Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-30 00:00:00

В листопаді 2019 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Буюклі Василя Ілліча про визнання недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію. За заявленими позовними вимогами позивач [PERSON] просив визнати недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширювану директором департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області [PERSON] в мережі Інтернет щодо пропозиції неправомірної вигоди з боку позивача за наступними посиланнями: [INFO] ; [INFO] ; [INFO] ; [INFO] ; [INFO] та [INFO] ; [INFO] /; [INFO] ; [INFO] ; [INFO] ; [INFO] . Позивач просив зобов`язати [PERSON] спростувати в мережі Інтернет відомості, які не відповідають дійсності і порочать честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] в той самий спосіб, в який вони були поширені, та на тих самих Інтернет ресурсах не пізніше 15 днів з моменту набранні рішенням суду законної сили та заборонити директору департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області [PERSON] подальше поширення будь-якої недостовірної інформації стосовно [PERSON] в мережі Інтернет та в інший спосіб. Позов обґрунтовано тим, що починаючи з 14.11.2019 року в мережі Інтернет на чисельних сайтах з`явились публікації про те, що директор департаменту ДАБІ в Одеській області [PERSON] , 13.11.2019 року звернувся до офісу Президента України, Кабінету Міністрів України, голови Одеської обласної державної адміністрації, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Національної поліції України, заявивши, що представник відомого одеського забудовника [PERSON] - [PERSON] , який представився юристом забудовника, запропонував [PERSON] неправомірну вигоду у розмірі 10 тисяч, скоріш за все доларів США, за введення в експлуатацію об`єкта нерухомості, який має ряд недоліків. Заява зроблена на офіційному бланку Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області за підписом директора департаменту Буюклі В.І. До публікацій в Інтернеті були долучені фото з кабінету [PERSON] , на яких ніби позивач під диктовку [PERSON] занотовує у свій блокнот данні, які він передавав позивачу. За даним фактом [PERSON] скерував заяву про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 383 КК України, щодо завідомо неправдивого повідомлення про скоєння злочину, у зв`язку з тим, що [PERSON] звернувся 07.11.2019 року із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо можливого вчинення злочину, передбаченого ст. 369 КК України. Потім, [PERSON] опублікував в мережі Інтернет лист до прокуратури Одеської області про те, що 12.11.2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42019160000000652 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. Проведення досудового розслідування доручено слідчим СУ ГУНП в Одеській області. Вказана інформація опублікована на сайті деяких видань. Позивач зазначає, що перелічені Інтернет ресурси та сайти, це лише незначна частина, адже станом на 28.11.2019 року, статті, що зачіпають честь, гідність та ділову репутацію продовжують розповсюджуватись з величезною швидкістю. За вказаною позовною заявою [PERSON] ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2019 року було відкрито провадження у цивільній справі № 947/29402/19. Розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін. Відповідач [PERSON] на позов відізвався. Відзив надійшов до суду 08.01.2020 року без порушення процесуального строку (вхід. № 526). У відзиві викладені заперечення проти задоволення позовних вимог. Відповідач зазначив, що внаслідок виконання ним професійної та службової діяльності, йому та членам його родини з боку певного кола осіб чинилися активні погрози життю та здоров`ю. 06 листопада 2019 року близько 10 год. 20 хв. до приміщення кабінету відповідача зайшла невідома йому до цього особа, яка представилась юристом [PERSON] , з метою з`ясування підстав що унеможливлювали введення в експлуатацію їхнього об`єкта до доопрацювань виявлених зауважень. Далі, вказана особа запропонувала [PERSON] неправомірну вигоду. Відповідач дав чітко зрозуміти, що відмовляється від отримання будь-якої неправомірної вигоди, повідомивши при цьому, що по зазначеному об`єкту є ряд порушень, які можливо усунути, врахувавши зауваження. Дана особа, зрозумівши непорушну позицію [PERSON] , вийшла з кабінету та через декілька хвилин створила «секретний чат» в Телеграмі з таймером самовидалення (створений чат збережено), в якому пообіцяла, що буде створювати відповідачу і членам його сім`ї проблеми у випадку, якщо їхній об`єкт не буде введено негайно в експлуатацію. Також, дана особа повідомила, що через підконтрольні їм ЗМІ вони й надалі створюватимуть новини компрометуючого характеру. 07 листопада 2019 року відповідачем [PERSON] було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення щодо можливого вчинення злочину, передбаченого ст. 369 КК України, а саме - «Пропозиція службовій особі надати неправомірну вигоду», до прокуратури Одеської області для вжиття останньою відповідних заходів реагування. За результатами розгляду вказаної заяви прокуратурою Одеської області 12.11.2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42019160000000652 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. Також, [PERSON] , як директор Департаменту направив листа від 07.11.2019 року № 1015-05/1-9921 народним депутатам України з повідомленням про вищевказане і проханням відреагувати на зазначене у встановленому законодавством порядку, оскільки хвилюється за своє особисте здоров`я і безпеку своєї сім`ї. [INFO] на сайтах різних ЗМІ опубліковано статті із заголовкам «Экс-борец с коррупцией, а ныне директор областного департамента ГАСИ [PERSON] обзавелся недвижимостью не по карману». Для спростування наведеної у зазначених статтях недостовірної інформації відповідач звернувся безпосередньо до редакцій із відповідними доводами та аргументам, але жодної реакції від редакцій на його звернення до теперішнього часу не надходило. Крім того, з приводу вищевказаного [PERSON] звернувся листом від 13.11.2019 року № 1015-05/1-10061 до Офісу Президента України, Кабінету Міністрів України, голови Одеської обласної державної адміністрації, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України та Національної поліції України, з проханням втрутитися у конфлікт для його справедливого вирішення в установленому законодавством порядку. Зазначені звернення, зокрема лист від 13.11.2019 року № 1015-05/1-10061 до правоохоронних органів та органів державної влади, було подано з метою\~припинення правопорушень,\~незаконного тиску\~на відповідача,\~як на\~державного службовця,\~та захист\~прав та\~свобод членів\~його сім`ї. Відповідач\~вказав,\~що в\~інформації на\~зазначених веб-сайтах\~немає жодного\~посилання на\~те,\~що саме\~відповідачем було\~розповсюджено таку\~інформацію стосовно позивача,\~що свідчить\~про відсутність доказів порушення відповідачем прав [PERSON] , приниження його честі, гідності та ділової репутації. За поширення зазначених позивачем відомостей засобами масової інформації [PERSON] не несе відповідальності. Якщо позов пред`явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу, редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації. У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Так, відповідач вважає, що в даному випадку відсутній юридичний склад правопорушення, оскільки ним не поширювалась зазначена позивачем інформація. Зважаючи на наведене відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 09.01.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою, за якою включив до складу відповідачів, крім [PERSON] та Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, також осіб з наступними найменуваннями: Громадська Організація «Комітет протидії корупції в органах влади», ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХОСТІНГ Україна», ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕВОЛЮШЕН МЕДІА», Товариство з обмеженою відповідальністю «Голос.ЮА», Товариство з обмеженою відповідальністю Інформаційне Агентство «Українські новини»,Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український Інтернет-реєстратор»,Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Наш продукт», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест», а позовні вимоги виклав в наступній редакції: визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , інформацію, поширювану директором Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області [PERSON] в мережі Інтернет щодо пропозиції неправомірної вигоди з боку позивача за наступними посиланнями: [INFO] ; [INFO] ; [INFO] ; [INFO] ; [INFO] та [INFO] ; [INFO] /; [INFO] ; [INFO] ; [INFO] ; [INFO] ; зобов`язати спростувати [PERSON] та власників веб-сайтів та реєстраторів доменних імен за наступними посиланнями: [INFO] ; [INFO] , власника Громадська організація «Комітет по протидії корупції в органах влади» (код ЄДРПОУ 1364237); [INFO] , дані про реєстратора доменного імені Товариство з обмеженою відповідальністю «Хостінг Україна», (код ЄДРПОУ 37593550); [INFO] , власника веб-сайту Товариство з обмеженою відповідальністю «Еволюшен Медіа», (код ЄДРПОУ 32711084); [INFO] та [INFO] , власник веб-сайту Товариство з обмеженою відповідальністю «Голос.ЮА», (код ЄДРПОУ 35812742); https://od-news.com/2019/11/14/skandal-v-odesse-predstavitel-izvestnogo- zastrojshhika-predlagal-vzyatku/, власник веб-сайту [PERSON] ; [INFO] , власник веб-сайту Товариство з обмеженою відповідальністю Інформаційне Агентство «Українські новини» (код ЄДРПОУ 25389186); http://vedomosti.od.ua/novosti/15898-odesskiy-zastroyschik-kivan-adnan-vnov-vyshel-na-tropu-voyny.html, реєстранта доменного імені Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український Інтернет-реєтратор», (код ЄДРПОУ 31687463); http://www.bagnet.org/news/politics/411698/smi-nachalnika-oblastnogo-gasi-buyukli-shantazhiruet-chelovek-kivana, власника веб-сайту Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Наш продукт», (код ЄДРПОУ 31923396); http://nabludatel.od.ua/vlada/glavnyi-arhitektyrnyi-inspektor-odesskoi-oblasti-yveren-ego-pytautsia-podstavit//, реєстранта доменного імені Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест», (код ЄДРПОУ 32493292) та видалити з мережі Інтернет, відомості які не відповідають дійсності та порочать честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] в той самий спосіб, в який вони були поширені, та на тих самих Інтернет ресурсах не пізніше 15 днів з моменту набрання рішення суду законної сили; заборонити директору Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області [PERSON] подальше поширення будь-якої недостовірної інформації стосовно [PERSON] в мережі Інтернет та в інший спосіб. Також позивач надав відповідь на відзив [PERSON] , яка надійшла до канцелярії суду 13.01.2020 року (вхід. № 956). У Відповіді позивач вказав, що твердження [PERSON] про те, що ним лише подано заява та звернення до правоохоронних органів і це не може вважатися поширенням недостовірної інформації у розумінні ст. 277 ЦК України, а також про те, що [PERSON] не є автором вказаних публікацій у ЗМІ, варто розцінювати критично, адже окрім іншого, практично у всіх публікаціях розміщене фото з відеокамери, яка розміщена в службовому кабінеті директора департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області [PERSON] , на цьому фото зображені дві особи, які сидять за столом, це власне позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , а тому роздруківку даного фотознімку зі свого кабінету у розпорядження ЗМІ міг надати лише [PERSON] .. Також, на сайтах Інтернет видань розміщена скан-копія звернення директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до Офісу Президента України, Кабінету Міністрів України, голови Одеської обласної державної адміністрації, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Національної поліції України з повідомленням, що представник відомого одеського забудовника [PERSON] - [PERSON] , який представився юристом забудовника, запропонував [PERSON] неправомірну вигоду у розмірі 10 тисяч, скоріш за все доларів США, за введення в експлуатацію об`єкта нерухомості, який має ряд недоліків, звернення датоване 13 листопада 2019 року. Вказана заява написана на офіційному бланку Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області та підписана особисто [PERSON] .. На скан-копїї заяви від 13.11.2019 року за № 1015-05/1-10061, розміщеної на інформаційних сайтах не міститься жодного штампу або будь-якої відмітки про те, що цей документ отриманий хоча б одним із зазначених на ньому адресатом в особі державних органів, а публікації з`явились вранці 14 листопада 2019 року, зазначене в свою чергу свідчить про те, що дана світлина документу була поширена в ЗМІ ще до її направлення до компетентних органів, а отже причетність інших осіб, окрім відповідача [PERSON] фактично виключена, ніхто окрім нього не мав у розпорядженні вказаний документ. Таким чином, [PERSON] має безпосереднє відношення до публікацій, в мережі Інтернет, які є недостовірними та такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача, а [PERSON] фактично є співавтором оскаржуваних публікацій. Мова йде про те, що надаючи Інтернет виданням скан-копії документів, зміст яких не відповідає дійсності, [PERSON] мав розуміти негативний вплив даного інформаційного матеріалу на ділову та професійну репутацію позивача. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що [PERSON] у повній мірі причетний до поширення неправдивої інформації, яка порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, несе відповідальність за її поширення, адже є автором відповідного інформаційного матеріалу. Просить позовну заяву [PERSON] про захист честі та гідності фізичної особи та ділової репутації задовольнити в повному обсязі. В свою\~чергу відповідач\~ [PERSON] \~надав письмові\~заперечення на\~вищевказану відповідь\~ [PERSON] (вхід. № 2899 від 23.01.2020 року). Відповідач зауважив на неподанні позивачем доказів того, що поширена інформація не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто є недостовірною і якщо допустити те, що відповідачем було вирішено розповсюджувати «неправдиву» інформацію стосовно позивача, то з тверджень позивача слідує те, що [PERSON] надана «неправдива» інформація й правоохоронним органам, що не відповідає дійсності. Звернення до\~правоохоронних органів\~та органів\~державної влади,\~було подано\~з метою припинення\~правопорушень,\~незаконного тиску\~на відповідача,\~як на\~державного службовця,\~та захисту\~прав та\~свобод членів\~його сім`ї. Факт звернення відповідача до правоохоронних органів щодо пропозиції [PERSON] неправомірної вигоди свідчить про те, що поширена інформація стосовно позивача містить відомості про події та явища, які існували, і правова оцінка яким буде надана правоохоронними органами. [PERSON] допускає, що позивач може умисно вводити суд в оману, стверджуючи, що інформація стосовно пропозиції службовій особі надати неправомірну вигоду є неправдивою та такою, що порушує його честь, гідність та ділову репутацію, і таким чином ймовірно хоче уникнути відповідальності. Звертає увагу суду на те, що його звернення до правоохоронних органів про притягнення осіб до відповідальності не може трактуватись як поширення недостовірної інформації у розумінні ст. 277 ЦК України. Такі звернення не мають на меті доведення їх до громадськості чи окремих громадян, а спрямовані на здійснення перевірки такої інформації уповноваженими особами. Вважає, що в даному випадку відсутній юридичний склад правопорушення оскільки відповідачем\~не поширювалась\~зазначена позивачем\~інформація,\~а сама\~інформація -\~відповідає дійсності,\~тобто є\~правдивою,\~та перевіряється\~правоохоронними органами. Звертає увагу суду, що позивачем не наведено, чим саме інформація, поширена невідомими відповідачу особами, порушила його особисті немайнові права чи завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає позивачу повно і своєчасно здійснювати його особисте немайнове право. Відсутність сукупності вищевказаних обставин свідчить про відсутність підстав для задоволення позову. З огляду на викладене, можна зробити висновок про те, що позовні вимоги щодо визнання недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію в мережі «Інтернет» щодо пропозиції неправомірної вигоди є безпідставною, а всі посилання на необхідність спростування такої інформації відповідачем, як особою, яка її не розповсюджувала не обґрунтовані нормами чинного законодавства. Відповідачем зазначено, що позивач у відповіді на відзив звертає увагу, що на скан-копії заяви від 13.11.2019 року за № 1015-05/1-10061, розміщеної на інформаційних сайтах не міститься жодного штампу або будь-якої відмітки про те, що цей документ отриманий хоча б один із зазначених адресатів, а публікації з`явились 14.11.2019 року, що на думку позивача свідчить про те, що причетність інших осіб до її поширення, окрім [PERSON] фактично виключена. Саме з цих підстав вважає, що в задоволені позову необхідно відмовити в повному обсязі. Ухвалою суду від 06.02.2020 року відкладено розгляд справи по суті та продовжено строк вчинення процесуальних дій. Роз`яснено [PERSON] , Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Громадській Організації «Комітет протидії корупції в органах влади», ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХОСТІНГ Україна», ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕВОЛЮШЕН МЕДІА», Товариству з обмеженою відповідальністю «Голос.ЮА», Товариству з обмеженою відповідальністю Інформаційне Агентство «Українські новини», Товариству з обмеженою відповідальністю «Перший український Інтернет-реєстратор», Товариству з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Наш продукт», Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест» право навести свої доводи, міркування щодо заяв позивача. Роз`яснено, що будь-який відповідач у справі має право подати відзив на позовну заяву. Встановлено учасникам справи строк подачі заяв по суті справи чи з процесуальних питань. Від директора ТОВ «Хостінг Україна» 17.02.2020 до канцелярії суду надійшла заява про неотримання копії позовної заяви та доданих до неї документів (вхід. № 7097). 31.03.2020 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи роздруківок з офіційного сайту Укрпошта та доказів повторного надсилання заяви, по якій позивач уточнив коло відповідачів та остаточний зміст позовних вимог (вхід. № ЕП-3310/20). Зважаючи на процесуальні питання ухвалами від 19.05.2020 та 07.10.2020 суд продовжував процесуальний строк. Ухвалою суду від 12.11.2020 року провадження у справі було зупинено до одержання інформації щодо кримінального провадження № 42019160000000652, зважаючи на те, що 07 листопада 2019 року відповідачем [PERSON] було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення щодо можливого вчинення злочину, передбаченого ст. 369 КК України, а саме - «Пропозиція службовій особі надати неправомірну вигоду», до прокуратури Одеської області для вжиття останньою відповідних заходів реагування. За результатами розгляду вказаної заяви прокуратурою Одеської області 12.11.2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42019160000000652 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. \~ 23.12.2020 року зі сторони позивача [PERSON] на адресу суду надійшло клопотання про поновлення провадження у цивільній справі № 947/29402/19, з посилається на те, що 17.12.2020 року слідчим Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області прийнято рішення у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 248 КПК України про закриття кримінального провадження № 42019160000000652, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. На теперішній час рішення слідчого прокурором та слідчим суддею не скасовано. Таким чином, на теперішній час усунені підстави, які стали приводом для зупинення провадження у цивільній справі № 947/29402/19. Ухвалою суду від 24.12.2020 року провадження у цивільній справі № 947/29402/19 поновлено, розгляд справи продовжено. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд доходить висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] є представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Алькор-S», підприємства що є одним з найбільших забудовників м. Одеси та області, адвокатом, має добру репутацію серед ділових партнерів та клієнтів, яку він вважає своїм особистим досягненням. Розповсюдження інформації, що не відповідає дійсності підриває його авторитет та ділову репутацію, що в багатьох випадках формується на підставі ділових та людських якостей. Ділова репутація юриста, адвоката та представника юридичної особи є ключовим аспектом. Поняття гідності, честі чи ділової репутації, є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Ділову репутацію визначено як оцінку діяльності юридичної або фізичної особи, яка ґрунтується на висновках щодо ділових якостей та морального обличчя цих суб`єктів, дотримання ними вимог законодавства і належного виконання договірних та інших зобов`язань перед діловими партнерами та споживачами. Так, починаючи з 14.11.2019 року у мережі Інтернет на численних сайтах з`явились публікації про те, що директор департаменту ДАБІ в Одеській області [PERSON] , 13.11.2019 року до офісу Президента України, Кабінету Міністрів України, голови Одеської обласної державної адміністрації, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Національної поліції України, заявив, що представник відомого одеського забудовника [PERSON] - [PERSON] , який представився юристом забудовника, запропонував [PERSON] неправомірну вигоду у розмірі 10 тисяч, скоріш за все доларів США, за введення в експлуатацію об`єкта нерухомості, який має ряд недоліків. Вказана заява опублікована на офіційному бланку Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області за підписом директора департаменту [PERSON] . До публікацій в Інтернеті були долучені фото з кабінету [PERSON] , на якому вбачається як позивач під диктовку [PERSON] занотовує у свій блокнот данні, які він йому передавав. За даним фактом [PERSON] скерував заяву про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 383 КК України, щодо завідома неправдивого повідомлення про скоєння злочину, у зв`язку з тим, що [PERSON] звернувся 07.11.2019 року із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо можливого вчинення злочину, передбаченого ст. 369 КК України. Потім, [PERSON] опублікував в мережі Інтернет лист прокуратури Одеської області про те, що 