Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 13.03.2011 року з вини відповідача відбулася ДТП, в результаті якої було пошкоджене майно позивача, та заподіяна шкода здоров'ю позивача. Так, близько 5.30 год. позивач рухався гужовим транспортом в районі с. Бармаки Рівненського району Рівненської області. Раптом почув сильний удар, від якого його викинуло з воза. При цьому був розбитий віз, який придбав позивач за 500 грн.; кінь дістав травми; позивач дістав забій спини, в результаті чого проходив лікування в КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня». Розмір завданої майнової шкоди складається з: лікування позивача - 2800 грн.; лікування коня - 1446 грн.; вартість воза - 500 грн.; втрачений заробіток - 350 грн.; також була також заподіяна моральна шкода, яку позивач оцінює в суму 10 000 грн. До цього часу відповідач не відшкодував за заподіяну шкоду. Зважаючи на це позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача 5 096 грн. - за завдану майнову шкоду; 10 000 грн. - компенсацію моральної шкоди, та судові витрати. Позивач позов підтримав та пояснив суду про обставини, що описані вище. Додав, що коли перебував в лікарні, то виявив в своїй кишені 500 грн. Також не заперечував, що відповідач пропонував йому відшкодувати ще 1000 грн., але він відмовився отримувати ці кошти. На лікування витратив більше 15 000 грн., але чеки в нього не збереглися. Після травми він втратив працездатність та не міг виконувати ту роботу, що раніше. Через це його перевели на менш оплачувану роботу. За таких умов вважає свій позов доведеним та обґрунтованим, і просить його задовольнити. Відповідач позов не визнав. Пояснив суду, що ДТП відбулося з вини позивача, який рухався гужовим транспортом по недозволеній смузі руху. Після ДТП відповідач відвідав позивача в лікарні та поклав йому в кишеню 500 грн. На даний час він готовий відшкодувати ще 1000 грн., але позивач відмовляється ці кошти отримувати. За таких умов просить суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 13.03.2011 року близько 06 години на автодорозі поблизу с. Бармаки Рівненського району Рівненської області водій [PERSON], керуючи автомобілем «Мерседес» номерний знак [NUMBER], рухаючись зі сторони с. В. Житин Рівненського району Рівненської області в сторону м. Рівне не вибрав безпечну швидкість руху та допустив зіткнення з гужовою повозкою, яка рухалася в попутному напрямку під керуванням позивача [PERSON] Так, в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] було відмовлено згідно до постанови від 23.03.2011 року на підставі п.1 ст. 6 КПК України 1960 року. Дана постанова не була оскаржена відповідачем та набрала законної сили. В цій же постанові зазначено, що причиною ДТП стало грубе порушення водієм [PERSON] пункту 1.5 та пункту 13.3 Правил дорожнього руху. Відповідач та його представник вважають, що немає підстав для цивільно-правової відповідальності відповідача, оскільки його не було притягнуто ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності. Проте з такими доводами суд не погоджується. Згідно до пункту 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. В ході розгляду справи були здобуті докази того, що дана ДТП відбулася з вини відповідача; відсутність вироку суду відносно відповідача чи постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності не означає відсутність його вини для цивільно-правової відповідальності і не звільняє від такої. Відповідач не довів, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). ЦК України (стаття 280) вказує, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Позивач зазначає, що він витратив на лікування більше 15 000 грн. Проте в матеріалах справи наявні чеки на придбання ліків чи реактивів, на загальну суму 234, 16 грн. (76,5+31,6+17,6+6,5+13,3+88,6). Перелік зазначених в чеках медичних препаратів звірявся з наявним листком лікарських призначень. Позивач не довів суду, що витрати на його лікування склали більшу суму, ніж 234, 16 грн. Суд вважає, що саме ця сума має бути відшкодована відповідачем. Проте з огляду на ту обставину, що відповідач передав позивачеві в лікарні 500 грн., а позивач не заперечив цю обставину, то суд вважає, що заподіяна позивачеві майнова шкода, пов'язана з його лікуванням, повністю відшкодована. Щодо задоволення решти заявлених позовних вимог про відшкодування майнової шкоди - то вони не підлягають до задоволення, як недоведені. Так, позивач не надав суду доказів того, що він втратив заробіток, і така втрата складає 350 грн. Також не були надані докази щодо вартості лікування коня. Позивач не довів належність йому гужової повозки та її вартість. З огляду на це в суду немає підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. А позивач не скористався своїм правом на подання суду відповідних доказів. Щодо позовних вимог про компенсацію (відшкодування) завданої моральної шкоди. У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За положеннями частини 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Позивач переніс стрес, моральні страждання, змушений був здійснювати додаткові зусилля з організації свого життя. Виходячи з характеру допущеного відповідачем порушень прав позивача, характеру та тривалості душевних страждань позивача, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення для відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1 165, 84 грн. А з урахуванням того, що відповідач частково відшкодував позивачеві завдану шкоду, то до стягнення підлягають грошові кошти в сумі 900 грн. При цьому суд враховує, що відповідач вживав заходи з відшкодування завданої шкоди, але поведінка позивача в частині відмови отримувати 1 000 грн. від відповідача, запропонованих під час розгляду справи, є незрозумілою з точки зору розсудливої, законослухняної та поінформованої людини. Тому суд дійшов висновку, що вищезазначений розмір моральної шкоди відповідає принципу розумності і справедливості. Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених обставин, враховуючи положення ст.ст. 23, 280, ч.1 ст. 1167 ЦК України суд вважає, що позов про компенсацію (відшкодування) моральної шкоди підлягає до часткового задоволення. В задоволенні решти заявлених позовних вимог слід відмовити через їх недоведеність. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України. Такі витрати складають 243, 60 грн. - судовий збір.

Outcome: approved