Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

В лютому 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та просила суд постановити рішення, яким звільнити [PERSON], [INFO], від сплати аліментів на користь [PERSON], [INFO], на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 31.05.2016 року до повноліття дитини, присуджених за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року у справі №202/3477/16-ц; звільнити [PERSON], [INFO], від сплати заборгованості за аліментами, стягненими за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року у справі №202/3477/16-ц, за період з квітня 2017 року по лютий 2018 року у сумі 5000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказувала на те, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2012 року стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 31.07.2012 року по повноліття дитини. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2014 року змінено розмір аліментів, які виплачує [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] з 700,00 грн. на 500,00 грн. З квітня 2016 року вона працює за кордоном України у [PERSON], а її син - [PERSON] проживав із бабусею за адресою: м. Дніпро, вул. Томська, 209 А та навчався у НВО № 109, що знаходиться за місцем їх проживання. У травні 2016 року, Відповідач, скориставшись її від'їздом на заробітки за кордон, на час літніх канікул забрав дитину до свого місця проживання і звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом про стягнення з неї аліментів та скасування аліментів у розмірі 500,00 грн., які він сплачував на користь матері дитини за рішенням суду. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2016 року у справі № 202/3477/16-ц у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено в повному обсязі. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року у справі № 202/3477/16-ц рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2016 року скасовано і вирішено: - \~ \~ \~ \~припинити з 31.05.2016 року право [PERSON] на аліменти на сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. в місяць, стягнутих з [PERSON] рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2014 року; - \~ \~ \~ \~стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] Миколайовича аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] Андрійовича у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 31.05.2016 року, до повноліття дитини. Вона постійно перераховувала на рахунок, який відкрито у КБ «Приватбанк» на імя [PERSON], грошові кошти на утримання дитини, її мати - [PERSON], з якою проживав малолітній [PERSON] за адресою: м. Дніпро, вул. Томська, 209 А, купувала для нього все необхідне: продукти харчування, одяг тощо. Перебуваючи в Україні у періоди з 23.08.2016 по 18.12.2016, з 09.01.2017 по 09.02.2017, з 30.11.2017 по сьогоднішній день, Позивач самостійно піклувалася про свою дитину, яка проживає разом із нею, а не з батьком, і утримувала її. 18 листопада 2017 року Позивач одружилася з громадянином [PERSON], її прізвище після укладення шлюбу змінилося з [PERSON] на [PERSON]. 05 січня 2018 року Відповідач надав свою згоду на тимчасовий виїзд до [PERSON] свого сина разом з його матір'ю. Зважаючи, що на теперішній час малолітня дитина [PERSON], не проживає із своїм батьком, а проживає із своєю матір'ю, то вважає, що є всі правові підстави для звільнення [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON], присуджених за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року справі № 202/3477/16-ц. Також з квітня 2017 року неповнолітній син [PERSON] не проживає із батьком, а проживає разом з матір'ю та бабусею за адресою: м. Дніпро, вул. Томська, 209 А, перебуває на утриманні матері. Позивач, у періоди перебування за кордоном, перераховувала значні грошові кошти на утримання своєї дитини, які повністю забезпечували її гармонійний розвиток, і у зв'язку з цим аліменти за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року справі № 202/3477/16-ц не сплачувала. Заборгованість за аліментами згідно з розрахунком державного виконавця за період з червня 2016 р. по листопад 2017 р. складає 9 000,00 грн. Розмір заборгованості за аліментами з квітня 2017 р. по лютий 2018 р. (час, коли дитина не проживала разом з батьком) складає 5 000,00 грн. Проживання дитини з квітня 2017 року по теперішній час з матір'ю та бабусею, перебування дитини на утриманні матері - Позивача у справі є обставинами, що мають істотне значення і є підставами для звільнення Позивача від сплати заборгованості по аліментах у сумі 5 000,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити з наведених в позові підстав. У судовому засіданні відповідач надав суду відзив на позовну заяву в якому просив суд в задоволенні позову відмовити. Щодо позовних вимог про звільнення позивачки [PERSON] від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, зазначив, що виконавчий лист ним було забрано з Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра 26.02.2018 року, тому ставити питання щодо звільнення позивачки від плати аліментів присуджених за рішення апеляційного суду є недоречним, оскільки питання вирішено. Щодо заявлених позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, стягненими за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року у справі №202/3477/16-ц, за період з квітня 2017 року по лютий 2018 року у сумі 5000 грн., вказав, що заборгованість станом на 26.02.2018 року складає 10000 грн. Позивачка жодних коштів на утримання неповнолітньої дитини не надавала. Законних підстав для звільнення її від сплати боргу суду вона не надала, дитина весь цей період проживала з ним. Просив в задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON], сусід позивачки, розповів про те, що сторони з 2012 року не проживали разом. Дитина постійно проживала з бабусею, а потім в 2017 року поїхала з матірю в [PERSON]. Свідок [PERSON], сусідка, знає малолітнього з народження. В 2016 році батько [PERSON] забрав його спочатку проживати до себе. 02.01.2017 року [PERSON] привіз сина з речами до будинку бабусі, навіть не зайшов до будинку та залишив його. Олена приїхала в січні 2018 року та виїхала з сином до [PERSON]. Свідок [PERSON], мати позивачки, розповіла про те, що її колишній зять влітку 2016 року забрав до себе сина і звернувся до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Дитина влітку проживала в нього, а 02.01.2017 року зять привіз сина з речами до хвіртки її будинку та залишив його, а сам поїхав. Донька постійно висилала посилки дитині та перераховувала гроші для дитини на банківську картку. Дитина ходила в школу в селищі Рибальському. З 2017 року онук проживав з нею. Її донька вийшла заміж в [PERSON] й забрала сина з собою, де він зараз ходить до школи. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, допитавши свідків, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 03.06.2006 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва серії І-КИ №034431, виданого 03.06.2006 року Індустріальним відділом РАЦС Дніпровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області (а.с.10). Позивач та відповідач мають спільну дитину - малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ №119887, виданого 07.05.2007 року Індустріальним відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області (а.с.11). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2012 року шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало чинності 06.09.2012 року (а.с. 12). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2016 року у справі № 202/3477/16-ц за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено в повному обсязі. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року у справі № 202/3477/16-ц скасоване рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2016 року і вирішено: - \~ \~ \~ \~припинити з 31.05.2016 року право [PERSON] на аліменти на сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. в місяць, стягнутих з [PERSON] рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2014 року; - \~ \~ \~ \~стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] Миколайовича аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] Андрійовича у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 31.05.2016 року, до повноліття дитини. При ухвалені рішення встановлено, що малолітній [PERSON] проживає із батьком, мати дитини не сплачує аліментів на утримання сина, що є правовими підставами для стягнення з матері дитини аліментів на користь батька дитини і припинення її права на утримання аліментів з 31.05.2016 року. На виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року у справі № 202/3477/16-ц Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 12.04.2017 року було і видано виконавчий лист. Згідно з виконавчим листом, заборгованість по аліментам станом на 26.02.2018 року складає 10000 грн. ( а.с.56-58). Відповідно до постанови державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] від 26.02.2018 року, виконавчий документ повернений стягувачеві на підстави його заяви ( ВП №54893723). 18 листопада 2017 року Позивач одружилася з громадянином [PERSON], її прізвище після укладення шлюбу змінилося з [PERSON] на [PERSON]. Як зазначив в своїй позовній заяві позивач та представник позивача в судовому засіданні, з квітня 2017 року по лютий 2018 року малолітній [PERSON] проживав з матірю та бабусею, а не з батьком, а тому є всі підстави для звільнення позивачки від сплати заборгованості за аліментами за цей період, а саме за 10 місяців в розмірі 5000 грн. ( 10 місяців х 500 грн. щомісячний платіж). Факт проживання [PERSON] разом із матір'ю та бабусею за адресою: м. Дніпро, вул. Томська, 209 А, підтверджується довідкою квартального комітету № 314 від 25.12.2017, актом обстеження умов проживання від 22.12.2017 р., довідкою № 61 від 28.12.2017 р., виданою НВО № 109 та показами свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. \~ \~ \~ \~За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. У відповідності до положень статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки наданими позивачем доказами підтверджено факт не проживання малолітнього сина [PERSON] з квітня 2017 року по лютий 2018 року з батьком дитини, та проживання його з матірю та бабусею за адресою: м. Дніпро, вул. Томська, 209 А, перебування дитини на утриманні матері, то суд вважає, що вищевказані позивачем обставини є істотними, та дають право на звільнення від сплати аліментів, виходячи із вищевикладеного позовні вимоги в цій частині позову законні та такі, що підлягають задоволенню. Щодо заявлених позовних вимог позивача щодо звільнення від сплати аліментів присуджених за рішення апеляційного суду. Як зазначив позивач та підтверджено матеріалами справи, 05 січня 2018 року [PERSON] надав згоду на тимчасовий виїзд до [PERSON] свого сина [PERSON] разом з матірю [PERSON], які в лютому 2018 року виїхали до [PERSON]. Суд не\~приймає доводи\~відповідача про недоречність питання щодо звільнення позивача від сплати аліментів присуджених за рішення апеляційного суду та відсутність предмету спору, оскільки виконавчий лист ним забрано з відділу державної виконавчої служби. Згідно зі ст.129-1 Конституції України, судове рішення\~є обовязковим\~до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною [PERSON] України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Отже, відкликання відповідачем виконавчого листа не звільняє позивачку від виконання рішення суду. Стаття 141\~СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 2 ст.\~150\~СК України передбачено, що, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст.180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.2 ст.181\~СК України за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (ч.3 ст.181 СК України). Правова природа аліментів у розумінні глави 15\~СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого обовязком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. Отже, з аналізу наведених норм закону вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з цим із батьків. Частиною 3 ст.\~181\~СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Процесуальними нормами ч. 4 ст.\~273\~ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З аналізу положень статей 179-181\~СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши факт не проживання відповідача з сином з квітня 2017 року, суд доходить висновку, що відповідач втратив право на отримання аліментів від позивача на утримання дитини [PERSON] та звільнення [PERSON] від сплати аліментів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.141 ЦПК України позивачу підлягають відшкодовуванню судові витрати по справі в розмірі 1409,60 грн.

Outcome: approved