Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

В квітні 2014 року позивач [PERSON] (далі - первісний позивач) звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому, посилаючись на норми ст. 116 КЗпП України, просить суд стягнути з відповідача фізичної особи - підприємця [PERSON] на його користь 670,75 грн. заборгованості по виплаті заробітної плати. Вимоги обґрунтовані тим, що він працював на посаді менеджера і в день звільнення відповідач не виплатив йому належні кошти від підприємства. Фізична особа - підприємець [PERSON] (далі - позивач за зустрічним позовом) звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], в якому, посилаючись на норми ст. ст.12, 16, 202, 316 - 317, 319, 321, 328, 331, 392, ч. 2 ст. 651 ЦК України, просить суд розірвати договір про спільне фінансування реконструкції громадської будівлі від 18 січня 2008 року, укладений між сторонами; визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення літ. «А - 1» загальною площею 74,6 кв. м., яке збудовано у відповідності до державних будівельних норм та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вимоги обґрунтовані тим, що він за власні кошти на 100% профінансував реконструкцію нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS]; виготовив технічний паспорт, провів експертизу об'єкту нерухомості, уклав договір оренди земельної ділянки під забудовою, а [PERSON] у свою чергу порушив істотні умови вищезазначеної угоди, фінансування реконструкції приміщення не здійснював, тим самим чинить перешкоди щодо оформлення права власності. У судовому засіданні Позивач за первісним позовом позов підтримав та не заперечував проти задоволення позовних вимог за зустрічним позовом, наголосивши, що до теперішнього часу не має фінансової можливості виконати договірні зобов'язання за договором про спільне фінансування реконструкції громадської будівлі від 18 січня 2008 року. Представник відповідача за первісним позовом не заперечував проти задоволення позовної вимоги про стягнення з фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь [PERSON] 670, 75 грн. заборгованості по заробітній платі. Позовні вимоги за Зустрічним позовом підтримав у повному обсязі. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши наявні в справі письмові докази, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 17 березня 2014 року між [PERSON] та фізичною особою, яка використовує найману працю укладено безстроковий трудовий договір, відповідно до якого [PERSON] зобов'язаний виконувати обов'язки менеджера, а наймодавець зобов'язується виплачувати заробітну плату у розмірі 2500 грн./копія ас. 51-53/. Відповідно до розрахункового листа [PERSON] нарахована заробітна плата за період з 17 по 21 березня 2014 р. у сумі 670,75 грн. /ас. 16/. Відповідно до договору про спільне фінансування реконструкції громадської будівлі, укладеного 18 січня 2008 року між Фізичною особою - підприємцем [PERSON] та [PERSON], сторони зобов'язуються спільно фінансувати проведення реконструкції нежитлового приміщення - громадської будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Після завершення робіт кожна сторона отримує у власність частину нежитлового приміщення у розмірі 50 відсотків від загальної площі збудованого об'єкту. Право власності виникає після повної сплати грошових коштів /копія ас. 25/. Як убачається з рішення Сумської міської ради / 6 скликання 31 сесія/ від 19 червня 2013 року за № 2494- МР Байрамову Бабазаде Гасанали огли поновлено договір оренди земельної ділянки /копія ас. 26/. Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 27 вересня 2013 року Сумська міська рада передала [PERSON] в оренду земельну ділянку площею 0, 0088 га, на якій знаходиться споруда. Земельна ділянка надається в оренду під розміщення торгового приміщення /копія ас. 27 - 33/. Передача земельної ділянки підтверджується актом прийому передачі, витягом з технічної документації по нормативно - грошу оцінку земельної ділянки /копії ас.34-35/. З експертного висновку будівельно- технічного дослідження слідує, що побудоване і не здане в експлуатацію громадське приміщення ( кафе) літ.А-І розташоване по адресу: [ADDRESS], не суперечить державним будівельним нормам, діючим на даний час /копія ас.43-46/. Правовідносини що склалися між сторонами у справі, виникли із трудових, договірних правовідносин та права власності, врегульовані нормами трудовго та цивільного законодавства. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст. 317 ЦК України). Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст. 392 ЦК України). Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачами за первісним та зустрічним позовами пред'явленого до них позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачами позову суд не вбачає. Отже, суд знаходить позови обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі. Підстав для неприйняття визнання відповідачами позову суд не вбачає. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved