Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

В липні 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В позовній заяві позивач зазначив, що 24 лютого 2017 року між ним та відповідачем було укладено договір позики відповідно до якого відповідач позичив у нього 700 (сімсот) доларів США та 1500 (одну тисячу п`ятсот) євро, які зобов`язувався повернути до 24 березня 2017 року, на підтвердження наведеного відповідач написав розписку. Не зважаючи на наведене, що відповідач свого зобов`язання не виконав, гроші у встановлений строк не повернув. Станом на день подання до суду позовної заяви 700 (сімсот) доларів США та 1500 (одну тисячу п`ятсот) євро згідно з курсом валют встановленим НБУ становить 61088,00 грн. (шістдесят одну тисячу вісімдесят вісім гривень нуль копійок), а тому просить стягнути з [PERSON] грошові кошти у вказаній сумі. У судовому засіданні позивач та його представник Мартищук [PERSON] .П. позовні вимоги підтримали з підстав і мотивів, наведених у позовній заяві, просили їх задовольнити. Також пояснили, що відповідач позичав гроші у [PERSON] , однак останньому їх не повернув. Відповідач [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити. Пояснив, що дійсно звернувся до позивача з проханням позичити гроші, на що той погодився. [PERSON] позичив гроші у [PERSON] та передав вказані гроші йому, а він написав та передав позивачу розписку про те, що позичив 1500 (одну тисячу п`ятсот) євро та 700 (сімсот) доларів США і зобов`язується повернути до 24 березня 2017 року. Гроші він повернув [PERSON] , а тому нічого позивачу не винен, коли він повідомив позивача, що повернув гроші [PERSON] та почав вимагати повернення розписки [PERSON] повідомив йому, що розписка знищена. Судом було здійснено наступні процесуальні дії: 24 липня 2019 року суд звернувся за наданням інформації про зареєстроване місце проживання відповідача. 06 серпня 2019 року судом відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів. 03 вересня 2019 року ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, перше судове засідання по справі було відкладено на 10 год. 00 хв. 25 вересня 2019 року у зв`язку першою неявкою в судове засідання відповідача. 25 вересня 2019 року судове засідання по справі не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді по справі. 22 жовтня 2019 року ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судове засідання по справі було відкладено на 12 год. 00 хв. 28 жовтня 2019 року у зв`язку з повторним врученням відповідачу ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі та копії позовної заяви з додатками. 28 жовтня 2019 року ухвалами суду, постановленими без виходу до нарадчої кімнати, було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про виклик свідків, [PERSON] та [PERSON] , також оголошено перерву у судовому засіданні до 14 год. 30 хв. 08 листопада 2019 року у зв`язку з ненадання позивачем оригіналу документу, що підтверджує його звільнення від сплати судового збору. Суд, вислухавши вступне слово позивача та його представника, вступне слово відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.5-7 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. З оригіналу розписки від 24.02.2017 року, наданою суду позивачем та долученої до матеріалів справи, видно, що відповідач позичив у позивача 1500 (одну тисячу п`ятсот) євро та 700 (сімсот) доларів США, які зобов`язувався повернути до 24 березня 2017 року. Вказану розписку отримав [PERSON] . Вказана розписка відповідачем не оспорена, ним визнано що він передав вказану розписку позивачу взамін грошей. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, з вказаної розписки встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, оскільки згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Свідок [PERSON] суду показала, що вона була присутня під час того, як позивач передав гроші відповідачу, а відповідач передав розписку позивачу. Згідно із ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, перерахованих в ст. 11 ЦК України, зокрема на підставі договорів. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ч.1. ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, зважаючи на те, що розписка про позику відповідачем 1500 (одну тисячу п`ятсот) євро та 700 (сімсот) доларів США знаходиться в позивача, у відповідача відсутня розписка позивача про повернення відповідачем 1500 (одну тисячу п`ятсот) євро та 700 (сімсот) доларів США, [PERSON] не надав доказів повернення позики позивачу, а лише стверджує про повернення 1500 (однієї тисячі п`ятсот) євро та 700 (семисот) доларів США [PERSON] В. О [PERSON] , який не є стороною договору позики, укладення якого підтверджується оригіналом розписки, наданої позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 527 Цивільного кодексу України кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Оцінюючи аргументи відповідача на заперечення проти позову, що гроші ним повернуто [PERSON] , а тому він нічого позивачу не винен та те, що коли він повідомив позивача про повернення грошей [PERSON] та почав вимагати повернення розписки [PERSON] повідомив йому, що розписка знищена, суд враховуючи положення ст. ст. 527, 545 ЦК України та виходить з того, відповідач гроші позичав у [PERSON] , а не у [PERSON] , у відповідача відсутня розписка позивача про повернення 1500 (одну тисячу п`ятсот) євро та 700 (сімсот) доларів США. Враховуючи все вище наведене, суд приходить до переконання, що відповідачем [PERSON] обов`язок по поверненню позики не виконано, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Зважаючи на те, що розрахунки в Україні проводяться в національній валюті гривні, позивачем заявлено вимогу про повернення боргу в національній валюті, - борг підлягає поверненню в національній валюті України. 08 листопада 2019 року згідно з курсами валют, встановленими Національним Банком України: 100 доларів США рівні 2451,5816 гривень; 100 євро рівні 2715,6169 гривень, - виходячи з вказаного, борг [PERSON] перед [PERSON] становить 57895,32 грн. (п`ятдесят сім тисяч вісімсот дев`яносто п`ять гривень тридцять дві копійки) ((700х 24,515816) + (1500х27,156169) = 57895,32), який суд і стягує на користь позивача. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ч.6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Виходячи з наведеного, з відповідача підлягають стягненню на користь спеціального фонду Державного бюджету України 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved