Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

В обґрунтування своїх позовних вимог, заявник посилається на те, що з 2009 року заявник проживала однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з втратою паспорту [PERSON] шлюб з ним не реєструвався. Заявник з [PERSON] постійно проживали в [ADDRESS] (нині - [ADDRESS]). Під час проживання однією сім`єю у них народився син - [PERSON] , [INFO] . У свідоцтві про народження дитини запис про батька зроблено зі слів заявника у відповідності до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. У зв`язку з тим, що у свідоцтві про народження сина заявниці відомості про батька вказані за її вказівкою, а факт батьківства [PERSON] відносно її сина [PERSON] необхідний для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника та оформлення спадкового майна, а тому заявник звернулася з зазначеною заявою до суду. Заявник у судовому засіданні заяву підтримала з підстав, викладених у ній. Просила суд задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Юрченко В.Ю. у судовому засідання заяву [PERSON] визнала. Свідок [PERSON] у судовому засідання пояснив, що дійсно [PERSON] проживав із заявницею. За час спільного проживання у них народився син, [PERSON] . [PERSON] [INFO] помер. Заявник не працює, зловживає спиртними напоями, не надає належного виховання своїй дитині, а тому на даний час дитина перебуває в дитячому будинку-інтернаті. Для отримання малолітньою дитиною допомоги по втраті годувальника необхідно через суд встановити факт батьківства. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, покази свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно із ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Встановлення батьківства у позовному провадженні можливе лише тоді, коли імовірний батько дитини живий. Якщо ж він помер і дитина народилася у незареєстрованому шлюбі, встановлення факту визнання батьківства або факту батьківства можливе у порядку окремого провадження. Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 6) був батьком [PERSON] , який народився [INFO] в селі Володарка Поліського району Київської області (а.с. 5). Факт батьківства підтверджується показами свідка [PERSON] , який у судовому засіданні підтвердив, що померлий [PERSON] разом із [PERSON] спільно проживали та вели спільне господарство. За час спільного проживання у них народився син, [PERSON] . Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне їй для призначення пенсії дитині у зв`язку із втратою годувальника та оформлення спадкового майна. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту батьківства [PERSON] щодо її сина [PERSON] , який народився [INFO] в селі Володарка Поліського району Київської області. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved