Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

В квітні 2018 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнень, просить визнати право власності на автомобіль Toyota RAV-4, номер кузова [NUMBER] , 2006 року виготовлення, чорного кольору, за [PERSON] , а також витребувати з чужого володіння [PERSON] вищевказаний автомобіль. Позовні вимоги мотивовані тим, що між підприємством з іноземними інвестиціями «Тойота-Україна» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №3313/07/06 від 28 липня 2006 року. На підставі договору купівлі-продажу №3313/07/06 від 28 липня 2006 року позивачка стала власником автомобіля марки Toyota RAV-4 (ACA30L-AWPXKW), колір Black (202), вироблений: травень 2006, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , у зв`язку із чим їй було видано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , дата реєстрації 28 лютого 2007 року. Разом із тим, в межах кримінального провадження №12017100070003368 встановлено факт вчинення кримінального правопорушення - незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем Toyota RAV-4, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , шо мало місце в період часу з вересня 2016 по березень 2017 року за адресою: [ADDRESS] . Вчинення даного правопорушення стало можливим внаслідок укладення договору- комісії №6200/17/001355 від 28 квітня 2017 року, угоди №6200/17/001355 від 28 квітня 2017 року про купівлю-продаж із третіми особами, відповідно до яких [PERSON] придбала автомобіль Toyota RAV-4, номер кузова [NUMBER] у [PERSON] на підставі договору комісії укладеного із ТОВ «Прогрес Автотрейд Київ». 23 травня 2017 року здійснено реєстрацію транспортного засобу Toyota RAV-4, номер кузова [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] та видано нове Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та реєстраційний номер [NUMBER] . Позивач вважає договір комісії №6200/17/001355 від 28 квітня 2017 року, укладений між [PERSON] та TQB «Прогрес Автотрейд Київ», як і угода №6200/17/001355 від 28 квітня 2017 року про купівлю-продаж із третіми особами є нечинними, оскільки ані [PERSON] ані ТОВ «Прогрес Автотрейд Київ» не являються законними власниками автомобіля Toyota RAV-4, номер кузова [NUMBER] , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] і не мали право на його відчуження. У свою чергу законний власник названого транспортного засобу - [PERSON] жодних дій щодо його відчуження не вчиняла. Разом із тим, з моменту звернення позивача до суду із цим позовом та першого підготовчого судового засідання змінилися певні обставини. Зокрема, Регіональним сервісним центром МВС в м. Києві у зв`язку із встановленням факту проведення 24.05.2017 в ТСЦ №8047 РСЦ МВС в м. Києві перереєстрації транспортного засобу «Toyota RAV4», 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] на [PERSON] [INFO] з використанням підроблених документів, а саме: заяви [PERSON] від 23.05.2017 №118800106 до ТСЦ № 8047 щодо проведення перереєстрації транспортного засобу, угоди про купівлю-продаж із третіми особами і акту огляду від 28.04.2017 №6200/17/001355 між ТОВ «Прогрес Автотрейд Київ» та [PERSON], договору комісії від 28.04.2017 №6200/17/001355 між [PERSON] та ТОВ «Прогрес Автотрейд Київ», скасовано державну реєстрацію від 24.05.2017, у відповідності до п. 40 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388. Наведене підтверджується листом Регіональним сервісним центром МВС в м. Києві від 07 вересня 2018 року. У подальшому і 5 грудня 2018 року видано нове Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , згідно із яким транспортний засіб марки Toyota RAV4,2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] та відповідно змінено державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до Висновку експертного дослідження від 07 грудня 2018 року №11/8041/16766 Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , наданого на дослідження транспортного засобу Toyota RAV4, не змінювалися. Таким чином, на сьогодні про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota RAV4, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] , видано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , присвоєно реєстраційний номер [NUMBER] та видано державний номерний знак [NUMBER] . Провадження у справі відкрито ухвалою від 26.04.2018 р. (суддя Войтенко Т.В.) з призначенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 21.06.2018 р. дана справа розподілена на суддю Ларіонову Н.М. До початку судового засідання позивачка подала заяву в якій зазначила, що справу просить розглянути без її присутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи відповідно до вимог закону, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Треті особи, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяви, в т.ч. і з процесуальних питань, не подавали. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов до таких висновків. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є не порушним. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права. З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу №3313/07/06 від 28 липня 2006 року за позивачем було зареєстровано право власності на автомобіль марки Toyota RAV-4 (ACA30L-AWPXKW), колір Black (202), вироблений: травень 2006, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] та видано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , дата реєстрації 28 лютого 2007 року. Відповідно до зазначеного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за [PERSON] зареєстровано транспортний засіб марки Toyota RAV-4, реєстраційний номер [NUMBER] . В межах кримінальної справи №07-7739, яка знаходилася в провадженні слідчого відділу Подільського РУ ГУ МВС України в місті Києві за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, постановою слідчого слідчого відділу Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 24.12.2008 року на автомобіль Toyota RAV-4, д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві приватної власності [PERSON] , було накладено арешт, та на підставі вказаної постанови було виділено місце для зберігання арештованого транспортного засобу на відповідному майданчику УДАІ ГУ МВС Ураїни в м.Києві. У вересні 2016 року позивачка звернулась до працівників поліції із відповідною заявою про повернення автомобіля Toyota RAV-4, д.н.3. [NUMBER] , який їй належить на праві приватної власності, проте позивачу було повідомлено, що такий автомобіль на майданчику відсутній, про його місцезнаходження працівникам поліції невідомо. На звернення позивачки до центру надання послуг щодо стану реєстрації належного їй транспортного засобу та його місцезнаходження, позивачу повідомлено, що власником транспортного засобу марки Toyota RAV-4, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] , а позивач рахується як попередній власник. У зв`язку із встановленими обставинами, [PERSON] звернулася до поліції із заявою про вчинення злочину, а саме незаконне заволодіння належного їй транспортного засобу. 01 серпня 2017 на підставі ухвали Подільського районного суду м. Києва віл 21 липня 2017 року №758/9134/17 до єдиного реєстру досудових розслідувань внесено запис про кримінальне провадження №12017100070003368 за скаргою [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем Тоуоtа RАV-4, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . В межах кримінального провадження №12017100070003368 від 01 серпня 2017 року слідчим СВ Подільського УП ГУ НП у місті Києві на підставі ухали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 02 квітня 2018 року справа №758/3655/18, здійснено виїмку документів на підставі яких 24 травня 2017 року було проведено операцію - перереєстрація автомобіля Toyota RAV-4, номер кузова [NUMBER] на нового власника. Відповідно до договору-комісії №6200/17/001355 від 28 квітня 2017 року, який було надано слідчим на прохання позивачки, з акту приймання-передачі транспортного засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером №6200/17/001355 від 28 квітня 2017 року, угоди №6200/17/001355 від 28 квітня 2017 року про купівлю-продаж із третіми особами, убачається, що [PERSON] придбала автомобіль Toyota RAV-4, номер кузова [NUMBER] у [PERSON] на підставі договору комісії укладеного із ТОВ «Прогрес Автотрейд Київ». Із заяви №118800106 від 23 травня 2017 року убачається, що 23 травня 2017 року здійснено реєстрацію транспортного засобу Toyota RAV-4, номер кузова [NUMBER] (як встановлено раніше, є приватною власністю [PERSON] ) на ім`я [PERSON] , [INFO] Нібито Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] втрачено, видано нове Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину. Правочин с правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.). Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною першою статті 656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі- продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Згідно із статті 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Тобто, договір купівлі-продажу є правомірним правочином за умов, що він не суперечить нормам цивільного законодавства, його було вчинено сторонами за власного волевиявлення кожного, товар належить продавцю на праві приватної власності. Згідно із частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. До одного із видів договорів про надання послуг віднесено договір комісії. Зокрема, відповідно до статті 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Таким чином, договір комісії за своєю природою регулює правовідносини з надання послуг, а відтак фактично комісіонер є виконавцем, а комітент - замовником. Тобто, у разі якщо предметом договору комісіє є вчинення продажу товару, то такий правочин вчиняється між продавцем та покупцем, проте від імені продавця діє комісіонер. У даному випадку [PERSON] , як власник автомобіля Toyota RAV-4, номер кузова [NUMBER] , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] договору комісії №6200/17/001355 від 28 квітня 2017 року, на продаж вказаного автомобіля із ТОВ «Прогрес Aemompeud Київ» не укладала. Особі на ім 'я [PERSON] повноважень щодо укладення такого договору не надавала. Відтак, договір комісії №6200/17/001355 від 28 квітня 2017року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Прогрес Автотрейд Київ», як і сама угода №6200/17/001355 від 28 квітня 2017 року про купівлю-продаж із третіми особами, укладена між ТОВ «Прогрес Автотрейд Київ» та [PERSON] , є нечинними, оскільки ані [PERSON] ані ТОВ «Прогрес Автотрейд Київ» не являються законними власниками автомобіля Toyota RA V-4, номер кузова [NUMBER] , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . У свою чергу законний власник названого транспортного засобу - [PERSON] жодних дій щодо його відчуження не вчиняла. Крім того, за змістом частини першої статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як уже зазначалося, у даних автоматизованої інформаційної системи МВС, містяться відомості про те, що автомобіль Тoyota RAV-4, номер кузова [NUMBER] , 2006 року виготовлення, чорного кольору, Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , від 28 лютого 2007 року, д.н.з. [NUMBER] , не належить [PERSON] . Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а стаття 388 цього Кодексу встановлює правила реалізації власником його права на витребування майна від добросовісного набувача. Правила частини першої статті 388 ЦК України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Факт викрадення у [PERSON] автомобіля Тоуоtа НА У-4, номер кузова [NUMBER] , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] підтверджується витягом із єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №12017100070003368 від 01 серпня 2017 року згідно з яким здійснюється розслідування кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого частиною третьої статті 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем Тoyota RAV-4, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , шо мало місце в період часу з вересня 2016 по березень 2017 року за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] не мала законних прав розпоряджатися, а тим паче відчужувати, спірний автомобіль, оскільки він не належить їй на праві власності. Тобто, зазначений транспортний засіб вибув із володіння позивача без на те її волі у незаконний спосіб. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягають витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору, у розмірі 1800,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved