Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В позові вказував, що У грудні 2014 року позивач звернувся до нотаріуса Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після померлої 08 червня 2014 року [PERSON], яка в свою чергу прийняла спадщину після померлого сина 12.01.2010 року [PERSON], які були зареєстровані та проживали у [INFO]. Спадщину після померлого вона прийняла шляхом постійного проживання з померлим на момент смерті. Також ці дані підтверджуються копією Довідки Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори від 04.09.2015 року. На 1/3 частину спадкового майна, а саме квартири [ADDRESS] він 25.12.2014 року оформив Свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої 08.06.2014 року матері [PERSON]. Залишилось оформити свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину вищезазначеної квартири, яка належала [PERSON], померлому 12.01.2010 року, спадщину після якого прийняла його мати [PERSON], але юридично не оформила і померла. Після смерті матері [PERSON], [PERSON], є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину. В установлений законом шестимісячний строк він звернувся до Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але при перевірці документів для оформлення спадщини після [PERSON], яка померла 08 червня 2014 року, а саме на 1/3 (одну третю) частку квартири №33, що знаходиться в будинку №4 (чотири) по проспекту 50- річчя Жовтня в м.Кременчуці Полтавської області, яка належала померлому 12 січня 2010 року [PERSON], спадкоємцем якого була його мати, [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав йому було відмовлено з наступних підстав: Статтею 68 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє склад спадкового майна. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, що зазначено в п.4.12. гл.10 р.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012-року № 296/5. Згідно п.4.14. гл.10 р.2 Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовязково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно п. 4.15 Глави 10 розділу 2 Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. При перевірці обтяжень, яке завжди здійснюється в день видачі свідоцтва про право на спадщину, було виявлено наявність арештів нерухомого майна, а саме 1/3 частки квартири №33 (тридцять три), що знаходиться в будинку №4 (чотири) по проспекту 50- річчя Жовтня в м.Кременчуці Полтавської області: - перше обтяження зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна - 18.12.2008 року; власник [PERSON], підстава обтяження - постанова про арешт майна боржник та оголошення заборони на його відчуження, видана [PERSON] ВДВС 18.12.2008 року; - друге обтяження зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна - 27.10.2009 року; власник [PERSON], підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, видана [PERSON] ВДВС 26.10.2009 року. Згідно п. 4.17 Глави 10 розділу 2 Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Згідно ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус у випадках, передбачених Законом відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. В ході перевірки документів виявили обтяження (заборона на нерухоме майно) на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Заборона була накладена на підставі Постанови АЕ №568757, виданої 18.12.2008 року [PERSON] ВДВС Кременчуцького МУЮ. Відповідно до статті 49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі: смерті або оголошення померлим стягувана чи боржника, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. 08 вересня 2015 року він надіслав заяву до [PERSON] відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції про зняття заборони з 1/3 частини квартири 33 в будинку 4 по пр. 50-річчя Жовтня в м.Кременчуці. На заяву від 08.09.2015 [PERSON] ВДВС Кременчуцького МУЮ повідомляє, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №2033292 за виконавчим листом № 2-192 виданим 05.02.1990 Автозаводським районним судом м.Кременчука про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини. 30.06.2009 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за пунктом, що не передбачає зняття арешту з майна боржника. Згідно розпорядження №16 від 10.01.2013 виданого начальником [PERSON] ВДВС Кременчуцького МУЮ виконавчі провадження, що було завершено в 2009 році знищено. На підставі вищевикладеного [PERSON] ВДВС Кременчуцького МУЮ не має можливості зняти заборону з 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просив суд звільнити з-під арешту, накладеного [PERSON] відділом державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції згідно постанови серії АЕ № 568757 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.12.2008 року та виключити майно з акту опису, а саме 1/3 частину квартири 33 в будинку 4 по пр. 50-річчя Жовтня в м. Кременчуці, належної на праві власності [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції [PERSON] в судовому проти задоволення позову заперечував. Представник третьої особи Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про слухання справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши думки учасників судового засідання, давши аналіз та оцінку наданим доказам знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з п. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. П. 2. ст. 50 того ж закону закріплено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно положень ч.2 ст. 319 Цивільного кодексу України Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Отже, накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна обмежує наші законні права як власників квартири, щодо вільного розпорядження майном: унеможливлює укладення договорів відчуження, здачі в оренду, тощо належної нам квартири. Стаття 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст.55 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 2 ст. 60 цього Закону зазначено, що у разі прийняття рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Судом достовірно встановлено, що У грудні 2014 року позивач звернувся до нотаріуса Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після померлої 08 червня 2014 року [PERSON], яка в свою чергу прийняла спадщину після померлого сина 12.01.2010 року [PERSON], які були зареєстровані та проживали у [INFO]. Спадщину після померлого вона прийняла шляхом постійного проживання з померлим на момент смерті. Також ці дані підтверджуються копією Довідки Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори від 04.09.2015 року. На 1/3 частину спадкового майна, а саме квартири [ADDRESS] він 25.12.2014 року оформив Свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої 08.06.2014 року матері [PERSON]. Залишилось оформити свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину вищезазначеної квартири, яка належала [PERSON], померлому 12.01.2010 року, спадщину після якого прийняла його мати [PERSON], але юридично не оформила і померла. Після смерті матері [PERSON], [PERSON], є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину. В установлений законом шестимісячний строк він звернувся до Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але при перевірці документів для оформлення спадщини після [PERSON], яка померла 08 червня 2014 року, а саме на 1/3 (одну третю) частку квартири №33, що знаходиться в будинку №4 (чотири) по проспекту 50- річчя Жовтня в м.Кременчуці Полтавської області, яка належала померлому 12 січня 2010 року [PERSON], спадкоємцем якого була його мати, [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав йому було відмовлено з наступних підстав: Статтею 68 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє склад спадкового майна. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, що зазначено в п.4.12. гл.10 р.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012-року № 296/5. Згідно п.4.14. гл.10 р.2 Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовязково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно п. 4.15 Глави 10 розділу 2 Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. При перевірці обтяжень, яке завжди здійснюється в день видачі свідоцтва про право на спадщину, було виявлено наявність арештів нерухомого майна, а саме 1/3 частки квартири №33 (тридцять три), що знаходиться в будинку №4 (чотири) по проспекту 50- річчя Жовтня в м.Кременчуці Полтавської області: - перше обтяження зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна - 18.12.2008 року; власник [PERSON], підстава обтяження - постанова про арешт майна боржник та оголошення заборони на його відчуження, видана [PERSON] ВДВС 18.12.2008 року; - друге обтяження зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна - 27.10.2009 року; власник [PERSON], підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, видана [PERSON] ВДВС 26.10.2009 року. Згідно п. 4.17 Глави 10 розділу 2 Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Згідно ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус у випадках, передбачених Законом відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. В ході перевірки документів виявили обтяження (заборона на нерухоме майно) на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Заборона була накладена на підставі Постанови АЕ №568757, виданої 18.12.2008 року [PERSON] ВДВС Кременчуцького МУЮ. Відповідно до статті 49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі: смерті або оголошення померлим стягувана чи боржника, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. 08 вересня 2015 року він надіслав заяву до [PERSON] відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції про зняття заборони з 1/3 частини квартири 33 в будинку 4 по пр. 50-річчя Жовтня в м.Кременчуці. На заяву від 08.09.2015 [PERSON] ВДВС Кременчуцького МУЮ повідомляє, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №2033292 за виконавчим листом № 2-192 виданим 05.02.1990 Автозаводським районним судом м.Кременчука про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини. 30.06.2009 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за пунктом, що не передбачає зняття арешту з майна боржника. Згідно розпорядження №16 від 10.01.2013 виданого начальником [PERSON] ВДВС Кременчуцького МУЮ виконавчі провадження, що було завершено в 2009 році знищено. Враховуючи вищевикладені обставини суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Стосовно розподілу судових витрат, позивачем надано до суду заяву, в якій позивач просив судові витрати покласти на нього.

Outcome: approved