Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

В липні 2015 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили встановити факт постійного сумісного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини (тобто смерті 13 серпня 2013 року) за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Любимівка, вул. Калинівка 78, тобто прийняття спадщини, та визнати за позивачами право власності в порядку спадкування за законом після померлої 13 серпня 2013 року [PERSON] на 1/3 частину земельної ділянки площею 6,120 га, що знаходиться на території Любимівської сільської ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, що належить померлій 13 серпня 2013 року [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку виданого 30 грудня 2003 року на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації № 492-р від 11 серпня 2003 року, що зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів за №010312002563, кадастровий номер 1221484000:01:002:02:09. Позивач [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON], [PERSON], у судове засідання не зявились, надавши суду заяву, щодо розгляду справи без їх участі позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] громади в особі Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання також не зявився, повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 13 серпня 2013 року померла мати позивачів [PERSON], про що свідчить актовий запис № 27 від 15 серпня 2013 року в свідоцтві про смерть серії 1-КИ № 528573 виданому Виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.13). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 6,120 га, що знаходиться на території Любимівської сільської ради, цільове призначення для ведення сільськогосподарського виробництва, що належить померлій 13 серпня 2013 року [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю виданого 30 грудня 2003 року на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації №492-р від 11 серпня 2003 року, що зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів за №010312002563. Заповіту [PERSON], не залишала. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] в видачі свідоцтва позивачам про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця відмовлено, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 19 червня 2015 року (а.с.16-18). Відповідно до постанови відсутній факт прийняття спадщини спадкоємцем, [PERSON], який не подав заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, а також фактично не прийняв спадщину, так як не проживав та не був зареєстрований разом з померлою за однією адресою нам день її смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України ч. 3 спадкодавець, який постійно проживав сумісно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається прийнявши спадщину, якщо на протязі строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він від неї не відмовився. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON], домоволодіння де він проживав зі своєю матірю [PERSON], на день її смерті належить йому на підставі договору дарування від 13 листопада 2012 року (а.с. 21). В даному домоволодінні позивач [PERSON], мешкав після того, як став його власником. За своє життя спадкодавець [PERSON], передала позивачу державний акт на земельну ділянку. Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За положеннями статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового визначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. У встановлений законом шести місячний строк [PERSON], не надав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори після померлої матері, у звязку з чим позивач не має можливості скористатися належним йому правом на отримання спадщини. Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює спадкове право позивачів, вони не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки відсутній факт прийняття спадщини після смерті спадкодавця за законом. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. Згідно зі ст. 116, 131 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, встановлено неможливість оформлення [PERSON], [PERSON], [PERSON], спадкових прав на земельну ділянку у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне встановити факт постійного сумісного проживання та визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 6,120 га, що знаходиться території Любимівської сільської ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved