Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь грошових коштів 109 980,00 гривень отриманих за реалізацію автомобіля позивача марки CITROEN, модель С1, номер шасі (кузов, рама VIN - [NUMBER], випуск 2011 року, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER], тип легковий-комбі-В, зареєстрований РП РЕР - 2 УАІ в Дніпропетровській області 21 грудня 2011 року, судові витрати та витрати за юридичні послуги. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що йому на праві власності належав автомобіль марки CITROEN реєстраційний номер [NUMBER]. 19 липня 2013 року позивачем надано відповідачу довіреність на право розпорядження означеного автомобіль. 08 жовтня 2013 року позивачем скасовано довіреність від 19 липня 2013 року. 31 жовтня 2013 року позивачем отримано довідку Новомосковського ЦНПУДА ГУМВС України, якою позивача повідомлено, що 14 серпня 2013 року автомобіль знятий з обліку в Новомосковському ЦНП [PERSON] на основі генерального доручення ВТІ 918067 від 19 липня 2013 року, виданого приватним нотаріусом [PERSON] 14 серпня 2013 року означений автомобіль зареєстрований за [PERSON] на основі довідки-рахунку ААВ №216134 від 14 серпня 2013 року, виданої ФОП [PERSON] В довідці-рахунку вказана вартість автомобіля 109 980,00 гривень. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову. Вказували на те, що даючи довіреність від 19 липня 2013 року позивач фактично надав відповідачу право розпорядження автомобілем та отримав грошові кошти від відповідача за передачу права власності. В судове засідання, призначене на 28 січня 2015 року відповідач та її представник не з`явились, згідно клопотання просили відкласти розгляд справи, в задоволенні якого судом відмовлено. Третя особа в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову. Вказала на те, що позивачу під час оформлення довіреності передано грошові кошти за відчужуваний автомобіль, про що свідчить сплата третьою особою кредиту. В судовому засіданні судом допитано в якості свідка [PERSON], який є чоловіком третьої особи та пояснив, що позивачем під час оформлення довіреності отримано грошові кошти за автомобіль. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з огляду на наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що 21 грудня 2011 року в Дніпропетровському МРЕВ-З ДАІ за [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований автомобіль CITROEN С1 номерний знак [NUMBER], 2011 року виготовлення, кузов [NUMBER], двигун: 7007480, колір сірий /а.с.10/. 19 липня 2013 року [PERSON] на підставі довіреності, засвідченої Приватним нотаріусом Новомосковського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], за реєстровим номером 911 надано [PERSON] право розпоряджатися (експлуатувати, продати, здавати в оренду) належним позивачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого РП РЕР - 2 УДАІ в Дніпропетровській області 21 грудня 2011 року автомобілем марки CITROEN, модель С1, реєстраційний номер [NUMBER]. Одержувати належні позивачу за договорами грошові суми /а.с.9/. 14 серпня 2013 року на підставі генерального доручення ВТІ 918067 від 19 липня 2013 року виданого приватним нотаріусом [PERSON] автомобіль марки CITROEN, модель С1, реєстраційний номер [NUMBER] знятий з обліку в Новомосковському ЦНП [PERSON] та зареєстрований в Новомосковському ЦНП за [PERSON] на підставі довідки-рахунку ААВ № 216134 від 14 серпня 2013 року виданої ФОП [PERSON]. В довідці-рахунку вартість даного автомобіля вказана в розмірі 109 980 гривень 00 копійок. [PERSON] видані номерні знаки [NUMBER] та свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER]/ а.с.10/. 08 жовтня 2013 року позивачем скасовано довіреність від 19 липня 2013 року за вх. №407/02-18, про що Приватним нотаріусом Новомосковського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] здійснено відповідний запис /а.с.9/. Відповідно до частин 1, 3 статті 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Згідно з частиною 1 статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. У відповідності з частиною 1 статті 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. За правилами статті 239 ЦК правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Аналіз приведених норм у контексті спірних правовідносин свідчить про те, що усі дії, які 14 серпня 2013 року вчинив під час продажу транспортного засобу, належного позивачу відповідач (у тому числі, дії з отримання грошових коштів), він вчинив від імені та в інтересах позивача, а також на його користь. Ураховуючи викладене, отримання відповідачем грошових коштів за укладеним правочином обумовило виникнення у нього обов'язку передати їх власникові відчуженого майна (довірителю за довіреністю). Згідно матеріалів справи, відповідач не виконав вказаного обов'язку щодо передачі грошових коштів позивачу за відчужений автомобіль, отже звернення позивача до суду із цим позовом є обґрунтованим. Належних доказів на підтвердження протилежного відповідачем суду не надано. Досліджуючи посилання відповідача та третьої особи на те, що відповідач отримав грошові кошти за автомобіль, суд враховує положення ч.2 ст.59 ЦПК України, згідно якого обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Оскільки суду, на дотримання положень ст.60 ЦПК України не надано належних доказів на підтвердження передачі відповідачем грошових коштів за рухоме майно, отримане від його реалізації, доказів, передбачених п.3 ч.1 ст.208 ЦК України на підтвердження отримання позивачем грошових коштів під час оформлення довіреності від 12 липня 2013 року для підтвердження вчинення удаваного правочину, посилання відповідача є такими, що не приймаються судом до уваги. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково в частині стягнення грошових коштів, отриманих за реалізацію рухомого майна. Щодо стягнення судового збору та витрат на правову допомогу, то суд враховує, що позивачем при звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 1100,00 гривень. Внаслідок чого, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України та виходячи з законодавчо встановленого розміру судового збору з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1099,80 гривень. Стосовно стягнення витрат пов'язаних з юридичною допомогою, суд вважає за необхідно відмовити в цій частині позову з урахуванням положень ст.ст. 10,60 ЦПК України через не надання платіжного документу, що підтверджує такі витрати.

Outcome: partial