Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

В квітні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Шлюб між сторонами розірвано у 2020 році рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси, на даний час вони проживають окремо, при цьому дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участь у вихованні дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча являється працездатним, а тому позивач просила стягнути з нього аліменти на її користь в розмірі 30% з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно або в розмірі 2500-3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 05.05.2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. 16.08.2021 року ухвалою суду означений позов залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 03.09.2021 року позивач надала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 2500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належними чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, натомість подав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнаючи позовні вимоги в сумі 2000-2500 грн.. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 07.11.2-15 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 07.11.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , згідно з яким батьком дитини є відповідач [PERSON] .. Довідкою Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради №7402021 від 04.01.2021 року підтверджується, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає по [ADDRESS] за місцем проживання позивача [PERSON] .. З`ясовуючи наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, а також обґрунтованості доводів сторін, наведених ними в обґрунтування та заперечення позовних вимог, судом також враховується наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991\~pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями\~статті 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою\~статті 150 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої\~статті 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою\~статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України\~визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові КЦС ВС від 25 вересня 2019 року у справі №755/14148/18 (61-11325ск19). При розгляді даної справи судом також приймаються до уваги положення ч.2\~ст. 182 Сімейного кодексу України, згідно з якими розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік»\~з 01 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років 1921 грн.. Аналізуючи вищезазначені положення законодавства та судової практики, а також враховуючи встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання його неповнолітньої дитини. Вирішуючи питання розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд бере до уваги ставлення відповідача до позовних вимог, який визнав позов в частині обов`язку сплачувати аліменти в розмірі 2000-2500 грн.. Інших доказів, які б вказували на перешкоди для стягнення аліментів, відповідач не надав суду. У відповідності до\~ст. 182 СК Ук раїни\~суд також враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1\~ст. 184 цього СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на наведене, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає вірним стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи від дня пред`явлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В силу вимог\~ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved