Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

В лютому 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позову зазначила, що 15.08.2009 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач, як батько дитини, матеріальну допомогу добровільно не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання провести у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних в справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши позовну заяву та матеріали заяви, суд приходить до наступного. У відповідності зі ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 132359, виданого Орджонікідзевським відділом актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Також судом встановлено, що донька [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачкою відповідно до довідки № 04-26/5-1459 від 05.02.2018 року про реєстрацію місця проживання особи. Відповідно до заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі за позовом [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу від 10.09.2014 року, шлюб між сторонами розірвано. Згідно довідки від 12.02.2018 року за № 5/01-8, [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку з 17.02.2012 року по теперішній час з діагнозом: ЗЗТБ (10.14) в вигляді одиничного кальцінату верхньої частки правої легені, кат.5.1. Суд вважає правомірними вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує: відповідач є працездатною особою; відсутність доказів щодо незадовільного стану здоровя; а також те, що утримання неповнолітньої дитини потребує значних матеріальних коштів, а також дитина має відповідне захворювання, що також потребує значних витрат. Позивачка не в змозі самостійно забезпечити утримання дитини. Оскільки між сторонами по справі в добровільному порядку не досягнуто домовленості про спосіб виконання батьківських обовязків по утриманню дитини з боку відповідача, який проживає окремо від дитини, суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів правомірні та основані на законі. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 191 СК України, аліменти стягуються з дня подачі позову до суду. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, а саме: враховуючи, що дитина перебуває повністю на утриманні матері, відповідач у добровільному порядку на утримання дитини матеріальну допомогу не надає, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 1500 гривень, починаючи з 14.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивачки законними, обґрунтованими, у звязку із чим вони підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved