Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

В липні 2019 року ПП «Шериф-ГБР» звернулось до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 12 серпня 2016 року між ним та [PERSON] був укладений договір про надання послуг охорони за допомогою технічних засобів №1091-ОС. За умовами цього договору ПП «Шериф-ГБР» прийняв під охорону на пункт централізованого спостереження приміщення за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу, [PERSON] зобов`язалася сплачувати вартість послуг у розмірі 700 гривень за один місяць незалежно від фактичного часу охорони до двох виїздів групи мобільного реагування на місяць. ПП «Шериф-ГБР» у повній мірі надав послуги, визначені договором. Незважаючи на це, [PERSON] ухиляється від виконання умов договору та не здійснює оплату вартості отриманих послуг. Тому ПП «Шериф-ГБР» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання послуг охорони за допомогою технічних засобів №1091-ОС у розмірі 16800 гривень, пеню у розмірі 5853 гривень 38 копійок, інфляційні збитки у розмірі 1584 гривень 97 копійок, три відсотки річних у розмірі 476 гривень 31 копійки, що у загальному розмірі становить 24714 гривень 66 копійок. Директор ПП «Шериф-ГБР» Стрижова М.В. направила до суду заяву, якою позов підтримала та просила суд задовольнити його в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася та відзив на позов не надала, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи, наданої на запит суду виконавчим комітетом Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району [PERSON] зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , не значиться (а.с.29). Тому, [PERSON] повідомлена про судове засідання через оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bpm.ko.court. gov.ua/sud1005. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2019 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 12 серпня 2016 року ПП «Шериф-ГБР» та [PERSON] уклали договір про надання послуг охорони за допомогою технічних засобів №1091-ОС. За умовами якого [PERSON] передала, а ПП «Шериф-ГБР» прийняло під охорону на пункт централізованого спостереження приміщення за адресою: [ADDRESS] . Охорона якого здійснюється шляхом спостереження за станом технічних засобів охорони - сигналізації та негайного виїзду групи мобільного реагування при їх спрацюванні з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання засобів сигналізації, а при необхідності - затримання осіб, які протиправно проникли на об`єкт охорони для наступної передачі їх правоохоронним органам. При цьому, [PERSON] зобов`язалась сплачувати 700 гривень за один місць, незалежно від фактичного часу охорони та до двох виїздів групи мобільного реагування. За змістом ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до вимог ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положення ч.1 ст.526, а також ст.629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з п.7.2 та п.8.1 договору про надання послуг охорони за допомогою технічних засобів оплата послуг охорони здійснюється на умовах передплати і проводиться щомісячно, в термін перших п`яти календарних днів місяця в якому надаються послуги. Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами, тобто з 18 серпня 2016 року та діє до 31 грудня 2016 року. Встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконала умови договору про надання послуг охорони за допомогою технічних засобів. Тому у неї виникла заборгованість за отримані послуги у розмірі 16800 гривень. Вказана обставина підтверджується детальним розрахунком заборгованості по договору за період з липня 2017 року по червень 2019 року (а.с.8). За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч цьому, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] виконала свої зобов`язання за договором та сплатила грошові кошти. У відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунків, приєднаних позивачем до позовної заяви (а.с.11-13,14) вбачається, що за період з 16 липня 2017 року по 16 травня 2019 року, виходячи із суми заборгованості, інфляційні збитки становлять 1584 гривень 97 копійок та три відсотки річних за вказаний період - 476 гривень 31 копійка. Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання боржник зобов`язаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Так, за змістом п.4.1.1 договору у випадку несвоєчасної оплати або неналежного виконання своїх обов`язків щодо оплати наданих ПП «Шериф-ГБР» послуг, [PERSON] зобов`язалась сплачувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний прострочений день на суму невиконаних зобов`язань. Враховуючи ту обставину, що на день пред`явлення даного позову до суду [PERSON] не виконала своїх зобов`язання за договором про надання послуг охорони за допомогою технічних засобів, тому у неї виникло зобов`язання зі сплати пені у розмірі 5853 гривень 38 копійок (а.с.9-10). Тому, суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором, що у загальному розмірі складає 24714 гривень 66 копійок (16800+1584,94+476,31+5853,38). Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення №44 від 08 липня 2019 року (а.с.3) вбачається, що при пред`явленні позову до суду ПП «Шериф-ГБР» сплатило судовий збір у розмірі 1921 гривні. Пред`явлений позов задоволений у повному обсязі. Тому, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1921 гривні. На підставі викладеного та

Outcome: approved