Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

В листопаді 2019р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом (а.с. 1-3) до відповідачів: ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), в якому просив суд: - стягнути з відповідача 1 на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 26156,32 грн.; - стягнути з відповідача 2 на свою користь суму франшизи у розмірі 2000,0 грн. - судові витрати, які складаються з судового збору; витрати на професійну правничу допомогу; витрат на проведення автотоварознавчого дослідження. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21 лютого 2019р., у м. Хмельницькому, по вул. Володимирській 40 мало місце дорожньо - транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участю автомобілів: «Renault Clio» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача та «Hyundai Accent» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача 2. Учасниками даної ДТП був складений «європротокол», відповідно до якого винним в настанні ДТП є відповідач 2 цивільно-правова відповідальність якого, на час пригоди, була застрахована у відповідача 1 відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № АМ/5025354. Фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 28156,32 грн., згідно Звіту № 752/19 про оцінку автомобіля від 25 вересня 2019р. 18 квітня 2019р. позивач отримав від відповідача 1 лист, в якому останній відмовив у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з посиланням на те, що між водіями учасниками ДТП не було досягнуто згоди щодо обставин скоєння ДТП. На думку позивача така відмова є незаконною, а тому він вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав, оскільки і відповідач 2 відмовляється відшкодувати шкоду, яка не охоплюється сумою страхового відшкодування (франшизу) . Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 січня 2020р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. 01 квітня 2020р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в яком відповідач 1 проти позову заперечив, зазначивши, що під час надання пояснень в страховій компанії відповідач 2 в своїх письмових поясненнях не визнавав себе винним у вчиненні даної ДТП, а тому у відповідача 1 були відсутні правові підстави для виплати позивачу страхового відшкодування. До судового засідання, стороною позивача було подано на адресу суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові. Відповідачі 1, 2, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, своїх представників до суду не направили, поважності причин неявки не повідомили. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 21 лютого 2019р., у м. Хмельницькому, по вул. Володимирській 40 мало місце ДТП за участю автомобілів: «Renault Clio» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача та «Hyundai Accent» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача 2. В результаті вказаної ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження. З матеріалів справи вбачається, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача 2, була застрахована у відповідача 1 відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № АМ/5025354. Як і була застрахована цивільно - правова відповідальність позивача, згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 164085882 в ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Судом вставлено, що позивачем та відповідачем 2, як учасниками ДТП спільно було складено 21 лютого 2019р. повідомлення про цю пригоду, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 4). Згідно зі п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. У разі невиконання хоча б однієї з обов`язкових для європротоколу умов, виклик співробітників Національної поліції України для оформлення ДТП є обов`язковий. З 19 вересня 2011р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 №3045-VI, яким запроваджено механізм спрощеного оформлення дорожньо-транспортних пригод (далі по тексту - ДТП) з незначними наслідками, шляхом складання Повідомлення про ДТП. Повідомлення про ДТП (далі по тексту - європротокол) - це письмове повідомлення встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро України (МТСБУ) зразка (додається), яке надається Страховику чи МТСБУ водієм транспортного засобу, причетного до ДТП. Страхувальник безоплатно отримує бланк Європротоколу від Страховика під час укладання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У разі втрати або використання бланка Європротоколу, наступний видається Страховиком безоплатно на підставі письмової заяви. Європротокол - спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. Європротоколом можна скористатися при умовах, коли: - відсутні травмовані (загиблі) люди, - водії-учасники ДТП мають поліси автоцивільної відповідальності, - наявна згода водіїв транспортних засобів - учасників ДТП щодо її обставин, - у водіїв відсутні ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів. У разі невиконання хоча б однієї з зазначених умов, виклик відповідного підрозділу Національної поліції для оформлення ДТП є обов`язковим. Якщо водії скористались Європротоколом (незалежно від його форми), то вони: - мають право залишити місце ДТП, - звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції України про настання ДТП, - звільняються від адміністративної відповідальності, передбаченої за спричинення ДТП, - повинні не пізніше трьох робочих днів з дати ДТП звернутись зі своїм примірником заповненого Європротоколу до страховика, з яким укладали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до змісту вимог Інструкції щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу), погодженої Начальником управління державної автомобільної інспекції МВС України 31 серпня 2011р., затвердженої Протоколом Президії МТСБУ від 11 серпня 2011р. №274/2011, ця Інструкція визначає умови заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке надається Страховику чи Моторному (транспортному) страховому бюро України водієм транспортного засобу на виконання підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також застосування Типових схем дорожньо-транспортних пригод та розподілу відповідальності учасників дорожньо-транспортної пригоди за заподіяну ними шкоду при оформленні документів по дорожньо-транспортним пригодам без участі уповноважених на те працівників міліції. Повідомлення заповнюється та підписується водіями транспортних засобів, причетних до ДТП. Повідомлення може оформлятися одним із водіїв транспортних засобів виключно у разі, якщо оформлення ДТП здійснювалося уповноваженими на те працівниками міліції. При складанні Повідомлення використовується тільки один комплект документів, що складається з трьох аркушів: титульної сторінки, оригіналу та копії повідомлення будь-якого учасника ДТП. Повідомлення заповнюється чітко, розбірливо, від руки кульковою ручкою, бажано друкованими літерами, при цьому обов`язково зазначаються всі відомості про кожного учасника ДТП. Вибір учасником колонки (жовта чи блакитна) не має значення. У разі настання ДТП за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти Повідомлення. У такому разі водії транспортних засобів після складення Повідомлення мають право залишити місце ДТП та звільняються від обов`язку інформувати Державтоінспекцію МВС України про її настання. Виправлення у Повідомленні категорично забороняються. Замість зіпсованого бланку заповнюється інший. Тільки після підписання Повідомлення водіями - учасниками ДТП, аркуші розділяються для кожного із водіїв. 18 квітня 2019р. позивач отримав від відповідача 1 лист, в якому останній відмовив у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з посиланням на те, що між водіями учасниками ДТП не було досягнуто згоди щодо обставин скоєння ДТП (а.с. 5, 6). Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Так, відмовляючи позивачу у виплаті страхового відшкодування, сторона відповідача 1 посилалась на те, що між водіями учасниками ДТП не було досягнуто згоди щодо обставин скоєння ДТП, однак наданий стороною позивача європротокол (повідомлення про настання ДТП), не містить, що хтос з водіїв не згодний з обставинами пригоди. Пояснення сторони відповідача 2, які він надав безпосередню відповідачу 1, під час розгляду останнім заяви позивача про виплату страхового відшкодування судом оцінюються критично, оскільки зазначені пояснення не містять відомостей, якими саме пунктами Правил дорожнього руху України, керувався відповідач 2 виконуючи маневр розвороту, увімкнувши правий покажчик повороту, а в подальшому взагалі не увімкнувши будь-яких покажчиків, виконуючи маневр руху заднім ходом. Відповідно до ч.ч. 9.1. - 9.4. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Стаття 12.1 цього Закону визначає, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Судом встановлено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача 2 була застрахована у відповідача 1, згідно Полісу № АМ/5025354. Відповідальність за шкоду, заподіяну майну становить 100000,00 грн., франшиза - 2000,0 грн. Згідно із розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011р. № 698, в редакції, яка діяла на час ДТП, максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України складає 50000,0 грн. потерпілому. У відзиві на позов, сторона відповідача 1 не заперечувала того факту, що в установленому законом порядку, позивач звернувся до відповідача 1 з заявами про настання страхового випадку та на виплату страхового відшкодування, проте листом від 18 квітня 2019р. за вих. № 3180 відповідач 1 відмовив у виплаті страхового відшкодування позивачу. Згідно із наявним в матеріалах справи Звітом № 752/19 про оцінку автомобіля позивача від 25 вересня 2019р., та датою оцінки автомобіля станом на 21 лютого 2019р., вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 28156,32 грн. (а.с. 8-10). Разом із тим, в процесі судового розгляду відповідачем 1 не було надано суду доказів на підтвердження того, з якими саме обставинами ДТП не згоден відповідач 2. Тоді як в матеріалах справи наявне підтвердження того, що учасники ДТП в повній мірі дотримались вимог Закону щодо надання можливості страховику встановити факт ДТП, причин та обставин її настання або розміру заподіяної шкоди. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Приписами ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 22 цього Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Крім того, пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно вимог п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 цього Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). При цьому, згідно п. 36.2 ст. 36 цього Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1) ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, а саме з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 26156,32 грн., а з відповідача 2 - 2000,0 грн. (франшизи). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 713,84 грн., з відповідача 2 - 54,56 грн. Також з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню пропорційно, до частини задоволених вимог вартість проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1412,08 грн. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,0 грн., то в цій частині вимоги відшкодування судових витрат підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Враховуючи положення ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України; правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16, від 15 травня 2018р. у справі № 821/1594/17, а також те, що в обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача було подано (в належним чином засвідчених копіях): договір-доручення про надання правової допомоги від 17 вересня 2019р.; квитанцію від 19 лютого 2019р. (а.с. 11-13). Судом встановлено, що стороною позивача не було надано розрахунку суми зазначених витрат та її складових, як і відсутній час, який було витрачено на надання професійної правничої допомоги, при цьому судом враховано, що зазначений договір по професійну правничу допомогу не обмежується представництвом позивача не лише в судах. Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку, що розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до розміру 2000,0 грн., при цьому судом враховано, що вирішення питання про компенсацію витрат на правничу допомогу Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», зазначив, що оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97). Крім того, частина витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою, а саме численні консультації, безпідставний запит до приватного виконавця. З урахуванням викладеного з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1856,0 грн., з відповідача 2- 144,0 грн.

Outcome: approved