Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 12,80 га, за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Лиманського району Одеської області, яка залишилася після смерті його бабці [PERSON], померлої 12 січня 2013 року, пославшись в обґрунтування позову на те, що він є єдиний спадкоємець померлої, оскільки його батько, син померлої, [PERSON], помер 28.03.2002 року. До нотаріальної контори ним в встановлений законом строк була подана заява про прийняття спадщини, однак із-за того, що оригінал державного акта втрачено, нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду. В судове засідання позивач не зявився, направивши письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутність. Представник відповідача - Дмитрівської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не зявився, але надав суду листа про розгляд справи за його відсутністю. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Згідно ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права й обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Судом установлено, що [PERSON], згідно державного акта серії ІІІ-ОД №040546, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №51 від 04.07.2000 року, виданого на підставі рішення Дмитрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 24.03.2000 №76-ХХІІІ, на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 12.80 га, розташована на території Дмитрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області /а.с.11,12,15/. 12.01.2013 року у віці 63 років [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №327028, виданого 18.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області /а.с.7/. Згідно довідки з місця проживання і склад сімї спадкодавця, виданої Комінтернівською селищ-ною радою Одеської області від 22.04.2013 року, [PERSON], до дня смерті 12.01.2013 року, проживала та була зареєстрована в [INFO]. Інших осіб зареєстровано не було /а.с.30/. Частиною 1 ст.1269 ЦК України визначено, що спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З матеріалів спадкової справи №226/2013 до майна померлої [PERSON], заведеної Комінтернівською державною нотаріальною конторою Одеської області 22.06.2013 року за заявою неповнолітнього спадкоємця [PERSON], [INFO], якій діяв за згодою своєї матері [PERSON], убачається, що інших спадкоємців у померлої не має, оскільки її син [PERSON], помер 28.03.2002 року. Листом державного нотаріуса від 11.10.2016 року повідомлено спадкоємцю [PERSON] про неможливість у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що залишилася після смерті його бабусі за відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на цю земельну ділянку. [PERSON] Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області від 01.09.2016 року на запит нотаріуса, підтверджено про видачу [PERSON] - 2 - державного акта серії ІІІ-ОД №040546 на право приватної власності на землю площею 12.80 га, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №51 від 04.07.2000 року, виданого на підставі рішення Дмитрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 24.03.2000 №76-ХХІІІ /а.с.28-51/. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У п.10 постанови №7 від 30.05.2008 року Пленум Верховного Суду України розяснив, що відповідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спад- щину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач, будучи онуком спадкодавця, відповідно до ст.1266 ЦК України, відноситься до спадкоємців за правом представлення. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до розяснень, викладених у п.23 постанови №7 від 30.05.2008 року Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що [PERSON] обґрунтовано звернувся до суду з даним позовом, який підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.1216, 1217, 1218, 1223, 1225, 1266, 1268, 1269 ЦК України і

Outcome: approved