Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON], від імені якої діє на підставі довіреності представник [PERSON], предявила позов до [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 24 вересня 2008 року в с. Ілляшівка Старокостянтинівського району Хмельницької області. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що за життя померла склала заповіт, де усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і на що за законом має право заповіла їй. Після смерті матері вона фактично вступила в управління і розпорядження майном, однак юридично не оформила свої спадкові права, оскільки їй відразу не було відомо про наявність заповіту, адже в сім»ї їх було троє дітей. До спадкової маси входить, зокрема, земельна ділянка, площею 2,18 га в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 755133, виданого [PERSON] сільською радою Старокостянтинівського району 02 січня 2002 року померлій [PERSON] на підставі рішення [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району № 2 від 02 жовтня 2001 року; земельна ділянка, площею 2,1939 га в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 141470, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 16 травня 2008 року померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВКЕ № 846761 за реєстром № 1-300 від 14 березня 2008 року. Представник позивачки подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги та обставини на їх обґрунтування, крім того просила розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не зявився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, однак подав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги та просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України\~ спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, що 24 вересня 2008 року померла [PERSON], про що складено відповідний запис № 12 згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 097833, виданого [PERSON] сільською радою Старокостянтинівського району 26 вересня 2008 року. Зі змісту заповіту, від імені [PERSON], посвідченого секретарем Ілляшівської сільської ради Старокостянтинівського району 27 серпня 2008 року за № 21, остання усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і на що за законом має право заповіла позивачці [PERSON] Листом відмовою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 01 квітня 2016 року за № 1221/01-16 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у звязку з неприйняттям спадщини у встановленому законом порядку та строки. За інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 43955165 від 24 травня 2016 року та листа Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 01 квітня 2016 року № 1221/01-16 спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] не заводилась. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить, зокрема, земельна ділянка, площею 2,18 га в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 755133, виданого [PERSON] сільською радою Старокостянтинівського району 02 січня 2002 року померлій [PERSON] на підставі рішення [PERSON] сільської ради № 2 від 02 жовтня 2001 року; земельна ділянка, площею 2,1939 га в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 141470, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 16 травня 2008 року померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВКЕ № 846761 за реєстром № 1-300 від 14 березня 2008 року. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України закріплено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази, кожний окремо і у їх сукупності, на підставі досліджених обставин справи, суд приходить до переконання, що оскільки позивачка, юридично не була обізнана з вимогами закону щодо порядку та строків прийняття спадщини, одразу їй не було відомо про наявність заповіту, проживала за межами місця відкриття спадщини, враховуючи те, що позов визнається представником відповідача, ці обставини не можуть розцінюватись судом, як зневажливе ставлення до своїх прав чи як відмова від спадщини, тому з врахуванням норм законності, моралі, справедливості, поваги до людини та її законних прав та інтересів, суд визнає поважними причини пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, в звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved