Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

В липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області, [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що після смерті [PERSON] та [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповів належну йому 1/2 частину будинку своїй доньці [PERSON] , але остання відмовляється від успадкування на користь свого сина [PERSON] . У зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на житловий будинок, в оформленні спадщини позивачу було відмовлено. У зв`язку з цим, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги. Представник відповідача Ізюмської міської ради Бондаренко О. у судове засідання не з`явився, згідно наданої заяви заперечень проти позовної заяви не мав, просив справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги сина [PERSON] визнала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в місті Ізюм Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого 13 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №159. (а.с. 9). [INFO] помер [PERSON] в місті Ізюм Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого 28 жовтня 2020 року Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №854. (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] на ім`я громадянина [PERSON] , яка народилася [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] на ім`я громадянина [PERSON] , який народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). 28 лютого 2012 року [PERSON] складено заповіт щодо частини житлового будинку в [ADDRESS] на користь його доньки [PERSON] (а.с.16). В.о. завідувачем Ізюмської державної нотаріальної контори О.Мірошниченко повідомлено суд, що спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] заведені приватним нотаріусом Мацокіною Н.О.(а.с.28). Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у пункті 23 своєї постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстав для відмови у задоволенні позову у суду не має.

Outcome: approved