Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

В липні 2018 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськарйонного суду Донецької області з позовом до Виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління «Добропільське» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Добропіллявугілля» (далі ВСП ШУ «Добропільське» ТОВ «ДТЕК»Добропіллявугілля») про поновлення на роботі на посаді гірника 2 розряду в ВСП ШУ «Добропільське» ТОВ «ДТЕК»Добропіллявугілля» та стягнення на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, збільшивши позов просив стягнути з 02 липня 2018 року до дня проведення судового засідання 22 серпня 2018 року у розмірі 16\~028,03 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що з квітня 2017 року він виконував роботу гірника підземного 2 розряду дільниці ШУ №1 в ВСП «ШУ «Добропільське» ТОВ ДТЕК ДОбропіллявугілля» з квітня 2017 року. Наказом №125 від 02 липня 2018 року його було звільнено на появу на робочому місці в нетверезому стані згідно п.7 ст. 40 КЗпП. Вважає даний наказ про звільнення незаконним у звязку з тим, що була порушена процедура відбору аналізів для проведення дослідження на вміст алкоголю в крові. Він перебуває у вимушеному прогулі з 02 липня 2018 року. Представник відповідача звернувся в суд з відзивом на позовну заяву, з якого вбачається, що вони позов заперечують та просять відмовити в позову в повному обсязі. 21 квітня 2017 року [PERSON] було прийнято на роботу до ВСП ШУ «Добропілсььке». Під час прийому на роботу працівника було ознайомлено з умовами роботи та оплати праці, правилами внутрішнього трудового розпорядку, умовами колективного договору, кодексом етики та ділової поведінки ДТЕК. 08 червня 2018 року гірничоробочий ділянки ШТ-1 [PERSON] прийшов на роботу. При спуску до шахти керівником зміни з охорони правці шахти позивача було виявлено з ознаками алкогольного спяніння (запах із ротової порожнини). Після чого позивача було доставлено до медичного пункту шахти для встановлення факту алкогольного спяніння з допомогою спеціального приладу «Драгер алкотестр 6510», яке проводилося працівником медичного пункту [PERSON] у присутності свідків. За результатами перевірки був складений акт обстеження на наявність алкогольного спяніння та було встановлено наявність алкогольного спяніння у розмірі 0,63 проміле. З результатами обстеження позивач був ознайомлений та з ними погодився. Після цього йому було видано направлення на медичне обстеження для встановлення факту вживання алкогольних напоїв до КЗОЗ «Добропільська ЛІЛ». А результатами обстеження КЗОЗ «Добропільська ЛІЛ» було складено довідку №70, відповідно до якої було встановлено, що позивач 08 червня 2018 року о 09 год. 05 хв. перебував у стані алкогольного спяніння. Вирішуючи питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, 21 червня 2018 року адміністрацією підприємства направлено ППУ НПГУ ш.»Добропільська» подання про надання згоди на звільнення позивача на підставі п.7 ст. 40 КЗпП за появу на роботі в нетверезому стані. 26 червня 2018 року адміністрацією отриманий витяг з протоколу №13 від 25 червня 2018 року, відповідно до якого, профспілковою організацією було вирішено не надавати згоди на звільнення позивача на підставі п.7 ст. 40 КЗпП. 26 червня 2018 року адміністрацією підприємства позивачу було запропоновано надати власні письмові пояснення щодо причини появи на роботі у нетверезому стані, проте позивач відмовився надавити будь які пояснення посилаючись на ст. 63 Конституції України. З метою встановлення причин ненадання згоди на звільнення позивача [PERSON] організацією, адміністрацією підприємства 02 липня 2018 року на адресу профспілки було направлено звернення з проханням пояснити причину ненадання згоди. З отриманої відповіді вбачалось, що профспілкова організація не надала згоди на звільнення позивача, з причини його відсутності на засіданні профспілкової організації та не можливості розглянути подання адміністрації за такої обставини. Вважають, що такі дії профспілки не відповідають вимогам законодавства про працю. А тому адміністрацією прийнято наказ про звільнення позивача з роботи за п.7 ст. 40 КЗпП, з яким позивач був ознайомлений під підпис. Вважають, що позивач міг своїми діями створити загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків. Врахувавши тяжкість дисциплінарного проступку, можливі негативні наслідки , адміністрація вважала, за адекватним дисциплінарним стягненням є звільнення з підприємства. (а.с.22-24) Позивач надав відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої стверджує, що погодився з результатами перевірки на стан спяніння під впливом працівників підприємства, які чинили на нього психологічний тиск, в той час коли представник профспілки відлучався з медичного пункту. З наказом про звільнення він також не погоджувався, а поставив свій підпис про видачу трудової книжки. На засіданні профкому був присутній начальник дільниці ШТ-1. який не наполягав на звільненні позивача та задовільно його характеризував. Просять позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів викладених в позовній заяві та пояснив, що про засідання профспілки йому було відомо, його усно повідомив дільничний голова профспілки, проте про обовязкову його участь його не попереджали, через те він не звертався до керівництва шахти з проханням відпустити його на засідання профспілки. Також позивач пояснив, що 07 червня протягом дня він був на святкуванні дня народження його друга. Протягом дня він випив 50 гр. горілки, а ввечері випив 0,5 л. пива. Він знав, що на наступний день він має йти на роботу, яку вважає відповідальною. Вважає, що ознак спяніння у нього не було. Він дійсно підписав власноручно акт огляду на стан спяніння (а.с.8) про згоду з результатами огляду на стан спяніння, бо в той час він з ними погоджувався. А причину відмови від написання пояснень з посиланням на ст. 63 Конституції України (а.с.39), назвати не може. Процедуру на перевірку на стан спяніння вважає принизливою для себе, тому що були присутні інші працівники. Представник позивача позов підтримала з мотивів викладених в позовній заяві. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували з мотивів викладених в відзиві на позов, просили відмовити в позові в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, обєктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. З записів трудової книжки вбачається, що 24 квітня 2017 року позивач [PERSON], на підставі наказу №77 від 21 квітня 2017 року був прийнятий стажистом гірника підземного з повним робочим днем в шахті. 28 травня 2017 року допущений до самостійної роботи гірника підземного другого розряду з повним робочим днем в шахті (наказ №872-к від 26 травня 2017 року). 02 липня 2018 року на підставі наказу №125 від 02 липня 2018 року позивача звільнено за появу на робочому місті в нетверезому стані згідно п.7 ст. 40 КЗпП України. (а.с.5-6) 08 червня 2018 року у [PERSON] був робочий день та він перебував на робочому місці, що підтверджується наряд-путівкою та книгою нарядів. (а.с.26-29) Згідно акту огляду на наявність спяніння від 08 червня 2018 року, проведений в медичномупункті ш. «Добропільська» за участі представника адміністрації механіка дільниці [PERSON], дільничного голови НПГУ електрослюсара підземного [PERSON], начальника зміни служби ОП [PERSON], було проведено контроль тверезості [PERSON] Результат освідування [PERSON] становить 0,63 проміле, з результатом якого погодився [PERSON], про що свідчить його підпис в акті. (а.с.8) Свідоцтвом №12-01/9787 про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора Alcotest 6510 підтверджено його чинність до 21 грудня 2018 року. (а.с.31) З акту огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного спяніння №70 від 08 червня 2018 року о 09 год. 05 хв. вбачається, що на підставі результатів за допомогою технічного засобу алкотестер 6510 о 09 год. 20 хв. - результат 0,22 проміле, о 09. год. 30 хв. результат 0,18 проміле, та лабораторних тестів від 22 червня 2018 року №2549/1 (час відбору аналізів 08 червня 2018 року о 09.год. 15 хв.) в сечі знайдено 0,35 проміле алкоголю, поставили висновок, що у [PERSON] гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю без ускладнень. (а.с.10) 08 червня 2018 року на підставі [PERSON] [PERSON] був відсторонений від виконання трудових обовязків. З даного акту вбачається, що [PERSON] власноручно написано акт про те, він зміг приступити до виконання своїх трудових обовязків так як начальник зміни по охоронні праці [PERSON] сказав дихати в алкотестр, після чого був направлений в наркологічний диспансер для здачі аналізів. (а.с.62) 08 червня 2018 року адміністрація ПСП «Шахтоуправління Добропільське» звернулась з поданням до профспілкового комітету ш.«Добропільська» ТОВ ДТЕК «Добропіллявугілля» про надання згоди на звільнення [PERSON] за п.7 ст.40 КЗпП (поява на роботі в нетверезому стані). (а.с.7) Згідно витягу з протоколу №13 від 25 червня 2018 року засідання профкому ППО НПГУ ш.Добропільська», на якому був відсутній [PERSON], не надало згоду на звільнення [PERSON] згідно п.7 ст. 40 КЗпП. (а.с.38) 26 червня 2018 року директор ПСП «ШУ Добропільська» звернулись до голови профспілки для надання їм обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення [PERSON] (а.с.40) 02 липня 2018 року Первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України шахти «Добропільська» пояснила, що подання на звільнення [PERSON] профспілка не могла розглянути у звязку з його відсутністю на засіданні, він не зміг надати свої пояснення, а тому профспілка не могла розглянути це подання. Та повідомили, що 09 липня 2018 року на профспілці ППО НПГУ ш.»Добропільська» будуть повторно розглянуті подання про звільнення працівників.. зокрема, [PERSON]В.(а.с.41) На підставі наказу №125 від 02 липня 2018 року [PERSON] звільнено гірника підземного 2 розряду дільниці ШТ №1 за появу на робочому місці в нетверезому стані згідно п.7 ст. 40 КЗпП. (а.с.59) Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння (п. 7 ч.1\~ст.40 КЗпП України). Тобто, з аналізу вищенаведеної статті, можна прийти до висновку, що власник може розірвати трудовий договір у разі появи працівника на роботі у нетверезому стані. Підставою для звільнення працівника є сам факт появи на робочому місці і у робочий час у нетверезому стані. Такий факт може встановлюватися не лише спеціальним обстеженням з використанням відповідних технічних засобів, а й будь-якими іншими доказами, допустимими з точки зору процесуального права. Між тим, обов'язок доведення факту появи працівника на роботі у нетверезому стані лежить на власнику. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 6 листопада 1992 року, що звільнення на підставі пункту 7 частини 1 статті 40\~КЗпП України є дисциплінарним звільненням, тому воно повинно проводитись з додержанням правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень. Одночасно Пленум звернув увагу судів на те, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежне від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановленої його загальної тривалості вважається робочим. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів (стаття 27 ЦПК України), яким суд має дати відповідну оцінку (пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 9 листопада 1992 pоку). Звільнення за появу на роботі в стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп'яніння застосовується до працівника незалежно від того, чи притягався він раніше до дисциплінарної відповідальності та чи вживались до нього заходи громадського стягнення. Власник або уповноважений ним орган вправі звільнити працівника за цією підставою і при одноразовому порушенні трудової дисципліни, дотримуючись при цьому порядку і строків накладення дисциплінарних стягнень. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що вони 08 червня 2018 року о 06 год. 45 хв. при спуску в шахту виявили [PERSON] з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме запах алкоголю з рота. Також показали, що [PERSON] погоджувався з результатами огляду, проведеному в медпункті шахти, про що підписався власноручно, заперечень щодо результатів не виказував. Крім того свідок [PERSON] суду пояснив, що під час освідування в медпункті шахти та складанні акту, [PERSON] пояснював, що на передодні він був на святкуванні дня народження і там пив пиво. Свідок [PERSON] в судовому засідання показала, що вона працює фельдшером медичного пункту шахти «Добропільська». В 7.00 год. 08 червня 2018 року в медпункт прийшли [PERSON] з [PERSON] і сказали, що у [PERSON] є запах алкоголю з рота. Провели огляд за допомогою алкотестера «Драгер» 6510, результат показав 0,63 проміле. [PERSON] не виказував заперечення щодо результатів та не вимагав показати йому сертифікат на його дійсність. Проте виконуючи свій обовязок, вона виписала направлення для освідування в медичний заклад. У звязку з вищенаведеним, суд приходить до висновку про встановлення факту знаходження [PERSON] на роботі 08 червня 2018 року в стані алкогольного спяніння, який підтверджується дослідженими письмовими доказами, зокрема, актами огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння, поясненнями та показаннями свідків, а також поясненнями самого позивача, який пояснював, що напередодні він був на святкуванні дня народження друга, де вживав алкогольні напої, і саме цю причину він називав присутнім при освідування в медпункті шахти «Добропільська», а саме свідку [PERSON], що свідчить про правдивість показань свідка. Відповідно до вимог ч. 1\~статті 43\~КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті\~40 пунктів 2 і 3 статті\~41\~цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. А відповідно до частини 2 цієї статті, у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Приписами ч.7\~статті 43\~КЗпП України встановлено, що рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинне бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Згідно із частиною 6\~статті 39\~Закону України\~«Про професійні\~спілки,\~їх права\~та гарантії\~діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. Висновок про правильне застосування зазначених норм матеріального права викладено, зокрема у постановах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року (справа № 6-104цс14), 22 жовтня 2014 року (справа № 6-163цс14) та 01 липня 2015 (справа № 6-703цс15). Відповідно до цього висновку за змістом вищезазначених норм права суди, розглядаючи трудовий спір, повинні з'ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення. В аспекті положень частини 7 статті 43\~КЗпП України і частини 6 статті 39\~Закону України\~«Про професійні\~спілки,\~їх права\~та гарантії\~діяльності» та з урахуванням вище зазначеного висновку слідує, що оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов'язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості. Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України,\~стаття 3 ЦК України, статті\~1,\~213 ЦПК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова «обґрунтований», яке означає «бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами». Тобто, рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушення його законних прав. Відповідно до статті 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Як вбачається зі змісту витягу з протоколу №13 засідання профкому ППО НПГУ ш.«Добропільська» від 25 червня 2018 року, відмова на звільнення [PERSON] на підставі п.7 ст. 40 КЗпП взагалі не містить будь-якого обґрунтування. Зазначено, що на засіданні [PERSON] відсутній, а тому надійшла пропозиція не надавати згоди на його звільнення. (а.с.9) Тобто рішення профспілкового комітету не містить жодного правового обґрунтування такої відмови. Як пояснив в судовому засіданні голова Незалежної профспілки гірників України ш.«Добропілля» [PERSON], 08 червня 2018 року його було запрошено на ш. «Добропільска» по причинні необхідності освідування на стан алкогольного спяніння. Про дату призначеного засідання профкому на 25 червня 2018 року було повідомлено відділ кадрів шахти, охорони праці. Про необхідність забезпечити явку [PERSON] вони нікого не попереджали. Також він не повідомляв [PERSON] про необхідність бути присутнім на засіданні. На засідання профкому, в звязку з неявкою [PERSON], подання адміністрації шахти про звільнення останнього не розглянуто, проте надали відмову через його відсутність. Вони обізнані щодо строку притягнення працівника до відповідальності, та їхнього обовязку розглянути подання в межах цього строку, проте призначили повторно розгляд подання про звільнення [PERSON] поза межами цього строку через те, що у них на 09 липня 2018 року було призначено планове засідання профкому. Суд констатує, що профспілка знехтувала свій обовязок, передбачений ст.\~39\~Закону України\~«Про професійні\~спілки,\~їх права\~та гарантії\~діяльності» щодо обовязкового обґрунтування відмови у згоді на звільнення. Враховуючи, що звільнення на підставі пункту 7 статті 40\~КЗпП України є дисциплінарним стягнення, питання доцільності застосування такого виду дисциплінарного стягнення також мають бути враховані з метою додержання принципу співмірності. В даному випадку, як пояснив представник відповідача, врахувавши тяжкість вчиненого проступку, можливі негативні наслідки для працівників підприємства та самого позивача, оскільки він своїми діями міг створити загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків, та для забезпечення роботодавцем безпечних умов праці, адміністрація прийшла до висновку про обрання дисциплінарного стягнення у виді звільнення з підприємства. Щодо заперечення в судовому засіданні свого погодження з результатами огляду на стан спяніння, вказуючи на психологічний тиск з боку працівників шахти, то суд з цими запереченнями погодитись не може, оскільки доказів зазначеним обставинам позивач не надав. Більш того, всі допитані в судовому засіданні свідки вказують, що під час освідування позивач погоджувався з його результатами, про що він власноручно розписався. Відповідно до приписів ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для спарви і на які вона посилається як на підставу своїх вимог ів заперечень. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, у звязку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed