Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що [INFO] р. померла [PERSON], яка залишила заповіт, за яким заповідала позивачці квартиру, що знаходиться за адресом: [ADDRESS]. Спадкоємців першої черги на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] не має, утриманців у неї також не було. З 1981 р. [PERSON] була членом ЖБК № 262 «Комунальник-13» та в січні 1992 р. повністю виплатила пай за квартиру [ADDRESS]. У встановлений законом шестимісячний строк позивачка [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], проте, отримала постанову державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] з тих підстав, що позивачкою - спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], не надано правовстановлюючих документів щодо належності квартири спадкодацю [PERSON] Позивачка просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просили суд задовольнити позов. Відповідач - представник Запорізької міська Рада позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Третя особа - Голова ЖБК № 262 « Комунальник-13» Ткач В.П. не заперечувала проти задоволення позову, пояснила суду, що [PERSON] за життя була членом ЖБК № 262 « Комунальник-13» та повністю в січні 1992 р. виплатила пай за квартиру [ADDRESS] в сумі 5936 рублів. В спірній квартирі [PERSON] проживала одна з 15 січня 1983 р. по день смерті, близьких родичів померла не мала. На теперішній час в квартирі ніхто не проживає. Вислухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: [INFO]. померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть останньої, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 29.04.2014 р., актовий запис № 2697. Відповідно до заповіту, посвідченому 07.04.2014р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С., р.№ 1537, [PERSON] на випадок своєї смерті все належне їй на час смерті майно, у тому числі і квартиру [ADDRESS] заповідпла [PERSON]. Відповідно до копії спадкової справи Шостої Запорізької державної нотаріальної контори № 432, позивачка [PERSON] 28.04. 2014 р. звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], а 30.10.2014 р. звернулась до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] р. [PERSON] Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Фоміною Т.В. від 30.10.2014 р. позивачці відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, що належала померлій на час смерті з тих підстав, що [PERSON] не надано правовстановлюючих документів на підтвердження належності вищезазначеної квартири спадкодавцю [PERSON] Виконавчим комітетом Запорізької міської ради 20.10.1982 р. члену ЖБК «Комунальник-13» [PERSON] був виданий ордер № 994 на однокімнатну квартиру [ADDRESS] на підставі рішення міського виконавчого комітету від 23.04.1981 р. № 147. Відповідно до довідки ЖБК № 262 «Комунальник -13» від 04.11. 2014 року № 188 [PERSON] з 15.01.1983 р. по день смерті проживала в [ADDRESS]. Інших мешканців за адресою квартири не зареєстровано. Відповідно до довідки ЖБК № 262 «Комунальник -13» від 04.11. 2014 року № 189 [PERSON] була членом ЖБК та повністю в січні 1992 р. виплатила пай за квартиру [ADDRESS] в сумі 5936 рублів. Відповідно відповіді ТОВ «ЗМБТІ» на запит Шостої Запорізької державної нотаріальної контори від 29.10.2014 р. інвентаризація спірної квартири не проводилась, право власності не реєструвалось, а відповідно до висновку ТОВ «ЗМБТІ» будинок [ADDRESS] м. Запоріжжя зареєстрований 18.07.1983 року за ЖБК «Комунальник - 13». Після набуття чинності ЗУ «Про власність» [PERSON] стала власником зазначеної квартири, однак так і не оформила правовстановлюючий документ на вказану квартиру у вигляді свідоцтва про право власності на житло, яке видається за фактом сплати паєнагромадження за кооперативну квартиру. Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, у разі смерті члена житлово - будівельного, дачно - будівельного, гаражно - будівельного кооперативу, яким до дня смерті не були повністю внесені пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. З набуттям чинності ЗУ «Про власність», який діяв на той час, [PERSON] набула право приватної власності на вказану квартиру. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Пунктом 3 абз. 3 Постанови Верховної Ради України від 26 березня 1991 року «Про введення в дію Закону України «Про власність» передбачено, що положення статті 15 зазначеного Закону застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року. Згідно з ч. 3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово - будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Те, що право власності на квартиру не було зареєстровано, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки відповідно до інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, з якого вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту видачі свідоцтва про право власності, тобто право власності на вказану квартиру виникло з моменту сплати [PERSON] паєнагромадження в січні 1992 року, відповідно до довідки ЖБК «Комунальник -13» від 04.11.2014 року, так як на той час не діяв ЦК 2004 року. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, суд враховує, що в Постанові №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» в п. 5 указано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК України) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК України). Відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON], виплативши пай за кооперативну квартиру [ADDRESS], набула право власності на вказане майно, а тому право власності на останнє необхідно визнати за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]

Outcome: approved