Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

В лютому 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.02.2012 року між ПАТ «БМ Банк» та [PERSON] було укладено договір № 308603 про оформлення пакету послуг з видачею платіжної картки та встановленням кредитного ліміту. Відповідно до умов якого позивальник отримав грошові кошти в розмірі 150 000,00 грн. з терміном остаточного повернення кредиту - 22.02.2013 року. ПАТ «БМ Банк» виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, а [PERSON] в свою чергу свої зобов'язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів систематично порушує та не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем в загальному розмірі 198 331,65 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Також просив стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати. Представник позивача в судовому засідання позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд за згоди позивача, вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача, провівши заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що 23.02.2012 року між ПАТ «БМ Банк» та [PERSON] було укладено договір № 308603 про оформлення пакету послуг з видачею платіжної картки та встановленням кредитного ліміту. Відповідно до умов якого позивальник отримав грошові кошти в розмірі 150 000,00 грн. з терміном остаточного повернення кредиту - 22.02.2013 року (а.с.14-16). Відповідно до п. 2.5.1. кредитного договору, позичальник зобов'язаний не пізніше 15 календарних днів після закінчення кожного календарного місяця протягом строку дії кредитного ліміту, повернути 5% від заборгованості за основним боргом на кінець розрахункового періоду та сплатити всі нараховані за розрахунковий період проценти за користування кредитними коштами. Згідно п. 2.5.5. кредитного договору, протягом 45 календарних днів з дати виникнення заборгованості за основним боргом проценти на суму основного боргу розраховуються за ставкою 0,01 % річних, виходячи з бази для розрахунку процентів «Факт/360». Після закінчення пільгового періоду проценти на суму основного боргу розраховуються за ставкою 29,99 % річних, виходячи з бази для розрахунку процентів «Факт/360». Відповідно до п. 2.5.6. кредитного договору в разі виникнення овердрафту за картковим рахунком, за користування овердрафту позичальник сплачує банку відсотки у розмір 50% річних, виходячи з бази для розрахунку процентів «Факт/360», що нараховується на суму овердрафту. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, що підтверджується випискою з рахунку № 059478-2014/0113 (а.с.5-13). Як вбачається з п. 3.1.4. кредитного договору, відповідач зобов'язався в повному обсязі сплачувати суми всіх операцій, нарахованих процентів за користування кредитом, комісійних винагород штрафних санкцій та інших платежів, які стали наслідком або виникли під час використання банківської платіжної картки, а також суми збитків, що понесені банком в результаті використання банківської платіжної картки. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частиною другою статті 1050 цього ж кодексу передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається, з матеріалів справи, 13.05.2013 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензію з вимогою повернути суму кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (а.с.18). В судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконує свої зобов'язання по кредитному договору № 308603 від 23.02.2012 року та протягом тривалого часу не розраховуються з позивачем, внаслідок чого, станом на 10.01.2014 року утворилась заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем, а саме: прострочений кредит - 149 955,85 грн., прострочені проценти - 1 050,68 грн., штрафні проценти - 61 876,44 грн., строкові проценти - 2 083,30 грн., а всього - 198 331,65 грн., які підлягають до стягнення з відповідача. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1 983,32 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved