Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

В липні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управляння юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та внесення відомостей до актового запису про народження дитини. В обґрунтування свого позову зазначено, що позивач, починаючи із липня 2019 року по теперішній час проживає однією сім`єю зі [PERSON] , та за час їх спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . В період із 23.03.2018 р. по 05.12.2019 р. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] . З огляду на те, що сімейне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалось, 24.07.2019 року [PERSON] подала до суду позов про розірвання шлюбу, та позивач зі [PERSON] почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу, плануючи мати в подальшому спільну дитину. 04.12.2019 року шлюбі між [PERSON] та [PERSON] було розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/15285/19. [INFO] у [PERSON] та позивача народився син [PERSON] . Подавши 05.06.2020 року до Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управляння юстиції (м. Київ) заяву про реєстрацію народження дитини, [INFO] [PERSON] отримала відповідь, відповідно до якої, останній, було відмовлено у видачі свідоцтва про народження та рекомендовано звернутись до суду. З огляду на викладене, а також те, що позивач є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , який був народжений [PERSON] до спливу десяти місяців із моменту розірвання шлюбу із відповідачем , однак, бути записаним як батько дитини в силу вимог закону не може, а тому він вимушений звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.07.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач, відповідач та третя особа [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явились. Суду подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Просили позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Представник третьої особи Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управляння юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що із 23.03.2018 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2019 року у справі № 752/15285/19. Позивач вказує та не заперечувалось сторонами те, що починаючи із липня 2019 року по теперішній час він проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі [PERSON] , вони ведуть спільне господарство, та [INFO] в них народився син [PERSON] , про що свідчить медичне свідоцтво про народження № 1942/2010 від 08.05.2020 року. Він, як біологічний батько дитини, повністю опікується сином та бере активну участь у догляді за ним, забезпечуючи дитину та [PERSON] усім необхідним. Однак, звернувшись до Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управляння юстиції (м. Київ), [PERSON] було відмовлено у реєстрації народження дитини без відповідача із вказівкою на те, що дитина народилась до спливу десятимісячного строку після розірвання шлюбу, а відтак зазначення даних позивача, як батька дитини в силу вимог закону є неможливим. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Судом встановлено, що державна реєстрація народження дитини [PERSON] , [INFO] здійснена не була з огляду на відсутність згоди батька дитини. За приписами ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Предметом доказування в таких справах, є походження дитини від особи, яка вважає себе її батьком. У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Строк на захист порушеного права відносно визнання батьківства відповідно до ч.2 ст.129 КпШС України, визначався в один рік, який починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Судом встановлено, що незважаючи на те, що [PERSON] , та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі із 23.03.2018 р. по 04.12.2019 р., однак, із липня 2019 року позивач зі [PERSON] проживали, як сім`я без реєстрації шлюбу. [INFO], тобто до спливу десятимісячного строку після розірвання шлюбу, у [PERSON] народився хлопчик, що підтверджується копією медичного свідоцтва про народження. Позивач вказує, та це не заперечувалось іншими сторонами у справі, що він є біологічним батьком зазначеної дитини, та хлопчик народився в період фактичного проживання позивача зі [PERSON] , а відтак суд приймає до уваги наведене, та вважає за необхідне вказати на те, що позивач вчасно звернувся до суду за захистом свого порушеного права. В силу ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач є біологічним батьком дитини, яка народилась [INFO] у [PERSON] , відповідач повністю визнав позов, підтвердивши, що батьком дитини є позивач, а тому суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання батьківства та внесення відомостей до актового запису про народження дитини, підлягають задоволенню.

Outcome: approved