Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, третьої особи без самостійних вимог Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. В позовній заяві позивачка вказала, що 6 лютого 2000 року в с. Білобожниця Чортківського району Тернопільської області померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, зокрема на право на земельну частку (пай) колишнього ААГ ім. Лесі Українки на території Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області. 30 квітня 1998 року [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, яким все належне їй майно заповіла [PERSON] Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) позивачка прийняла спадщину, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. В лютому 2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] щодо оформлення спадщини на земельну частку (пай) та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріус розяснила, що оформити спадщину неможливо, так як відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку на імя спадкодавця, про що надала письмову відповідь за № 126/01-16 від 22 лютого 2018 року та рекомендувала звернутися до суду з даним позовом. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. [PERSON] просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) загальною площею 2,78 умовних кадастрових гектари колишнього ААГ ім. Лесі Українки на території Білобожницької сільської ради Чортківського району, що належала [PERSON], яка померла 6 лютого 2000 року. В підготовчому судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити з мотивів, наведених в позовній заяві. Представник відповідача Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, від сільської ради надійшла заява про слухання справи без участі представника, позовні вимоги сільська рада визнає повністю. Від третьої особи приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, при розгляді справи третя особа покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що 6 лютого 2000 року померла [PERSON], після її смерті [PERSON] відповідно до ст.ст. 548, 549 Цивільного кодексу України (1963 року) є спадкоємцем її майна і спадщина належить їй з часу її відкриття. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме право на земельну частку (пай) загальною площею 2,78 умовних кадастрових гектари колишнього ААГ ім. Лесі Українки на території Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, задовольнивши позов. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про повернення [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 963,93 гривень згідно квитанції АТ «[PERSON] Аваль» № N1D3C57398 від 11 квітня 2018 року, що становить 481 гривню 97 копійок.

Outcome: approved