Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

В лютому 2015р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 29-33) до відповідачки [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Броварської міської ради Київської області, в якому просив суд, з урахуванням поданої заяви про уточнення позову (а.с. 49): зобов'язати відповідачку не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з сином [PERSON], [INFO]. народження та прийняття участі у його вихованні та визначити наступний спосіб у вихованні сина: встановити час спілкування щотижня протягом доби у період з 16:00 год. у суботу до 16:00 год. у неділю цього ж тижня та протягом другої половини канікулярного періоду. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що разом з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду. В шлюбі у сторін народився син: [PERSON], [INFO]. народження. Після розірвання шлюбу дитина сторін проживає разом з відповідачкою, яка в свою чергу, перешкоджає позивачу у спілкуванні з сином та не дає можливості приймати участі у його вихованні, тому позивач вимушений був звернутися до суду, оскільки вирішити питання участі позивача у вихованні дитини в позасудовому порядку не було вирішено. В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі, з підстав зазначених в ньому, з урахуванням поданої заяви про уточнення вимог, просив суд позов задовольнити. Відповідачка, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, поважності причин неявки суду повідомлено не було, заперечення на позов не подавались. Представник третьої особи позов підтримала, зазначала, що сторони намагалися вирішити спір в досудовому порядку, шляхом звернення до третьої особи, проте відповідачка перешкоджає позивачу у зустрічах з сином. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2000р., який було розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 листопада 2010р. В шлюбу у сторін, [INFO]. народився син [PERSON]. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу спільна дитина сторін проживає разом з відповідачкою. Намагаючись вирішити питання щодо участі позивача у спілкуванні з дитиною та його участі в вихованні дитини, позивач звертався з заявою до третьої особи з приводу усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, які йому чинила відповідачка, проте рішення № 564 від 07 жовтня 2014р. «Про визначення порядку участі у вихованні дітей» відповідачкою не виконується. У відповідності з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, а саме: обов'язків щодо виховання та розвитку дитини, про що йдеться у ст. 150 СК України. За правилами ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За змістом ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України (ч. 1-3) передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з положеннями ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з їх спільним сином, при цьому представник третьої особи наголошувала, підтримуючі заявлені позовні вимоги, що між сторонами існує конфлікт, з приводу участі позивача у вихованні спільної дитини сторін. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved