Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

В квітні 2015року [PERSON], [PERSON] звернулись з даним позовом до [PERSON], в якому просили визнати частково недійсним свідоцтво про право приватної власності на домоволодіння по вулиці Леніна,71 в с.Григоро-Іванівка Ніжинського району,видане 28.08.1989 року виконавчим комітетом Ніжинської районної ради народних депутатів Чернігівської області, згідно якого вказане домоволодіння належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] Також позивачі просили визнати за кожним з них право власності на 1/5 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться по вул.Леніна,71 в с.Григоро-Іванівка Ніжинського району, як за колишніми членами колгоспного двору. В обґрунтування вимог заявленого позову позивачі посилались на ті обставини, що у с.Григоро-Іванівка по вулиці Леніна,71 Ніжинського району Чернігівської області розташовано спірний житловий будинок, відповідно до технічного паспорта на вказаний будинок, будівництво відбувалось в період з 1960 по 1980 роки. Згідно довідки Григоро-Іванівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області №03-24/85 від 10.03.2015року, в домоволодінні, розташованому по вул.Леніна,71 в с.Григоро-Іванівка Ніжинського району за даними записів погосподарської книги Григоро-Іванівської сільської ради станом на 15.04.1991року постійно мешкали: [PERSON], 1922року народження (помер 04.01.2001року) - голова колгоспного двору; [PERSON], 1923року народження (померла 23.05.2006 року) - член колгоспного двору; [PERSON], 1963року народження-член колгоспного двору; [PERSON], 1971року народження - член колгоспного двору; [PERSON], 1990року народження - член колгоспного двору. Вказане домоволодіння мало статус колгоспного двору. Позивачі вказують, що разом з [PERSON] (помер 04.01.2001 року) на день його смерті і протягом шести місяців з дня його смерті були зареєстровані та проживали: дружина померлого-Градобик М.Г., син (відповідач) померлого - [PERSON], невістка (позивач) померлого- Градобик Л.М., внук (позивач) померлого-Градобик В.А., що підтверджується довідкою Григоро-Іванівської сільської ради Ніжинського району № 101 від 05.02.2015року. Разом з [PERSON] (померла 23.05.2006 року) на день її смерті і протягом шести місяців з дня її смерті були зареєстровані та проживали син (відповідач) померлої-Градобик А.М., невістка (позивач) померлої-Градобик Л.М., внук (позивач) померлої-Градобик В.А., що підтверджується довідкою Григоро- Іванівської сільської ради Ніжинського району № 102 від 05.02.2015року. Таким чином, позивачі вважають, що кожний вищевказаний член колгоспного двору мав право власності на 1/5 частку в господарстві по вулиці Леніна,71 в с.Григоро-Іванівка Ніжинського району. При цьому позивачі зазначають, що вони не втратили право власності на 1/5 частину у спірному майні, оскільки за даними записів погосподарської книги Григоро-Іванівської сільської ради станом на 15.04.1991року вони були членами колгоспного двору. Також позивачі зазначають, що вони зверталися до реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції з відповідними заявами про реєстрацію за кожним з них права власності на 1/5 частину вказаного будиноку, як за колишніми членами колгоспного двору, проте їм було відмовлено в такій реєстрації та рекомендовано в судовому порядку визнати право власності на нерухоме майно, як за членами колгоспного двору. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.05. 2015 року позовні вимоги [PERSON], [PERSON] задоволено. Судом визнано за [PERSON] право власності на 1/5 частину домоволодіння по вул.Леніна,71 в с.Григоро-Іванівка Ніжинського району. Визнано за [PERSON] право власності на 1/5 частину домоволодіння по вул.Леніна,71 в с.Григоро-Іванівка Ніжинського району. Судом визнано частково недійсним свідоцтво про право приватної власності на домоволодіння в с.Григоро-Іванівка вул. Леніна,71 Ніжинського району, видане 28.08.1989 року. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яких відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, ухваленим без врахування норм матеріального права та фактичних обставин справи. Апелянт вказує, що він є єдиним спадкоємцем після смерті своїх батьків, проте, вказаної обставини при вирішенні спору по суті суд першої інстанції не взяв до уваги. Також апелянт зазначає, що ним до суду першої інстанції була подана письмова заява про застосування позовної давності, проте, вказану заяву суд до уваги не прийняв. Апелянт вказує, що позивачі не представили суду належних доказів відносно того, що є порушеними їх права, з врахуванням того, що в спірному будинку позивачі не проживають з 2010року, при цьому перешкоди в користуванні ними будинком відсутні. Також апелянт стверджує, що позивачі не скористались позасудовим порядком по вирішенню питань щодо заявлених ними позовних вимог, виходячи з положень статті 182 ЦК України, п.5 статті 3, статті 24 Закону України „ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2011 року № 3601/5 „Про затвердження форм рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно та вимог до їх оформлення. В судове засідання апеляційного суду позивач [PERSON], належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду даної справи (а.с. 79,81,83), не зявився. Відповідно до приписів ч.2статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції необхідно скасувати в частині задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання частково недійсним свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння в с. Григоро - Іванівка по вул. Леніна, 71 Ніжинського району, виданого 28.08.1989року виконавчим комітетом Ніжинської районної Ради народних депутатів Чернігівської області та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині. В іншій частині рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.05.2015 року необхідно залишити без змін. Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, зокрема, довідкою Григоро-Іванівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 10.03.2015 року №03-24/85 (а.с.15), що в домоволодінні, розташованому по вул. Леніна,71 в с.Григоро-Іванівка Ніжинського району за даними записів погосподарської книги Григоро-Іванівської сільської ради станом на 15.04.1991року постійно мешкали: [PERSON], [INFO] (помер 04.01.2001року)-голова двору; [PERSON], 1923року народження (померла 23.05.2006року)-член колгоспного двору; [PERSON], 1963року народження-член колгоспного двору; [PERSON], 1971року народження-член колгоспного двору; [PERSON], [INFO] - член колгоспного двору. З довідки Григоро-Іванівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 23.01.2015 року №52 (а.с.13) вбачається, що станом на 15.04.1991року в домоволодінні, розташованому за адресою: с.Григоро-Іванівка, вул.Леніна, 71 мешкали: [PERSON] - власник (помер 04.01.2001 року), [PERSON] - дружина (померла 23.05.2006 року), [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - внук. Дане домоволодіння мало статус колгоспного двору; суспільна група господарства - колгоспне. Згідно свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння в с. Григоро - Іванівка по вул. Леніна, 71 Ніжинського району, виданого 28.08.1989 року виконавчим комітетом Ніжинської районної Ради народних депутатів Чернігівської області (а.с.53), вказане домоволодіння дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] Як вбачається з довідки комунального підприємства Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації від 27.03.2015 року № 00633 (а.с.14), житловий будинок, який знаходиться в с.Григоро-Іванівка по вул.Леніна,71 зареєстрований на праві особистої власності станом на 31.12.2012 року за колгоспним двором, голова якого [PERSON] в цілому, згідно свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, виданого виконкомом Ніжинської районної Ради народних депутатів 28.08.1989 року на підставі рішення №79 від 24.03.1989 року, і записано до реєстрової книги за реєстровим № 128. Згідно довідки Григоро-Іванівської ради Ніжинського району від 05.02.2015 року №103 (а.с.12), [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO]. Станом на 05.02.2015 року разом з нею за даною адресою зареєстровані: чоловік - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Григоро-Іванівської ради Ніжинського району від 19.03.2015року №207(а.с.40), [PERSON], [PERSON], [PERSON] дійсно зареєстровані за адресою: [INFO], але фактично не проживають за вказаною адресою з 2010року. На основі з'ясованих по справі обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачі та відповідач, а також батьки відповідача станом на 15.04.1991 року були членами колгоспного двору в с.Григоро-Іванівка по вул.Леніна,71, Ніжинського району. При цьому суд першої інстанції зазначив, що відповідно до приписів статей 120,123 ЦК УРСР (в редакції 1963року) всі члени колгоспного двору мали рівну частку в майні колгоспного двору, а саме,- кожному із членів двору належало по 1/5 його частині. Позивачам, як членам колгоспного двору, також відповідно належало по 1/5 частині двору кожному. За даних обставин судом визнано за [PERSON] право власності на 1/5 частину домоволодіння по вул.Леніна,71 в с.Григоро-Іванівка Ніжинського району, а також визнано за [PERSON] право власності на 1/5 частину домоволодіння по вул.Леніна,71 в с.Григоро-Іванівка Ніжинського району. Апеляційний суд погоджується з вірним по суті висновком суду першої інстанції у вказаній частині, оскільки вказаний висновок узгоджується з нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та фактичними обставинами справи. Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості вказаного висновку суду першої інстанції та його невідповідності нормам матеріального права не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Зокрема, відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності №20 від 22.12.1995року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991року не втратили право на частку в його майні. Розмір частки члена колгоспного двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Загальні правила щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01липня 1990року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції безпідставно визнав за кожним з позивачів право власності на 1/5 частину спірного домоволодіння, оскільки відповідач є єдиним спадкоємцем після смерті своїх батьків. Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апелянта не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у вказаній частині, з наступних підстав. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори від 25.05.2015року (а.с.64), [PERSON] звернувся до Другої Чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу на його імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим [PERSON], секретарем виконкому Григоро-Іванівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, 16.08.2001року за р.№ 91, на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Григоро-Іванівка по вул.Леніна, 71,Ніжинського району, Чернігівської області, після смерті його матері [PERSON] Згідно даної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.05.2015року, відповідачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок. При цьому державний нотаріус в постанові зазначив, що оскільки в правовстановлюючому документі вказано, що житловий будинок належить колгоспному двору, при цьому зазначено лише голову колгоспного двору (після смерті якого і відкривається спадщина), а інформація про інших членів двору відсутня, а за даними довідки органу місцевого самоврядування або будинкової книги на житловий будинок вбачається, що в житловому будинку проживали і інші особи, які також мають право на частку в майні колгоспного двору, то оформити спадщину на підставі такого правовстановлюючого документу не вбачається за можливе. Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції, визнаючи за позивачами право власності на відповідні частини спірного домоволодіння, безпідставно не прийняв до уваги письмову заяву відповідача про застосування позовної давності та не відмовив в задоволенні вимог позову у вказаній частині у звязку з пропуском позивачами трирічного строку позовної давності, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Вказані доводи апелянта не можуть бути підставою для скасування рішення суду у вказаній частині, оскільки в ході судового розгляду даної справи судом було встановлено, що позивачі фактично являлись власниками майна колгоспного двору, по 1/5 частині кожний, але через відсутність правовстановлюючих документів не мали можливості зареєструвати своє право власності. Як вбачається з відповіді реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції від 09.04.2015року №02/1-09/126/4.2 на імя позивачів (а.с.17) за результатами розгляду заяви позивачів від 02.04.2015року та поданих разом з нею документів, відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Державна реєстрація прав проводиться відповідно до статті 19, а саме на підставі відповідних документів. Оскільки таких документів позивачами представлено не було, реєстраційна служба не вбачала підстав для реєстрації за позивачами права власності на спірне домоволодіння. Доводи апелянта відносно того, що вказаний лист реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції не є належним доказом відмови у реєстрації за позивачами права власності, не спростовують обгрунтованого висновку суду першої інстанції щодо визнання за позивачами права власності - по 1/5 частині спірного домоволодіння за кожним з позивачів. Враховуючи вищенаведене, рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.05.2015року в частині визнання за кожним з позивачів права власності на 1/5 частину спірного домоволодіння необхідно залишити без змін, оскільки висновки суду у вказаній частині узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та фактичними обставинами справи. Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта щодо невірного по суті висновку суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання частково недійсним свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння в с. Григоро - Іванівка по вул. Леніна,71 Ніжинського району, виданого 28.08.1989 року виконавчим комітетом Ніжинської районної Ради народних депутатів Чернігівської області. За даних обставин апеляційний суд вважає за необхідне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.05.2015 року скасувати в частині задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання частково недійсним свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння в с. Григоро-Іванівка по вул. Леніна, 71 Ніжинського району, виданого 28.08.1989 року виконавчим комітетом Ніжинської районної Ради народних депутатів Чернігівської області та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині. Оскільки, як вбачається з вказаного свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння в с.Григоро-Іванівка по вул.Леніна,71 Ніжинського району, виданого 28.08.1989 року виконавчим комітетом Ніжинської районної Ради народних депутатів Чернігівської області (а.с.53), воно містить в собі дані про те, що домоволодіння в с.Григоро-Іванівка по вул. Леніна,71 належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON], і підстав для визнання вказаного свідоцтва частково недійсним в ході судового розгляду даної справи не встановлено. Приймаючи до уваги часткове задоволення апеляційної скарги [PERSON], на підставі приписів статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 60грн.90 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.48,58) понесених витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 60грн.90 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.48,58) понесених витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. При цьому апеляційний суд виходить з наступного розрахунку: 121грн. 80 коп. : 2 = 60грн. 90 коп.

Outcome: partial