Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Козіївської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно. Оскільки позивач являється спадкоємцем за законом, в зв'язку з чим звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено через те, що позивач пропустила шестимісячний термін для прийняття спадщини та одночасно було рекомендовано звернутись до суду для продовження терміну прийняття спадщини. Позивач зазначає, що в дійсності в період з дня смерті матері [PERSON] і до спливу шестимісячного строку, вона не зверталася до Краснокутської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки вона є людиною похилого віку, тривалий час хворіла та в міру своєї необізнаності в юридичних питаннях та термінах подачі документів до нотаріальної контори вважала, що вона прийняла спадщину, оскільки являється єдиним спадкоємцем померлої. З вищевказаних підстав позивач звернулася до суду з позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав заяву про підтримання позовних вимог [PERSON] та про слухання справи у відсутність представка. Представник відповідача - Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника та при розгляді справи покладався на розсуд суду. Представник третьої особи - Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області області в судове засідання не з'явився, але надав суду пояснення по суті заявлених вимог. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом установлено, що позивач має намір успадкувати спадкове майно, яке залишилося після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Як вбачається з постанови Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.10.2017 року №1268/02-31 , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що вона пропустила 6-ти місячний строк для прийняття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи , визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, яка відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців , який починається з часу відкриття спадщини ( ч.3 ст.1222. ч.1 ст. 1220 , ч.1 ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. При цьому слід враховувати, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій із прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свій позов, позивач вказала, що заяву про прийняття спадщини не подала через те, що вона є людиною похилого віку, тривалий час хворіла та в міру своєї необізнаності в юридичних питаннях та термінах подачі документів до нотаріальної контори вважала, що вона прийняла спадщину, оскільки являється єдиним спадкоємцем померлої. Зазначені обставини не свідчать про наявність в розумінні ч.3. ст.1272 ЦК України поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування «вказав, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови». 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відомостей, що позивач на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем в матеріалах справи не має, таких доказів позивач не надав. Жодних доказів на підтвердження існування причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій із прийняття спадщини, позивачем суду не надано. Отже, суд приходить до висновку, що будь-яких перешкод для подання заяви про прийняття спадщини у позивача не було, тому в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі вищевказаного та

Outcome: dismissed