Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, треті особи Запорізька районна державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: смт.\~Кушугум, вул. Кірова, 169, Запорізького району Запорізької області, а саме: житловий будинок літ. «А», службову прибудову літ. «а», житлову прибудову літ. «А?», службову прибудову літ. «а?», сарай літ. «Б», погріб з шийкою літ. «В», вбиральню літ. «Е», сарай літ. «Д», душ літ. «Ж», паркан № 1, водопровід № 2. В обґрунтування позову зазначила, що 23.10.2014 р. померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: смт.\~Кушугум, вул. Кірова, 169, Запорізького району Запорізької області. За життя, а саме 25.03.2011 р. склала заповіт, в якому зробила заповідальне розпорядження та все належне на час смерті майно заповідала позивачці. Заповіт не змінений та не відмінений. Посилається на те, що протягом шестимісячного строку прийняла спадщину. Однак коли звернулась до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину, зясувалось, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок, тому нотаріусом винесена постанова про відмову у вчинення нотаріальної дії. У звязку з тим, що оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку не має змоги, звернулась до суду. Вказує, що право власності на будинок належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Кушугумської селищної ради від 24.11.1980 р. № 35 та договору купівлі-продажу, посвідченого виконавчим комітетом Кушугумської сільської ради від 05.08.1985 р. № 128. Позивачка її представник в судове засідання не зявились про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи представник Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не зявився. До суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача, в якій також зазначено про те, що відповідач просить винести рішення на розсуд суду. Повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи представник третьої особи Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, у листі № 1492/02-14 від 06.08.2015 р. просив розглядати справи за їх відсутності. Повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи представник третьої особи Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, пояснень не надав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, встановив наступне. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 308782 [PERSON] померла 23 жовтня 2014 року. Згідно довідки № 293 від 13.05.2015 р., виданої виконавчим комітетом Веселівської сільської ради, [PERSON] була зареєстрована та проживала в [INFO], з 09.10.2014 р. по день своєї смерті 23.10.2014 р. Відповідно до заповіту від 25.03.2011 р., посвідченого заступником голови виконавчого комітету Кушугумської селищної ради [PERSON] заповіла все майно, що буде належати їй на день смерті [PERSON] Заявою від 23.04.2015 р. позивач прийняла спадщину, у тому числі житловий будинок з господарськими спорудами в смт.\~Кушугум, вул. Кірова, 169, Запорізького району Запорізької області. З копії спадкової справи, дослідженої у судовому засіданні, вбачається, що інших спадкоємців крім позивача немає. Постановою завідувача Запорізької районної державної нотаріальної контори [PERSON] № 1085/02-31 від 04.06.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок та витягу з Реєстру прав власності. З копії свідоцтва № 35 від 24.11.1980 р. вбачається, що [PERSON] належить 23/50 частини домоволодіння № 169 по вул. Кірова у смт.\~Кушугум Запорізького району Запорізької області. З копії договору купівлі-продажу б/н від 05.08.1985 р. вбачається, що [PERSON] належить 27/50 частини домоволодіння № 169 по вул. Кірова у смт.\~Кушугум Запорізького району Запорізької області. Таким чином, [PERSON] на час смерті повністю належало домоволодіння № 169 по вул. Кірова у смт.\~Кушугум Запорізького району Запорізької області. Згідно технічного паспорту, складеного станом на 15.05.2015 р. житловий будинок літ. «А», службова прибудова літ. «а», житлова прибудова літ. «А?», службова прибудова літ. «а?», сарай літ. «Б», погріб з шийкою літ «В», вбиральня літ «Е», сарай літ. «Д», душ літ. «Ж», паркан № 1, водопровід № 2 побудовані в 1963 році, самочинних побудов немає. З витягу за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на обєкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.08.2015 р. вбачається, що відомості щодо означеного житлового будинку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності [PERSON] на спірний житловий будинок за життя набула правомірно, відтак він увійшов до спадкової маси. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивачка є такою, що прийняла спадщину, оскільки в межах шестимісячного строку звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.ч. 1,2 та ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, 05 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі обєкти. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до ст.ст.\~25,\~30,\~346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №\~19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Системно проаналізувавши докази у справі суд дійшов висновку, що [PERSON] успадкувала за заповітом майно, що належало спадкодавцю, у тому числі житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: смт.\~Кушугум, вул. Кірова, 169, Запорізького району Запорізької області. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи, що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів є перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину, приймаючи до уваги, що у позасудовому порядку позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved