overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

В квітні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області\~ з даним позовом, відповідно до якого просить суд: - визнати неправомірним та скасувати п.2 наказу філії «Бориспільський комбікормовий завод» ТОВ «Комплекс Агромарс» від 29.01.2016 р. № 29, - стягнути з відповідача на її користь 100% преміальної оплати праці за січень 2016 року у сумі 500 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовував наступним. 29 січня 2016 року директор філії «Бориспільський комбікормовий завод» ТОВ «Комплекс Агромарс» [PERSON] видав наказ № 29 «Про результати роботи комісії ТОВ «Комплекс Агромарс», відповідно до п.2 якого позивачу оголошено догану та п.4 позбавлено преміювальної оплати праці за січень 2016 року на 100% за перевищення посадових повноважень та порушенням виробничої дисципліни, які мали місце 9 січня 2016 року. Позивач зазначає, що ознайомлений з наказом 04.02.2016 року та вважає, що оскаржуваний ним наказ видано з порушенням діючого законодавства, без належних підстав, а саме,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

В квітні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 18 вересня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сніжнянського міського управління юстиції у Донецькій області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №213. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, від неї надійшла заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 18 вересня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сніжнянського міського управління юстиції у Донецькій області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №213. (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане 18 вересня 2013 року). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] . Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

В квітні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] [INFO], який проживає з нею. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі нею позовної заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву, в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] ( свідоцтво про народження - а.с.7). Неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 08.04.2016 року, що була видана КП Єдність. (а.с.8) Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 367 ч.1 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів. Згідно ст.88 ЦПК України та Закону України Про судовий збір з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

В квітні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання дитини. Позивач посилається на те, що 13.07.1996 року з [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження записано відповідача. Усі обов'язки по вихованню дитини несе позивач, відповідач матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити, суду пояснила, що відповідач надає кошти, які в більшості витрачаються на його утримання, а на утримання сина їх явно не вистачає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти позову, суду пояснив, що вони спільно з позивачем утримують їхнього сина, однак остання перешкоджає йому брати участь у вихованні дитини. Вважає, що краще він буде надавати допомогу на утримання дитини добровільно. Судом встановлено, що 13.07.1996 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Хмільницьким відділом РАГС від 13.07.1996 року, актовий запис № 83. (а.с.3) Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Батьком дитини записано відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції від 19.06.2009 року, актовий запис № 140.(а.с.4) На день звернення до суду дитина знаходиться на утриманні матері, відповідно до довідки Хмільницької міської ради № 07-21/604 від 11.04.2016 року.(а.с.5) У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує всі обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме, що дитина має нормальний стан здоров'я, являється матеріально незабезпеченою, а відповідач являючись батьком дитини, маючи задовільний стан здоров'я, працює в ЗСШ № 1, отримує заробітну плату і має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

В квітні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27 лютого 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис - № 295. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 лютого 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис - № 295, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 25 жовтня 2011 року. Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 03 серпня 2012 року, актовий запис № 2930 (видане повторно). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

В квітні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що подружні відносини між сторонами припинені протягом останніх чотирьох років, відсутнє взаєморозуміння, довіра, відсутні спільні діти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21 грудня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 290, свідоцтво про шлюб серії 1-ОК № 189395. Позивач в судове засідання не зявилася, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявивсь, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 грудня 2011 року у Виконавчому комітеті Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 290, свідоцтво про шлюб серії 1-ОК № 189395. Спільних дітей подружжя не має. Подружні відносини між сторонами припинені протягом останніх чотирьох років, відсутнє взаєморозуміння, довіра, відсутні спільні діти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

В квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати, [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку з незавершеним будівництвом (готовність 65 відсотків) по [ADDRESS], яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу від 07 листопада 2003 року. Оскільки при житті його мати договір купівлі-продажу в органі, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна не зареєструвала він не може отримати його у спадок. Тому просив визнати за ним право власності на ? частину вказаного житлового будинку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, викладене підтвердив. Відповідач Клавдієво-Тарасівська селищна рада в судове засідання представника не направила, просила слухати справу без участі її представника, заперечень проти позову не має. Відповідачка [PERSON] та представник третьої особи дев'ята київська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явились, відповідно до заяв просили слухати справу у їх відсутність, відповідачка позов визнала. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої спадщину прийняв її син: [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про смерть (а.с.5), постанови державного нотаріуса (а.с.7). З копії договору купівлі-продажу від 07 листопада 2003 року вбачається, що [PERSON] являється власницею ? частини житлового будинку з незавершеним будівництвом (готовністю 65 відсотків), що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.6,10). З копії постанови державного нотаріуса дев'ятої київської державної нотаріальної контори вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS], договір купівлі-продажу не зареєстрований в органі, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна (а.с.7). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на спірний будинок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

В квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01 липня 2001 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON]. Під час шлюбу вони за спільні кошти придбали 51/100 частину житлового будинку по вулиці Ковпака, 20 в смт.Пісківка Бородянського району Київської області. Оскільки 13 жовтня 2015 року шлюб між ними розірваний, вони не можуть розділити спільно нажитий будинок в добровільному порядку, просив розділити між ним та відповідачкою [PERSON] житловий будинок по вулиці Ковпака, 20 в сел. Пісківка Бородянського району Київської області, визнавши за ним право власності на 26/100 частини вказаного житлового будинку, а 25/100 частин залишити у власності відповідачки. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, відповідно до заяв просили слухати справу у їх відсутність, позов підтримали. Представник відповідачки [PERSON] в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов визнав частково, згоден на розподіл спірного будинку в рівних долях (частинах). Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 01 липня 2007 року по 13 жовтня 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та розірвання шлюбу (а.с.8-9). Під час шлюбу вони, 16 жовтня 2009 року придбали 51/100 частину жилого будинку по вулиці Ковпака, 20 в селищі Пісківка Бородянського району Київської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.10-11), копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.12), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.13). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу) Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки суду не надано доказів, що подружжям визначено, що при поділі майна частка чоловіка буде більшою на 1/100 частину, то суд ввважає за необхідне задовольняючи частково позовні вимоги, поділити спірне майно, визнавши за кожним із подружжя право власності на 51/200 його частину.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

В квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором №ІСКGМСUVI.243801.002 від 02 липня 2014 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на залишок заборгованості по кредиту. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 29 березня 2016 року має заборгованість в сумі 21401,13 гривні. Просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі, позов визнала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02 липня 2014 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями заяви про приєднання до умов продукту «Кредитна картка» (а.с.5), анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с.7), умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.8-14), копіями виписок по особовому рахунку (а.с.20-25), постанови правління НБУ №914 від 21 грудня 2015 року (а.с.33), рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №234 від 22 грудня 2015 року (а.с.34). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.15-19) станом на 29 березня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 21401,13 грн. в тому числі: 5303,39 грн. - поточна заборгованість по тілу кредиту; 3431,57 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 218,38 грн. - поточна заборгованість по відсоткам; 6284,70 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 6163,09 грн. - заборгованість за штрафами і пенею. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету також необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,2 грн.

Outcome: approved