Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 20 листопада 2011 року сторони перебувають у шлюбі. [INFO] у них народився син [PERSON]. З весни 2015 року шлюбні відносини фактично припинились, [PERSON] стала проживати в м. Хмельницькому, щоб влаштовувати кар'єру, сказавши, що сім'я їй не потрібна, тому син став проживати з ним. Однак [PERSON] виявила намір забрати дитину, при цьому не маючи житла в Хмельницькому, будучи зареєстрованою в м. Києві, з чим [PERSON] категорично не згоден. З огляду на те, що син ходить до дитячого садочку в м. Хмільнику, [PERSON].тривалий час самостійно про нього піклується, має стабільний дохід, його батьки, які проживають з ним та [PERSON], теж піклуються про дитину та матеріально допомагають, дитина живе у комфортабельному будинку, а [PERSON] достатнього доходу не має, мешкає у зйомній погано облаштованій квартирі, вважає, що інтересам дитини відповідатиме проживання саме з ним. Крім того, з огляду на те, що [PERSON] останні вісім місяців взагалі не надавала кошти на потреби дитини, просив стягнути з неї аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON]. про визначення місця проживання дитини та її відібрання, який було мотивовано тим, що сторони до одруження зустрічались близько дев'яти років, та в зв'язку з вагітністю [PERSON] одружились. При цьому разом вони не проживали взагалі, оскільки [PERSON] проживає в м. Хмельницькому з 2004 року, тоді як [PERSON] постійно проживає в м. Хмільнику. [INFO] в м. Хмельницькому народився [PERSON], який там постійно проживав, відвідував дитячі гуртки, перебував на обліку в поліклініці. Доглядом дитини, його матеріальним забезпеченням та вихованням від народження займалась вона та її матір, яка проживає з ними. [PERSON] приїжджав в гості та матеріальної допомоги на сина не надавав. [PERSON] записала дитину в чергу в дитячий садочок, однак, оскільки сину було вже більше трьох років, його черга не підійшла, для забезпечення розвитку дитини, вона погодилась на пропозицію матері [PERSON]. влаштувати [PERSON] в дитячий садочок в м. Хмільнику, поки не підійде черга в м. Хмельницькому. За погодженням з [PERSON]. та його сім'єю, вона 22 лютого 2016 року привезла [PERSON] його батькові. З того часу вона декілька разів приїжджала до сина, однак між сторонами виникали конфлікти, в ході яких [PERSON] наносив їй на очах у дитини тілесні ушкодження. В липні 2015 року вона дізналась, що сина без її повідомлення та згоди повезли на море, а коли в кінці липня вона хотіла забрати дитину на море, їй сина не дали, з того часу їй та її матері всіляко перешкоджали бачити дитину, в тому числі не повідомивши їй, що дитина потрапила в лікарню, а коли вона, дізнавшись про те, що син в лікарні, приїхала, недолікованого [PERSON] забрали з лікарні, щоб перешкодити їй його бачити. З огляду на те, що дитина постійно проживала в м. Хмельницькому, з 01 вересня 2016 року йому є можливість відвідувати дитячий садочок, вона завжди проявляла до дитини турботу та любов, має дохід, постійне місце проживання, умови для проживання дитини з нею, вік дитини, просила визначити місце проживання сина з нею та відібрати дитину в [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримав, просив їх задоволити, а проти позовних вимог [PERSON] заперечив, зазначивши, що 22 лютого 2016 року відповідач за первісним позовом [PERSON] привезла їх спільного сина [PERSON], 2012 р. н., до нього, де і залишила, нічого не пояснюючи. При цьому вона казала, що втомилась від сина, їй немає з ким залишати дитину, а в її матері, яка мешкає з ними, від дитини болить голова. Пояснив, що вони одружились в 2011 році та з того часу періодично проживали то в м. Хмельницькому, з матір'ю [PERSON], то в м. Хмільнику в батьками [PERSON]., оскільки не могли дійти згоди, де проживати, так як [PERSON] категорично не хотіла жити в м. Хмільнику, а він не міг переїхати до м. Хмельницького через роботу, на якій працює вже близько 15 років. Так як він працює через тиждень, він у вільний час їздив до Хмельницького. Весною 2015 року подружні відносини між ними припинились. З лютого 2016 року [PERSON] постійно проживає з ним, з початку березня відвідує дитячий садочок № 1, вони багато час проводять разом, дитина всім забезпечена, за час проживання сина в Хмільнику [PERSON] приїжджала лише два рази та практично не дзвонила, коштів на утримання сина не надавала. Вона не вміє готувати, вегетаріанка, заробляє на життя сумнівними інтернет-проектами, умови проживання в Хмельницькому для дитини погані, тому просив залишити [PERSON] з ним. Не заперечив того факту, що дитину возили на море без відома [PERSON] та те, що коли [PERSON] потрапив на стаціонарне лікування, він не повідомляв про це його матір. Зазначив, що дійсно [PERSON] приїжджала в кінці липня 2016 року та просила віддати сина для поїздки на море, однак, оскільки [PERSON] вже їздив на море, він, порадившись зі своєю сім'єю, вирішив, що [PERSON] не поїде. Оскільки він 1, 5 роки чекав, що [PERSON] не буде рушити сім'ю та розлучатись з ним, а дитина - найголовніше для нього в житті, просив задоволити його позов. Представник [PERSON]. адвокат Адамчук П. Б просив задоволити первісний позов, оскільки саме [PERSON] створив належні умови для життя та виховання малолітнього сина. [PERSON] проти первісного позову заперечила, та підтримала позовні вимоги зустрічного позову, пояснивши, що [PERSON] народився та постійно проживав в м. Хмельницькому, де саме вона 3,5 роки здійснювала догляд за ним. [PERSON] переїжджати в Хмельницький відмовився, і періодично приїздив в гості до них із сином, при цьому регулярної допомоги на дитину не надавав. З 2013 року [PERSON] стояв в черзі до ДНЗ в м. Хмельницькому, разом з тим, його черга мала підійти лише з осені 2016 року. Батьки [PERSON]. неодноразово пропонували влаштувати [PERSON] в дитячий садочок м. Хмільника до того часу, поки не підійде його черга в м. Хмельницькому. Виходячи з інтересів дитини, вона погодилась, оскільки відвідування дитячого садочка сприятиме його кращому розвитку, і 22 лютого 2016 року вона привезла дитину до батька. Вона не менше 4-5 разів на тиждень телефонувала до своєї свекрухи - [PERSON]. та цікавилась дитиною, згодом, коли відносини погіршились, вона телефонувала спільним знайомим, щоб дізнатись, як її син. Також вона приїжджала до сина, однак [PERSON] наніс їй тілесні ушкодження, після чого, коли подав позов до суду, став перешкоджати їй бачити дитину - закривався в будинку, вивозив дитину з хати, коли знав, що вона приїде, відмовлявся давати сина, якщо буде присутня її мати - [PERSON]., телефоном попередив, що в садочку всі попереджені та дитину їй не віддадуть, не дозволив повезти його на море. 1 вересня 2016 року, перебуваючи в потягу Хмільник-Хмельницький, від спільної знайомої вона дізналась, що [PERSON] 31 серпня потрапив на стаціонарне лікування до Хмільницької ЦРЛ, наступного ранку вона терміново повернулась в м. Хмільник, однак в лікарні вона сина не застала, оскільки [PERSON] негайно забрав [PERSON], не закінчивши лікування. Коли вона дочекалась сина, якого привели на процедури, дитину від неї забрали. В липні 2016 року вона дізналась, що [PERSON] батьки [PERSON]. без її дозволу повезли на море. Пояснила, що вона не приходила в дитячий садочок, щоб побачити сина, аби не травмувати його психіку, оскільки коли вони бачились в лікарні, [PERSON] просився лишитися з нею, однак вона не могла його забрати через наявність справи в суді; крім того [PERSON] вже неодноразово наносив їй тілесні ушкодження при синові, тому, виходячи з інтересів дитини, вона вирішила до розв'язання спору не провокувати конфліктні ситуації. Адвокат Поворознюк Б. М. просив задоволити зустрічний позов, оскільки немає жодних виняткових підстав для проживання дитини з батьком. Представник органу опіки і піклування в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності на підставі наявних документів. На підставі висновку спеціалістів - психологів [PERSON]. та [PERSON]., згідно якого [PERSON] через вікові особливості не здатен самостійно сформулювати власні погляди, вільно висловити думку в суді, його пояснення в судовому засіданні можуть спровокувати емоційний зрив, судом було ухвалено не з'ясовувати думку малолітнього [PERSON] в порядку ч. 2 ст. 171 СК України, оскільки він самостійно сформулювати та висловити свою думку щодо предмету спору не може. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши письмові та речові докази по справі, судом встановлено таке. Рішенням виконкому Хмільницької міської ради Вінницької області №434 від 11 жовтня 2016 року надано висновок, згідно якого просили Хмільницький міськрайонний суд визначати місце проживання [PERSON], [INFO]., із врахуванням наявних у судовій справі матеріалів ( Т. 1 а. с. 157-162). Сторони зареєстрували шлюб 20 листопада 2011 року ( Т. 1 а.с. 6), від шлюбу [INFO] в м. Хмельницькому у них народився [PERSON] (Т. 1 а. с. 7). Дитина з народження знаходилась під наглядом в Хмельницькій міській дитячій лікарні, в тому числі в 11 місяців з матір'ю перебувала на лікуванні з приводу обструктивного бронхіту (Т. 1 а. с. 139). З 11 жовтня 2013 року [PERSON] перебував на черзі до ДНЗ № 20 м. Хмельницького (Т. 1 а. с. 226, 68), а з 01 вересня 2016 року зарахований до даного ДНЗ (Т. 1 а. с. 69) З жовтня по грудень 2015 року [PERSON] відвідував студію розвитку дитини «Казковий світ» в м. Хмельницькому. Заклад відвідував з матір'ю [PERSON]. або бабусею [PERSON]. (Т. 1 а. с. 138). З характеристики по фактичному місцю проживання [PERSON] від 01 серпня 2016 року вбачається, що дитина постійно проживала з матір'ю (Т. 1 а. с. 64). [PERSON] в 2011-2012 роках в м. Хмільнику займався удосконаленням свого комп'ютера ( Т. 1 а. с. 210-214). Також по місцю проживання займається розведенням цуценят породи Кане-корсо (Т. 1 а. с. 165). З наведених доказів та пояснень сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON]., вбачається, що постійно сторони разом не проживали, а періодично приїжджали в гості один до одного. Сторонами не заперечується той факт, що 22 лютого 2016 року [PERSON] привезла [PERSON] до його батька в м. Хмільник. Викладені вище обставини життя сторін до виникнення спору та перебування [PERSON] з лютого 2016 року в м. Хмільнику підтверджуються також наданими сторонами фототаблицями, інформацією на флеш-носії (Т. 1 а. с. 163-168, 224-225, 226) На час розгляду справи [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , разом з батьком - [PERSON]., бабусею та дідусем [PERSON]., [PERSON], прабабусею [PERSON]. та дядьком [PERSON]. (Т. 1 а. с. 14). Вказаний будинок на праві власності належить [PERSON] (Т. 1 а. с. 15, 16-18). З 06 березня 2016 року [PERSON] відвідує ДНЗ № 1 м. Хмільника ( Т. 1 а. с. 10), де позитивно характеризується, при цьому про нього піклується батько ( Т. 1 а. с. 11, 223). На диспансерному обліку в Хмільницькому районному центрі медико-санітарної допомоги не перебуває ( Т. 1 а. с. 12). Згідно акту обстеження умов проживання від 28 липня 2016 року, в [ADDRESS], для виховання і розвитку малолітнього [PERSON] створено належні умови проживання (Т. 1 а. с. 9). [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно (Т. 1 а. с. 8), на диспансерному обліку в поліклініці не перебуває (т. 1 а. с. 13), на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває (Т.1 а. с. 147, 148). [PERSON] офіційно не працевлаштований, однак згідно виписки з його карткового рахунку, його дохід в період з березня 2016 року по серпень 2016 року склав 7 721 грн 32 коп (Т. 1 а. с. 150-155). Залишок на картці [PERSON]. станом на 31 серпня 2016 року становив 8067 грн 44 коп. (Т. 1 а. с. 149). Крім того [PERSON] позитивно охарактеризований свідками [PERSON]., з яким працює поруч, [PERSON]., подавцем магазину, [PERSON], хрещеним батьком [PERSON], [PERSON]., братом позивача. [PERSON] має вищу освіту (Т. 1 а. с. 72), в постійно проживає в [ADDRESS], в квартирі, яку тривалий час знімає (Т. 1 а. с. 52, 53, 71), в даному помешканні створені умови для перебування та постійного проживання дитини (Т. 1 а. с. 54). По місцю фактичного проживання [PERSON] характеризується позитивно (Т. 1 а. с. 63, 64), на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває (Т. 1 а. с. 66, 67), в поліклініку не зверталась (Т. 1 а. с. 65). Дохід [PERSON], яка офіційно не працює, з березня по серпень 2016 року відповідно до виписки з банківської картки, становив 103 082 грн 49 коп. (Т. 1 а. с. 92-130). Відповідач-позивач займається благодійною діяльністю (Т. 1 а. с. 131-134). Крім того у власності [PERSON] є квартира в [ADDRESS], ( Т. 1 а. с. 55, 56, 57, 58-59). Її мати [PERSON]. має у власності нерухоме майно в м. Хмельницькому (Т. 1 а. с. 60, 61, 62). [PERSON] позитивно охарактеризована свідком зі сторони [PERSON]. [PERSON] та свідками [PERSON]. та [PERSON]., матір'ю [PERSON], яка також вказала на те, що вона востаннє бачила [PERSON] в травні 2016 року, після цього [PERSON] забороняв їй бачити онука. За час перебування справи в суді за заявами сторін та їх родичів неодноразово вносились дані до ЄРДР, реєструвались заяви щодо вчинення відносно них кримінальних правопорушень, протиправних дій іншою стороною (Т. 1 а. с. 76,77, 79,80-90, 221-222, 168 на звороті). При цьому [PERSON] перебувала на лікуванні з приводу тілесних ушкоджень, які, згідно висновку експерта № 152 від 02 вересня 2016 року належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я (т. 1 а. с. 70, 78). З 31 серпня 2016 року по 03 вересня 2016 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в педіатричному відділенні Хмільницької ЦРЛ з діагнозом ГРВІ, стенозуючий ларинготрахеїт. По догляду за дитиною був батько [PERSON]., 2 вересня 2016 року о 14.00 год. прибула мама. Дані обставини підтверджуються довідками Хмільницької ЦРЛ від 03 вересня 2016 року та від 09 вересня 2016 року (Т. 1 а. с. 91, 220). При цьому з пояснень [PERSON]. слідує, що [PERSON] про хворобу сина не повідомляли, а з наданих залізничного та автобусного квитків вбачається, що 01 вересня 2016 року [PERSON] перебувала в потязі в Хмільник-Хмельницький , а 02 вересня в 13.55 прибула в м. Хмільник, що підтверджує пояснення [PERSON] про те, що про хворобу сина вона не знала, а, дізнавшись, відразу приїхала в лікарню.Сторонами не заперечується той факт, що по прибуттю [PERSON] в лікарню, дитини там не було, хоча виписаний він був наступного дня. З показів свідка [PERSON]., сімейного лікаря родини [PERSON], вбачається, що за медичною допомогою [PERSON] до сімейного лікаря звертався лише [PERSON] При цьому зазначила, що, згідно медичної картки, такі звернення були в кінці 2015 року, та декілька разів в 2016 році. Зазначені обставини підтверджуються також довідкою від 20 жовтня 2016 року (Т. 1 а. с. 219). Згідно показів [PERSON]., вихователя [PERSON] в ДНЗ № 1 м. Хмільника, дитина відвідує групу з березня 2016 року, в цей період його приводить та забирає в основному батько, іноді бабуся. Мати дитини приходила лише один раз в супроводі [PERSON]. При цьому зазначила, що при влаштуванні дитини до дитячого садочка, позивач-відповідач [PERSON] попередив її, що забирати [PERSON] будуть лише він і бабуся, а якщо з'явиться мати [PERSON] [PERSON], просив негайно телефонувати. Свідок [PERSON]., крім того, що позитивно охарактеризувала [PERSON]. як батька, пояснила, що [PERSON] привезла [PERSON] в Хмільник 22 лютого 2016 року не назавжди, а на деякий час. З DVD-R диску ( Т. 12 а. с. 20) слідує, що до початку судового спору, [PERSON] приїжджала в Хмільник та бачилась з сином 22 лютого 2016 року, 11 березня 2016 року, весною 2016 року та 30 червня 2016 року. З дослідженого судом речового доказу - DVD-R диску вбачається, що 03 серпня 2016 року [PERSON] разом з матір'ю [PERSON]. прийшли до помешкання [PERSON]., щоб побачитись з сином, однак двері їй не відкрили. А коли [PERSON] потрапила всередину, мати [PERSON]., [PERSON]., утримувала [PERSON], який голосно плакав та просив його відпустити, на руках, пояснюючи йому, що його мама про нього не думала. При цьому [PERSON] фізично заважав [PERSON] підійти до сина та казав, що дитину не віддасть (Т. 1 а. с.169). В розмові з [PERSON]. [PERSON]., мати позивача-відповідача, зазначила, що коли [PERSON] привезли в Хмільник, сторони оговорили, що це тимчасово та в кінці літа [PERSON] заберуть в Хмельницький, що для її сина небажано, адже сторони розлучаються. В розмові з [PERSON]. [PERSON] відмовився з нею спілкуватись при зустрічі та сказав, що дитину не віддасть, адже відповідач-позивач вирішила подати на розлучення та він не хоче втратити сина. Дані обставини підтверджуються дослідженими в суді аудіозаписами з диску DVD-R (Т. 1 а. с. 206). Приймаючи та оцінюючи зазначені вище речові докази суд бере до уваги, те що [PERSON], здійснюючи записи, знала про спір щодо дитини, однак виходить з того, що при здійснення записів відповідач-позивач могла впливати на свої слова та поведінку, однак не впливала на те, що говорили та робили записані на відео та аудіо люди, які, до того ж були обізнані про здійснення відеозйомки. Тому, беручи до уваги, що доказова інформація по справі, записана на електронних носіях, міститься саме в словах та діях позивача-відповідача та його матері, які діяли вільно, суд вважає дані докази належними та допустимими. Натомість суд не приймає як доказ покази свідка [PERSON]., оскільки вона являється матір'ю позивача-відповідача, зацікавлена у вирішенні спору на користь [PERSON]., крім того її покази повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Оцінивши досліджені докази згідно вимог ст. 121 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову з огляду на таке. Суд бере до уваги, що обоє батьків належним чином виконують свої батьківські обов'язки, позитивно характеризуються, мають джерела доходу та належні умови для життя дитини, не зловживають спиртними напоями або наркотичними речовинами, не поводяться аморально. Разом з тим, оцінюючи дії та поведінку сторін з саме позиції дотримання інтересів їх малолітньої дитини, суд вважає, що саме поведінка [PERSON] відповідає інтересам малолітнього [PERSON]., зокрема те, що в м. Хмільник його привезли на час для влаштування в дитячий садочок, поки не дійде його черга в дитячому садочку в Хмельницькому, її небажання травмувати психіку дитини під час судових спорів відвідуванням дитячого садочка; тоді як дії батька дитини [PERSON]. по перешкоджанню дитині бачитись з матір'ю; відмова відправити його з нею на море, те, що він забрав дитину з лікарні на день раніше виписки, щоб уникнути зустрічі з [PERSON]., суд розцінює як такі, що вчинені у власних інтересах всупереч інтересам дитини. Враховуючи вищенаведені обставини, а також те, що умови проживання в м. Хмельницькому є дещо кращими, оскільки дитині відведена окрема кімната, квартира має зручності всередині, те, що дохід [PERSON] перевищує дохід [PERSON]., беручи до уваги принцип рівності прав та обов'язків батьків, визначений ст. 141 СК України, особисту прихильність дитини, його вік, стан здоров'я, положення принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно якого малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю, з огляду на те, що таких особливих обставин судом не встановлено, суд визначає місце проживання [PERSON] разом з його матір'ю [PERSON]. Таким чином підстав для стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON]. на утримання дитини не вбачається. При цьому суд зазначає, що предметом дослідження спеціалістів-психологів було суто питання психологічної можливості малолітнього [PERSON]. висловлювати свою думку в суді, відтак даний висновок не може являтись доказом по суті спору. В частині вимог про відібрання дитини суд зазначає таке. Оскільки судом встановлено, що хоча [PERSON] сама привезла малолітнього сина до батька, однак оскільки постійне місце проживання дитини з народження - м. Хмельницький, час перебування дитини в Хмільнику був оговорений сторонами, і по спливу цього часу [PERSON] самочинно, без згоди другого з батьків - [PERSON], з якою дитина проживала постійно, - не відпустив дитину, а продовжував утримувати сина в м. Хмільнику, тобто змінив його місце проживання, така поведінка [PERSON]. при визначенні місця проживання малолітньої дитини являється протиправною, що тягне за собою наслідок у вигляді відібрання дитини, згідно ч. 1 ст. 162 СК України. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 141, 161, 162 СК України,

Outcome: approved