Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 29 серпня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 30 серпня 2019 року. Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] та Порошківської сільської ради Перечинського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.М., про визнання заповіту недійсним. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з вказаного житлового будинку. Усе своє життя і на даний час разом зі своєю родиною вона проживає у спадковому будинку, доглядала за ним, сплачувала необхідні комунальні платежі, а відтак вступила у володіння та управління спадковим майном; крім цього вона зі своїми чоловіком понесла всі витрати, пов`язані з похованням матері. Разом з цим, наприкінці липня 2018 року, коли вона звернулася із відповідною заявою до приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.Ю. про прийняття спадщини, їй було відмовлено у отриманні такої, так як її мати залишила заповіт відносно спадкового майна [PERSON] Вважаючи вказаний заповіт недійсним, так як впевнена, що такий складено всупереч волі матері, яка у той період часу важко хворіла і взагалі важко пересувалася, а крім того є неграмотною, оскільки закінчила лише два класи середньої школи, просить позов задовольнити та визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] 26 липня 2013 року, зареєстрований за № 109. У свою чергу відповідач [PERSON] подав суду відзив, в якому зазначив, що не погоджується із позовом та вважає такий необґрунтованим, виходячи з наступного. За п`ять років до своєї смерті його бабуся [PERSON] , яка померла [INFO] , склала на його користь заповіт, яким заповіла йому все майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що за законом буде мати право. Вказаний заповіт складений та підписаний без будь якого примусу, у повній відповідності до її вільного волевиявлення, відповідав її волі та вимогам ст. 1247 ЦК України. Так, у 2006 році помер його дідусь [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, на яку за заповітом мав право його батько - [PERSON] , однак останній відмовився від свого права на спадкування за заповітом на користь матері - [PERSON] . Своє право власності на житловий будинок бабуся оформила лише 03 липня 2010 року, а в подальшому вирішила подарувати належний їй житловий будинок йому. Коли з вказаним питанням вони звернулися до нотаріуса, то виявилося, що для нотаріального посвідчення договору дарування житлового будинку необхідно мати правовстановлюючі документи на змелю з присвоєним кадастровим номером ділянки, у зв`язку з чим бабуся самостійно зверталася до Порошківської сільської ради Перечинського району про надання дозволів на розроблення технічної документації. В подальшому, коли бабуся склала заповіт, то самостійно зробила це у Порошківській сільській раді, після чого передала його оригінал йому, а також всі оригінали документів на будинок та майнові права. Крім того, численні свідки також можуть підтвердити факт того, що він та його батько постійно доглядали за бабусею, організували та оплатили витрати по похованню. Також не погоджується з тим, що бабуся була неграмотною, оскільки закінчила два класи, так як це не відповідає дійсності, тому що бабуся закінчила вісім класів загальноосвітньої школи та вміла писати і читати. Отже, оскільки оскаржуваний заповіт по формі, порядку його посвідчення, відображенню дійсного волевиявлення заповідача на розпорядження своїм майном відповідає вимогам закону, а на підтвердження підстав його недійсності позивач належних та допустимих доказів не надала, тому просить у задоволенні У судовому засіданні представник відповідача Дрюченко О.С. проти задоволення позову заперечив у повному обсязі, посилаючись на обставини відзиву. Приватний нотаріус Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.М. у судовому засіданні підтримала позицію представника відповідача. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки не повідомили, натомість адвокат Штефаняк І.І. попередньо подав суду заяву про залишення позову без розгляду, у задоволенні якої ухвалою суду від 29 серпня 2019 року було відмовлено. Представник відповідача Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області в судове засідання також не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзив не подавав, у підготовчому судовому засіданні проти позову заперечував. Під час розгляду справи було вчинено наступні процесуальні дії: - ухвалою судді від 01 листопада 2018 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання; - ухвалою суду від 20 листопада 2018 року у порядку частин 11-13 статті 187 ЦПК України позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків; - ухвалою суду від 27 листопада 2018 року у зв`язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви, постановлено продовжити розгляд справи; - в порядку витребування доказів ухвалою від 05 березня 2019 року з Порошківської сільської ради Перечинського району витребувано оригінал заповіту (другий примірник), який складено та підписано заповідачем [PERSON] 26 липня 2013 року й зареєстровано за № 109; - в порядку витребування доказів ухвалою від 20 березня 2019 року з Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області витребувано копії звернень [PERSON] , [INFO] , що проживала за адресою: [ADDRESS] , до органів МВС України протягом 2009-2013 років та матеріали перевірок за результатами таких звернень, а також відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, де заявником/потерпілою була [PERSON] , [INFO] ; - ухвалою суду від 16 травня 2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 цього Кодексу суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Так, відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною другою статті 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Так, волевиявлення [PERSON] було спрямоване на передачу майна саме онуку [PERSON] та зафіксоване в оспорюваному заповіті від 26 липня 2013 року. Волевиявлення спадкодавця було вільним та відповідало її волі. Заповіт складено у письмовій формі, із зазначенням часу, місця його складання та засвідчено гербовою печаткою Порошквіської сільської ради Перечинського району. Доказів протилежного позивач не надала. Отже, оскаржуваний заповіт по формі, порядку його посвідчення, відображенню дійсного волевиявлення заповідача на розпорядження своїм майном відповідає вимогам закону, а на підтвердження підстав його недійсності позивач належних та допустимих доказів не надала, а відтак її позов до задоволення не підлягає. Що стосується відшкодування судових витрат, то суд приходить до такого. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України витрати із сплати судового збору покладаються на позивача. Крім того, у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивача просить стягнути з відповідача 18 500 гривень витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підтверджено розрахунком витрат на правову допомогу наданих Адвокатським об`єднанням «Дрюченко» у справі № 304/1449/18 та меморіальним ордером №02PL622599 від 16.11.2018 року, меморіальним ордером № 02PL988371 від 15.03.2019 року та квитанцією № 89-4 від 25.07.2019 року, згідно якого відповідач [PERSON] оплатив адвокатському об`єднанню «Дрюченко» 18 500,00 гривень за надану правничу допомогу, подавши заяву про стягнення таких витрат до закінчення розгляду справи по суті. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про задоволення клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до поданого розрахунку сума гонорару адвокатського об`єднання за надану професійну правничу допомогу відповідачу [PERSON] складає 18 500,00 грн. Як вбачається із меморіального ордеру № 02PL622599 від 16.11.2018 року, меморіального ордеру № 02PL988371 від 15.03.2019 року, квитанції № 89-4 від 25.07.2019 року, відповідач [PERSON] , оплатив адвокатському об`єднанню «Дрюченко» 18 500 грн. за юридичні послуги. Згідно Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, адвокатським об`єднанням були виконані наступні роботи (надані такі послуги): ознайомлення з матеріалами справи, опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні правовідносини, підготовка процесуальних документів, судове представництво. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд визнав витрати за надання професійної правничої допомоги такими, що є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), оскільки обсяг письмових доказів, зібраних адвокатом для подачі відзиву до суду, є значним; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (в тому числі кількість підготовлених процесуальних документів, зокрема, враховано, що представник відповідача адвокат Дрюченко О.С., прибував для участі в усі призначені судові засідання, в той час, як позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання не з`являлися для участі у розгляді справи), а також ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на викладене суд вважає обґрунтованими та доведеними витрати на професійну правничу допомогу, зважаючи на правовідносини у справі, обсяг і об`єм доказів, наявні процесуальні документи, підготовлені адвокатським об`єднанням, та спосіб участі представника при розгляді справи, складність справи суд вважає розумними та співмірними витратами на правничу допомогу у розмірі 18 500 грн., які підлягають стягненню з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] .

Outcome: approved