Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

В квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення юридичного факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] та належало їй як колишньому члену колгоспного двору. При житті [PERSON] з грудня 2012 року через свій похилий вік та потребу стороннього догляду переїхала проживати в домоволодіння позивача, яке розташовано по [ADDRESS] , де й проживала однією сім`єю з останнім до дня своєї смерті. Він своєчасно прийняв спадщину як спадкоємець по закону 4 черги, однак у зв`язку із тим, що при житті спадкодавець не отримала правовстановлюючих документів на домоволодіння, він не може оформити на себе право власності на вказане спадкове майно. Просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частку вказаного домоволодіння в порядку спадкування по закону після смерті [PERSON] та встановити юридичний факт постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити заявлені вимоги. Представник відповідача звернувся до суду із заявою, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Свідки [PERSON] та [PERSON] показали суду, що позивач проживав однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] більше п`яти років до часу відкриття спадщини після смерті останньої [INFO] . Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Мамалигівської сільської ради № 887 від 06 листопада 2019 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON] , в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/2 частці домоволодіння. Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1973 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в Мамалигівській сільській раді Новоселицького району в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння, яку успадкував позивач як спадкоємець по заповіту, у зв`язку із чим за ним було визнано право власності відповідно до рішення Новоселицького районного суду від 27 грудня 2017 року по справі № 720/1761/17. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння, право на яку вона набула як колишній член колгоспного двору. Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Змістом положень статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до заповіту, який був складений 16 лютого 2016 року та посвідчений секретарем виконкому Балковецької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,8221 га та 0,1107 га, тобто до спадкової маси не входить домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] щодо якого було заявлено позовну вимогу про визнання права власності. У зв`язку із вищевказаним позивач не має змоги звернутися до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння, оскільки не являється родичем померлої [PERSON] , а тому просив встановити юридичний факт постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Вирішуючи вимогу про встановлення юридичного факту, суд виходить з того, що відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюють у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 21 вказаної Постанови при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. З постанови Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у аналогічній справі № 644/5818/19 (провадження № 61-8569св19) вбачається, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла. З грудня 2012 року до часу її смерті постійно проживала однією сім`єю із позивачем в його домоволодінні по [ADDRESS] залишаючись при цьому бути зареєстрованою по [ADDRESS] . Під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] були пов`язаними спільним побутом, взаємними правами та обов`язками, разом харчувались та мали спільний бюджет. Позивач доглядав за [PERSON] , яка була похилого віку, займався пранням, купував побутові речі, після її смерті займався похованням. Вказане підтверджується показами свідків [PERSON] , [PERSON] та довідкою Мамалигівської сільської ради № 254 від 24 травня 2021 року, а також іншими зібраними по справі доказами. Позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняв своєчасно як спадкоємець за законом та заповітом, оскільки звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] . Матеріалами справи наявність спору, інших спадкоємців або будь-яких фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб не встановлено, так як, з відкритої спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON] за спадщиною до нотаріальної контори звернувся тільки позивач. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та своєчасно прийняв спадщину, інших спадкоємців не має, а також те, що відповідач позов визнав, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, у зв`язку із чим позов слід задовольнити. У зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України слід повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що складає 681 гривню. На підставі ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 1218, 1223, 1264, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved