Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] кошти, які були сплачені ним як комунальні платежі, в сумі 5332 грн. 31 коп. за період з січня 2013 року по січень 2016 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що він та відповідач є співвласниками по 1/2 частини квартири [ADDRESS] (нині Льотна) в м. Чернігові. За період з січня 2013 року по січень 2016 року [PERSON] не сплачувала комунальні платежі, розмір комунальних платежів за цей період становить 10664 грн. 62 коп., оплата комунальних платежів проводилась ним в повному обсязі. Відповідач, як власника 1/2 частини квартири, має відшкодувати йому понесені витрати в сумі 5332 грн. 31 коп. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 червня 2016 року позовні вимоги задоволені частково. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення змінити та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що оскаржуване рішення є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що з 2012 року [PERSON] до нього жодного разу з приводу неможливості потрапити до квартири не зверталась; відповідачка не зверталась зі скаргами до правоохоронних органів або до житлово-комунального підприємства з приводу перешкод у потраплянні до спірної квартири. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно не стягнув з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]; кожному на праві власності належить по 1/2 частині вказаної квартири. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 лютого 2016 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], КП «Деснянське» Чернігівської міської ради про встановлення порядку користування квартирою задоволено частково та встановлений порядок користування квартирою №16 в буд. 3 по вул. Червоногвардійській в м. Чернігові: виділено в користування [PERSON] кімнату №4 житловою площею 15,8 кв.м. з балконом; виділено в користування [PERSON] кімнату №5 площею 16,9 кв.м.; а коридор №1 площею 5,3 кв.м., кухню, ванну з вбиральнею залишено у спільному користуванні. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачці чинилися перешкоди у користуванні квартирою, а тому не підлягають відшкодування витрати , понесені позивачем на оплату гарячого та холодного водопостачання, газопостачання; не підлягають відшкодуванню понесені позивачем витрати по опаленню квартири, оскільки не наданий їх окремий розрахунок; витрати, які позивач поніс на утримання будинку і прибудинкової території є коштами, сплаченими в рахунок утримання квартири, а отже з [PERSON] необхідно стягнути половину сплачених позивачем коштів - 1007 грн. 28 коп. Проте, з висновком суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи ( а.с. 115), позивач поніс витрати на оплату правової допомоги в розмірі 1500 грн. З урахуванням розміру задоволених позовних вимог, з відповідачки на користь позивача слід стягнути у відшкодування витрат на правову допомогу 283 грн. 35 коп. ( 5332.31 грн./ 1500 грн. = 1007.28 грн./Х. Х = 283.35 грн.). Розглядаючи справу у межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. За змістом ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов»язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які були допитані судом першої інстанції, та які мешкають у під»їзді, де знаходить належна сторонам квартира, підтверджується, що у спірній квартирі протягом трьох років мешкали квартиранти, які з питань найму спілкувалися з представником позивача по даній справі, а відповідачка не могла потрапити до вказаної квартири. В листопаді 2015 року [PERSON] зверталась до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користування житлом та вселення в квартиру. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 лютого 2016 року позовні вимоги були залишені без розгляду. В ході розгляду даної цивільної справи сторони не оспорювали, що представник [PERSON] [PERSON] в ході розгляду справи судом першої інстанції надала [PERSON] ключі від спірної квартири і після цього [PERSON] була подана заява про залишення без розгляду позовних вимог про усунення перешкод у користування житлом та вселення в квартиру. В вересні 2015 року [PERSON] зверталась до Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області з заявою про вжиття заходів до осіб, які без відповідних правових підстав мешкають в спірній квартирі. Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідачці чинилися перешкоди у користуванні квартирою, даною квартирою користувався позивач або треті особи за згодою останнього, а тому відсутні підстави для відшкодування витрат, понесених на оплату комунальних платежів. Рішення суду першої інстанції [PERSON] не оскаржується, а тому, враховуючи межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial