Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

В липня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 2004 року вона та відповідач проживали без реєстрації шлюбу, з 2011 року вони припинили спільне проживання. Вона та відповідач мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, постійно приховує свої доходи. Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 серпня 2014 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 листопада 2014 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення змінити, зменшити розмір стягнутих аліментів на утримання малолітньої дитини до1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Апелянт посилається на те, що він не працює, разом з ним проживають батьки пенсіонери, має тяжку хворобу і значні кошти витрачає на лікування. Апелянт вказує на те, що він щомісяця надає позивачці по 500 грн. на утримання дитини. Апелянт зазначає, що розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі, але позивачка не надала доказів того, що він має мінливий заробіток, а тому розмір аліментів має бути визначений у частці від заробітку. Апелянт посилається на те, що представник позивачки до участі в справі як особа, що надає правову допомогу, ухвалою суду не залучалася. Апелянт вказує на те, що позивачкою не надано доказів про понесені витрати на правову допомогу ( квитанція, акт виконаних робіт). Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, а тому , з урахуванням стану здоров»я відповідача та дитини, розмір аліментів має становити 1000 грн. щомісяця. Проте, з таким висновком суду частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач працює, тобто відповідач не має заробітку ( доходу). За таких обставин, апеляційний суд знаходить , що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що аліменти мають стягуватися у твердій грошовій сумі, а доводи апелянта в цій частині ґрунтуються на довільному тлумаченні правових норм. При визначенні розміру аліментів апеляційний суд враховує, що відповідач має тяжку хворобу, що підтверджується довідкою медичної установи від 09 жовтня 2014 року та приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачка на утримання малолітнього сина слід стягнути аліменти у розмірі 700 грн. щомісяця Доводи апелянта про те, що разом з ним проживають батьки пенсіонери, він значні кошти витрачає на лікування, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідач утримує непрацездатних батьків, а також матеріали справи не містять доказів того, що відповідач не за державні, а за власні кошти проходить лікування. Як вбачається з матеріалів справи, за надання правової допомоги позивачка сплатила 1 000 грн. ( а.с. 16). З журналів судового засідання від 11 серпня 2014 року та 04 листопада 2014 року вбачається, що особа, яка надавала правову допомогу позивачці, приймала участь в судових засіданнях протягом 54 хвилин та 40 секунд. ( а.с. 22, 59, 60). За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню у відшкодування витрат на правову допомогу не 1000 грн., а 443.89 грн. ( 1218 грн. Х 40% Х 54 хв. 40 сек.)

Outcome: partial