Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 600 грн. в місяць на кожну дитину до досягнення сином [PERSON] та донькою Анастасією повноліття, тобто до [INFO] та до [INFO], мотивуючи тим, що діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку аліменти на утримання дітей не надає. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснив, що погоджується сплачувати аліменти у розмірі 300 грн. в місяць на кожну дитину. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 20.09.1997 року та серії [NUMBER] від 06.12.2000 року (а.с. 4, 5). Згідно довідки виконкому Кам'янської міської ради Ізмаїльського району Одеської області №2283 від 23.07.2014 року діти проживають з позивачем (а.с. 14). Як вбачається з пояснень сторін, довідки №1 від 05.08.2014 року та довідки №2 від 05.08.2014 року відповідач працює на посаді механізатора в СП «Флорина» та його дохід за липень 2014 року склав 1 218 грн. Згідно довідки №36 від 05.08.2014 року [PERSON] працював у ТОВ «Т.В.Д.-Агрокопитал» з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року, загальна сума доходу за вказаний період склала 6 090 грн. Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази того, що крім основного заробітку відповідач має ще додатковий заробіток, суду не надано. За таких обставин, судом встановлено, що відповідач працездатний і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, однак він не має можливості надавати матеріальну допомогу в розмірі визначеному позивачем. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». З пояснень відповідача встановлено, що інших дітей, непрацездатних дружини чи батьків на його утриманні не має, що з огляду на вимоги ч.1 ст. 61 ЦПК України є обставиною яка не підлягає доказуванню. Враховуючи вищевикладене, а також матеріальне становище відповідача, та його стабільний заробіток, суд вважає можливим позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.07.2014 року до досягнення старшою дитиною - [PERSON] повноліття, тобто до [INFO]. Суд не прийняв до уваги доводи позивача, що аліменти необхідно стягнути в твердій грошовій сумі, оскільки, відповідач має постійне місце роботи та постійний прибуток, отже є доцільним стягувати аліменти саме в частці від заробітку (доходу). Також згідно положень ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: partial