overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

В липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 16 листопада 2006 року у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 2178, шлюб у обох перший. Від шлюбу є двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Спору про поділ майна на даний час немає. Посилалась на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, на протязі останніх років стосунки між ними поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до втрати почуття любові та взаєморозуміння. Два роки тому вони фактично припинили шлюбні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причинами розпаду сімї стала повна психологічна несумісність, що виражалась в постійних конфліктах та сварках, їх шлюб носить лише формальний характер. Подальше спільне проживання і збереження сімї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] Ухвалою суду від 17 серпня 2015 року за клопотанням відповідача [PERSON] справу розглядом було відкладено на три місяці і цей строк надавався сторонам для примирення. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, доповнила, що за час, наданий судом для примирення, вони з відповідачем не примирились і на примирення не згідна. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений судовими повістками за місцем реєстрації у відповідності до вимог ст.76 ч.1 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сімї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони два роки назад остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї сторін була повна психологічна несумісність, що виражалась в постійних конфліктах та сварках, втрата почуття любові та взаєморозуміння, що спонукало до повного розриву їх відносин, їх шлюб носить лише формальний характер, за час, наданий судом для примирення, сторони не примирились, на примирення позивачка не згідна, а тому суд вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в звязку з чим шлюб належить розірвати. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

В липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 18 лютого 1994 року у відділі державної РАЦС реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 186, шлюб у обох перший. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Спору про поділ майна немає. Посилалась на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, на протязі останніх двох років сімейні відносини між ними погіршувались, а з жовтня 2014 року вони припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причинами розпаду сім'ї було те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Спільну заяву про розірвання шлюбу до органів РАЦС відповідач категорично відмовляється подавати, тому змушена звернутись з позовом до суду. Вважає, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] та стягнути з нього понесені судові витрати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутності, оскільки в позовній заяві відсутні майнові претензії, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в жовтні 2014 року остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причиною розпаду сім'ї сторін були діаметрально протилежні погляди кожного на шлюб та сім'ю, різні погляди на життя, відсутні взаємоповага та взаєморозуміння, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного, на примирення сторони не згідні, а тому суд вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Оскільки позовні вимоги про розірвання шлюбу задоволені, то суд вважає, що згідно вимог ст.88 ч.1 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. згідно квитанції (а.с.3). На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

В липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 20 грудня 2003 року у міському відділі РАГС Чернівецького обласного управління юстиції за актовим записом № 2353, шлюб у неї перший, у відповідача другий. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про поділ майна немає. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, півроку тому вони остаточно припинили подружні відносини, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причинами розпаду сімї стали абсолютно протилежні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, вони стали чужими один одному, перестали розуміти та чути один одного, спілкуватись між собою. Відповідач перестав виконувати свої обовязки по веденню домашнього господарства, догляду за сином. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження сімї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, на примирення не згідна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу і пояснив, що сімя дійсно розпалась з тих причин, на які посилається позивачка, вони півроку тому остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо, на примирення не згоден, у кожного з них вже своє життя з іншою людиною, подальше збереження сімї та шлюбу буде суперечити його інтересам, на примирення не згоден. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сімї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони півроку тому припинили подружні відносини, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причинами розпаду сім'ї сторін стали абсолютно протилежні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, вони перестали розуміти та чути один одного, спілкуватись між собою, стали чужими людьми, відповідач не виконував належно свої обовязки по веденню домашнього господарства, догляду за сином, із-за чого виникали суперечки, на примирення сторони не згодні, а тому суд вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, в звязку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що малолітнього сина [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу зі згоди обох батьків належить залишити проживати з матірю [PERSON] На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

В липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в якому зазначила, що в неї та відповідача є спільний син [PERSON], на утримання якого відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дитини, в звязку з чим вона була вимушена звернутися до суду зданим позовом. У судове засідання позивачка не зявилася, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії 1 КЕ № 095594, виданого 08 липня 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.3). Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] являється батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], він зобовязаний утримувати його до досягнення ним повноліття. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

В липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в якому зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дитини, в звязку з чим вона була вимушена звернутися до суду зданим позовом. У судове засідання позивачка не зявилася, але надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 04 вересня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 154, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І-КЕ №031659, виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а.с. 4). У відповідності до свідоцтва про народження серії 1 КЕ № 073838, виданого 20 серпня 2008 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.2). Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] являється батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], він зобовязаний утримувати його до досягнення ним повноліття. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

В липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], відділу Держземагенства у Чортківському районі Тернопільської області, третьої особи без самостійних вимог Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вона вказала, що 30 жовтня 2014 року в с. Нагірянка Чортківського району помер її батько [PERSON]. Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається з цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 51 по вул. Лесі Українки в с. Нагірянка Чортківського району та земельної ділянки площею 0,8350 га на території Ягільницької сільської ради Чортківського району. [PERSON] спадщину після смерті батька частково прийняла, проте отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно в Чортківській районній державній нотаріальній конторі не може, тому що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, а щодо земельної ділянки через розбіжності в кадастровому номері та розмірі площі, що зазначена в Державному акті і витязі з Державного земельного кадастру. Тому позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 51 по вул. Лесі Українки в с. Нагірянка Чортківського району та на земельну ділянку відповідно до Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ТР № 054727 площею 0,8350 га, розташованої на території Ягільницької сільської ради Чортківського району в порядку спадкування майна за законом після смерті батька. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, від них до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги позивачки вони визнають. Представник відділу Держземагенства у Чортківському районі Тернопільської області в судове засідання не з'явився, про розгляд справи відповідач повідомлявся належним чином. Представник третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 вищезазначеного Кодексу обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 30 жовтня 2014 року помер батько позивачки [PERSON], після його смерті позивачка відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем його майна і спадщина належить їй з часу її відкриття. Таким чином, суд вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

В липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем уклали шлюб 4 квітня 1995 року, який було зареєстровано в Залісянській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 02. Від шлюбу у них дітей немає. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що відповідач зловживає алкоголем, між ними часто виникають сварки, тому позивачка просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 4 квітня 1995 року сторони уклали шлюб і зареєстрували його в Залісянській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 02. Відповідач зловживає алкоголем, внаслідок чого між сторонами часто виникають сварки. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

В липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вона вказала, що перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який уклали 13 березня 2006 року. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, чоловік дітьми не цікавиться, коштів на їх утримання не надає, що змусило її звернутись до суду. Посилаючись на те, що він ніде не працює, не має регулярного доходу, позивачка просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень щомісячно на кожну дитину. Також просить стягнути на її користь 200 гривень витрат на надання правової допомоги. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає частково, погоджується сплачувати аліменти в розмірі по 350 гривень на кожну дитину. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає чатковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували 13 березня 2006 року в Милівецькій сільській раді Чортківського району. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивачки відповідач коштів на утримання дітей не надає, хоча відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України як батько зобовязаний утримувати їх до досягнення повноліття. У відповідності до вимог ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 цього Кодексу якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальне становище відповідача, який має мінливий дохід, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання дітей, в твердій грошовій сумі в розмірі по 430 гривень щомісячно на кожну дитину. У відповідності з вимогами ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 243 гривні 60 копійок судового збору та на користь позивачки 200 гривень витрат за надання правової допомоги.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

В липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею, перебуває на її утриманні, [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, коштів на утримання дочки не надає, що змусило її звернутись з даним позовом до суду. [PERSON] просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає частково, посилаючись на те, що він не працює і не має можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, як вимагає позивачка. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивачки відповідач коштів на утримання дитини не дає, хоча відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України як батько зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. У відповідності до вимог ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 цього Кодексу якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України суд враховує матеріальне становище дитини, відповідача, який не працює, та визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання дитини, в сумі 500 гривень щомісячно. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 243,60 гривень судового збору.

Outcome: partial