Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

В липні 2019 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом про визнання за нею права власності на Ѕ частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на вказаний житловий будинок. Спадкоємцями за законом є позивач та відповідач, як рідні доньки спадкодавця. Однак при зверненні до Сумської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нею не надано оригіналу документу, який би підтверджував право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок. Позивачка зазначає, що документ про підтвердження права власності померлого батька на спірний житловий будинок знаходиться у відповідача, однак остання в добровільному порядку його не хоче надавати, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, визнати за нею право власності на Ѕ частину спірного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька та стягнути понесені судові витрати з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] фактично визнала позовні вимоги, не заперечувала, що по закону позивач, як і вона як спадкоємиця першої черги, має право на Ѕ частину житлового будинку в [ADDRESS] . [PERSON] , разом з тим, пояснила, що всі документи, які лишилися після смерті батька і які вона має, вона надала, інших документів, в тому числі тих, що підтверджують право власності на будинок, в неї немає і не було. Третя особа - Сумська районна державна нотаріальна контора направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу у відсутність представника. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі та дослідивши надані сторонами докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, - що житловий будинок [ADDRESS] належав на праві власності померлому батьку сторін - [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна (а.с.24). Позивачка є рідною донькою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] і не оспорюється відповідачкою. (а.с.10). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] (а.с.14). Спадкоємицями за законом є сторони. Позивач та відповідач в установлений законом строк звернулись до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Позивач та відповідач отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 3,6189 га, 0,7096 га, 0,2737 га, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом та витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі (ар.с.58-71). Позивач звернулась до Сумської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, але постановою державного нотаріуса від 10 квітня 2019 року № 1658/02-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на 1/2 частину нерухомого майна за адресою [ADDRESS] , оскільки нею не було надано оригіналу правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок (а.с.15). Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки фактично вона є спадкоємцем за законом, спір щодо права власності позивачки на спадкове майно відсутній, відповідач визнає позовні вимоги та не заперечує щодо визнання права власності на Ѕ частину спірного домоволодіння за позивачем. На підставі наведеного,

Outcome: approved