Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернулась до Святошинської районно в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Державний нотаріус Першої київської державної Нотаріальної контори Василевська О.П. про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, згідно з яким просила суд, визнати за [PERSON] ([ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER]) право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частку квартири [ADDRESS], яка належала на момент смерті [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] року померла рідна тітка позивача - [PERSON], місцем реєстрації та постійним місцем проживання якої було м. Київ. Після її смерті відкрилась спадщина на все її майно. Відповідно до умов заповіту від 27.03.2015. складеного приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. зареєстрованого в реєстрі за № 586 позивач є єдиним спадкоємцем. 20 жовтня 2017 року позивач звернулася до державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Вищевказана квартира, справді на момент смерті належала померлій. Проте, в квартирі за вищевказаною адресою після смерті тітки, документів, які підтверджували б право власності надане майно, не знайшлося. Постановою від 20.10.2017 державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори, державним нотаріусом Василевською О.П. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частку квартири [ADDRESS] з підстав відсутності правовстановлюючих документів який підтверджує право власності померлої на вказану земельну ділянку. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла рідна тітка позивача - [PERSON], місцем реєстрації та постійним місцем проживання якої було м. Київ (а.с. 8). Після її смерті відкрилась спадщина на все її майно. Відповідно до умов заповіту від 27.03.2015. складеного приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. зареєстрованого в реєстрі за № 586 позивач є єдиним спадкоємцем (а.с. 12). Померлій тітці належала ? частки на праві спільної часткової власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 11.12.2001 (а.с. 13). Грошова вартість вищевказаної частини квартири, відповідно до експертного висновку від 12.02.2018 № 037-02-18 (ФОП [PERSON], що має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 8/16 від 12.01.2016 року), станом на 09.02.2018 року складає 149 250 гри., за 1/2 частину майна (а.с. 11). 20 жовтня 2017 року позивач звернулася до державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 15.08.2017 № 31478 (а.с. 9). Вищевказана квартира, справді на момент смерті належала померлій. Проте, в квартирі за вищевказаною адресою після смерті моєї тітки, документів, які підтверджували б право власності надане майно, не знайшлося. Постановою від 20.10.2017 державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Василевської\~О.П. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частку квартири [ADDRESS] з підстав відсутності правовстановлюючих документів який підтверджує право власності померлої на вказану земельну ділянку. В той же час нотаріусом було встановлено, що [PERSON]., має право на спадкування зазначеної квартири, але підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину було: надання позивачем лише копій копії на це майно, чим були порушені норми інструкції про вчинення нотаріальних дій. Відсутність оригінала правовстановлюючого документа стало причиною неможливості оформлення спадкового документу позивачу на право ? частки квартири [ADDRESS] згідно заповіту після смерті [PERSON] в державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Василевської О.П. [PERSON] зверталась до начальника комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», із заявою про видачу оригінала чи належно засвідченої копії правовстановлюючих документів (виписка з ехнічного паспорта на квартиру тощо) на 1/2 частку квартири [ADDRESS], проте відповіді не отримала. В той же час, позивач зверталась до Святошинської районної у м Києві ради про видачу належно засвідченої копії розпорядження голови на підставі якого [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на житло від 1 1.12.2001 № 2329, проте відповіді також отримано не було. 15.02.2018 року було підготовлено та направлено адвокатський запит до Голови Святошинської районної у м. Києві державній адміністрації з метою отримання належним чином засвідчене розпорядження голови від 11.12.2001 за № 2329 та в разі наявності свідоцтво про право власності на житло від 11.12.2001 (а.с. 14). 06.03.2018 року на адвокатський запит було отримано відповідь першого заступника голови Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 21.02.2018 № 107-32/1233, про те, що надати належним чином завірену копію розпорядження органу приватизації, на підставі якого приватизовано квартиру [ADDRESS] без наявності законодавчо визначених вимог райдержадміністрація не має підстав. Згідно із статтею 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. За ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В свою чергу, відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У відповідності до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в Інформаційному листі 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. При цьому, відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Київської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Першої київської державної Нотаріальної контори Василевська О.П. про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - підлягають задоволенню, оскільки останнім було прийнято спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено його право на спадкування за заповітом зазначеного майна та відповідні майнові права спадкодавця.

Outcome: approved