпня 2011 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, за № 349. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], позивач стверджує, що спір щодо виховання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно - сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. В порядку ст.. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

В липні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, уточнивши яку, просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач вказувала, що з 27.09.2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем по справі та знаходиться на її утриманні. В зв'язку з тим, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, позивач просила стягувати на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, змінені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, в своїй заяві позов визнав. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, відповідач, який є батьком [PERSON], [INFO], матеріальної допомоги на утримання дитини не надає і не бере участі в її вихованні. (а.с. 4,6). Згідно ст. ст. 180-182; 184 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. На думку суду, стягнення з відповідача аліментів у зазначеному позивачем розмірі буде відповідати вимогам ст. 184 Сімейного кодексу України та інтересам дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

В липні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, уточнивши яку, просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач вказувала, що з відповідачем перебувала в шлюбі, який було розірвано рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.11.2010 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем по справі та знаходиться на її утриманні. В зв'язку з тим, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, позивач просила стягувати на її користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, змінені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, в своїй заяві позов визнав, не заперечував проти його задоволення, просив справу розглядати у його відсутність. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, відповідач, який є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає і не бере участі в її вихованні. (а.с. 4,8). Згідно ст. ст. 180-182; 184 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач [PERSON] є інвалідом 3 групи. На думку суду, стягнення з відповідача аліментів у зазначеному позивачем розмірі буде відповідати вимогам ст. 184 Сімейного кодексу України та інтересам дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

В липні 2014 рокуп озивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 21.01.2012 року укладено кредитний договір № 006-16018-210112 ТОВ Комерційний Банк Дельта, правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» з відповідачем [PERSON], за яким останній отримав кредит в сумі 10867,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом зі ставки 0,01 % в рік та за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,15 % в місяць на придбання певного майна/послуг з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 20 серпня 2013 року. Однак, відповідач не виконав умов кредитного договору належним чином, систематично порушуючи свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 5174 грн. 46 коп. Позивач прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 5174 грн. 46 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. В позовній заяві прохав справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON], будучи в розумінні ч. 5 ст. 74 ЦПК України, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки, суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що 21.01.2012 року ПАТ «Дельта Банк»( правонаступник ТОВ « Комерційний Банк «Дельта») з [PERSON] уклав кредитний договір № 006-16018-210112 від 21.01.2012 р. (а.с.3-4). Станом на 18.04.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] перед банком становить: за сумою кредиту 3980, 77 грн., заборгованість за відсотками 0,12 грн., заборгованість за комісіями 1193,57 грн. Згідно ст.ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1054 ч.2, ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Оскільки відповідач неналежним чином виконував зобовязання внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає стягнути з нього на користь позивача заборгованість в сумі 5174 грн. 46 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved