Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернувся [PERSON] Позовну заяву позивач аргументує тим, що шлюб між ним та відповідачкою був зареєстрований 21 травня 2005 року Могилянівською сільською радою Острозького району Рівненської області, актовий запис №5. Від даного шлюбу вони дітей не мають. Вказує, що шлюбне життя з відповідачкою не склалося, у них різні характери та погляди на життя. На протязі останніх чотирьох років проживають окремо, так як відповідачка більшість часу знаходиться поза межами України та має намір залишитися на постійне проживання. Зазначив, що кожен з них займається влаштуванням особистого життя не враховуючи думки іншого. Вказав, що між ними відсутні будь-які почуття. Посилається на те, що вони з відповідачкою не змогли побудувати сімейні відносини на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Перспектив для збереження сім'ї немає, шлюб між ними існує формально, так як вони подружніх стосунків не підтримують, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов'язків не мають, проживають окремо. Зазначив, що він неодноразово намагався розірвати шлюб в позасудовому порядку в органах РАЦС, однак відповідачка проігнорувала дану пропозицію, що змусило його звернутися до суду з даним позовом. Вказав, що спору щодо поділу майна між ними немає. Просив шлюб розірвати. Позивач в підготовчому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Представник позивача адвокат [PERSON] в підготовчому засіданні заявлені позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. При цьому зазначив, що на даний час сімя існує формально, протягом останніх чотирьох років сторони проживають окремо, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов'язків не мають, тому шлюб між ними існує формально. Просив не надавати сторонам термін на примирення. У сторін відсутній спір щодо спільного майна подружжя. Відповідачка подала до суду заяву, в якій вказала, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до неї про розірвання шлюбу визнає, не заперечує проти їх задоволення. Вказала, що примирення між ними є неможливим та просить заходи щодо примирення не вживати, так як протягом чотирьох років проживають окремо, кожен з них займається налагодженням свого особистого життя та вона має намір проживати поза межами України. Розгляд справи просить проводити у її відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ГЮ № 087273 встановлено, що 21.05.2005 року Могилянівською сільською радою Острозького району Рівненської області, актовий запис № 5, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище Шклярук. (а.с.9). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сім?я фактично розпалася, сторони разом не проживають, взаємних прав та обовязків не мають, спільного побуту, бюджету, не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу. Між сторонами відсутній спір щодо спільного майна, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв'язку із чим, визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів для примирення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Судом встановлено, що між сторонами відсутні такі складові сім`ї, як спільне проживання, повязаність спільним побутом та почуття любові і взаємоповаги, а тому шлюб необхідно розірвати. Як вбачається із ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Із квитанції №0.0.934017485.1 від 09.01.2018р., банк платника ПАТ «ПриватБанк», [PERSON] сплаченого на рахунок ГУ ДКСУ у Рівненській області, розрахунковий рахунок № 31214206700005, МФО 833017, ЄДРПОУ 38043501 судовий збір у розмірі 704,80 грн., а відтак, враховуючи визнання позову відповідачкою до розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається із ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на задоволення позовних вимог та повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 352,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом. На підставі ст. 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved