Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

В лютому 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Промінь» про відшкодування моральної шкоди, завданої у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків. Свої вимоги мотивує тим, що з 15.04.2008 р. по 27.07.2009 р. він перебував з СВК «Промінь» у трудових відносинах на посаді різноробочого. 04.06.2008р. директор СВК «Промінь» наказав йому здійснити перекриття частини даху вівчарні, який істотно протікав. Наказ про ремонт крівлі вівчарні було видано увечері, після робочого часу. Оскільки потреба у перекритті даху була терміновою, він почав ремонтувати його одразу після надходження відповідного наказу. У результаті виконання цього наказу, він злетів з даху і впав на долівку біля самої будівлі. В Роздільнянській центральній районній лікарні йому було надано першу медичну допомогу. Після цього його було направлено до Одеської обласної клінічної лікарні (ортопедо-травмологічне відділення), де було здійснено необхідну операцію (первинну хімічну обробку рани, фіксацію перелому шпицями і накладення швів). Оскільки через відкритий перелом він відчував сильний біль і сильні фізичні страждання, йому були проведені протишокові заходи. Вказаний перелом завдав значної шкоди його здоров'ю, повне відновлення втраченого здоров'я - неможливе. Після одужання, 07.10.2008 р. його було направлено на обслідування до Медико-соціальної експертної комісії і було встановлено третю групу інвалідності. Керівник СВК «Промінь» Келлер Г.В. звертався до нього з проханням не повідомляти про дані обставини правоохоронні органи та органи з охорони праці (Держгірпромнагляд), оскільки виконання його робіт здійснювалося у вечірній неробочий час, запевняв, що дана травма не може рахуватися як ушкодження здоров'я під час виконання трудових обов'язків. Водночас, обіцяв відшкодувати шкоду у розмірі 200 000 грн., завдану здоров'ю, однак до теперішнього часу відповідач так і не наважився відшкодувати обіцяну моральну шкоду, що і змусило його звернутися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 грн. В подальшому представник позивача [PERSON]- [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від 12.02.2014 року, збільшила позовні вимоги та просила стягнути з СВК «Промінь» на користь [PERSON] - 200 000 грн. моральної шкоди та завданих збитків загальною сумою 85 963. 23 грн., що складаються з: 58 751грн. у якості втраченого внаслідок каліцтва заробітку (доходу);10 285грн. одноразової допомоги;16 927,23грн. витрат, пов'язаних з лікуванням, мотивуючи тим, що, моральна шкода у сумі 200 000 грн. була оговорена сторонами при укладені договору, а страхових виплат [PERSON] був позбавлений із-за приховування керівником СВК «Промінь» нещасного випадку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], збільшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та в заяві про збільшення позовних вимог, просила позов задовольнити. Представник відповідача - голова СВК «Промінь» Келлер Г.В. в судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без участі представника СВК «Промінь», а також надав письмові пояснення, відповідно до яких не заперечував проти задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди в сумі 200 000грн., однак остаточне рішення залишив на розсуд суду. В письмових поясненнях керівник СВК «Промінь» зазначив, що з 15 квітня 2008 року по 27 липня 2008 року [PERSON] перебував у СВК «Промінь» у трудових відносинах на підставі Трудового договору на посаді робітника. 14.11.2014 року керівник СВК «Промінь» отримав листа від [PERSON] з приводу втрати ним здоров'я при виконанні трудових обов'язків. Однак керівник не знав про існування цієї обставини. Опитавши колишніх працівників СВК «Промінь», щодо даного факту виявилося, що дійсно нещасний випадок на виробництві був, однак з невідомих причин не був доведений до відома керівництва СВК «Промінь». Утім, не заперечував факту надання потерпілому [PERSON] наказу ремонтувати дах вівчарні СВК «Промінь» в неробочий нічний час, не провів належного інструктажу з безпеки та не забезпечив працівника засобами безпеки для робіт на висоті. Крім того, вівчарня з березня 2008 року була виведена з експлуатації СВК «Промінь» Тому керівник СВК «ПРОМІНЬ» вважає, що вимоги позивача [PERSON] можуть бути задоволені з огляду на неправомірність видачі наказу здійснювати роботи з ремонту даху будівлі у вечерній неробочий час, відсутності необхідних умов (засобів захисту) для проведення подібних робіт, що стало передумовою для завдання особі травм, та чого могло б не статися, якби вимоги законодавства з охорони праці були дотриманими, але при цьому не вважає цей випадок як факт нещасного випадку на виробництві. Щодо збільшених позовних вимог представником відповідача суду жодних пояснень з приводу визнання або заперечень таких стягнень не надано. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 15.04.2008 р. по 27.07.2009 р. [PERSON], [INFO] перебував з СВК «Промінь» у трудових відносинах на посаді різноробочого, що підтверджується трудовим договором від 15.04.2008р. (а.с.77-79) та записом у копії трудової книжки (а.с.9-13). Згідно наказу керівника СВК «Промінь» від 14 березня 2008 року вівчарня загальною площею 1707 кв.м. виведена з експлуатації СВК «Промінь» (а.с.84) 04.06.2008 року, під час виконання усного наказу директора СВК «Промінь» про перекриття частини даху вівчарні, з позивачем [PERSON] стався нещасний випадок, а саме він злетів з даху і впав на долівку біля самої будівлі, внаслідок чого отримав травми й був доставлений в Одеську обласну клінічну лікарню, де знаходився на лікуванні по 24.06.2008 року з діагнозом: відкритий оскольчатий чрезмишелковий перелом лівої плечової кісті зі сміщенням відлмаков, з повним розривом променевого нерву на рівні н/3 лівого плеча, з розможденням мяких тканин (мишц та шкіри), плегія розгибу лівої кисті. Під час огляду відкритого перелому були виявлені: повний розрив променевого нерву, обширне руйнування тканин з втратою ними життєздатності, що виникло в результаті грубого механічного впливу, шоковий стан хворого. Проведено операцію (первинна хімічна обробка рани, фіксація перелому шпицями і накладення швів). Дане підтверджується Випискою-епікризом з історії хвороби № 13566 (а.с.15, 115-139). Згідно виписки з медичної карти амбулаторного хворого, у зв'язку з отриманою травмою 04.06.2008 року, [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні під наглядом травматолога, нейрохірурга, неврапотолога за місцем мешкання у Роздільнянській ЦРЛ в період з 24.06.2008 року по 28.07.2008 року (а.с.16-20) Повторно позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в Одеській обласній клінічній лікарні в період з 28.07.2008 року по 08.08.2008 року, та з 18.11.2008 року по 28.11.2008 року, що підтверджується Випискою-епікризом з історії хвороби № 17688 (а.с. 21) та медичною картою стаціонарного хворого №27522 (а.с.101-114) відповідно. 07.10.2008 р. [PERSON] направлено на обслідування до Медико-соціальної експертної комісії, і за результатами повторного огляду 15.04.2013 року йому встановлено третю групу інвалідності безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК №561111(а.с.8) В судовому засіданні також встановлено, що згідно умов укладеного трудового договору від 15 квітня 2008 року між директором СВК «Промінь» Келлером Г.В. та працівником [PERSON] були оговорені гарантії роботодавця щодо забезпечення необхідних умов праці, (п.п.2.3 п.2 Трудового договору), відповідно до яких у разі, якщо під час виконання робіт, передбачених цим договором, Працівник отримав виробничу травму, що призвела його до повної чи часткової працездатності, Роботодавець має відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі не менше ніж 200 000 (двісті тисяч) гривень. Позивач [PERSON], двічі звертався до директора СВК «Промінь» Келлера Г.В. щодо відшкодування шкоди, завданої його здоров'ю у розмірі 200 000 грн., що підтверджується листами від 17.06.2008 року та 14.11.2014 року(а.с.140,141).. Згідно листа [PERSON] від 17.06.2008 року, вбачається, що СВК «Промінь» дійсно був повідомлений про факт нещасного випадку, але повідомлений невчасно, а саме 18.06.2008 року (а.с.140). Згідно п.8 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, про кожний нещасний випадок потерпілий або працівник, який його виявив, чи інша особа - свідок нещасного випадку повинні негайно повідомити керівника робіт, який безпосередньо здійснює контроль за станом охорони праці на робочому місці (далі - безпосередній керівник робіт), чи іншу уповноважену особу підприємства і вжити заходів до надання необхідної допомоги потерпілому. Розслідування нещасного випадку, що стався 04.06.2008 р. з [PERSON] при виконанні ним трудових обов'язків у передбачений законодавством спосіб, не проводилося. На підставі Акту оперативної перевірки №38 від 05.09.2008 року, Територіальним управлінням Держгірпромнагляду по Одеській області не було виявлено факту приховання нещасних випадків на виробництві (а.с.81). Відповідно до ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і не шкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан захисту колективного та індивідуального захисту, що використовується працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згідно ст.. 237-1 КЗпП України, відшкодування працівнику моральної шкоди у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, проводиться власником або уповноваженим ним органом в порядку, встановленим законодавством. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправності діяння її заподіювача, та вини останнього в її заподіянні. Так, перекривання вогкої крівлі даху у вечірній час створило ситуацію, за якої умови робочого місця не відповідали праву позивача на охорону праці під час роботи. Оскільки Трудовим договором між позивачем та СВК «ПРОМІНЬ» не передбачалася праця у вечірній час, дії СВК «ПРОМІНЬ» були неправомірними, керівник не мав права видавати таких розпоряджень на налагодження даху вівчарні. У відповідності до ст. 153 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки під час, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. На підставі ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За ст. 6 Закону України «Про охорону праці» «Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.» ст. 26 Закону України «Про охорону праці» визначає: роботодавець зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані порушенням вимог з охорони праці іншим юридичним, фізичним особам і державі, на загальних підставах, передбачених законом.. У відповідності до ч.8 ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.» Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, а у відповідності до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Наявність моральної шкоди, заподіяної [PERSON] була доведена його представником в судовому засіданні та доведена письмовими доказами, протиправність діяння її заподіювача та наявність вини останнього в її заподіянні керівником СВК «Промінь» не заперечувалась. Крім того, суд вважає, що визнання позову відповідачем також свідчить про наявність вини керівника СВК «Промінь» у видачі неправомірного наказу щодо налагодження даху вівчарні у вечірній час, незабезпечені працівника належними засобами безпеки, внаслідок чого стався нещасний випадок з робітником. Щодо визначення розміру моральної шкоди, суд дійшов до наступного. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психологічних тощо) яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо). Як роз'яснено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» /зі змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п 9 цієї Постанови Пленуму Верховного Суду України розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіювач шкоди тощо).. Отже, враховуючи вищенаведене суд вважає, що позивачу дійсно було заподіяно моральну шкоду під час виконання трудових обов'язків, відшкодувати яку зобов'язаний відповідач. При цьому моральна шкода полягає у фізичних та моральних стражданнях, яких зазнав позивач внаслідок отриманої ним травми, що обмежило його фізичні можливості, призвело до вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 200 000 грн. моральної шкоди посилаючись на те, що позивач переніс страждання і шок під час отримання відкритого перелому, які були надзвичайно сильними, лікувалися спеціальними стаціонарними заходами. Через ускладнення заростання перелому, у Одеській обласній клінічній лікарні здійснювалося додаткове лікування з 27.08.2008 р. по 08.08.2008 p. «Доліковування» здійснювалося на протязі всього 2008 року, в зв'язку з чим порушився нормальний ритм життя, неможливим стала робота по господарству, садівництво городини, що є необхідним елементом життя сім'ї позивача; позивач став інвалідом третьої групи, втрата його здоров'я є неповоротною, не відновлюваною. Отже, проаналізувавши все вищенаведене, враховуючи всі зазначені вище обставини, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд визнає обґрунтованим розмір грошового відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди в сумі 200 000 грн. При цьому суд не знаходить підстав для задоволення збільшених позовних вимог загальною сумою 85 963. 23 грн., що складаються з: 58 751грн. у якості втраченого внаслідок каліцтва заробітку (доходу); 10 285грн. одноразової допомоги; 16 927,23грн. витрат пов'язаних з лікуванням, виходячи з наступного. У відповідності до ст.. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» виплати, що здійснюються внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, здійснюються на підставі акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється Медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) за участю Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров'я. МСЕК установлює обмеження рівня життєдіяльності потерпілого, визначає професію, з якою пов'язане ушкодження здоров'я, причину, час настання та групу інвалідності у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також визначає необхідні види медичної та соціальної допомоги. Так, в судовому засіданні встановлено, що внаслідок приховування керівником СВК «Промінь» нещасного випадку, розслідування нещасного випадку, який трапився з [PERSON] при виконанні ним трудових обов'язків не проводилося, відповідного акту складено не було, МСЕК не встановлено відсоткову втрату професійної працездатності [PERSON], а лише визначено групу інвалідності за загальним захворюванням (а.с.8). Згідно записам трудової книжки [NUMBER] (а.с.13), [PERSON] після одужання працював в СВК «Промінь» ще до 27.07.2009 року. Згідно відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів [PERSON] працював в СП «Вітмарк-Україна» протягом 2012 року і отримував заробітню платню (а.с. 99). Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що в даному випадку позивач не набув права на виплати, що здійснюються внаслідок нещасного випадку на виробництві, а саме втраченого заробітку (доходу) та одноразової допомоги, оскільки в судовому засіданні не встановлено саме факту нещасного випадку на виробництві. Крім того, суд вважає, що вимоги позивача в частині витрат пов'язаних з лікуванням у сумі 16 927,23грн. є необґрунтованими, оскільки з довідки КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» (а.с.90), яку надала представник позивача в якості доказу витрачених коштів, не вбачається даних що заявлена сума у розмірі 16927,23 грн. була оплачена і витрачена саме [PERSON] на придбання ліків, оплата койко-днів, тощо. Інших письмових доказів щодо витрачених коштів, пов'язаних з лікуванням, ані позивач, ані його представник суду не надали, а тому і в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 2000грн. оскільки позивач від сплати судового збору звільнений згідно Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial