Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

В квітні 2014 року прокурор Волочиського району Хмельницької області звернувся до суду в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров'я Хмельницької обласної державної адміністрації з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування, в якому просить стягнути з відповідача на користь Хмельницької обласної лікарні, що фінансується Департаментом охорони здоров'я Хмельницької обласної державної адміністрації, 7609 грн. 93 коп. витрат, понесених лікарнею на стаціонарне лікування [PERSON], який отримав тілесні ушкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини відповідача. В судовому засіданні представник позивача Ковалевський Д.О. підтримав заявлені вимоги з викладених у позові підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, вважає його безпідставним та необґрунтованим, оскільки, зі слів відповідача, всі витрати на лікування він поніс особисто, медикаменти купував сам. Підтвердив, що дійсно тілесні ушкодження він отримав в результаті ДТП та перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедичному відділенні Хмельницької обласної лікарні. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Судом встановлено, що вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 11 березня 2014 року, який набрав законної сили 11 квітня 2014 року, [PERSON] визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно з зазначеним вироком суду, [PERSON] 06 листопада 2013 року близько 15 год. 30 хв., в порушення п.п. 10.1., 12.1., 12.4. ПДР України, керуючи в стані алкогольного сп'яніння т/з «ВАЗ-21104», реєстраційний номер [NUMBER], і рухаючись по автодорозі Волочиськ-Зайчики Волочиського району в с. Тарноруда по вул. Незалежності, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, не обрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожньої обстановки, щоб мати змогу контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, в результаті чого не впорався із керуванням транспортного засобу, допустив його занос із подальшим виїздом на праве узбіччя по ходу руху, де відбулося зіткнення транспортного засобу з деревом. Внаслідок ДТП пасажири автомобіля «ВАЗ-21104», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я. Порушення [PERSON] вищевказаних пунктів правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв'язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. Крім цього, в результаті зазначеної ДТП отримав тілесні ушкодження і сам [PERSON], що не заперечив в судовому засіданні відповідач. Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 51 від 21 січня 2014 року, станом на 06.11.-09.12.2013 року у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричиняють тривалий розлад здоров'я, що могли утворитися від непрямої дії тупого твердого предмету, яким могла бути конструкційна частина салону автомобіля, що діяла по вісі кістки, не виключено, під час та за обставин, вказаних у постанові про призначення судово-медичної експертизи, тобто при ДТП, яка мала місце 06 листопада 2013 року. Згідно з довідкою Хмельницької обласної лікарні № 1266 від 02 липня 2014 року, [PERSON] знаходився на лікуванні в ортопедичному відділенні Хмельницької обласної лікарні з 12 листопада 2013 року по 09 грудня 2013 року з діагнозом: закритий перелом заднього краю правої кульшової впадини із зміщенням фрагмента, травматичний вивих головки задньо-верхній правої стегнової кістки, загальна кількість ліжко-днів - 27, та на його лікування державою було витрачено 7607 грн. 93 коп. (218 грн. 82 коп. вартості 1 ліжко-дня в листопаді 2013 року х 19 днів + 256 грн. 61 коп. вартості 1 ліжко-дня в грудні 2013 року х 8 днів + 1399 грн. 47 коп. вартості медикаментів, придбаних за рахунок лікарні). Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що всі медикаменти він придбавав особисто за власні кошти, оскільки зазначене спростовується даними довідок Хмельницької обласної лікарні № 5 від 22 січня 2014 року (а.с. 4) та № 1266 від 02 липня 2014 року (а.с. 38-40) та не доводиться копіями чеків, долучених відповідачем до матеріалів справи, наявність яких не спростовує відомості, що містяться в довідках лікарні про понесені витрати на лікування [PERSON] Таким чином, відповідачем не доведено обґрунтованість своїх заперечень проти позову, а підстав сумніватись у достовірності довідок Хмельницької обласної лікарні № 5 від 22 січня 2014 року та № 1266 від 02 липня 2014 року у суду немає. За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі та слід стягнути з [PERSON] на користь Хмельницької обласної лікарні понесені вказаним закладом охорони здоров'я витрати на стаціонарне лікування відповідача в розмірі 7609 грн. 93 коп. Стягнути з відповідача на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved