Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

В липні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд на постійне місце проживання за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька. На обґрунтування позову вказала, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], з яким шлюб розірвано 21.02.2013 р. Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області надано дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Сполучених Штатів Америки малолітній [PERSON] в супроводі матері - [PERSON] без згоди батька. Будинок, в якому буде проживати дитина має усі необхідні умови для проживання дітей, її теперішній чоловік - [PERSON], всиновив її малолітнього сина, має стабільний дохід, за рахунок якого зобов'язався в повному обсязі створити усі необхідні умови для проживання, нормального розвитку дітей, взяв на себе усі фінансові витрати, пов'язані з проживанням, страхуванням, лікуванням оздоровленням та відпочинком дитини. Все це має сприяти розширенню світогляду малолітньої дитини, достатньому рівню її розвитку та освіти. Представник позивача вимоги позову, з підстав у ньому викладених, підтримав, просив про його задоволення. Відповідач та його представник, будучи присутніми в судовому засіданні 02.08.2017 р., 16.08.2017 р., проти задоволення позову не заперечували. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що спочатку категорично заперечував щодо можливості виїзду своєї малолітньої дитини - [PERSON] до Сполучених Штатів Америки, проте, поспілкувавшись з донькою, яка вже виїхала до Сполучених Штатів Америки, після чого просила його про надання їй можливості проживати та навчатися там постійно, вирішив, що це відповідає її інтересам та потребам. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 16.08.2017 р., за місцем постійного проживання малолітньої [PERSON], за доцільне надати дозвіл на виїзд на постійне місце проживання дитини, [PERSON], [INFO], за кордон, разом з матір'ю [PERSON] Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 16.01.2014 р. повторно міським ВРАЦС РС Миколаївського міського управління юстиції, батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON] та матір'ю [PERSON] Рішенням Заводського районного суду Миколаївської області від 21.02.2013 р., яке набрало законної сили 25.03.2013 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання їх неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Цим же рішенням відмовлено у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком. [PERSON] та [PERSON], який є громадянином Сполучених Штатів Америки, одружилися 24.08.2016 р. та між ними укладено шлюбний договір, за умовами якого останній зобов'язався надати місце проживання та фінансову підтримку для догляду, утримання та освіти [PERSON], якщо їй буде дозволено проживати з п. [PERSON] та п. [PERSON] у Сполучених Штатах Америки. Відповідно заяві [PERSON]., від 28.11.2016 р., який є громадянином США і мешкає за адресою: [ADDRESS], він хоче стати опікуном [PERSON] та надавати місце для проживання та фінансову підтримку для її догляду, утримання та освіти. 26.10.2016 р. [PERSON] надано дозвіл на в'їзд та тимчасове перебування в США., а 30.08.2017 р. повідомлено [PERSON] ([PERSON]) про надання дозволу на постійне проживання у Сполучених Штатах Америки. 04.08.2017 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Коханенко О.Г. посвідчено заяву [PERSON] про надання згоди на виїзд його доньки - [PERSON], [INFO], разом зі своєю матірю - [PERSON], до Сполучених Штатів Америки. Також відповідач не заперечував проти прийняття його донькою [PERSON], [INFO], громадянства США. Характеристикою з Миколаївської спеціалізованої школи №22 з поглибленим вивченням англійської мови Миколаївської міської ради Миколаївської області, в якій навчалася [PERSON] підтверджується, що позивачка займається вихованням дитини та її розвитком. Висновком органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 16.08.2017 р. підтверджується доцільність виїзду за кордон на постійне місце проживання [PERSON], [INFO], за кордон, разом з матір'ю [PERSON] Відповідно положенням ст.. 114 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Вимогами ст.ст. 150, 152, 155 СК України гарантоване право дитини на належне батьківське виховання, обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересів дитини. Стаття 154 СК України встановлює право батьків звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Як зазначено уст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з принципом шостим Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина може бути розлучена з матір'ю тільки за виняткових обставин. А звідси, перевага надається матері, позаяк мати природно більш близька до своїх дітей. Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (чинна для України з 27 вересня 1991 року) передбачено у п. 1 ст. 3, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (п. 1 ст. 18 цієї Конвенції ООН). Як зазначено у п. 1 ст. 9 Конвенції ООН, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України встановлено, зокрема, Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57(далі - Правила). Відповідно до п. 3 вищеназваних Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів, піклувальників) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених батьками. Частиною 2ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цьогоЗаконуправо на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 зазначених вище Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. В ході судового розгляду справи суд дійшов висновку, що виїзд за межі України на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки відповідає інтересам [PERSON], мати якої вже проживає на території США, перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянином цієї держави. Чоловік [PERSON], [PERSON], зобов'язався та надавати місце для проживання [PERSON] та фінансову підтримку для її догляду, утримання та освіти, яка в такому випадку не буде розлученою зі своєю матірю, що є визначальним як для кожної дитини, так і для її батьків. Проти цього в ході розгляду справи вже не заперечував і рідний батько [PERSON] - відповідач [PERSON] При цьому суд бере до уваги, що проживання дитини з матір'ю не позбавляє батька права брати участь у вихованні дитини, її утриманні, а також можливості вільно спілкуватися з нею.

Outcome: approved