Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

В лютому 2018 року до суду надійшов вищезазначений позов, в якому позивач просив: 1) змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на його користь на утримання сина [PERSON] за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 07.07.2017 року, стягнувши із [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття сина; 2) стягнути із [PERSON] на його користь додаткові витрати на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 2 815 грн. В обгрунтування позову зазначав, що рішенням суду на його користь із [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття сина. Водночас відповідно до ст. 183 СК України мінімальний розмір аліментів не може бути меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В свою чергу їхній син є слухачем підготовчих курсів ІМЯО КПІ ім. Ігоря Сікорського. Термін підготовки з 01.10.2016 року по 30.04.2017 року та з 01.10.2017 року по 30.04.2018 року. Курси проходять кожної суботи із 10-00 до 18-00. Після розірвання шлюбу відповідач не приймає участі у сплаті додаткових витрат на дитину, а саме оплату за навчання на підготовчих курсах та за оплату проїзду до м. Києва та назад у м. Білу Церкву. Додаткові витрати на дитину становлять 5 630 грн., половина яких на його думку має бути стягнута із [PERSON]. Відповідач відзиву до суду не надав. 13.03.2018 року відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд без виклику учасників справи. 10.04.2018 року у справі призначене судове засідання. 10.05.2018 року в призначене судове засідання сторони не зявились, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином. Позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач причини неявки суду не повідомив. На підставі ст. 284 ЦПК України суд проводив розгляд справи в заочному порядку. В ході розгляду справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] від спільного життя мають спільного сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні [PERSON]. Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.07.2017 року із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.04.2017 року і до повноліття дитини. Відповідно до довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут ім. Ігоря Сікорського» № 138/28 від 27.04.2017 року [PERSON] є слухачем підготовчих курсів (субота з 10-00 до 18-00) термін підготовки з 01.10.2016 року по 30.04.2017 року. Згідно до довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут ім. Ігоря Сікорського» № 5 від 50.02.2018 року [PERSON] є слухачем підготовчих курсів (субота з 10-00 до 18-00) термін підготовки з 01.10.2017 року по 30.04.2018 року. [PERSON] сплачував кошти за підготовчі курси свого сина, а саме: в січні 2018 року 720 грн.; в листопаді 2017 року 720 грн.; в жовтні 2017 року 1420 грн. та поніс витрати повязані із проїздом сина до місця проходження підготовчих курсів в розмірі 2770 грн. Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до висновку Верховного Суду зробленого у справі № 638/7075/16-ц в постанові від 19.03.2018 року з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається з матеріалів справи сторони мають спільного сина, на утримання якого [PERSON] має сплачувати за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.07.2017 року аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % для дитини відповідного віку, щомісячно. Зазначений розмір аліментів є недостатнім для належного забезпечення дитини одягом, їжею, житлом тощо. [PERSON] не надано доказів того, що його стан її здоровя не дозволяє сплачувати аліменти, на її утриманні є інші діти чи непрацездатні батьки, дружина тощо або наявні інші обставини, які можуть вплинути на розмір аліментів. Отже, за викладених обставин та враховуючи те, що на думку суду стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина в розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача, але не менше 50 % для дитини відповідного віку щомісячно, буде достатньо для забезпечення гармонійного розвитку спільної дитини сторін, суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити. Водночас, [PERSON] ставить питання про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. При вирішенні цього питання суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно правового висновку Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 СК виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати,тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут ім. Ігоря Сікорського» № 138/28 від 27.04.2017 року [PERSON] є слухачем підготовчих курсів (субота з 10-00 до 18-00) термін підготовки з 01.10.2016 року по 30.04.2017 року. Згідно до довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут ім. Ігоря Сікорського» № 5 від 50.02.2018 року [PERSON] є слухачем підготовчих курсів (субота з 10-00 до 18-00) термін підготовки з 01.10.2017 року по 30.04.2018 року. [PERSON] сплачував кошти за підготовчі курси свого сина, а саме: в січні 2018 року 720 грн.; в листопаді 2017 року 720 грн.; в жовтні 2017 року 1420 грн. та поніс витрати повязані із проїздом сина до місця проходження підготовчих курсів в розмірі 2770 грн. Отже, понесені позивачем, як такі, що повязані із розвитком спільної дитини сторін. [PERSON] в своїй позовній заяві вважає, що додаткові витрати на дитину мають бути розподілені в рівних частинах. Будь-яких доказів [PERSON], які можуть свідчити про її скрутне матеріальне становище до суду не надано. Відтак, позов в частині стягнення додаткових витрат на дитину підлягає до задоволення. В звязку із вищевикладеним суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позову. За такого рішення, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу про зміну розміру аліментів та вимогу про стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 1409,60 грн. Одночасно, суд розяснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved