Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Вказував, що питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] виникло у зв'язку з ухиленням нею виконання батьківських обов'язків по вихованню та забезпеченню належних умов проживання дітей. Посилаючись на прийняття 19.10.2016 року виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо всіх дітей та про відібрання від неї її малолітнього сина [PERSON], позивач просив: позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання її малолітніх дітей в розмірі 1/2 частини від усіх видів її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особові рахунки дітей відкриті у банківській установі. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, пояснивши, що матір не може забезпечити дітей належними умовами проживання, що є небезпечним для їх здоров`я та життя, тому позбавлення її батьківських прав відповідає інтересам дітей. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, а також пояснила, що в неї немає можливості забезпечити належні умови для проживання дітей, оскільки немає власного житла та коштів на його придбання. Дітей у центрі «Злагода» вона не відвідувала, оскільки не було грошей. Має цивільного чоловіка який іноді підробляє. В 2015 році вона зверталась до центру з проханням влаштувати дітей, але їй було відмовлено. Представник третьої особи Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що діти відповідача [PERSON] та [PERSON], після написання відповідної заяви відповідачем про влаштування дітей, з 13.09.2016 року перебувають в «Злагоді», за цей весь час відповідач відвідувала дітей лише один раз 30.09.2016 року, при цьому перебувала в нетверезому стані. Представник третьої особи КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м.Біла Церква» позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що [PERSON] поступив до них 03.02.2017 р. з працівниками служби у справах дітей та працівниками поліції, дитина була грязна, голодна, на тілі були синці. Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копій свідоцтв про народження останніх. Згідно копій витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження дітей, відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. 12.09.2016 року Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради проведено обстеження умов проживання [PERSON] та її дітей внаслідок чого складено акт про те, що житло [ADDRESS] належить батькові [PERSON], частина приватного будинку складається з двох кімнат, належні умови для проживання дітей відсутні, а саме: відключено світло, газ, повна антисанітарія. В будинку проживають відповідач [PERSON] та її діти, дідусь [PERSON], а також співмешканець [PERSON] Стосунки в сім`ї напружені. Зі слів сусідів родина зловживає спиртними напоями. Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради у своєму рішенні від 31.10.2016 року № 469 вважає доцільним відібрання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] від його матері [PERSON] та доцільним позбавлення батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішення виконавчого комітету мотивовано тим, що [PERSON] не виконує належним чином батьківські обов`язки по вихованню та забезпеченню дітей належними умовами проживання. З матеріалів справи вбачається, що за час перебування дітей в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» [PERSON] за період з 30.09.2016 року по 05.02.2017 року не відвідувала своїх дітей, не зверталась до адміністрації з питань виховання, здоров`я та їх матеріального утримання, про що було складено акт № 5 від 05.02.2017 року. Згідно висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 13.01.2017 року, [PERSON] має певні захворювання, зокрема, туберкульозні проби Z 29.2. З психолого-педагогічної характеристики [PERSON] та [PERSON] вбачається, що їх мати [PERSON] участі у навчально-виховному процесі не брала. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно роз'яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про те, що відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей та їх навчання, не забезпечує за ними необхідного догляду, харчування та лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, тому враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про те, що в інтересах дітей необхіднім є позбавлення батьківських прав [PERSON] Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України). З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 частини від всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнувши їх на особові рахунки дітей, що відкриті у відповідній установі банку. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved