Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

В лютому 2020 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову вказувала, що з 14.02.1998 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначала, що розривають шлюб з тієї причини, що не зійшлись з відповідачем характерами та поглядами на життя, у зв`язку з чим у них виникли суперечки та сварки. Шлюбні відносини між ними припиненні, спільне господарство не ведеться, проживають окремо, тому вважає збереження сім`ї та подальше їх спільне життя неможливе. Посилаючи на вказані обставини, позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 334. 03.02.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. Ухвалою судді від 21.02.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. В поданій до суду заяві від 04.02.2020 року позивач просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В поданій до суду заяві від 06.03.2020 року відповідач просив розглянути справу без його участі, відносно розірвання шлюбу не заперечував, вимоги позову просив задовольнити. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 14.02.1998 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 334. Від спільного життя подружжя мають двох синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору при поданні позову в розмірі 840,80 грн., тобто 420,40 грн., а іншу частину судового збору в розмірі 420,40 грн. стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved