Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

В квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 21 серпня 2003 року був укладений шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований в Відділі реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис № 1311. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Офіційно шлюб між сторонами не розірваний, але їхні відносини містять лише формальні відносини. Зі слів позивача, на даний час їхній дочка перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у її утриманні не бере. Позивач просила суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач з'явилась, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти сплати аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Вислухавши думку осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. 21 серпня 2003 року був укладений шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований в Відділі реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, від 21.08.2003 року, актовий запис № 1311. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], актовий запис № 919 виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції виданого 24.04.2004 року. Судом встановлено, що сторони проживають разом, офіційно шлюб між сторонами не розірваний, але їхні відносини містять лише формальний характер. На даний час їхня дочка потребує постійного профілактичного лікування, що підтверджується консультативним висновком Житомирської обласної клінічної лікарні Житомирської обласної ради. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у її утриманні не бере. Доказів про наявність між сторонами домовленості про добровільну сплату аліментів немає. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на вищевикладене, враховуючи інтереси позивача та дітей, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривень 60 (шістдесят) копійок в дохід держави. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.180, 182, 183 СК України, та,

Outcome: partial