Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~В лютому 2021 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 17 липня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у с. Сосулівка Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 02. Від шлюбу у них є двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~За час спільного проживання вони з відповідачем не знаходили порозуміння у відносинах. Чоловік зловживає алкоголем, через що часто виникали сварки. З серпня 2020 року позивачка з дітьми проживають окремо від відповідача. Вони переконалися, що є зовсім різними людьми, і тому в їхніх інтересах необхідно розірвати шлюб, просить залишити їй прізвище [PERSON] , дітей залишити проживати з нею. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про слухання справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечують. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 17 липня 2009 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у с. Сосулівка Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 02. Від шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання сторони не знаходили порозуміння у відносинах. Чоловік зловживає алкоголем, через що часто виникали сварки. З серпня 2020 року вони проживають окремо. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Малолітніх дітей після розірвання шлюбу суд залишає проживати з матір`ю. У відповідності з вимогами ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 908 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved