Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

В липні 2018 року позивач, в особі свого представника, звернувся до Красноокнянського районного суду Одеської області із зазначеним позовом до відповідача, і 26.07.2018р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06.12.2007р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 1000,00грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За твердженням позивача, Банком було виконано свій обов'язок та надано кредитні кошти відповідачеві для власного користування, однак, відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, а тому, станом на 30.05.2018р., має заборгованість - 16 833,92 грн., в тому числі: 1 122,48 грн. - заборгованість за кредитом; 10 766,55 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 667,08 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); та 777,81 грн. - штраф (процентна складова), що і спонукало позивача на звернення до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши, відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, заяву про розгляд справи в його відсутності та згоду на заочний розгляд справи, а тому, справа розглянута без його присутності, що відповідає положенням ст.223 ч.5 ЦПК України. /ар.сп. 3, 24 / Відповідач, про час і місце судового розгляду справи, повідомлялася належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення 02.08.2018р. особисто відповідачу, однак в судове засідання не з'явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала, а тому, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.223 ч.4 та ст.280 ч.1 ЦПК України. /ар.сп. 41 / Дослідивши всі подані докази, суд, на основі встановлених фактів та відповідних їм правовідносин, прийшов до висновку про повне задоволення позову, виходячи із наступного: згідно договору б/н від 06.12.2007р. (заяви відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Витягу із Умов і Правил надання банківських послуг), а також паспорту відповідача та правовстановлюючих документів банку, Банк надав відповідачеві кредитні кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, в сумі 1000,00грн., під зобов'язання їх повернення, зі сплатою встановлених 22,80 відсотків річних за користування ними, та інших платежів, згідно визначеного графіку; /ар.сп. 2-4, 9-15, 18-21, 37 / відповідно до п.6.5 Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії; /ар.сп. 13 / п.8.6. зазначених Умов і правил встановлено, що у випадку порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань більше ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф, в розмірі 500 грн. +5% від суми позову; /ар.сп. 13 (зв.)/ наданим розрахунком заборгованості за договором б/н від 06.12.2007р. позивач стверджує, що станом на 30.05.2018р. заборгованість по кредитному договору склала 16 833,92 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 1 122,48 грн.; заборгованість за процентами - 10 766,55 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 3 667,08 грн.; заборгованість по штрафам - 1 277,81 грн.; /ар.сп. 5-8 / п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; ст.526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу; згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, які обчислюються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно; ч.1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його в строк, передбачений договором; відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; ч.1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, позовні вимоги, на переконання суду, підлягають повному задоволенню, оскільки відповідач, отримавши від банку кредитні кошти, у визначений строк повністю їх не повернула, тобто порушила взяті на себе зобов'язання, а тому позивач має безумовне право на стягнення боргу. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже сплачена сума судового збору, в повному обсязі, підлягає стягненню зі сторони відповідача, на користь позивача. /ар.сп. 1/ На підставі ст.ст.11 ч.2 п.1, 509 ч.1, 526, 549, 612 ч.1, 1049 ч.1, 1054 ч.1 ЦК України, та

Outcome: approved