Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

В лютому 2021 [PERSON] звернулась до суду з позовом відповідно до якого просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований [INFO] ; стягнути з [PERSON] на її користь на утримання [PERSON] , 19.12.2017 в розмірі 3000 грн починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Мотивувала тим, що 09.08.2017 сторони зареєстрували шлюб, в період якого народилась донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось через відсутність порозуміння та різні погляди на життя. Додатково зазначила, що відповідач виділяє кошти сума, яких не покриває самі необхідні витрати на дитину. Ухвалою суду від 24.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач в судовому засіданні подала позов з підстав викладених у ньому та просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнали. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнали частково у розмірі 2000 грн щомісячно. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 09.08.2017 зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області, актовий запис № 2041 (на 7 а.с.). В період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] (на 6 а.с.). Не заперечувалось сторонами, що дитина проживає разом із матір`ю. [PERSON] також являється батьком [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (на 20-23 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 Сімейного кодексу України, далі - СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 180 СК України). Згідно ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Визначаючись щодо розміру аліментів на утримання дитини враховано, що дитина проживає разом із матір`ю, її звичайні потреби, рівність обов`язку батьків в утриманні свої доньки, наявність на утриманні у відповідача іншої малолітньої дитини, часткове визначення позову та відсутність доказів про змогу відповідачем сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачем, на підставі чого суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] щомісячно аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі, яка щорічно підлягає індексації відповідно до закону у розмірі 2000 грн починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України за вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь держави належить стягнути 908 грн судового збору, так як позивач була звільнена від його сплати. Також з відповідача належить стягнути на користь позивача 908 грн судового збору сплаченого за вимогу про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved