Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

В квітні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, який обґрунтувала тим, що на примусовому виконанні в Бориспільському МР ВДВС ГТУЮ у Київській області перебуває виконавчий лист №2-496, виданий Бориспільським міськрайонним судом Київської області від 15 липня 2010 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 січня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] систематично не сплачує аліменти на утримання сина, тому у нього виникла заборгованість, яка станом на 15 березня 2019 року становить 102358 гривень 21 копійку. [PERSON] ухиляється від добровільного погашення заборгованості зі сплати аліментів. Тому [PERSON] просить стягнути з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з 20 березня 2014 року по 28 лютого 2019 року у розмірі 102358 гривень 21 копійки. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала пред`явлений позов у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Відповідач [PERSON] позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15 липня 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області видав виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 січня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.15). 06 липня 2015 року постановою державного виконавця ВДВС Бориспільського МУЮ було відкрито виконавче провадження з примусового виконання цього виконавчого листа (а.с.16). В подальшому позивач змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені (а.с.13). Згідно довідки-розрахунку заборгованості з аліментів, складеної головним державним виконавцем МР ВДВС ГТУЮ у Київській області Письок Ю.В., вбачається, що за період з 20 березня 2014 року по 28 лютого 2019 року у [PERSON] виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 102358 гривень 21 копійки (а.с.18-19). У відповідності до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 25 квітня 2018 року у цивільній справі №572/1762/15-ц, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. З розрахунку розміру пені за прострочення сплати аліментів за період з 20 березня 214 ро по 28 лютого 2019 року вбачається, що розмір пені становить 642552 гривень. Вказаний розрахунок виконаний з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 25 квітня 2018 року у цивільній справі №572/1762/15-ц. Разом з цим, згідно з положенням ч.1 ст.196 СК України розмір пені за прострочення сплати аліментів не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості. У зв`язку з цим, з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина у розмірі 102358 гривень 21 копійки, тобто у розмірі заборгованості з аліментів. До вказаного висновку суд приходить виходячи також з того, що за правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України саме на відповідача покладається обов`язок з доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч цьому, відповідач не надав свого письмового розрахунку на спростування розрахунку розмірц пені за прострочення сплати аліментів, наданого позивачем. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При пред`явленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір, оскільки вона звільнена від сплати судового збору за пред`явлення даної позовної вимоги на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пред`явлений нею позов задоволений. Тому із [PERSON] належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1023 гривень 58 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved