Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

В Нововодолазький районний суд Харківської області звернулася з позовом [PERSON], в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого 08.12.2008 року [PERSON] та померлої 07 липня 2011 року [PERSON] на квартиру №5, що розташована за адресою Харківська область Нововодолазький район смт. Нова Водолага вул. Привокзальна,7, що належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, а також право власності в порядку спадкування за законом після померлого 08.12.2008 року [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 6324255100:01:007:0036 площею 0,1306 га., розташована за адресою Харківська область Нововодолазький район, смт. Нова Водолага вулиця Дружби 20, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ХР №-21-57-005564 виданого 01 квітня 1996 року на підставі рішення виконкому Нововодолазької селищної ради від 09 червня 1993 року №7. В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, слухання справи провести без його участі. Відповідачі по справі, надали до суду заяви, в яких попросили справу розглядати без їх участі, зазначили про визнання позовних вимог в повному обсязі та не заперечували проти задоволення позову. Суд, розглянув заяви представника позивача та відповідача по справі, перевірив матеріали справи, надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню за наступних підстав. В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є рідною внучкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. 08 грудня 2008 року помер дідусь позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ № 201405, виданим відділом РАЦС Нововодолазького РУЮ Харківській області, актовий запис №252. 07 липня 2011 року померла бабуся позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ № 316636, виданим відділом РАЦС Нововодолазького РУЮ Харківській області, актовий запис №157. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], та [PERSON] залишилась спадщина у вигляді квартири №5 що розташована за адресою Харківська область Нововодолазький район смт. Нова Водолага вул. Привокзальна,7, яка належала померлим на праві спільної сумісної власності. Також залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,14 га. розташованої на території Нововодолазької селищної ради, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ХР №-21-57-005564 виданого 01 квітня 1996 року на підставі рішення виконкому Нововодолазької селищної ради від 09 червня 1993 року №7. Після виготовлення технічної документації на землю були встановлені точні межі вищевказаної земельної ділянки: а саме земельна ділянка відповідно до держаного акту на право приватної власності на землю серії ХР №-21-57-005564 має кадастровий номер 6324255100:01:007:0036, загальну площу 0,1306 га., та розташована за адресою Харківська область Нововодолазький район, с.м.т. [PERSON] вулиця Дружби 20, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Відповідно до постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії від 08.08.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що у неї були відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно були втрачені, про що були надані відповідні оголошення в засобах масової інформації У звязку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме оригіналу державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ХР №-21-57-005564 виданого 01 квітня 1996 року на підставі рішення виконкому Нововодолазької селищної ради від 09 червня 1993 року №7, а також оригінал свідоцтва про право власності від 03 січня 1995 року зареєстроване в бюро про приватизації 3 ї дистанції цивільних споруджень на праві спільної сумісної власності і записане у реєстрову книгу за №567, позивач не має змоги реалізувати своє право на спадщину у нотаріальному порядку. Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру є наявний заповіт та спадкова справа в якій знаходяться заяви від [PERSON] про прийняття спадщини та заяви [PERSON][PERSON] про відмову від спадщини та заява від дружини спадкодавця [PERSON] про відмову від обовязкової долі. Рідна тітка позивача [PERSON] не бажає приймати спадщину після померлих [PERSON] та [PERSON] про що є відповідна нотаріально посвідчена заява. Крім позивача спадкоємцями після смерті [PERSON] також є рідна мати позивача - [PERSON], яка також не бажає приймати вищевказану спадщину про, що є відповідна нотаріально посвідчена заява. Судом встановлено що на звернення позивача до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений вище житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку позивач отримав відмову (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №677 від 08.08.2015 року) в звязку з тим, звязку з відсутністю оригіналу правовстановчих документів на спадкове майно. Відповідно до частини третьої статті 47 Закону України ,,Про нотаріат,, для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які зокрема не відповідають вимогам законодавства, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення. Судом перевірено, інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які б фактично прийняли спадщину, чи зверталися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] немає. Відповідно до п.4.14 пункту 4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України 22 лютого 2012 року №296/59 «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, та перевірки заборони або арешту цього майна. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1265 ЦК України позивач є спадкоємцем пятої черги після смерті [PERSON],та [PERSON]. Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом),судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів, одним із способів якого є встановлення фактів, які мають юридичне значення. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Враховуючи заяву, що надана відповідачами по справі про визнання позову та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При цьому суд бере до уваги ту обставину, що визнання позову відповідачем по справі є безумовним і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до статті 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову, проводиться в порядку, встановленому ст.ст.174,175 ЦПК України. Судом встановлено, право власності спадкодавців, [PERSON], який помер 08 грудня 2008 року, та [PERSON], яка померла 07 липня 2011 року на спадок, зазначений у позовній заяві, у звязку з чим суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги позивача.

Outcome: approved