overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

В квітні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісяця та до повноліття дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначила, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка надала письмову заяву, про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] [INFO]. Неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 08 квітня 2014 року № 442, яка була видана виконавчим комітетом Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 з відповідача на користь бюджету Вознесенського району підлягають стягненню судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

В квітні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В позовній заяві позивачка вказала, що має на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований в її будинку з 20 січня 2000 року, проте з грудня 2012 року фактично в ньому не проживає і ним не користується. Тому [PERSON] просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення в газеті. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши думку представника позивачки та дослідивши докази по справі, враховуючи покази свідків, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Позивачці [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок по [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 09 листопада 2007 року. Відповідач [PERSON] зареєстрований у житловому будинку з 20 січня 2000 року, що стверджується будинковою книгою та довідкою КП «Чортків дім» №2544 від 03 квітня 2014 року. У відповідності з актами обстеження сім'ї [PERSON] від 15 грудня 2013 р., 20 січня 2014 р., 25 лютого 2014 року комісією встановлено, що [PERSON] в житловому будинку не проживає. Факт його непроживання в будинку позивачки понад один рік підтверджується і показами свідків [PERSON], [PERSON] Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач не користується житлом понад один рік.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

В квітні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 14 червня 2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у смт. Заводське Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 22. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. З жовтня 2011 року вони разом не проживають, не бажають відновлювати сімейні стосунки. Тому позивачка просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON], а також стягнути на її користь з відповідача судові витрати по справі. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Після розірвання шлюбу малолітню дочку сторін суд залишає проживати з матір'ю. У відповідності з вимогами ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України понесені позивачкою і документально підтверджені витрати, пов'язані з розглядом цивільної справи, а саме: судовий збір в розмірі 243,60 гривень та витрати за надання їй правової допомоги адвокатом в розмірі 350 гривень, суд розподіляє між сторонами в рівних частинах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

В квітні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 15 липня 2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 108. Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO]. З відповідачем разом не проживають з січня 2014 року, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому вона просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Після розірвання шлюбу неповнолітнього сина сторін суд залишає проживати з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

В квітні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 1 червня 1996 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували в Джуринській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 6. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем разом не проживають чотири роки, спільного господарства не ведуть. Фактично їх сім'я розпалася, існує лише формально, тому позивачка просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Після розірвання шлюбу неповнолітнього сина сторін суд залишає проживати з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

В квітні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 28 серпня 2012 року вони з [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 177. Від шлюбу у них дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки і суперечки, що виникають між сторонами. Фактично їх сім'я розпалася, існує лише формально, тому позивачка прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу, просить відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. 28 серпня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 177. Від шлюбу у них дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки і суперечки, що виникають між ними. Фактично їх сім'я розпалася, існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

В квітні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з червня 2013 року вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння та сварки з різних побутових проблем, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 24 квітня 1999 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради, актовий запис - № 409 (а.с.3), від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюб укладено між сторонами вперше. Як пояснила в судовому засіданні позивачка, з червня 2014 року вони з відповідачем не підтримують шлюбних стосунків, з цього часу разом не проживають, припинили шлюбно-сімейні відносини, їхнє спільне сімейне життя не склалося через непорозуміння з різних побутових причин, спірного майна не мають, відновлення сім»ї позивачка вважає не можливим, а тому остання просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу, за обставин зазначених позивачкою, не заперечував. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Неповнолітніх дітей сина - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO], необхідно залишити проживати з матір'ю, майнового спору між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

В квітні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві позивачка вказала, що з лютого 2006 року перебувала з відповідачем [PERSON] в цивільному шлюбі. Від даного шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач не виконує свого батьківського обов'язку, не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, хоча має для цього можливість. Враховуючи те, що він офіційно ніде не працює, стабільних доходів не має, [PERSON] просить призначити стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає частково, посилаючись на те, що він не працює і не має змоги сплачувати аліменти в такому розмірі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в цивільному шлюбі, від якого в них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивачки [PERSON] коштів на утримання дочки не надає, хоча відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України як батько зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. У відповідності до вимог ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 цього Кодексу якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальне становище платника аліментів, який ніде не працює, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання дочки, в твердій грошовій сумі в розмірі 550 гривень щомісячно до досягнення повноліття. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 243,60 гривень судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

В квітні 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 11 червня 2005 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Через несумісність характерів, між ними немає згоди у вирішенні побутових питань, в питаннях пов'язаних з вихованням сина. Між ними виникають сварки, які негативно впливають на її здоров'я, психологічний стан та здоров'я сина. На утримання сина відповідач коштів не надає. Тому просила шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини його доходу щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 11 червня 2005 року перебувають в шлюбі зареєстрованому виконкомом Загальцівської сільської ради Бородянського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6) та визнається сторонами. Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки позивачка позов підтримала, а відповідач позов визнав і визнання позову не порушує права інших осіб, то суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини його доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 квітня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved