overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

В лютому 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що являється власницею житлового будинку №5 по вулиці Лісова в смт.Клавдієво-Тарасове Бородянського району Київської області, де зареєстрований, але з 2015 року не проживає відповідач [PERSON]. Оскільки відповідач за місцем реєстрації не проживає і відмовляється знятися з реєстрації, просила визнати його таким, який втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] являється власницею житлового будинку №5 по вулиці Лісова в смт.Клавдієво-Тарасове Бородянського району Київської області, що підтверджується копіями договору дарування житлового будинку (а.с.11) та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12). Відповідач [PERSON] зареєстрований в житловому будинку №5 по вулиці Лісова в смт.Клавдієво-Тарасове Бородянського району Київської області, але з моменту реєстрації, з 22 вересня 2015 року за вказаною адресою не проживає, що підтверджується копіями будинкової книги (а.с.13-15), актів депутата селищної ради (а.с.6-9). Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач без поважних причин відсутній за місцем реєстрації, не користується і не проживає в [INFO] з вересня 2015 року, то суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

В лютому 2017 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 17 березня 2000 року, від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просила розірвати шлюб. Позивачка та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка підтримала заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 17.03.2000 року (актовий запис № 74). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

В лютому 2017 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 17 квітня 2010 року, від спільного життя мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просила розірвати шлюб. Позивачка та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка підтримала заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 17.04.2010 року (актовий запис № 123). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

В лютому 2017 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 18 січня 2003 року, від спільного життя мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просила розірвати шлюб. Позивачка та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка підтримала заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 18.01.2003 року (актовий запис № 11). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

В лютому 2017 року позивачка звернулася до суду, з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.12.2014 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що складено актовий запис за №3255, посилаючись на те, що від даного шлюбу дітей у них не було. За твердженням позивачки, спільне життя між нею та відповідачем [PERSON] не склалося у зв'язку із несумісництвом характерів. Шлюбні відносини між ними припинені у 2015 році, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя немає. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, заяву-клопотання про наполягання на своїх вимогах, розгляді справи в її відсутності та згоді на заочний розгляд справи, а тому справа розглянута без її присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. /ар.сп. 30 / Відповідач про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення у пресі про виклик до суду, відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому справа розглянута в його відсутність, що не суперечить ст.169 ЦПК України, а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.74, 224 ЦПК України. /18-19, 25 / Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті немайнові та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112,113 Сімейного кодексу України. На підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

В лютому 2017 року позивачка звернулася до суду, з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.10.2010р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Красноокнянського районного управління юстиції Одеської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №50, посилаючись на те, що від даного шлюбу вони мають дитину сина [PERSON], 28.10.2011р. народження, який перебуває на її утриманні. За твердженням позивачки, спільне життя між нею та відповідачем [PERSON] не склалося у звязку із відсутністю взаємопорозуміння між ними та розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки. Відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності дитини, кошти в дім не приносить, вживає горілку, постійно ображає та принижує честь і гідність позивачки, що робить спільне життя нестерпним. Шлюбні відносини між ними припинені з червня 2016 року, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спору про місце проживання дитини та про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя немає. Збереження шлюбу, на думку позивачки, є неможливим оскільки це суперечить її інтересам, так як позивачка має намір створити нову сімю. Позивачка в судове засідання не зявилась, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, заяву-клопотання про наполягання на своїх вимогах, розгляді справи в її відсутності та згоді на заочний розгляд справи, та просила повернути їй дошлюбне прізвище «Халюк», а тому справа розглянута без її присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. /ар.сп. 8 / Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать телефонограми, причини своїх неявок суду не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надавав, а тому зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. /ар.сп. 20, 24 / Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті немайнові та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112, 113 Сімейного кодексу України. На підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

В лютому 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з 2013 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати та розглянути справу у її відсутності. Відповідач позов визнав та пояснив, що подальший шлюб із позивачкою є неможливим, оскільки вона співмешкає з іншим чоловіком з яким має спільних дітей. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 липня 2007 року. Шлюб перший, від шлюбу дітей не мають. В даний час сторони не проживають разом, не бажають зберегти сімю та наполягають на розірвання шлюбу, примиритися не бажають. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

В лютому 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з 2015 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач позов визнав та пояснив, що не бажає зберегти сімю, оскільки подальший шлюб із позивачкою є неможливим. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 березня 2014 року. Шлюб перший, від шлюбу мають одну дитину [PERSON], [INFO]. В даний час сторони не проживають разом, не бажають зберегти сімю та наполягають на розірвання шлюбу, примиритися не бажають. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

В лютому 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з січня 2017 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, однак направив на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2004 року. Від шлюбу мають одну дитину [PERSON], [INFO]. В даний час сторони не проживають разом, не бажають зберегти сімю та наполягають на розірвання шлюбу, примиритися не бажають. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

В лютому 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 07 серпня 2010 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилася дитина [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. У звязку з тим, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені, вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Адвокат позивачки за договором про надання правової допомоги [PERSON] надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Відповідач надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає, просив розглядати справу без його участі. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.11), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо від сімї, сімейно-шлюбні відносини припинені. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, має постійну роботу та стабільний заробіток, інших утриманців не має, виплати по виконавчим листам не здійснює, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08 лютого 2017 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 640 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

В лютому 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем в 2007 році, в період якого дітей не мають. Просить також залишити їй прізвище «Барбасова». В обґрунтування вимог вказала, що між нею та відповідачем під час шлюбу постійно виникають конфлікти та суперечки, відповідач зловживає спиртними напоями, принижує її, застосовує фізичне насильство та погрожує розправою, порушує подружню вірність, внаслідок чого з грудня 2016 року вони проживають окремо. Вважає, що збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, пояснила, що живе з іншим чоловіком, відповідач також фактично проживає з іншою жінкою, в телефонній розмові погоджувався на розірвання шлюбу. Відповідач, належним чином повідомлений, в судове засідання не зявився. Заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Встановлено, що з 11 жовтня 2007 року сторони перебувають у шлюбі, в період якого дітей не мають. Подружні стосунки не склались через різного роду непорозуміння, внаслідок чого сторони проживають окремо з грудня 2016 року, відновлювати шлюбні відносини наміру не мають. Зазначені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя\~\~ подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожної сторони, тому, відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

В лютому 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом в якому зазначає, що 11.11.2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції було зроблено актовий запис - № 475. Від шлюбу подружжя мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO]. Спір про поділ майна відсутній. Посилаючись на те що, що подружнє життя не склалося, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. 3 сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть, позивачка просить суд розірвати шлюб укладений між позивачкою та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з*явилася, надала заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував, позов визнав в повному обсязі. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

В лютому 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом до Миколаївської міської ради, в якому просила про встановлення факту постійного проживання її в квартирі [ADDRESS], з грудня 2002 року і по теперішній час. Зазначає, що вселилася в цю квартиру в якості члена сім'ї попереднього наймача. З того часу вона постійно проживає у спірній квартирі, продовжує користуватися нею, сплачуючи комунальні послуги та підтримуючи квартиру у належному стані. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, просив про його задоволення. Представник відповідача в останнє судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, квартира [ADDRESS] знаходиться у комунальній власності держави. З 20 червня 2016 року в цій квартирі зареєстрована позивачка. Згідно Довідки за форомою № 3 інших зареєстрованих осіб в зазначеній квартирі немає. До цього позивачка була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] з 1971 року, а в картирі № 11а - з 2001 року Як слідує з пояснень позивача, показів свідків, які є сусідами позивача, позивачка щонайменше з 2002 року дійсно постійно проживала у вказаній квартирі, після того як її близький родич виїхав х квартири до Росії, оскільки в сусідеіх квартирах, де вона була зареєстрована до цього залишилисяпроживати її колишній чолвік та син з родиною. Відповідно до вимог ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача , які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами та несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Ст. 65 цього Кодексу передбачене право наймача вселити в займане ним житлове приміщення близьких родичів та інших осіб в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним. Матеріалами справи підтверджується, що позивачка постійно проживає в вказаній квартирі, виконує обов'язки по утриманню квартири, не зберігає за собою право користування іншим житловим приміщенням. У зв'язку з наведеним, позов підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved