Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

В липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною заявою, в якій просить встановити факт, що правовстановлюючий документ, а саме свідоцтвао про право власності на житло від 05.07.1999 року, згідно якого Білоцерківська дослідно-селекційна станція посвідчила, що квартира, яка знаходиться в [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, належить [PERSON]. В обгрунтування заяви вказувала, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.07.1999 року та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.07.2018 року вона являється власником квартири [ADDRESS], однак в свідоцтві про право власності на житло від 05.07.1999 року її прізвище помилково вказано «[PERSON]», замість правильного «[PERSON]», тому виникла необхідність встановити належність їй даного правовстановлюючого документу. 26.07.2018 року судом відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судове засідання учасники судового розгляду не з`явились. 21.09.2018 року заявник звернулась до суду із заявою, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, заяву підтримала в повному обсязі. Заінтересована особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини поважності неявки представника суду не повідомили, відзиву (заперечень) по справі суду не надано. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України [NUMBER], виданого Білоцерківським РВ ГУ МВС України в Київській області, копії картки фізичної особи-платника податків, копії свідоцтва про одруження [NUMBER] виданого 24.04.1971 року, копії свідоцтва про право на спадщину за законом, прізвище заявника по справі вказано як «[PERSON]». Разом з цим, в наявній у справі копії свідоцтва про право власності на житло вказано прізвище [PERSON] - «[PERSON]». Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженням цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України). Відповідно до роз'яснень п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавити: особа власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які зацікавлені у встановленні факту. Таким чином, невідповідність у написанні прізвища заявника в правовстановлюючому документі перешкоджає заявнику довести його належність, тому суд вважає, що наявні в матеріалах докази, враховуючи відсутність заперечень від заінтересованої особи, свідчать про необхідність встановлення даного юридичного факту, а сама заява є обґрунтованою і підлягає до задоволення. Враховуючи викладене,

Outcome: approved