Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

в квітні 2020 року позивач КП ТМ «Криворіжтепломережа» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за централізоване опалення. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що позивачем було здійснено постачання теплової енергії відповідачу за адресою: [ADDRESS] , за що проводилося нарахування відповідно до встановлених тарифів на теплову енергію. Відповідач [PERSON] є власником квартири. Заборгованість відповідача по оплаті централізованого опалення за період з 01.01.2002 року по 01.01.2020 року складає 49065 грн. 10 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача та відшкодувати судові витрати по справі. Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.08.2020 року позовну заяву передано до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.09.2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без викликом сторін. 11.05.2021 року відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, скористалася своїм правом та направив до суду відзив на позовну заяву. 20.05.2021 року позивач скористався своїм правом та направив на адресу суду відповідь на відзив. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на якого відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . За інформацією яка міститься в інформаційній довідці № 188817930 від 14.11.2019 року Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2004 року, дата реєстрації є 29.11.2004 року. Позивач в позові посилається на те, що КПТМ «Криворіжтепломережа» постійно поставляв теплову енергію з централізованого опалення, але відповідач не здійснював у повному обсязі оплату за отримані послуги, у зв`язку з чим за період 01.01.2002 року по 01.01.2020 року складає 49065 грн. 10 коп., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Однак суд не може погодитись з даним ствердженням, оскільки відповідач набув право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , тільки 29.11.2004 року, тому розрахунок має бути саме з цього часу. Відповідачу [PERSON] було направлено повідомлення про сплату заборгованості перед КПТМ «Криворіжтепломережа» за постачання теплової енергії, яка станом на 01.01.2020 року складає в розмірі 49065 грн. 10 коп.. Роз`яснено, що у зв`язку з несплатою заборгованості в 14 денний термін, вона буде стягнута в примусовому порядку. Однак повідомлення було проігноровано відповідачем. Приписами ст. 526 ЦК України визначено: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власність зобов`язує. Відповідно до ст. ст. 67, ч. 1 ст. 68, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Нормами ч. ч. 1, 2 статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством Приписами частини 5 пункту 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р. № 1198, передбачено обов`язок споживача теплової енергії своєчасно проводити розрахунки за використану теплову енергію. Судом встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. Щодо строку позовної давності, яку просив застосувати відповідач, суд зазначає наступне. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). За правилами статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Приписами частини четвертої статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 13.04.2020 року, тому згідно із наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості, сума боргу по оплаті централізоване опалення квартири за адресою: [ADDRESS] має бути стягнута в межах строків позовної давності за період з квітня 2017 року по січень 2020 року, яка становить 22468,18 гривень (сума боргу за період з 01.04.2017 року по 01.01.2020 року). Разом з тим не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що в нього не виникло обов`язку по оплаті послуги, яка на думку позивача надається у квартирі у якій він проживає, так як Договір про надання послуг з централізованого опалення ним не підписувався, оскільки не підписання Договору відповідачем із позивачем про надання послуг з постачання теплової енергії у його квартирі не є підставою для несплати коштів за надані послуги, якщо такі у ній надаються. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача заборгованість за оплату житлово-комунальної послуги з централізованого опалення за період 01.04.2017 року до 01.01.2020 року в розмірі 22468,18 гривень. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 962,56 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial