overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21.02.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №79, мотивуючи тим, сторони не проживають однією сім'єю протягом чотирьох років, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинилися, сімейне життя не склалося з тих підстав, що сторони мають різні характери, різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 21.02.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.02.2009 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (повторне) серії [NUMBER] від 18.09.2012 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області (а.с.6). Сторони не проживають однією сім'єю, спільне господарство не ведуть. Дитина на даний час проживає з матір'ю. Спорів щодо розподілу спільного майна, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на даний час немає, що з огляду на вимоги ч.1 ст.61 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доказуванню. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також відповідач позов визнав, наслідки визнання позову, передбачені ч.2 ст. 174 ЦПК України відповідачу роз'яснені, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.11.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №575, мотивуючи тим, що спільне господарство сторони не ведуть, не проживають однією сім'єю протягом 7 місяців, шлюбні відносини фактично припинилися, сімейне життя не склалося з тих підстав, що сторони мають різні характери, різні погляди на життя та на виховання дітей. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 23.11.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.11.2002 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.04.2003 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області (а.с.4). Сторони не проживають однією сім'єю, спільне господарство не ведуть. Дитина на даний час проживає з матір'ю. Спір щодо стягнення аліментів на дитину вирішується в окремому судовому провадженні. Спору щодо розподілу спільного майна на даний час немає, що з огляду на вимоги ч.1 ст.61 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доказуванню. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також відповідач позов визнав, наслідки визнання позову, передбачені ч.2 ст. 174 ЦПК України відповідачу роз'яснені, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25.04.1989 року відділом запису актів громадянського стану Ізмаїльського міськвиконкому, актовий запис №286, мотивуючи тим, що сторони не проживають однією сім'єю з 1994 року, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини фактично припинилися з тих підстав, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає примирення неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 25.04.1989 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.04.1989 року, виданим відділом запису актів громадянського стану Ізмаїльського міськвиконкому (а.с. 5). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Спору щодо розподілу спільного майна на даний час немає, що з огляду на вимоги ч.1 ст.61 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доказуванню. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також відповідач позов визнав, наслідки визнання позову, передбачені ч.2 ст. 174 ЦПК України відповідачу відомі, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] позов підтримала, суду пояснила, що 04 листопада 2006 року було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON], про що зроблено актовий запис за №15. В шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з чоловіком склалось невдало через різні погляди на життя , зокрема в них різні релігійні світогляди, а також чоловік не забезпечує сім`ю матеріально. Миритись не бажає, спільно не проживають більше чотирьох років, просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу змінити прізвище на [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо розірвання шлюбу, оскільки бажає зберегти шлюб. Визнає, що були суперечки на релігійну тематику, але це не може бути причиною для розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого Лучинецькою сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області вбачається, що 04 листопада 2006 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис за №15. Від спільного проживання в шлюбі в подружжя народився син [PERSON], [INFO], що підтверджує свідоцтвом про народження серія [NUMBER] Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 18 серпня 2014 року подружжю [PERSON] було призначено три місяці для примирення. Згідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Сімейний союз підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до вимог ст.112 СК України, при розірвані шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із пояснень сторін, сімейні стосунки між ними не склалися, в них різні релігійні світогляди , більше чотирьох років спільно не проживають. Сторони не бажають відновлювати шлюбні відносини, про що свідчить наданий термін для примирення, яким вони не скористались. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінити прізвище на [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 2 листопада 2008 року сторони перебували у шлюбі. Мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, з огляду на що, просить позов задовольнити, стягнувши аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його доходу. В судовому засіданні позивачка вимоги викладені у позові підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не заперечив, щодо задоволення позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою в сумі 13000 грн., 665,49грн. процентів за користування коштами, 170,96 грн. три проценти річних, 481 грн. інфляційних нарахувань. В обгрунтування позовних вимог позивач посиляється на те, що відповідач 28.06.2013 року взяв у неї кошти в сумі 13000 грн. та зобов'язався повернути до 30.10.2013 року, проте дотепер борг не повернув, що заподіяло позивачці моральних страждань. Суму моральної шкоди, вона оцінює в 5000грн. В судовому засіданні представник позивача наполягає на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Тому відповідно до вимог ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.06.2013 року [PERSON] взяв в позику у [PERSON] кошти в сумі 13000 грн. та зобов'язався повернути їх до 30.10.2013 року про що надав розписку. Станом на час розгляду справи кошти не повернуті. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, у строк та в порядку, що встановлені договором. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до розрахунку, представленого позивачем, розмір нарахованих процентів за час користування позикою складає 665,49 грн. Також позивачем нараховано 3% річних від суми боргу за 160 днів прострочки, відповідно до ст. 625 ЦК України за прострочення виконання гршового зобов'язання, що складає 170грн.96 коп. та інфляційні нарахування з листопада 2013 року по березень 2014 року-481 грн. Також, з врахуванням моральних страждань позивача, що обумовлено переживаннями стосовно втрати значної суми коштів, розмір заподіяної моральної шкоди, суд оцінює в 1000 грн. Таким чином, враховуючи ту обставину, що суму боргу позивачу не повернуто, про що свідчить наявність у неї оригіналу розписки, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на загальну суму 15 317грн.45 коп. Судові витрати складають 243,60 та розподіляються відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю. В позові вказує, що вона зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS]. Будинок за казаною адресою належить їй на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 22.06.2005 року. За вказаною адресою зареєстрований громадянин [PERSON], [INFO]. Відповідач не проживає в будинку за адресою [ADDRESS], з 2009 року. Реєстрація [PERSON] у вищевказаному будинку створює перешкоди, які порушують її права як власника, наприклад, неможливо здійснити відчуження будинку, оформити субсидії на оплату комунальних послуг та ін. А тому просить визнати громадянина [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування будинковолодінням [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та дала свої пояснення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, від нього не поступило заяв чи клопотань про відкладення чи зупинення провадження по справі, тому суд вважає за можливе заочно розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS], є власністю [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-прдажу від 22.06.2005 року та копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В даному будинку з 11.07.2008 року зареєстрований громадянин Туреччини [PERSON], що підтверджується довідкою КЖРЕП №5. Він зареєстрував своє місце проживання для отримання дозволу на зайняття підприємницькою діяльністю. [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає з 2009 року по теперішній час, що підтверджується копією акту КЖРЕП №5. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS], але на теперішній час вже більше 5 років за даною адресою не проживає. чим самим створює позивачу перешкоди в користуванні будинку. Таким чином своєю реєстрацією відповідач не дає можливості позивачу, як власнику, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вищевказаним будинком. На підставі викладеного та ст.71,72, 163 Житлового кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 14 липня 2009 року. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що після смерті матері відкрилась спадщина на майно, і вона, як спадкоємець за законом, з поважних причин не звернулася до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник позивача подала заяву, де позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу у її відсутність. Представник відповідача Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району до суду не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 14 липня 2009 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,28 га., що розташована в с. Баглаї поле №5, у межах згідно Державного акту серії ХМ №108015 від 07 вересня 2004 року. Позивачка, як спадкоємиця за законом, з поважних причин не звернулася до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, оскільки не була обізнана про порядок і строки прийняття спадщини. Згідно повідомлення Старокостянтинівської державної нотаріальної контори спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що з 2001 року по 2011 рік вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини його доходів щомісячно до повноліття дочки [PERSON], а потім 1/4 частину до повноліття сина [PERSON] на її користь. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/4 частини щомісячно. Вислухавши сторони, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Сторони однією родиною не проживають, діти проживають з позивачкою, перебувають на її утриманні, відповідач зобов'язаний брати участь в обов'язках по утриманню дітей. [PERSON] добровільно не надає кошти на утримання неповнолітніх дітей, а тому враховуючи матеріальний стан сторін, те, що відповідач офіційно не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей від другого шлюб [PERSON], 25 лютого 2013 року та [PERSON], [INFO], суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, починаючи з 02 липня 2014 року та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: partial