12.11.2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42019160000000652 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. Проведення досудового розслідування доручено слідчим СУ ГУНП в Одеській області. Вказана інформація опублікована на сайті наступних видань: [INFO] ; [INFO] , власника Громадська організація «Комітет по протидії корупції в органах влади» (код ЄДРПОУ 1364237); [INFO] , дані про реєстратора доменного імені Товариство з обмеженою відповідальністю «Хостінг Україна», (код ЄДРПОУ 37593550); [INFO] , власника веб-сайту Товариство з обмеженою відповідальністю «Еволюшен Медіа», (код ЄДРПОУ 32711084); [INFO] та [INFO] , власник веб-сайту Товариство з обмеженою відповідальністю «Голос.ЮА», (код ЄДРПОУ 35812742); https://od-news.com/2019/11/14/skandal-v-odesse-predstavitel-izvestnogo- zastrojshhika-predlagal-vzyatku/, власник веб-сайту [PERSON] ; [INFO] , власник веб-сайту Товариство з обмеженою відповідальністю Інформаційне Агентство «Українські новини» (код ЄДРПОУ 25389186); http://vedomosti.od.ua/novosti/15898-odesskiy-zastroyschik-kivan-adnan-vnov-vyshel-na-tropu-voyny.html, реєстранта доменного імені Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український Інтернет-реєтратор», (код ЄДРПОУ 31687463); http://www.bagnet.org/news/politics/411698/smi-nachalnika-oblastnogo-gasi-buyukli-shantazhiruet-chelovek-kivana, власника веб-сайту Товаритсво з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Наш продукт», (код ЄДРПОУ 31923396); http://nabludatel.od.ua/vlada/glavnyi-arhitektyrnyi-inspektor-odesskoi-oblasti-yveren-ego-pytautsia-podstavit//, реєстранта доменного імені Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест», (код ЄДРПОУ 32493292). Копії статей додані до позовної заяви та оглянуті судом. На вищезазначених сайтах, опублікована фотографія позивача [PERSON] в службовому кабінеті у [PERSON] , з прямою вказівкою на особу на зображенні. Розповсюджена в мережі інтернет інформація принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача [PERSON] . Поширена інформація, доведена до відома широкому колу осіб. Вказана інформація стосується особисто позивача, правдивість та достовірність цієї інформації нічим не підтверджена. Дана інформація порушує особисті немайнові права позивача, тобто завдає шкоди його особистим немайновим благам. [PERSON] на час вищевказаних подій займав посаду директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області. Відповідач стверджує, що за поширення зазначених позивачем відомостей засобами масової інформації він не несе відповідальності. Якщо позов пред`явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу, редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації. У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Так, відповідач вважає, що в даному випадку відсутній юридичний склад правопорушення, оскільки ним не поширювалась зазначена позивачем інформація. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). \~ \~ \~ \~Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1ст. 13 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Зміст цивільно-правового захисту честі, гідності та ділової репутації становлять правовідносини, за яких морально потерпіла сторона наділяється правом вимагати через суд спростування відомостей, які порочать її честь, гідність та ділову репутацію, а друга сторона, яка такі відомості поширила, зобов`язана дати спростування, якщо не доведе, що відомості відповідають дійсності. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. \~ \~ \~ \~Відповідно ст.\~277\~ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. \~ \~ \~ \~Пунктом 4 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~27\~лютого 2009\~року №\~1\~«Про судову\~практику у\~справах про\~захист гідності\~та честі\~фізичної особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної та\~юридичної особи» роз`яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. \~ \~ \~ \~Пунктом 15 цієї Постанови роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. \~ \~ \~ \~Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. \~ \~ \~ \~Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з ч. 3 ст.\~277\~ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. В абзаці 1 пункту 19 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~27\~лютого 2009\~року за\~№ 1\~«Про судову\~практику у\~справах про\~захист гідності\~та честі\~фізичної особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної та\~юридичної особи» встановлено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України\~«Про інформацію» та абз. 2 п. 19 вищевказаної Постанови оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Статтею 34\~Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Згідно з ст. 30 Закону України\~«Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних\~засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової\~інформації\~з\~метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Згідно з ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Інформація, висвітлена стороною у справі під час її пояснень у позовній заяві та відповіді на відзив, є підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації у разі, коли є звинувачення у скоєнні злочину чи образи, за винятком випадку, коли ця інформація була підставою пред`явленого позову, мала відношення до предмету позову, була доказом у справі та їм судом дана оцінка у судовому рішенні, а так само була предметом апеляційного чи іншого перегляду, в порядку встановленому процесуальним законом, та їм дана оцінка в судовому рішенні. Так, відповідно до п.4 постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про захист\~гідності та\~честі фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної та\~юридичної особи»\~від 27\~лютого 2009\~року N\~1 вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275\~ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо. Згідно зі ст.\~299\~ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За приписами ч. 1 ст.\~78\~ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. На сайтах Інтернет видань розміщена скан-копія звернення директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до Офісу Президента України, Кабінету Міністрів України, голови Одеської обласної державної адміністрації, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Національної поліції України з повідомленням, що представник відомого одеського забудовника [PERSON] - [PERSON] , який представився юристом забудовника, запропонував [PERSON] неправомірну вигоду у розмірі 10 тисяч, скоріш за все доларів США, за введення в експлуатацію об`єкта нерухомості, який має ряд недоліків. Звернення датоване 13 листопада 2019 року. Вказана заява написана на офіційному бланку Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області та підписана [PERSON] .. На скан-копїї заяви від 13.11.2019 року за № 1015-05/1-10061, розміщеної на інформаційних сайтах не міститься жодного штампу або будь-якої відмітки про те, що цей документ отриманий хоча б одним із зазначених на ньому адресатів в особі державних органів, а публікації з`явились вранці 14 листопада 2019 року. Зазначене в свою чергу свідчить про те, що дана світлина документу була поширена в ЗМІ ще до її направлення до компетентних органів, а отже причетність інших осіб, окрім відповідача [PERSON] фактично виключена. Відповідач не довів, що хтось інший окрім нього мав у розпорядженні вказаний документ, а отже держателем документу був саме він. Таким чином, [PERSON] має безпосереднє відношення до публікацій, в мережі Інтернет, які є недостовірними та такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача, а [PERSON] фактично є співавтором оскаржуваних публікацій. З урахуванням викладеного, суд вважає, що [PERSON] у повній мірі причетний до поширення неправдивої інформації, яка порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, несе відповідальність за її поширення, адже є автором відповідного інформаційного матеріалу. Пунктом 5 Постанови пленуму ВСУ встановлено, що відповідно до статей\~94,\~277 ЦК\~(435-15) фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено\~внаслідок поширення\~про \~неї\~недостовірної\~ інформації,\~ має\~ право\~на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію. Пункт 13 зазначеної Постанови роз`яснює наступне: відповідно до абзацу третього частини четвертої\~статті 277 ЦК\~( 435-15 ) судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними\~розділом IV ЦПК\~( 1618-15 ). У разі доведеності обставин, на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою, та спростовує її. При цьому тягар доказування недостовірності поширеної інформації покладається на заявника, який несе витрати, пов`язані з її спростуванням. Встановлення такого факту можливо лише у тому разі, коли особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома. Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права. Принцип диспозитивності цивільного судочинства полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved