Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

В липні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з вказаним позовом та об-грунтовує його тим, що 30 жовтня 2007 року ВАТ «Кредитпромбанк» уклав з відповіда-чем кредитний договір №44152-КЕК-07. За цим договором ВАТ «Кредитпромбанк» зобо-вязався надати кредит в розмірі 35000 гривень, а [PERSON] зобовязалась щомісячно до 29 квітня 2009 року повертати кредит по частинам та сплачувати відсотки за користу-вання ним в розмірі 29% річних. У випадку неналежного виконання кредитного договору відповідач зобовязався додатково сплатити пеню: в розмірі 5% від суми заборгованості у випадку прострочення платежу до 10 календарних днів; в розмірі 10% від суми заборго-ваності у випадку прострочення платежу понад 10 календарних днів. В той же день ВАТ «Кредитпромбанк» надав [PERSON] кредит. Відповідач неналежним чином викону-вав кредитний договір, тому у нього виник борг по поверненню кредиту в розмірі 3481 гривні 92 копійок. 20 травня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким ПАТ «Кредитпромбанк» відступив позивачу право вимоги до [PERSON] за кредитним договором. Після цього відповідач продовжив не виконувати зобовязання по поверненню кредиту. Тому у нього додатково виникла пеня в розмірі 127090 гривень 8 копійок та борг по сплаті 3% річних від про-строченої суми в розмірі 104 гривень 46 копійок. Загальний розмір боргу за кредитним договором становить 130676 гривень 46 копійок. [PERSON] відмовляється добровіль-но погасити цей борг. Тому ПАТ «Дельта Банк» просить суд стягнути з відповідача борг за кредитним договором в розмірі 130676 гривень 46 копійок. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задо-волення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що розмір пені значно перевищує розмір боргу по поверненню кредиту. Крім того, ПАТ «Дельта Банк» предя-вив позов після закінчення строку позовної давності. З огляду на це представник відпо-відача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові дока-зи, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 30 жовтня 2007 року ВАТ «Кредитпромбанк» уклав з відповідачем кредитний договір №44152-КЕК-07 (а.с.5-9), за яким ВАТ «Кредитпромбанк» зобовязався надати кредит в розмірі 35000 гривень, а [PERSON] зобовязалась щомісячно до 29 квітня 2009 року повертати кредит по частинам та сплачувати відсотки за користування ним в розмірі 29% річних. У випадку неналежного виконання кредитного договору відпо-відач зобовязався додатково сплатити пеню: в розмірі 5% від суми заборгованості у випадку прострочення платежу до 10 календарних днів; в розмірі 10% від суми заборго-ваності у випадку прострочення платежу понад 10 календарних днів. В той же день ВАТ «Кредитпромбанк» надав [PERSON] кредит. Ця обставина підтверджується копією заяви на видачу готівки (а.с.55). 20 травня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір ку-півлі-продажу прав вимоги (а.с.14-20, 56-61), за яким ПАТ «Кредитпромбанк» відступив позивачу право вимагати від [PERSON] повернення нею кредиту в розмірі 3481 грив-ні 92 копійок. Відповідно до ч.1 ст.662 ЦК України продавець зобовязаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.664 цього Кодексу обовязок продавця передати товар покуп-цеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві. Договором купівлі-про-дажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обовязку передати то-вар. Як вбачається з п.2.3 договору купівлі-продажу прав вимоги (а.с.16, 58), право ви-моги до відповідача переходить від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» ви-ключно з моменту підписання ними акту прийому-передачі права вимоги. В матеріалах цивільної справи міститься додаток №1 (а.с.20, 62-64), в якому кон-кретизуються права вимоги, які відступались позивачу. Однак цей додаток є лише части-ною договору купівлі-продажу прав вимоги та не є доказом, що підтверджує його вико-нання. У виконання ч.4 ст.10 ЦПК України суд вкотре розяснив представнику позивача [PERSON], що їй належить надати копію акту прийому-передачі права вимоги, підписаний ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк». Однак представник позивача [PERSON] повідомила про те, що вона не має змоги надати його суду. З огляду на це суд вважає, що до ПАТ «Дельта Банк» не перейшло право вимагати від відповідача повернення кредиту. Підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача боргу за кредитним договором відсутні. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивіль-ного права у випадку зловживання ним. З письмового розрахунку, поданого представником позивача [PERSON] (а.с.46-47), вбачається, що розмір пені становить 127090 гривень 8 копійок, що в 36 разів перевищує розмір по поверненню кредиту. Такий великий розмір пені не відповідає ви-могам розумності і справедливості. Крім того, відповідно до ч.1 ст.257, ч.1 ст.261 ЦК України особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого права протягом трьох років від дня, коли особа довіда-лась про його порушення. Згідно з ч.4 ст.267 цього Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Встановлено, що [PERSON] була зобовязана повністю повернути кредит до 29 квітня 2009 року. З наступного дня розпочався трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку закінчився 30 квітня 2012 року. Зі штампу, що міститься на титульній сторін-ці позову (а.с.1), вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» предявив позов 31 липня 2015 року, тобто після закінчення строку позовної давності. Суд вважає, що ці обставини є додатковими підставами для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed