Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 18.02.1995 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, спільних неповнолітніх дітей вони не мають. Посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки впродовж останнього року відповідач проживає окремо, останні роки сімейне життя поступово погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, вони мають протилежні погляди на шлюб та сімю, між ними виникають непорозуміння, на даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, просив шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та просив його задовольнити, пояснивши, що з 14.01.2016 року відповідач забрала свої речі та поїхала, а він з травня 2016 року проживає з іншою жінкою, через конфлікт в нього склалися з відповідачем неприязні стосунки та він не бажає з нею жити. В судовому засіданні від 19.12.2016 року відповідач надала пояснення по суті позову в яких просила відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що не бачить причин розривати шлюб, оскільки витратила на чоловіка 25 років життя, вони проживають разом та сварок між ними не було. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не довів своїх вимог, сторони проживають разом та ведуть спільне господарство, в них є набуте в шлюбі спільне майно. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача та покази свідка, а також дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 18.02.1995 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Виконавчим комітетом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області з відповідним актовим записом № 16. Від спільного життя сторони мають двох повнолітніх доньок: [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази про те, що вона являється донькою сторін по справі, між батьками на початку 2016 року стався конфлікт та після чого вони перестали проживати разом, у батька зявилась інша жінка з якою він проживає з травня 2016 року, а також зазначила, що кожен з батьків їй допомагають. З письмових пояснень позивача, відповідача та [PERSON], що містяться в матеріалах кримінального провадження № 12016110030005488 від 16.01.2016 року, копії яких витребувані судом від Білоцерківського відділу поліції ГУНП в Київській області, вбачається, що між сторонами по справі були напружені відносини, при цьому [PERSON] зазначала, що вони з чоловіком постійно сваряться, він зловживає алкогольними напоями та інколи простягає до неї руки, все зароблене витрачає на себе, не допомагає їй та її дочкам, а також вимагав щоб вона звільнилась з роботи. [PERSON] розповідала на роботі про те, що чоловік ображає її та вимагає щоб вона звільнилась, останній застосовував до неї фізичну силу та зловживав спиртними напоями. Таким чином, оцінюючи наявні по справі докази в їх сукупності, судом встановлено, що в січні 2016 року між сторонами відбувся конфлікт та після цього часу вони не ведуть спільного господарства та проживають окремо. В силу положень ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу (СК) України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що з моменту предявлення позову, тобто з 25.07.2016 року позивач не змінив своєї думки про необхідність розірвання шлюбу, а призначений судом двохмісячний строк на примирення будь-яких результатів не дав. На підставі викладеного,

Outcome: approved