Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з вказаним позовом та обґрунтовували його тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 3 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12 червня 2014 року, з [PERSON] на користь кожного позивача був стягнутий борг в розмірі 199825 гривень та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 10692 гривень. Відповідач сплатив грошові кошти в розмірі 29000 гривень. Водночас, він ухиляється від повного погашення боргу. Тому [PERSON], [PERSON] просили суд стягнути з [PERSON] на користь кожного позивача суму інфляції за час прострочення в розмірі 166488 гривень 59 копійок та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 15974 гривень 21 копійки. В ході розгляду цивільної справи позивачі двічі подавали заяви про зміну розміру позовних вимог (а.с.69-71, 81-83): просять стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму інфляції за час прострочення в розмірі 159557 гривень 92 копійок та три проценти річ-них від простроченої суми в розмірі 15163 гривень 64 копійок, а також на користь [PERSON] суму інфляції за час прострочення в розмірі 186645 гривень 17 копійок та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 17737 гривень 89 копійок. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] визнають позов в частині стягнення з їх довірителя трьох процентів річних від простроченої суми. Водночас, вони заперечують проти задоволення позову в частині вимоги про стягнення з [PERSON] суми інфляції за час прострочення. В обґрунтування своїх заперечень [PERSON] та [PERSON] посилається на те, що індекс інфляції не застосовується до грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті. Крім того, [PERSON] працював в ТОВ «Укртепло Київ» на посаді машиніста (кочегара) та отримував заробітну плату в розмірі з 1809 гривень 84 копійок до 3636 гривень 85 копійок. Більшу частину цих грошових коштів відповідач витрачав на лікування його дружини [PERSON] Ці обставини свідчать про відсутність його вини у неповерненні боргу. Тому представники відповідача [PERSON] та [PERSON] просять суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з їх довірителя суми інфляції за час прострочення. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, суд дій-шов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 3 липня 2013 року (а.с.14-15), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12 червня 2014 року (а.с.16-17), з [PERSON] на користь кожного позивача був стягнутий борг в розмірі 199825 гривень та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 10692 гривень. Постановами державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ від 4 липня 2014 року (а.с.12, 13) були відкриті виконавчі провадження №43877287 та №43877408 з виконан-ня вказаного рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З копії листа начальника Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області №18307 від 9 червня 2016 року (а.с.73) вбачається, що станом на 9 червня 2016 року відпо-відач сплатив [PERSON] грошові кошти в розмірі 29000 гривень. Іншу частину боргу [PERSON] сплатив позивачам лише 26 травня 2017 року. Тому постановами головного державного виконавця Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області від 20 червня 2017 року (а.с.63, 65) виконавчі провадження №43877287 та №43877408 були закінчені. Аналіз цих обставин свідчить про те, що за період часу з 12 червня 2014 року до 26 травня 2017 року у відповідача виникло зобов'язання сплатити [PERSON] суму інфляції за час прострочення в розмірі 159557 гривень 92 копійок та три проценти річних від про-строченої суми в розмірі 15163 гривень 64 копійок, а [PERSON] - суму інфляції за час прострочення в розмірі 186645 гривень 17 копійок та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 17737 гривень 89 копійок. Це підтверджується поданими письмовими роз-рахунками (а.с.82-83). [PERSON] відмовляється добровільно сплатити позивачам вказані грошові кош-ти. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] належить стяг-нути суму інфляції за час прострочення в розмірі 159557 гривень 92 копійок та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 15163 гривень 64 копійок, а також на користь [PERSON] суму інфляції за час прострочення в розмірі 186645 гривень 17 копійок та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 17737 гривень 89 копійок. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інфор-мацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.4 цього ж Кодексу суд не бере до розгляду докази, що не стосуються пред-мета доказування. Дійсно, з копії довідки директора ТОВ «Укртепло Київ» №УТК03 від 21 березня 2017 року (а.с.44) вбачається, що [PERSON] працював на цьому підприємстві на посаді машиніста (кочегара) та отримував заробітну плату в розмірі з 1809 гривень 84 копійок до 3636 гривень 85 копійок. Крім того, з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17 травня 1986 року (а.с.42) та копій медичної документації (а.с.45-56) вбача-ється що дружина відповідача [PERSON] хворіла тяжким захворюванням. Тому [PERSON] витрачав грошові кошти на її лікування. Ця обставина підтверджується копіями квитанцій (а.с.57-61). Водночас, як вбачається з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відпо-відальності навіть у зв'язку з неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Ця обставина свідчить про те, що наведені вище письмові докази не містять інформацію щодо предмета доказування. З огляду на це суд вважає, що копія довідки директора ТОВ «Укртепло Київ» №УТК03 від 21 березня 2017 року (а.с.44), копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17 травня 1986 року (а.с.42), копія медичної документації (а.с.45-56) та копії квитанцій (а.с.57-61) є неналежними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України. Крім того, рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 3 липня 2013 року (а.с.14-15) грошове зобов'язання [PERSON] було визначено в національній, а не іноземній валюті. Тому суд критично оцінює доводи представників відповідача [PERSON] та [PERSON] про недопустимість стягнення з їх довірителя суми інфляції за час про- строчення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропор-ційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1824 гривень 63 копійок, а [PERSON] - в розмірі 2207 гривень 13 копійок. Ці обставини підтверджуються квитан-ціями (а.с.20, 21, 74, 85). Пред'явлений ними позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] належить стяг-нути витрати на оплату судового збору в розмірі 1824 гривень 63 копійок, а на користь [PERSON] - в розмірі 2207 гривень 13 копійок.

Outcome: approved