Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача кошти в розмірі 45 258 грн. 28 коп., з яких: сума вкладу в розмірі 32 000 грн. 00 коп., відсотки у розмірі 10 080 грн. 00 коп., інфляційні нарахування у розмірі 2 938 грн. 88 коп., 3% річних у розмірі 239 грн. 40 коп. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 06 березня 2014 року [PERSON] уклав із відповідачем договір № SAMDNWFD0070087601000 вклад «Депозит плюс», згідно якого на рахунок було вкладено 32 000 грн. 00 коп., строком на 366 днів, до 06 березня 2015 року включно, під 19 % річних, які нараховуються щомісячно та 2 % річних відповідно до додаткової угоди, які зараховуються на бонусний рахунок «Бонус Плюс». 12 лютого 2015 року позивач звернувся до відповідача із вимогою про повернення депозиту та нарахованих відсотків 07 березня 2015 року. Однак, відповідач відмовив [PERSON] у поверненні депозиту, оскільки вклад зроблено у відділенні на території Автономної Республіки Крим, яка окупована Російською Федерацією. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2015 року по даній справі позов [PERSON] було задоволено (а.с. 61-63) та ухвалою цього ж суду від 24 вересня 2015 року зазначене заочне рішення було скасовано і призначено розгляд справи в загальному порядку (а.с. 121). Станом на день розгляду справи в суді відповідачем кошти не сплачено та заборгованість, відповідно до розрахунку позивача, складає 45\~258 грн. 28 коп., яку останній просить стягну з відповідача на свою користь. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] [PERSON]М та [PERSON] вимоги позову підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» - [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнав, просив суд у їх задоволенні відмовити. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні вимог позовної зави слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 березня 2014 року в філії ПАТ КБ «Приватбанк», яка розташована за адресою: Автономна Республіка Крим, Раздольненський район, смт. Раздольне, вул. Леніна, буд. 41 між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір № SAMDNWFD0070087601000 вклад «Депозит плюс», згідно якого на рахунок було вкладено 32 000 грн. 00 коп., строком на 366 днів по 06 березня 2015 року включно, зі сплатою відсотків в розмірі 19 % річних, які нараховуються щомісячно та 2 % річних відповідно до додаткової угоди, які зараховуються на бонусний рахунок «Бонус Плюс» (а.с. 6, 7). Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. За змістом статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобовязаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції). Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після предявлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладання банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішнім положенням банку. Матеріали цивільної справи не містять квитанцій чи інших документів у підтвердження внесення [PERSON] готівки у відповідній платіжній системі, які б відповідали вимогам зазначеної Інструкції. З урахуванням наведених норм матеріального права, суд дійшов до висновку, що сторонами договору недодержано письмової форми договору банківського вкладу. Судом не може бути взята до уваги, як належний та допустимий доказ, виписка по картам на підтвердження обставини внесення [PERSON] грошових коштів на виконання вимог договору № SAMDNWFD0070087601000 вклад «Депозит плюс» від 06 березня 2014 року, (а.с. 56), оскільки дана виписка сформована за період з 01 березня 2014 року по 01 квітня 2014 року, при цьому кінцевий строк дії договору 06 березня 2015 року, крім цього із змісту даної виписки не можливо встановити повний зміст рахунків, номера договору, а також за своїм змістом, зазначена виписка не відповідає вимогам Інструкції № 492. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг та витребувавання грошових коштів за договором вкладу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed