overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві і у судовому засіданні позивачка посилався на те, що 18 червня 1988 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. В шлюбі народилася діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Разом з відповідачем проживали однією сім'єю до 2013 року, після чого подружні відносини між ними припинилися. Основна причина розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ним та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, втрата почуттів взаємної любові та поваги. Спір про місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] відсутній, син проживає з позивачкою. Спору про поділ майна не має. Просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання з'явився. Позовні вимоги визнав. Вказав, що дійсно сім'я розпалася у 2013 році. Примирення між ними неможливе. Спору щодо спільного майна не має. Не заперечує, що син після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суду за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами 18 червня 1988 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міськвиконкому, актовий запис № 1070, був зареєстрований шлюб. В шлюбі є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення не можливе. Спір щодо місця проживання сина відсутній. Спір щодо розділу майна відсутній. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства , втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення, суд враховує те, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходить до висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка посилалася на те, що 10 серпня 1996 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Разом з відповідачем проживали однією сім'єю до листопада 2013, після чого подружні відносини між ними припинилися. Основна причина розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між нею та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання доньки, втрата почуттів взаємної любові та поваги. Спір про місце проживання дитини відсутній, донька проживає з позивачкою. Спору про поділ майна не має. Просила шлюб розірвати. Ухвалою Індустріального районного суду від 07 квітня 2014 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача [PERSON]. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Вказала, що на даний час вагітна від іншого чоловіка - [PERSON] та перебуває з ним у фактичних шлюбних відносинах. Відповідач в судове засідання з'явився. Позовні вимоги визнав. Вказав, що дійсно сім'я розпалася з листопада 2013 року. Примирення між ними неможливе. Спору щодо спільного майна не має. Відповідач добровільно надає кошти на утримання доньки, а також те, що позивачкою створена нова сім'я. Третя особа [PERSON] у судове засідання з'явився, вказав, що він дійсно з позивачкою [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних відносинах, визнає себе батьком її ненародженої дитини. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що 10 серпня 1996 року між сторонами відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська був зареєстрований шлюб, актовий запис № 447. В шлюбі народилася донька: [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони з листопада 2013 року проживають окремо, позивачкою створено нову сім'ю, вона вагітна від іншого чоловіка, спільне господарство між подружжям не ведеться, примирення не можливе. Спори щодо місця проживання дитини та розділ майна відсутні. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачкою взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення, суд враховує те, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходить до висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім'я розпалася. Сторони перестали підтримувати подружні відносини та з серпня 2013 року проживають окремо. Оскільки, подружні відносини неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Відповідач позов визнав та пояснив, що подальший шлюб із позивачкою є неможливим. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2011 року. Шлюб перший, від шлюбу мають одну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В даний час сторони не проживають разом, не бажають збереження сім'ї та наполягають на розірвання шлюбу, під час наданого судом строку примирення між сторонами не сталось. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Матеріальної допомоги відповідач на утримання дитини не надає. Син проживає разом з позивачкою, знаходиться на її вихованні та утриманні. Тому вона вимушена звернутися до суду. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала суду заяву, де просила справу розглядати без її участі, позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, (а.с.6), який знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на його утримання відповідач не надає. Згідно вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивачка не надала жодних доказів того, що відповідач спроможній сплачувати 1/3 частину від всіх видів свого доходу. Тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 229 грн. 40 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила стягувати з відповідача, [PERSON], аліменти на її користь на утримання його сина: [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісяця, починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду та до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2011 року. Від шлюбу у них з відповідачем народився син: [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходяться на утриманні та вихованні позивачки. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач являється фізично здоровою людиною, аліменти нікому іншому не платить і на його утриманні ніхто не знаходиться. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву в якій позовні вимоги уточнила та просила стягувати аліменти з відповідача в розмірі 500,00 грн. щомісяця. Уточнені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, справу просив розглянути за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач доводиться батьком: [PERSON], [INFO], який знаходяться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на його утримання відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 11 лютого 2014 року і до повноліття дитини, в особі матері, [PERSON], допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що з 25 лютого 2005 року знаходиться у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дітей : доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через вживання відповідачем спиртними напоями , агресивною поведінкою відповідача у нетверезому стані . Відповідач не працює, матеріально родину не забезпечує, поведінка відповідача впливає на психологічний стан позивача та малолітніх дітей. З жовтня 2013 року спільно не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу за таких обставин не можливо, шлюб носить формальний характер. Позивачка в судове засідання не з'явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище. Не заперечила проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно. Заява про розгляд справи у його відсутності до суду не надходила. За згодою позивачки суд розглядає справу в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, у відсутності відповідача, що відповідає нормам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя при категоричному небажанні позивача зберегти родину, неможливо. Сторони спільно не проживають з жовтня 2013 року, подружні відносини не підтримують . Примирення між сторонами неможливе. Фактично родина розпалася. Вимоги про розділ спільного майна не заявлені. У відповідності до ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного, ст.ст. 110-112 СК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, посилаючись на те, що вже понад п»ять місяців їх сім'я існує формально, так як шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, вони проживають окремо, кожен своїм життям і їх нічого не пов»язує. Просила шлюб між ними розірвати тому, що між ними втрачені почуття любові, вони живуть кожен своїм життям, а також залишити їх малолітню доньку [PERSON], [INFO] на її виховання. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив суд про її задоволення. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу між його довірителем та позивачкою. Зауважив, що його довіритель вже більше часу, ніж як п»ять місяців проживає окремо від позивачки, вони не ведуть сумісного господарства, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки. Спору стосовно того, з ким буде проживати малолітня дитина між ними немає. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17.09.2008 року (а.с. 5). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO].(а.с. 6). Також в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі вже тривалий час не підтримують шлюбно - сімейні стосунки, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо. Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України. Суд вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши письмові матеріали по справі, прийшов до висновку, що сім»я існує лише формально і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позовні вимоги в частині постановлення рішення про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині вирішення питання про залишення малолітньої дитини на виховання позивачу, не підлягають задоволенню, оскільки, як з»ясувалося при розгляді справи, спору з даного приводу у сторін по справі не існує. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, позовні вимоги обгрунтувавши тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого є неповнолітня дитина, [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доход) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог щодо стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно заперечував, вказавши, що він не працює, тому має можливість сплачувати аліментні платежі у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно на дитину. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачка проживає в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має доньку [PERSON], [INFO]. В теперішній час відповідач добровільно не надає систематичної матеріальної допомоги позивачці на утримання дитини. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання дитини на користь позивачки аліменти. Враховуючи, що відповідач має мінливий дохід, а тому з нього слід стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на чому наполягає позивач та проти чого не заперечує відповідач.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, позовні вимоги обґрунтувавши тим, що з відповідачем вона проживала у фактичних шлюбних відносинах, від сумісного проживання народилася дитина, яка проживає та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки-[PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачка проживала з відповідачем фактичних шлюбних відносинах починаючи з березня 2010 року, від сумісного проживання має малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. В теперішній час відповідач добровільно не надає систематичної матеріальної допомоги позивачці на утримання дитини. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дочки на користь позивачки аліменти. Враховуючи, що відповідач має постійний заробіток, суд вважає, що аліменти слід стягнути в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів посилаючись на те, що в період з 15.09.2006 року по 22.11.2013 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Мають доньку [PERSON],[INFO], яка мешкає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що є інвалідом ІІ групи, а тому не в змозі сплачувати аліменти. Судовим розглядом встановлено, що сторони в період з 2006 по 2013 рік перебували у шлюбі ( а.с.4,7). Мають доньку [PERSON],[INFO] ( а.с.5), яка проживає разом з позивачкою ( а.с.6). Наявність інших зобов'язань у відповідача по сплаті аліментів не встановлено. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі ( ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України ( ч. 2 ст. 82 СК України). Відповідач є батьком дитини, проживає окремо від дитини та не виконує свій обов'язок по утриманню дитини добровільно, чим порушує права позивача та дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частина заробітку матері, батька, яка буде сплачуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 26 лютого 2014 року ( ст. 191 ч. 1 СК України). Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення за один місяць відповідно до статті 367 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON], 26.червня [INFO], який проживає в [INFO], аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утримані, у твердій грошовій сумі по 1000 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилась, подавши заяву в якій просить слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився про місце, дату та час судового розгляду повідомлений належним чином, причини своєї неявки не повідомив. За таких обставин, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить висновку про задоволення позову з наступних підстав. Шлюб який був зареєстрований між позивачем та відповідачем 12 липня 2003 року у відділі реєстрації актів громадського стану Васильківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 157, був розірваний рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2011 року.(а.с.3) Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], 1-ОК № 032776 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області та свідоцтва про народження [PERSON], серії 1-ОК № 204260 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, батьком малолітніх значиться [PERSON]. (а.с.7,8). Статтею 180 СК України визначено обовязок батьків утримувати дитину, а саме батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням статей 181, 182 СК України встановлено способи виконання батьками обовязку утримувати дитину. В разі відсутності домовленості між батьками дитини про її утримування, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі її матері, батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч. 2 с. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки позивачка звільнена від сплати державного мита, обовязок по його сплаті слід покласти на відповідача відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України .

Outcome: approved