Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

в обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що їй на праві власності належить будинок № 6 по вул. Рунишівська в с.Товмачик Коломийського району Івано-Франківської області. У вказаному будинку також зареєстроване місце проживання онука позивача - відповідача. Останній біля 5 років тому почав вести паразитичний спосіб життя, жодні умовляння змінити свою поведінку на нього не діяли, він покинув вказаний будинок, почав проживати в різних населених пунктах, часто їх змінюючи. Крім того, останній за час проживання в зазначеному будинку часто наносив побої позивачу, погрожував їй фізичною розправою, оскільки зловживав спиртними напоями, та не бере участі у витратах по утриманню цього будинку, не сплачує комунальні послуги, у вказаному будинку відсутні його речі. Проте, добровільно зняти з реєстрації своє місце проживання в цьому житлі відповідач не бажає. Тому позивач просить визнати останнього таким, що втратив право на користування зазначеним будинком. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 22.06.2016 року представник позивача [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності та згідна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був двічі повідомлений належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання у спірному будинку. Надіслані на адресу відповідача судові виклики в судові засідання 07.06. та 22.06.2016 року відповідачу не вручені в звязку з тим, що за вказаною адресою він не проживає. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності (а.с. 23, 28). Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва на право особистої власності, виданого 11.09.1989 року виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення №125 від 14.06.1989 року, зареєстрованого в Коломийському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за реєстровим за № 120, позивачу на праві власності належить вищевказаний будинок (а.с.3). Довідкою №97, виданою виконкомом Товмачицької сільської ради 04.02.2016 року, а також довідкою, виданою Коломийським РВ УДМС України в Івано-Франківській області 19.05.2016 року №17/2740, стверджується факт реєстрації місця проживання відповідача в спірному будинку (а.с.5, 21). Актом, складеним 16.05.2016 року представниками вказаної ради, стверджується, що у зазначеному будинку не виявлено ніяких особистих речей відповідача, вказана особа в даному будинку не проживає (а.с.19). Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання. Ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з вимогами ч.1 ст.6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач протягом визначеного ч.2 ст.405 ЦК України строку не проживає без поважних причин в спірному будинку. В звязку з цим його слід визнати такими, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з положеннями ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач, яка є інвалідом І-ї групи загального захворювання. На підставі наведеного, ст.317, 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні та,

Outcome: approved