Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 23.11.2015р. задоволено клопотання обвинуваченої у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України [PERSON] про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв»язку із закінченням строків давності і кримінальне провадження відносно останньої закрито із згаданих підстав. Органом досудового розслідування [PERSON] обвинувачувалася в тому, що вона 15.11.2012р. о 16 год. 30 хв. перебуваючи поблизу вхідної брами будинку [ADDRESS] підійшла до неї, [PERSON] та на грунті особистих неприязних відносин нанесла їй удари в різні частин6и тіла, а саме п»ять ударів в область потиличної ділянки голови, три удари в ділянку шиї, та три удари в ділянку правого плеча, а також нанесла їй подряпини в область шиї та грудей чим спричинила їй згідно висновку судово-медичної експертизи № 47 від 28.01.2013р. легкі тілесні ушкодження, що викликають короткочасний розлад здоров»я, тобто скоїла злочин передбачений ч. 2 ст. 125 КК України. Такими злочинними діями [PERSON] завдала їй майнову та моральну шкоду. Завдана їй майнова шкода внаслідок злочинних дій відповідача становить 2879 грн. 90 коп. та складається з понесених нею значних витрат на її лікування від отриманих травм, що стверджується довідками та товарними чеками, які вона долучає до свого позову. Так, в результаті спричинення їй з боку [PERSON] тілесних ушкоджень вона тривалий період часу перебувала на стаціонарному лікуванні у Бориславській ЦМЛ, зокрема: з 16.11.2012р. по 14.12.2012р. в травматологічному відділенні Бориславської ЦМЛ; з 15.12.2012р. по 16.12.2012р. - в терапевтичному відділенні Бориславської ЦМЛ, а після цього з 17.12.2012р. по 31.12.2012р. була змушена проходити стаціонарне лікування у кардіологічному підрозділі терапевтичного відділення Львівської обласної клінічної лікарні, що стверджується виписками з історії хвороби стаціонарного хворого та витягом - епікризом з історії хвороби, які долучає до свого позову. Крім заподіяної майнової шкоди, внаслідок своїх злочинних дій [PERSON] завдала їй ще й моральну шкоду, яка полягає у перенесенні нею сильного фізичного болю та душевних страждань, які вона зазнала у зв»язку із спричиненням їй відповідачем тілесних ушкоджень. У зв»язку з отриманими тілесними ушкодженнями різко погіршився стан її здоров»я, вона перенесла гіпертонічний криз, сильно страждала і продовжує страждати від болів голови, різкого підвищення тиску, прийняла багато сильнодіючих ліків. Також завдана їй моральна шкода полягає у погіршенні психічного стану її здоров»я, пов»язаних з цим роздратованості, депресії та порушення сну у вигляді безсоння, втрати у вазі, відсутності апетиту, апатії до всього навколишнього світу. Ще до сьогоднішнього дня вона переносить постійні головні болі, у неї часто паморочиться голова, переслідують нічні страхіття. Крім цього, моральна шкода завдана їй злочинними діями [PERSON] полягає ще й у порушенні її нормальних життєвих зв»язків та у застосуванні додаткових зусиль для організації свого повсякденного життя. Протягом тривалого періоду часу у зв»язку з отриманими тілесними ушкодженнями вона була позбавлена реалізовувати свої щоденні звички та бажання, була обмежена у спілкуванні із своїми друзями та знайомими, тривалий період часу боялася сама виходити на вулицю і в даний час боїться приходити одна на успадковане нею в законному порядку будинковолодіння [ADDRESS] яке належить їй на праві власності. Тому просить стягнути з відповідача [PERSON] крім майнової ще й моральну шкоду, розмір якої з врахуванням перенесених нею моральних страждань вона визначає в 10 000 грн. і цю суму вважає виваженим та справедливим відшкодуванням за завдану їй моральну шкоду. В судовому засіданні позивач позов підтримала та дала суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач позов не визнала, пояснила, що жодних тілесних ушкоджень вона [PERSON] 15.11.2012р. о 16 год. 30 хв. як це зазначено в обвинувальному акті не заподіювала, тому і не могла спричинити останній будь-якої шкоди. Вважає позов заявлений до неї цілком безпідставним та просить в ньому відмовити. Вислухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що ухвалою Бориславського міського суду від 23.11.2015р. було задоволено клопотання [PERSON] про звільнення її від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК; України на підставі ст. 49 КК України у зв»язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження № 1-кп/438/15/2015 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12013150100000071 від 23.01.2013р. вчинене [PERSON] закрито. Цією ж ухвалою потерпілій [PERSON] роз»яснено її право звернутися із заявленим по згаданому кримінальному провадженні цивільним позовом до [PERSON] в порядку цивільного судочинства. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, враховуючи, що ухвала суду про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності та закриття відносно неї кримінального провадження на час даний час набула законної сили, а звільнення обвинуваченої за її ж клопотанням у зв»язку з закінченням строків давності не являється звільненням з реабілітуючих підстав, слід прийти до висновку про винність відповідача [PERSON] у заподіянні тілесних ушкоджень [PERSON], що мало місце 15.11.2012р. не зважаючи на її заперечення щодо цього. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Внаслідок понесеного позивачем [PERSON] лікування у зв»язку із заподіянням їй відповідачем [PERSON] лікування позивач витратила на придбання ліків 2879 грн. 90 коп., що становить розмір спричиненої їй з вини відповідача майнової шкоди та підтверджується наявними в матеріалах справи довідками та товарними чеками, і ця сума підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Що стосується заявленої позивачем вимоги щодо стягнення заподіяної їй з вини відповідача моральної шкоди, то суд не сумніваючись у наявності перенесених [PERSON] внаслідок неправомірних дій [PERSON] моральних страждань, які порушили нормальні життєві зв»язки позивача, яка була змушена застосовувати додаткові зусилля для організації свого повсякденного життя, тим не менш вважає розмір відшкодування цієї шкоди у 10 000 грн. завищеним, тому цю позовну вимогу суд задовольняє частково, стягуючи з відповідача в користь позивача у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн., вважаючи цю суму розумною, виваженою та справедливою компенсацією за понесені позивачем з вини відповідача моральні страждання. Жодних правових підстав для відмови в даному позові суд не вбачає.

Outcome: approved