Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

В липні 2015 року державне підприємство «Донецька залізниця» звернулось до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 20 грудня 2012 року між державним підприємством «Донецька залізниця» локомотивне депо Красний Лиман та [PERSON] був укладений договір-зобов»язання для надання позики №33, згідно умов якого позикодавець зобов'язався надати позичальнику цільову довгострокову безвідсоткову позичку на зворотній основі, у відповідності до Положення про запровадження фінансово-економічного механізму виконання житлової програми на Донецькій залізниці, а останній зобов'язався повернути позику у визначений цим договором термін. Позичка була надана [PERSON] в сумі 147000 грн., майно (квартира) була ним придбана за адресою: [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу квартири №47 від 18 січня 2013 року. Дана квартира була надана в заставу згідно договору іпотеки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Баженовою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №318 від 24 січня 2013 року. Згідно розділу 2 договору-зобов»язання для надання позики №33 було визначено, що забезпеченням своєчасного повернення позички є заставлене майно, яке позичальник планує придбати. Позичальник зобов'язався надати в заставу шляхом оформлення договору застави (іпотеки) або застави права вимоги, одночасно з оформленням договору купівлі-продажу, а також інше майно позичальника, на яке може бути звернене стягнення. Майно, що підлягало заставі - квартира за адресою [ADDRESS] загальною вартістю 216 600.00 грн. Заставна вартість 147000.00 грн. Згідно розділу 3 договору-зобов»язання сума позички становила за договором 147 000.00 грн., що становить менше 70% від загальної вартості житла. Згідно розділу 5 договору-зобов»язання термін надання позички позичальнику визначався з моменту підписання договору і становив 120 місяців. Позичальник зобов'язався повернути позичку у термін до 30 грудня 2022 року. Згідно розділу 6 договору-зобов»язання позичка поверталась шляхом утримання із заробітної плати до 50% заробітку щомісячно. За бажанням позичальника погашення позички могло відбуватися шляхом внесення готівки в касу позикодавця. Щомісяця з заробітної плати позичальника в рахунок плати на погашення позички утримувалось 1225.00 грн. Згідно розділу 2 договору-зобов»язання 24 січня 2013 року між державним підприємством «Донецька залізниця» (надалі «Іпотекодержатель») та працівником ДП «Донецька залізниця» локомотивне депо Красний Лиман [PERSON] (надалі «Іпотекодавець») був укладений договір іпотеки вищезазначеної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Баженовою Л.В., зареєстрований в реєстрі за №318. [INFO] року [PERSON] помирає. Державним підприємством «Донецька залізниця» в особі структурного підрозділу локомотивне депо Красний Лиман був направлений лист-вимога [PERSON] (дружині померлого [PERSON]) щодо подальшого погашення заборгованості за позичкою. Але відповіді на лист або появи [PERSON] в адміністрації локомотивного депо Красний Лиман не було. [PERSON] згідно інформації Краснолиманської СЕЗ зареєстрована в цій квартирі. Загальна сума позики, яка була сплачена державному підприємству Донецька залізниця від [PERSON] за договором-зобов»язанням для надання позики №33 склала 24 500 грн. На теперішній час борг від [PERSON] державному підприємству «Донецька залізниця» складає 122 500 грн., яку позивач просив стягнути з [PERSON] як спадкоємиці померлого [PERSON]. Заочним рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 1 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог державного підприємства «Донецька залізниця» до [PERSON] про стягнення боргу відмовлено у зв'язку із втратою позивачем права вимоги через пропуск строку, визначеного нормами ст. 1281 ЦК України. В апеляційній скарзі ДП «Донецька залізниця» просить скасувати заочне рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 1 жовтня 2015 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги ДП «Донецька залізниця» посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права; апелянт вважає, що суд не врахував, що позивачу не були і не могли бути відомі спадкоємці, які прийняли спадщину щодо майна [PERSON], оскільки в результаті звернення локомотивного депо Красний Лиман до Красноармійської державної нотаріальної контори від 9 квітня 2015 року інформації про спадкоємців [PERSON] державним нотаріусом надано не було; позивачу було відомо про відкриття спадщини боржника, але не було достовірно відомо про те, хто із спадкоємців, у тому числі й відповідач, постійно проживав разом з померлим на час відкриття спадщини та чи існував факт відмови відповідача від спадщини, право на який встановлено ч. 3 ст. 1268 ЦК України; судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлого [PERSON] тільки на підставі довідки КП «Краснолиманська служба єдиного замовника» від 16 червня 2015 року, якою підтверджено, що [PERSON] була дружиною померлого [PERSON] і вказано лише місце її реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 18 січня 2013 року, але достовірно не встановлено, чи мешкала вона постійно разом з померлим на момент відкриття спадщини, не встановлено сусідів подружжя [PERSON] та не допитано їх у судовому засіданні в якості свідків для підтвердження даної обставини; судом також не враховано повідомлення Краснолиманської державної нотаріальної контори про те, що спадкова справа щодо майна [PERSON] не відкривалась, із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, отже апелянт вважає, що на підставі ст. 1268 ЦК України відповідачка - дружина померлого прийняла спадщину лише через шість місяців після відкриття спадщини, після закінчення строку на право відмови від спадку, встановленого ст. 1270 ЦК України; стосовно відмови в задоволенні позову про стягнення боргу через пропуск позивачем строку на пред'явлення вимоги та ненадання жодних доказів, які б свідчили про направлення відповідачеві вимоги кредитора суд не в повному обсязі дослідив дійсні обставини справи та порушив право позивача на надання доказів, встановлене ст. 60 ЦПК України, посилаючись при цьому на те, що листом від 10 листопада 2014 року державне підприємство «Донецька залізниця» пред'явило вимогу про сплату боргу [PERSON] та є доказ направлення вимоги відповідачу, однак цей доказ не було надано до Краснолиманського міського суд через те, що питання про пред'явлення вимоги протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини виникло під час судового засідання 1 жовтня 2015 року, а так як цей доказ знаходився на тимчасово неконтрольованій владою України території, а саме за юридичною адресою ДП «Донецька залізниця» - у місті Донецьку, позивачу потрібен був додатковий час для пред'явлення даного листа до суду, але суд не надав позивачу такого строку та виніс рішення у день першого розгляду справи. У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні апеляційного суду не заперечувала проти доводів апеляційної скарги. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Відмовляючи ДП «Донецька залізниця» у задоволенні позовних вимог суд дійшов висновку про те, що позивач позбавлени й права вимоги до [PERSON], оскільки позивачем без поважних причин пропущений строк, визначений ч.2 ст. 1281 ЦК України для пред'явлення вимог кредитора спадкодавця до спадкоємців, які прийняли спадщину. Проте з такими висновками суду погодитися неможливо, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 8 травня 2012 року з метою виконання постанови КМ України від 16 грудня 2009 року №1364 «Про затвердження Програми забезпечення житлом працівників залізничного транспорту», Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та Радою профспілок залізничників і транспортників на 2002-2006 роки, продовженої на 2007-2011 роки та 2012 рік для забезпечення соціального захисту працівників залізничного транспорту, покращення їх житлових умов, підвищення мотивації до праці та закріплення кадрів на залізничному транспорті та єдиних підходів до порядку запровадження фінансово-економічного механізму виконання житлової програми залізниць та підприємств залізничного транспорту та на виконання наказу Укрзалізниці від 09.04.12 р. №121-Ц «Про деякі питання виконання житлової програми залізницями та підприємствами залізничного транспорту начальником залізниці був підписаний наказ №297/н, яким затверджено Положення про запровадження фінансово-економічного механізму виконання житлової програми на Донецькій залізниці. Зазначеним положенням визначено порядок запровадження фінансово-економічного механізму виконання житлової програми шляхом надання цільової довгострокової безвідсоткової позички на зворотній основі для індивідуального вступу до житлово-будівельних кооперативів, інвестицій в житлове будівництво (в тому числі придбання майнових прав на житло), самостійне будівництво чи придбання житла працівниками залізниці або надання безповоротної фінансової допомоги на відшкодування залізницею працівникові відсотків за користування кредитом, що підлягають сплаті за кредитним договором з банком за умови надання кредиту на вищеозначені цілі (п.11). Положення спрямоване на забезпечення соціального захисту працівників залізниці та реалізації їх права на житло. Позичка (як зазначено у п. 1.4) - це кошти, що надаються відповідно до цього Положення працівникам залізниці цільовим призначенням на будівництво, інвестування, вступу до житлово-будівельних кооперативів або придбання житла у розмірах та на умовах, встановлених договором про надання безвідсоткової позички, і підлягають поверненню в порядку і терміни, визначені договором. З метою розгляду заяв працівників та прийняття рішень про надання цільової довгострокової безвідсоткової позички на зворотній основі для індивідуального житлового будівництва, інвестицій в житлове будівництво, вступу до житлово-будівельних кооперативів і придбання житла працівниками залізниці та надання безповоротної фінансової допомоги на відшкодування залізницею працівникові відсотків, що підлягають сплаті ним за кредитним договором з банком наказом начальника залізниці та за участі спеціально уповноваженого представника профспілкової організації створюється уповноважений орган залізниці - комісія. Рішення комісії оформлюється протоколом, який підписується членами комісії та затверджується начальником залізниці. Протокол є підставою для укладення договору позички між залізницею та працівником, договору купівлі-продажу та відповідного іпотечного договору (застави), придбаного або збудованого житла (п.3.4). Кошти, виділені заявнику на придбання житла, перераховуються структурним підрозділом на підставі договору між залізницею та позичальником шляхом перерахування на особистий рахунок позикоотримувача, відкритий у відповідній банківській установі за добу або у день укладення відповідного договору купівлі-продажу з одночасним оформленням договору його застави (іпотеки) в присутності уповноваженої залізницею особи (п.3.8). Погашення позички здійснюється щомісячно працівником залізниці шляхом утримання із заробітної плати позичальника до 50 відсотків заробітку на підставі укладеного договору безвідсоткової цільової позички між працівником і залізницею та заяви працівника (п.4.2). У випадку смерті позичальника (визнання його померлим, таким, що зник безвісті, недієздатним) підприємство діє в порядку, встановленому чинним законодавством (п.4.7). Згідно протоколу №3 засідання комісії з розгляду заяв працівників у відповідності до Положення про запровадження фінансово-економічного механізму виконання житлової програми на Донецькій залізниці від 14 грудня 2012 року дозволено видача цільових довгострокових безвідсоткових позичок на зворотній основі на придбання житла у розмірі 70 відсотків від повної вартості житла працівникам залізниці, в тому числі [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи 20 грудня 2012 року між ДП «Донецька залізниця» та працівником локомотивного депо Красний Лиман ДП «Донецька залізниця» [PERSON] був укладений договір-зобов»язання для надання позички. Відповідно до ст. 827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку (ч.1). Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними (ч.2). До договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу (найм (оренда) (ч.3). Відповідно до ст. 831 якщо сторони не встановили строку користування річчю, він визначається відповідно до мети користування нею. Відповідно до ст. 832 позичкодавець має право на відчуження речі, яка передана ним у користування. До набувача речі переходять права та обов'язки позичкодавця (ч.1). Користувач не має переважного права перед іншими особами на купівлю речі, переданої йому у користування (ч.2). Відповідно до ст. 835 договір позички припиняється у разі смерті фізичної особи або ліквідації юридичної особи, якій річ було передано в користування, якщо інше не встановлено договором. І відповідно до ст. 836 якщо після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків. Проте, як вбачається зі змісту договору-зобов»язання позикодавець зобов'язується надати позичальнику цільову довгострокову безвідсоткову позичку на зворотній основі, у відповідності до «Положення про запровадження фінансово-економічного механізму виконання житлової програми на Донецькій залізниці», затвердженого наказом від 8 травня 2012 року №297/Н, а останній зобов'язується повернути позичку у визначений цим договором термін (п/п 1.1 п. 1). Згідно п/п 2.1 п. 2 договору забезпечення своєчасного повернення позички є заставлене майно, яке позичальник планує придбати, а саме житло в м. Красний Лиман, яке позичальник зобов'язується надати в заставу шляхом оформлення договору застави (іпотеки) або застави права вимоги, одночасно з оформленням договору купівлі-продажу, а також інше майно позичальника, на яке може бути звернене стягнення. Майно, що підлягає заставі: квартира за адресою: [ADDRESS], загальною вартістю 216 600.00 грн. Заставна вартість 147 000 грн. (не менше 70% від загального розміру позички). Згідно п/п 3.1 договору сума позички становить за цим договором 147 000.00 грн., що становить не менше 70% від загальної вартості житла. Згідно п/п 4.1 п. 4 позикодавець зобов'язаний надати позичку протягом 1 місяця з моменту підписання цього договору, при наявності у позичальника експертної оцінки майна, яке планується до придбання та повного пакету документів на укладення договору купівлі-продажу. Згідно п. 5 договору термін надання позички позичальнику визначається з моменту підписання цього договору і становить сто двадцять місяців (п/п 5.1). Позичальник зобов'язується повернути позичку у термін до 30.12.2022 р. (п/п 5.3). Пунктами 6-9 договору передбачено порядок повернення позички, відповідальність сторін, термін дії цього договору, зміна умов цього договору, інші умови. З матеріалів справи також вбачається, що між [PERSON] і [PERSON] 18 січня 2013 року був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Грошові кошти в розмірі 147000 грн. на придбання цієї квартири були перераховані на особистий рахунок [PERSON], відкритий у Донецькій філії АБ «ЕКСПРЕС-БАНК» згідно платіжного доручення №4490 від 27 грудня 2012 року. 24 січня 2013 року між ДП «Донецька залізниця» та [PERSON] був укладений договір іпотеки зазначеної квартири, відповідно до п.1 - Предмет договору якого іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно: двокімнатну квартиру загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м; при цьому реквізитами правовстановлюючого документу та документів, що підтверджують реєстрацію права власності зазначено: договір купівлі-продажу квартири, посвідчений Краснолиманською державною нотаріальною конторою 18 січня 2013 року за реєстровим № 47, право власності [PERSON] зареєстроване в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень 18 січня 2013 року за №20641, про що виготовлено витяг номер:69433; адреса об'єкта нерухомості зазначена: [ADDRESS]; вартість об'єкту нерухомості на момент укладення цього договору визначена за згодою сторін і становить 216 600.00 грн. Відповідно до п. 2.1 договору іпотеки квартири іпотека відповідно до цього договору забезпечує повне виконання грошових зобов'язань іпотекодавця, що випливають та/або виникнуть у майбутньому з договору про надання позичкки №33 від 20 грудня 2012 року, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем, а також з будь-яких змін до нього. Відповідно до договору-зобов»язання про надання позички №33 від 20 грудня 2012 року іпотекодавець отримав від іпотекодержателя позичку у розмірі 147 000.00 грн. і зобов'язується її повернути у строк не пізніше 30.12.2022 року. Таким чином, аналіз зазначених договорів і встановлені обставини дають підстави вважати, що між сторонами виникли правовідносини з надання безпроцентної позики на придбання квартири, забезпеченої договором іпотеки. З наданих позивачем доказів вбачається, що з лютого 2013 року по червень 2014 року із заробітної плати [PERSON] утримувалось щомісячно по 1225.00 грн. на погашення позики. Загальна сума позики, яка була сплачена [PERSON], склала 24500 грн. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] року [PERSON] помер. Згідно повідомлення Краснолиманської державної нотаріальної контори спадкова справа до майна [PERSON] не заводилась та із заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався. Згідно прибуткового касового ордера №205 від 8 липня 2014 року [PERSON] в рахунок погашення позики згідно договору-зобов»язання від 20 грудня 2012 року сплачено 1225 грн. Звертаючись до суду з позовом ДП «Донецька залізниця» просило стягнути суму боргу за договором зобов'язанням від 20 грудня 2012 року в розмірі 122.500 грн. з [PERSON] з урахуванням положень ст. 1282 ЦК України та договору іпотеки. Апеляційний суд вважає, що такі вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно довідки Комунального підприємства «Краснолиманська служба єдиного замовника» [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні апеляційного суду [PERSON] пояснила, що вона фактично проживає у зазначеній квартирі одна. В цій же квартирі до часу смерті був зареєстрований і фактично проживав [PERSON]. Відповідно до ч.3 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (ч.1). Кредиторові спадкоємця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (ч.2). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (ч.3). Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Проте, як роз'яснено у п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, які виникають з кредитних правовідносин» якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять не лише права та обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за основним зобов'язанням у межах вартості спадкового майна. При цьому правила статті 1281 ЦК щодо строку пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобов'язань, забезпечених іпотекою. Згідно п. 6.3 договору іпотеки квартири від 24 січня 2013 року у разі смерті іпотекодавця права та обов'язки за цим договором переходять до його спадкоємців у відповідності до законодавства України. Таким чином, виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним. Тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ДП «Донецька залізниця» до [PERSON] про стягнення суми боргу в розмірі 122 500 грн. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягає також стягненню сплачений ДП «Донецька залізниця» судовий збір при подачі позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 2 572 грн. 50 коп., що підтверджено квитанціями на а.с. 2 та 89.

Outcome: approved