Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, обґрунтовує тим, що він та відповідач [PERSON] є батьками двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO]. Спільне життя з [PERSON] у позивача не склалось, тому з травня 2012 року вони проживають окремо. При цьому, малолітні діти залишились проживати разом з матірю у квартирі за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] На момент народження дітей у квартирі були створені всі належні умови для проживання та виховання дітей, тому [PERSON] мала залишатись проживати в цій квартирі. Останнім часом позивач двічі на тиждень забирав дітей з садочка, гуляв з ними, приводив додому, годував, купав та вкладав у ліжечка і тільки після цього відїжджав до свого місця проживання. Вихідні дні також проводив з дітьми, вони гуляли, відвідували дитячі розважальні майданчики. Проте, з середини вересня місяця 2015 року [PERSON] позбавлений можливості вільно спілкуватися з дітьми, адже відповідач виїхала з квартири, де вона постійно проживала з дітьми, не повідомивши його про нове місце проживання. Крім того, [PERSON] без жодних підстав забрала дітей з дитячого садочка. Лише за допомогою дільничного інспектора Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області позивач встановив місце проживання дітей, а саме: [ADDRESS], та знайшов дітей, які відвідували дитячий садочок «Джерельце» в с. Чубинське. У звязку з цим, [PERSON] просить суд зобовязати [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні з малолітнім сином та дочкою, а також встановити наступні способи його участі у вихованні і спілкуванні з дітьми: особисте безперешкодне спілкування з дітьми, використовуючи будь-які засоби звязку: телефон, електронну пошту, Skype тощо, у будь-який час, якщо це не порушує нормального та звичного режиму дітей; особисті побачення [PERSON] з дітьми без присутності матері щомісяця у вівторок, середу і п'ятницю у перший і третій тиждень місяця з 17 год. до 20 год.; особисті побачення [PERSON] з дітьми без присутності матері щомісяця у вівторок і середу у другий та останній тиждень місяця з 17 год. до 20 год.;особисті побачення [PERSON] з дітьми без присутності матері з правом перебування дітей за місцем проживання батька щомісяця: другий та останній тиждень місяця з 18.00 год. п'ятниці до 19.00 год. неділі; побачення [PERSON] з дітьми не менше 2-х годин у такі святкові дні як Новий рік, Святвечір, Великдень, день народження дітей за домовленістю з матірю; 7 календарних днів під час різдвяно-новорічних свят (з 25 грудня по 8 січня): в парні роки перші 7 днів проводить мати з дітьми, інші 7 днів - проводить батько з дітьми, в непарні роки - навпаки, перші 7 днів проводить батько з дітьми, інші 7 днів - проводить мати з дітьми; перші два тижні кожного літнього місяця під час літніх канікул. Крім того, [PERSON] просить зобовязати [PERSON] передавати йому дітей на проживання на час перебування [PERSON] за межами України, а також зобовязати [PERSON] повернути малолітніх дітей в Україну до їх постійного зареєстрованого місця проживання за адресою: [INFO]. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, та просили суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась та про своє ставлення до предявленого позову суд не повідомила. Про час та місце розгляду справи вона повідомлена у встановленому порядку. Представник третьої особи [PERSON] вказала, що при розгляді справи покладається на розсуд суду та просить ухвалити рішення з урахуванням висновку органу опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що зазначено в свідоцтвах про народження відповідно серії І-БК №358390 та серії І-БК №358389 (а.с.7,8). Місцем реєстрації малолітніх дітей була квартира [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] Вказана обставина підтверджується довідкою №42 від 13 жовтня 2015 року, виданою ОСББ «Салютна 1-Б» (а.с.12) та копією реєстраційного посвідчення №034045 від 05 грудня 2007 року (а.с.13). На запит представника позивача, адресованого дошкільному навчальному закладу (ясла-садок) №467 Шевченківської районної державної адміністрації у м. Києві від 29 жовтня 2015 року, [PERSON] стало відомо, що [PERSON] 28 вересня 2015 року забрала документи дітей з дошкільного закладу, при цьому керівництво закладу не було попереджено заздалегідь про необхідність переведення дітей до іншого навчального закладу (а.с.15). З висновку ДІМ Бориспільського МВ [PERSON] від 21 жовтня 2015 року встановлено, що [PERSON] разом з малолітніми дітьми переїхала проживати в [INFO] (а.с.19). З 01 жовтня 2015 року малолітні діти почали відвідувати дошкільний навчальний заклад загального розвитку (ясла-садок) «Джерельце», що знаходиться в с. Чубинське по вул. Погребянка, 7. Як встановлено зі змісту листа завідувача [PERSON] з 15 грудня 2015 року діти дошкільний заклад не відвідують. За час перебування у закладі діти зарекомендували себе урівноваженими, завжди готовими прийти на допомогу. Батько дітей часто їх відвідував, спілкувався з ними на території та в приміщенні закладу. Діти зустрічали батька з задоволенням проводжали з ним час, сумували та плакали, коли він їх залишав (а.с.80). Відповідно до ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ч.2 та ч.3 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ч.1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з малолітніми [PERSON] та [PERSON], зокрема не дає дозволу [PERSON] на спілкування з дітьми, що виявляється у тому, що без відома позивача [PERSON] змінила своє місце проживання з малолітніми дітьми, влаштувала без відома батька дітей до іншого дошкільного навчального закладу. Крім того, як встановлено з листа Державної прикордонної служби України на запит позивача від 11 січня 2016 року, 17 грудня 2015 року малолітні [PERSON] та [PERSON] перетнули державний кордон України за напрямом «Київ-Відень» (а.с.144). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні з малолітніми дітьми. Зважаючи на це, [PERSON] належить зобовязати не чинити [PERSON] перешкоди у спілкуванні з дітьми. Відповідно до положення ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Встановлено, що [PERSON] за місцем свого проживання характеризується з позитивної сторони, що підтверджується характеристикою, наданою сільським головою Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області [PERSON] (а.с.83). Крім цього, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та під психіатричним наглядом [PERSON] не перебуває (а.с.92,93). До того ж, з висновку органу опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації, затвердженої розпорядженням Бориспільської районної державної адміністрації №550 від 15 грудня 2015 року, вбачається, що, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, рекомендовано встановити наступний порядок зустрічей [PERSON] з малолітніми сином [PERSON] та дочкою [PERSON]: два рази на місяць кожні перші та треті вихідні дні з пятниці 17.00 години по неділю до 15.00 години; щопонеділка та середи з 17.00 години до 19.00 години; під час літніх канікул по два тижні кожного літнього місяця на оздоровлення дітей. Під час встановлених днів спілкування батьку дітей необхідно враховувати стан здоровя дітей з обовязковим повідомленням їх матері про свій візит. [PERSON] забирати у визначені дні малолітніх дітей з місця їх перебування та повертати до матері у встановлений час. У разі зміни порядку днів побачень, кожен з батьків дітей повинен повідомити іншого про таку зміну (а.с.79). Тому, суд приходить до висновку, що належить встановити наступний порядок участі позивача у вихованні малолітніх дітей: особисте безперешкодне спілкування з дітьми, використовуючи будь-які засоби зв'язку: телефон, електронну пошту, Skype тощо, у будь-який час, якщо це не порушує нормального та звичного режиму дітей; особисті побачення [PERSON] з дітьми без присутності матері щомісяця у вівторок, середу і пятницю у перший і третій тиждень місяця з 17 години до 20 години; особисті побачення [PERSON] з дітьми без присутності матері щомісяця у вівторок і середу у другий та останній тиждень місяця з 17 години до 20 години; особисті побачення [PERSON] з дітьми без присутності матері з правом перебування дітей за місцем проживання батька щомісяця: другий та останній тиждень місяця з 18 години п'ятниці до 19 години неділі; побачення [PERSON] з дітьми не менше 2-х годин у такі святкові дні як Новий рік, Святвечір, Великдень, день народження дітей за домовленістю з матір'ю; 7 календарних днів під час різдвяно-новорічних свят (з 25 грудня по 8 січня): в парні роки перші 7 днів проводить мати з дітьми, інші 7 днів - проводить батько з дітьми, в непарні роки - навпаки, перші 7 днів проводить батько з дітьми, інші 7 днів - проводить мати з дітьми; перші два тижні кожного літнього місяця під час літніх канікул.Крім цього, [PERSON] слід також зобовязати передавати дітей батькові на час перебування її за межами України. Оскільки сторонами не надано будь-яких доказів необхідності встановлення іншого порядку участі [PERSON] у вихованні дітей. Крім цього, суд вважає за необхідне також задовольнити позовні вимоги щодо зобовязання [PERSON] письмово погоджувати з [PERSON] питання щодо зміни місця проживання дітей в Україні та за її межами, та їх навчання. Оскільки, у відповідності до положення ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За змістом ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В силу ч.1 ст.162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. За правилами ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача та його представника, що [PERSON] самочинно, всупереч згоди [PERSON], змінила місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], шляхом виїзду за межі України. Оскільки з пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, встановлено, що він особисто надав нотаріально засвідчений дозвіл [PERSON] на тимчасовий виїзд малолітніх дітей за кордон в супроводі матері. Відповідно до ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Також відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Зважаючи на це, судом не встановлено підстав, які свідчили б про необхідність покладення на [PERSON] зобовязання повернути малолітніх дітей до місця їх постійного проживання за адресою: [INFO]. Оскільки як встановлено судом за домовленістю між батьками не визначено місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] До того ж позивач не заявляв позовні вимоги щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, а тому на даний час відсутні правові підстави для задоволення вказаної вимоги. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 487 гривень 20 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial