Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

В липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідачка є матір'ю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який перебуває на його утриманні. На даний час сторони проживають окремо, відповідачка не приймає участь у вихованні дитини та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просив суд стягнути з відповідачки щомісяця аліменти на утримання дитини в розмірі 1600 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили задовольнити позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з'явилася та не повідомила суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка є матір'ю неповнолітнього [PERSON], який перебуває на вихованні та утриманні позивача, що підтверджується довідкою Зеленогайської сільської ради Новоселицького району № 625 від 08 липня 2014 року. Дитина не перебуває на диспансерному обліку в лікарні, сторони проживають окремо. Відповідачка як мати зобов'язана приймати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини на рівні із батьком. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що не має даних про чіткий встановлений дохід відповідачки, суд із урахуванням положень ст. 184 СК України вважає доцільним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з неї на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Заявляючи вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 гривень, позивач зазначив, що відповідачка зобов'язана на рівні із ним матеріально забезпечити дитину та спроможна щомісячно сплатити вказану суму аліментів на утримання дитини. Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає недоведеними належними та допустимими доказами посилання позивача про те, що неповнолітня дитина потребує, а відповідачка має можливість сплати аліменти на дитину саме в розмірі 1600 гривень щомісяця. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідачки на утримання її неповнолітньої дитини, суд враховує, що відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», у 2014 році прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років встановлено 1286 гривень. Тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, а також обов'язку обох батьків приймати участь в утриманні своїх дітей, суд вважає за необхідне присудити відповідачці аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини в розмірі половини від встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що становить 643 гривень. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 09 липня 2014 року, а відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі. На підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», суд

Outcome: partial