Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

В листопаді 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» (далі ТОВ «Укрфінанс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сум заборгованості за договором позики в розмірі 60261,44 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 03.06.2017 року між ТОВ «Укрфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики 2017-04-00904 (далі Договір), згідно якого товариство надало відповідачу позику у сумі 5000,00 грн. з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування грошовими коштами (732% річних). Позика взята строком на 20 днів з урахуванням дня отримання коштів. Позичальник зобовязався повернути суму позики та сплатити відсотки за користування позикою 22.06.2017 року в сумі 7000,00 грн. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не здійснював, у звязку з чим станом на момент звернення позивачем до суду заборгованість склала 60261,44 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, та судовий збір у розмірі 1600 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 03.06.2017 року між ТОВ «Укрфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики за №2017-04-00904 (далі Договір), згідно якого відповідач отримав позику у сумі 5000,00 грн. з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування грошовими коштами (732% річних). Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 1,3 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до п.3.1 Договору позичальник зобовязався 22.06.2017 року повернути позикодавцю отриману позику та сплатити відсотки за користування позикою у сумі 7000,00 грн. У порушення умов Договору відповідач платежі належним чином не здійснював. Відповідно до ст. 549 ЦК України , неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Пунктами 7.1, 7.2, 7.2.1 Договору визначено, що при простроченні сплати відсотків більше ніж на три дні, позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 250 грн., у разі невиконання позичальником зобовязань по погашенню позики у терміни, вказані в п. 3.1 договору позики, позичальник сплачує позикодавцю пеню з розрахунку 2% за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася. Сума заборгованості, що утворилася, включає в себе основний борг, капіталізовані відсотки, штраф та раніше нараховану пеню. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно ч.ч.1,2 ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду жодного доказу належного та допустимого у відповідності до ст.ст.77,78 ЦПК України, що підтверджують обставини на яких ґрунтуються заперечення проти позову. Крім того, відповідач не звернувся до суду з заявою про зменшення розміру пені з підстав передбачених ч.3 ст. 551 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача борг відповідно до наданого розрахунку за Договором №2017-04-00904 від 03.06.2017 року у загальному розмірі 60261,44 грн., яка складається з: - суми основного боргу 5000,00 грн.; - 2% за користування грошовими коштами 157 днів 15700,00 грн.; - штрафу за прострочення сплати відсотків 250 грн.; - 2% пені за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася за невиконання позичальником зобовязань по поверненню позики у встановлений термін (кількість прострочених днів 137) 38086,00 грн.; - індексу інфляції за період з 03.06.2017 року по 30.10.2017 року (105,92%) 1225,44 грн. (5000+15700*105,92%-20700=1225,44). За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved