Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

В листопаді 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 26 листопада 2014 року уклав з [PERSON] генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. За умовами якої ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 15238 гривень 86 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості та надати відповідачу кредитну картку. [PERSON] зобовязалася повернути кредит до 30 листопада 2016 року шляхом сплати щомісячного обовязкового платежу у розмірі 762 гривні 55 копійок. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Тому ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд примусового стягнути з неї заборгованість за кредитним договором, що становить 43344 гривень 92 копійки, що складається: з заборгованості за кредитом 15206 гривень 05 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом 7687 гривень 30 копійок, комісії та пені у розмірі 18764 гривень 78 копійок, а також штраф 1686 гривень 79 копійок. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 1600 гривень. У судове засідання представник позивача не зявився, в позовній заяві зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про своє ставлення до предявленого позову суд не повідомила. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Як вбачається з довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області (а.с.51) та довідки Любарецької сільської ради Бориспільського району (а.с.60) [PERSON] зареєстрованою за адресою: [INFO] не значиться. Тому, [PERSON] повідомлена про судове засідання через оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bpm.ko.court. gov.ua/sud1005. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 26 листопада 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклав з [PERSON] генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої сторони погодились зменшити розмір заборгованості, що виникла за період з дати надання кредиту, а саме: проценти на 481 гривень 69 копійок, комісію на 35 гривень 38 копійок, пеню на 0 гривень, штраф на 1169 гривень 72 копійки. Таким чином розмір заборгованості за кредитним договором було визначено на рівні 17098 гривень 86 копійок з датою остаточного погашення заборгованості 30 листопада 2016 року. Крім цього, згідно з умовами генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 26 листопада 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON] терміновий кредит у розмірі 15238 гривень 86 копійок строком з 26 листопада 2014 року по 30 листопада 2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку у розмірі 15238 гривень 86 копійок в обмін на зобовязання [PERSON] по поверненню кредиту шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 762 гривень 55 копійок та сплати процентів у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. У разі порушення строків погашення заборгованості, визначених даною угодою, [PERSON] зобовязалася починаючи з 32-го дня порушення сплачувати штраф у розмірі 1686 гривень 79 копійок (а.с.14). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити інші платежі у розмірах та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобовязання боржник зобовязаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Судом встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконала свої зобовязання за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Тому у неї виник борг у загальному розмірі 43344 гривень 92 копійки, що складається: з заборгованості за кредитом 15206 гривень 05 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом 7687 гривень 30 копійок, комісії та пені у розмірі 18764 гривень 78 копійок, а також штраф 1686 гривень 79 копійок. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості по кредитному договору станом на 03 вересня 2017 року (а.с.11-12). У відповідності до положення ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За принципами, закріпленими в ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Так, з письмового розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що у звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором у [PERSON] виникла пеня у розмір 18764 гривень 78 копійок. Крім цього, до відповідача також застосовано штраф за порушення грошового зобовязанням у розмірі 1686 гривень 79 копійок. Вказана обставина свідчить, що підстави для стягнення з [PERSON] пені за кредитним договором, відсутні. Тому, загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 24580 гривень 14 копійок (43344,92 18764,78). Відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить примусово стягнути борг за кредитним договором у розмірі 24580 гривень 14 копійок. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення від 12 вересня 2017 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову до суду ПАТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у розмірі 1600 гривень. Позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволений частково, а саме на 56,71% (24580,14 / 43344,92 ? 100%). З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 907 гривень 36 копійок (1600 / 100% ? 56,71%). На підставі викладеного та

Outcome: partial