Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

В.о. голови правління Державної іпотечної установи Будник С.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором про іпотечний кредит № 71341-63-12-2 від 30.10.2012 р. у розмірі 166757,27 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, трикімнатну квартири, загальною площею 54,50 кв. м., житловою площею 28,80 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві приватної власності [PERSON] , шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною реалізації, встановленої на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Позов мотивовано неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за договором. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання, яким позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не подав. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відзив на позов не подала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 30.10.2012 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 71341-63-12-2, право вимоги за яким відступлено Державній іпотечній установі на підставі договору відступлення права вимоги № 1054/12 від 18.12.2012 р. Відповідно до пп. 1.1, 1.2 договору про іпотечний кредит, позичальнику було надано грошові кошти в сумі 520000,00 грн., зі сплатою 14,0 % річних за користування кредитом, строком повернення до 10.10.2027 р. (а.с. 9-18). 30.10.2012 р. між ПАТ «Банк «Київська Русь» та відповідачем укладено іпотечний договір б/н від 30.10.2012 р, за яким відповідачем передано в іпотеку квартиру, загальною площею 54,50 кв. м., житловою площею 28,80 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до п. 1.3 іпотечного договору, вартість предмета іпотеки становить 744000,00 грн. Крім того, цього ж дня, за належне виконання позичальником зобов`язань за іпотечним договором, поручилась [PERSON] , уклавши з ПАТ «Банк «Київська Русь» договір поруки № 71343-63-12-5. Відповідно до п.п. 5.3.1, 5.3.2, 5.3.4. договору про іпотечний кредит № 71341-63-12-2, позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим договором на цілі, визначені в п.1.2. цього договору. Повернути кредит у сумі, вказаній у п.1.1 договору, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за договором сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строки та на умовах, що визначені договором. Проте відповідач взяті на себе зобов`язання виконував неналежним чином, на що вказує наявність простроченої заборгованості. Згідно з розрахунком позивача, станом на 29.04.2020 р. заборгованість [PERSON] перед позивачем за іпотечним договором № 71341-63-12-2 від 30.10.2012 року становить 166757,27 грн., в тому числі: 153837,40 грн. - основна сума боргу, 11852,80 грн. - прострочені відсотки за користування кредитом, 1067,07 грн. - пеня. Пунктом 5.4.2 іпотечного договору, встановлено, що у випадку прострочення сплати чергового платежу за кредитом та відсотків за користування кредитом понад 3 місяців, кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому, сплати відсотків за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, шляхом направлення повідомлення з зазначенням дати про дострокове розірвання договору. З матеріалів справи, вбачається, що позивач 24.06.2020 р. направив відповідачу та третій особі вимогу про дострокове повернення кредиту із попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі не виконання вимоги щодо сплати заборгованості. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч. 1. ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 575 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом. Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку». Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. За змістом ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналогічні вимоги містить договір іпотеки. Отже підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є порушення зобов`язань з боку боржника. Встановлено, що відповідач (боржник) не виконує належним чином взятих кредитних зобов`язань, доказів у спростування зазначеного відповідач не надав. Відповідно до п. 2.1.5 іпотечного договору, у випадку невиконання (неналежного виконання) зобов`язань іпотекодавцем за договором про іпотечний кредит іпотекодавець за цим договором, звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, реалізувати предмет іпотеки та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи суму кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням умов кредитного договору та/або цього договору, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов`язаних з пред`явленням вимог і звернення стягнення на предмет іпотеки та з реалізацією предмета іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст. 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону. Аналогічна позиція вказана у пункті 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, в якій вказано, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам статті 39 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, у ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, па підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Відтак позивач має право на звернення стягнення на нерухоме майно, яке передане відповідачем в іпотеку згідно умов договору іпотеки. Таким чином, судом було встановлено факт невиконання відповідачем своїх кредитних зобов`язань, а тому з урахуванням вищевказаних обставин справи та норм Закону, у суду є всі законні підстави звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом реалізації предмету іпотеки з прилюдних торгів, за ціною, яка буде встановлена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/ незалежним експертом на стаді оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Питання перерозподілу судових витрат позивачем не заявлялось.

Outcome: approved