Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

В липні 2014 року позивачі звернулись в суд з позовом про визначення часток у праві спільної сумісної власності та припинення права власності на частину у спільному майні посилаючись на те, що 06.08.1996 року ними [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідачем [PERSON] була приватизована квартира [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в даній квартирі лише зареєстрований, але не проживає, участі по утриманню квартири не приймає. В зв'язку з тим, що частки при приватизації квартири не були визначені вони не мають можливості розпоряджатись своєю власністю. Спільне проживання з відповідачем не є можливим, оскільки він скоїв тяжкий злочин, а саме вбивство батька позивача [PERSON] і нещодавно звільнився з місць позбавлення волі. У зв'язку з цим позивачі просять суд визначити, що кожному із співвласників квартири [ADDRESS] належить по 1/4 частині квартири та припинити право власності відповідача [PERSON] в даній квартирі на його ? частину квартири. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позов підтримали та просили суд його задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Судом встановлено, і це вбачається із свідоцтва про право власності на житло, що 06.08.1996 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідачем [PERSON] була приватизована квартира [ADDRESS]. Оскільки при приватизації квартири частки кожного з співвласників виділені не були позивачі позбавлені можливості вирішити питання про відчуження квартири. Відповідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Приймаючи до уваги те, що будь-які докази на підтвердження того, що частки будь-кого з співвласників були змінені на підставі рішення суду або договору, не надано, суд приходить до висновку, що частки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є рівними, а саме кожному із співвласників належить по 1/4 частині квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають їх цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідно до ч.2 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що позивачі не виконали вимогу закону та не внесли кошти на депозитний рахунок суду. Приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] не заперечував проти позову, а отже згоден оформити договір на відчуження своєї частки квартири в добровільному порядку, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог позивачів щодо припинення права на частку у спільному майні необхідно відмовити.

Outcome: partial