Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідачка є мамою малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] З народження відповідачка проживала в будинку батька по [ADDRESS] . Сім`я постійно перебувала на контролі у службі у справах дітей та районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, як такі, що належним чином не виконують батьківські обов`язки. Після народження [PERSON] відповідачка часто залишала малолітню дитину на бабусю та зникала в невідомому напрямку. Матеріально дитину не забезпечувала, не купувала речі першої необхідності та не проходила медичний огляд. Після народження [PERSON] відповідачка почала проживати з співмешканцем у м. Рівне. В сім`ї часто виникали бійки, неодноразово викликались працівники поліції, а малолітній [PERSON] був недоглянутим. З відповідачкою неодноразово проводили бесіди щодо виховання дітей, створення належним умов проживання, належної підготовки до самостійного життя, забезпечення необхідного харчування, медичного догляду. [INFO] відповідачка народила третю дитину - [PERSON] . Дитина народилась недоношеною, потребує особливого догляду. На підставі розпорядження голови Рівненської райдержадміністрації Рівненської області, [PERSON] було влаштовано до КП «Рівненський обласний спеціалізований центр реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям» Рівненської обласної ради. Крім того, [PERSON] тривалий час перебував в реанімації. Відповідачка дитину не доглядає, не приділяє їй уваги. Представник позивача зазначає, що вищезазначені обставини свідчать про свідоме невиконання відповідачкою своїх обов`язків, закріплених СК України. Зважаючи, що відповідачка ухиляється від виконання обов`язків з виховання дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, представник позивача звернулась до суду з даним позовом та просить його задовольнити, позбавивши батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Також, просить [PERSON] , 2015 р.н., [PERSON] , 2017 р.н. та [PERSON] , 2018 р.н. передати органу опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області. Крім того, просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання її малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн., щомісячно, з дня подання позову і до повноліття дітьми повноліття. 07.11.2019 представником позивача була подана заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої, позовні вимоги просить викласти в наступній редакції: - Позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] передати органу опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області. - Стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання її малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн., щомісячно, з дня подання позову і до повноліття дітьми повноліття. Відповідачкою не були заявлені клопотання; та не був поданий відзив. Представник позивача позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Надала суду висновки органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно її синів. Додала, що за час перебування синів в державних закладах відповідачка не виявила бажання забрати їх додому, періодично відповідачка зникає з місця проживання. Останнім часом, коли відвідувала дітей, то перебувала у стані алкогольного сп`яніння, а тому працівники закладів не допускали її до дітей. Діти хворі і потребують лікування, тому просить позовні вимоги задоволити з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що батько дітей вів аморальний спосіб життя. Дітей згодом забрали в с. Олександрія Рівненського району Рівненської області в будинок дитини. Додатково пояснила, що грошей на утримання дітей вона не мала, оскільки декретні виплати отримує її мама, то на її утриманні і перебувають діти. Також, зазначила, що на даний час перебуває у пошуках роботи. Крім того, відповідачка визнала, що не виконувала свої батьківські обов`язки. Діти проживали в будинку, який зимою не опалювався. Судом приймається до уваги, що за положеннями ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , [INFO] , є мамою малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Відомості про батька дітей внесені відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). З народження відповідачка проживала в будинку батька по [ADDRESS] . Сім`я постійно перебувала на контролі у службі у справах дітей та районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, як такі, що належним чином не виконують батьківські обов`язки. Після народження [PERSON] , 2015 р.н., відповідачка часто залишала малолітню дитину на бабусю та зникала в невідомому напрямку. Матеріально дитину не забезпечувала, не купувала речі першої необхідності та не проходила медичний огляд. Після народження [PERSON] , 2017 р.н., відповідачка почала проживати з співмешканцем у м. Рівне. В сім`ї часто виникали бійки, неодноразово викликались працівники поліції, а малолітній [PERSON] був недоглянутим. З відповідачкою неодноразово проводили бесіди щодо виховання дітей, створення належним умов проживання, належної підготовки до самостійного життя, забезпечення необхідного харчування, медичного догляду. На даний час, [PERSON] перебуває на повному державному утриманні в будинку дитини. Також, суд звертає увагу на те, що як вбачається з листа Рівненського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, адресованого службі у справах дітей райдержадміністрації №627/05-29/18 від 14.11.2018, [PERSON] під час третьої вагітності, довго не ставала на облік з приводу вагітності, що зумовило необхідність проведення з нею профілактичних та роз`яснювальних бесід щодо можливих наслідків для здоров`я майбутньої дитини. [INFO] , відповідачка народила третю дитину - [PERSON] . Дитина народилась недоношеною, потребує особливого догляду. На підставі розпорядження голови Рівненської райдержадміністрації Рівненської області, [PERSON] було влаштовано до КП «Рівненський обласний спеціалізований центр реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям» Рівненської обласної ради. Крім того, [PERSON] тривалий час перебував в реанімації. Відповідачка дитину не доглядає, не приділяє їй уваги. Отже, при розгляді справи були підтверджені доводи представника позивача про те, що відповідачка не цікавиться життям дітей, не приділяє увагу їхньому вихованню, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідно до висновку органу опіки і піклування від 31.07.2018 року, Тайкурська сільська рада Рівненського району Рівненської області вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що дочка відповідачки - [PERSON] , 2015 р.н., яка постійно проживала з бабусею - мамою відповідачки - [PERSON] на даний час, проживає разом із мамою - відповідачкою по справі. Дитина перебуває на утриманні матері. Відповідачка, по-можливості, виконує всі рекомендації щодо виховання та лікування [PERSON] . Даний факт підтверджується і висновком органу опіки і піклування від 30.05.2019 року, відповідно до якого Корнинська сільська рада Рівненського району Рівненської області враховуючи інтереси дітей та той факт, що відповідачка стала проживати разом з донькою та доглядати і виховувати її, вважає доцільним позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а малолітню [PERSON] вважає за доцільне залишити проживати з матір`ю, як такою, що виконує свої батьківські обов`язки. Як вбачається з листа Рівненського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, адресованого службі у справах дітей райдержадміністрації №35/05-29/19 від 09.01.2019 за спостереженнями працівників центру у [PERSON] та [PERSON] низький виховний потенціал, вони не усвідомлюють відповідальності за утримання та виховання дітей. Таким чином, відповідачка не виконує приписи СК України щодо належного виховання та матеріального забезпечення своїх малолітніх синів. Даний факт підтверджується і показаннями свідка - [PERSON] , зокрема: сім`я відповідачки перебуває на обліку як неблагополучна. Відповідачка не виконує належним чином свої батьківські обов`язки щодо синів, на профілактичні бесіди не реагує. Крім того, згідно показань свідка [PERSON] , відповідачка офіційно не працевлаштована, джерел доходу не має, часто зникає з дому. В будинку, де проживає відповідачка, панує суцільна антисанітарія. Сільська рада сплачувала кошти на придбання дитячих ліжок та сплачувала за дитячий садок. Додатково показала, що за необхідною дітям медичною допомогою відповідачка не зверталась. А тому, в огляду на загрозу життю та здоров`ю синів, їх було поміщено в держані та медичні заклади. Факт неналежного виховання та матеріального забезпечення малолітніх дітей підтверджується і показаннями свідка [PERSON] , відповідно до показань якої: за час перебування дітей в лікарні відповідачка їх не відвідувала. Крім того, вона часто змінює місце проживання, на пропозиції влаштувати її з дітьми в заклади - відмовлялась. Поведінка відповідачки є такою, що загрожує життю і здоров`ю дітей. При прийнятті рішення суд зважає на положення діючого законодавства. Представник позивача покликалася на положення ч.2 ст. 150 СК України (батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток); На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.). Суд погоджується з тими доводами, які були наведені представником позивача. Обов`язки та права батьків щодо виховання дитини є основними серед всього комплексу батьківських прав та обов`язків, які закріплені сімейним законодавством. Всі інші права та обов`язки батьків щодо їхніх дітей покликані забезпечувати належне виконання батьками свого основного обов`язку - виховувати дитину. Стаття 150 СК України визначає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки зобов`язані також піклуватися про фізичний розвиток дитини, який, в свою чергу, тісно пов`язаний зі здоров`ям дитини. Обов`язку батьків піклуватися про духовний розвиток дитини кореспондує право дитини на духовний розвиток, яке включає в себе: право на освіту; право на прояв своїх здібностей; право на свободу світогляду і віросповідання; право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Таким чином, батьки мають сприяти одержанню дитиною належної освіти, прояву нею своїх здібностей, розширенню її світогляду, її самовизначенню щодо сповідання певної релігії або не сповідання ніякої, її зайняттям літературною, художньою, науковою, технічною творчістю. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. В судовому засіданні було встановлено, що відповідачка не виконують положення ст. 150 СК України, положення інших законодавчих актів щодо обов`язків з виховання та утримання синів. А згідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Стаття 164 СК України передбачає підстави для позбавлення судом батьківських прав батьків щодо їх дітей, і такі обставини знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Зважаючи на наведене суд дійшов висновку, що заявлений позов в частині позбавлення батьківських прав стосовно синів відповідачки, підлягає до задоволення, оскільки він є обґрунтованим і доведеним. Представник позивача покликалася на положення ч.2 ст. 150 СК України (батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток). Суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають до застосування норми законодавства, на які покликалася представник позивача; і у суду немає підстав для їх незастосування. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів з відповідачки на утримання малолітніх синів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. З огляду на зазначене, у представника позивача виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК Українирозмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 1 статті 184 СК України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Представником позивача було заявлено позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання синів у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно, з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. На думку суду, відповідачка має змогу сплачувати аліменти на утримання малолітніх синів, у твердій грошовій сумі, в розмірі по 1000 грн. щомісячно. Адже ця сума є максимально наближена до розміру 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи рішення про задоволення позову суд в частині стягнення аліментів на утримання синів, суд виходить з приписів статті 13 ЦПК України, та приймає до уваги розмір прожиткового мінімуму, який встановлений законодавством України для дитини відповідного віку; та що обов`язок з утримання дітей покладений на обох батьків. На думку суду, за вказаних умов визначений розмір аліментів є компромісним, та враховуватиме баланс інтересів сторін та інтереси дітей. При цьому суд вважає зазначити одержувача аліментів на утримання дітей - Рівненську районну державну адміністрацію Рівненської області, адже діти будуть їм передані. В подальшому, не виключено, що діти можуть бути усиновлені, або передані до іншого закладу. А тому стягувач аліментів, який буде отримувати аліменти на утримання дітей, має визначатися на кожен період часу в залежності від того, на чиєму утриманні (під чиєю опікою) перебуватиме кожен з хлопчиків. Окрім того, аліменти є власністю дитини. А тому рішення суду про стягнення аліментів безпосередньо на користь дитини або, як в даному випадку, Рівненську районну державну адміністрацію Рівненської області - не буде суперечити СК України. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Оскільки було заявлено дві позовні вимоги, то судовий збір має бути стягнутий за кожну з них з відповідачки на користь держави, адже позивач був звільнений від сплати судових витрат в силу положень Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved