overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якій вказала, що з відповідач є батьком неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі нею позовної заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] надала письмову заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] ( свідоцтво про народження І-ФП №115354, виданого 09 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області).(а.с.3) Неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сімї, виданою 18 лютого 2017 року начальником ОСББ Радужний. (а.с.4) Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 367 ч.1 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просять визнати за нею права власності на спадкове майно. Позивач посилаються на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,34 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Петриківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. На час смерті спадкодавця позивач проживала разом із ним, доглядала його. Отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину у позивача немає можливості через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.12.2008 року. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,34 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Петриківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від18.03.2002 року.(а.с.5) Відповідно до листа управління держгеокадастру у Хмільницькому районі Вінницької області від 29.02.2016 року № 457/86-16 вартість земельної ділянки площею 3,34 становить 120 415, 50 грн.(а.с.6) Інших першочергових спадкоємців за законом чи за заповітом не має, оскільки його син [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.03.2016 року. А також, дружина спадкодавця померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.02.2003 року.(а.с.7-8) Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON], відповідно до заповіту від 05.11.2014 року, яка від спадщини за заповітом відмовилась. Дані правовідносини регулюються наступним: Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах незаборонених законом. Таким чином суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з метою захисту прав спадкоємця на спадщину після померлого, вважає можливим задовольнити позовні вимоги, позивач підтримує позовні вимоги, відповідачі їх визнали повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі ст.ст. 328, 1216 - 1225, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, вона деякий час проживала з відповідачем, від спільного життя у них народилась донька [PERSON], [INFO]. 07.11.2015 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Проте спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, через що часто виникали сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. На даний час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні відносини фактично припинені. Спору про проживання дитини та поділ майна не має. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачкою, оскільки вона постійно по неї турбується і займається її вихованням. Вважає примирення і збереження сімї з відповідачем неможливим. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявивсь, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, через канцелярію суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 07 листопада 2015 року виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області, за актовим записом № 2 зареєстровано шлюб між [PERSON] та Калюжною (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] (а.с.6). Сторони мають доньку [PERSON], свідоцтво про народження серії І-ОК №287061 (а.с.5). Спільне подружнє життя не склалося, сторони втратили почуття один до одного. З позовної заяви вбачається, що подружжя припинило подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення позивач не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивачки, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач зазначає, що 09.11.2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем.Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалось, оскільки вони різні люди та мають різні погляди на життя, моральні та духовні цінності, втратили почуття любові та поваги один до одного. На цій підставі виникають сварки та непорозуміння. Добровільно надавати допомогу на утримання доньки відповідач не бажає. Аліменти нікому не сплачує. Тому позивачка вимушена звернутись до суду та просить стягнути на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітної плати відповідача на утримання доньки [PERSON]. Позивач в судове засідання не з»явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином, через канцелярію суду надала заяву про те, що позовні вимоги підтримує, просить слухати справи без її присутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, через канцелярію суду надав заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить слухати справи без його присутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 09.11.2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Сторони від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO] (а.с.3). Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу Згідно із частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, не вказує про перебування на його утриманні інших дітей, зважаючи, що утримання дитини є спільним обов'язком батьків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114, 180, 182-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання дітей. Позивач посилається на те, що 16.09.2006 року уклала шлюб з [PERSON] Під час перебування у шлюбі у них народилась дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, обов'язків по їх вихованню не виконує. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Оскільки в судове засідання сторони по справі не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 16.09.2006 року [PERSON] та [PERSON]. зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.09.2006 року, актовий запис № 6.(а.с.2) Від шлюбу [INFO] року народилась дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.10.2007 року та [INFO] року син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.07.2011 року.Батьком дітей згідно свідоцтв про народження записано відповідача.(а.с.3-4) На день звернення до суду діти знаходиться на утриманні матері, відповідно до довідки Хмільницької міської ради № 07-21/164 від 07.02.2017 року.(а.с.6) У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує всі обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме, що діти мають нормальний стан здоров'я, являються матеріально незабезпеченими, а відповідач являючись батьком дітей, маючи задовільний стан здоров'я, оскільки іншого не доведено в судовому засіданні, має можливість працювати та сплачувати аліменти на утримання дітей, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернулася до суду, з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.04.2013р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №48, посилаючись на те, що від даного шлюбу вони мають малолітню дитину, сина [PERSON], 21.08.2013р. народження, який на даний момент проживає разом із відповідачкою. За твердженням позивача, спільне життя з відповідачкою [PERSON] не склалося, у звязку з різними характерами та поглядами на життя вони перестали розуміти один одного, що призвело до взаємного відчуження. Між ними, як зазначає позивач, виникали постійні сварки, які спричиняли йому душевні страждання. Однією сімєю, як вказує позивач, вони разом з відповідачкою проживали до 01 лютого 2017 року, після чого шлюбні відносини між ними були припинені, проживання та збереження шлюбу, на його погляд, є неможливим. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя немає, а також досягнуто згоди про утримання дитини . Збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим оскільки це суперечить його інтересам, які мають істотне значення. Позивач в судове засідання не зявився, однак в позовній заяві підтримував позов у повному обсязі, зазначаючи, що на примирення не згоден, та просив суд розгляд справи провести за його, відсутності та заперечень проти заочного розгляду справи не висловив, а тому справа розглянута без його присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. /ар.сп. 2 / Відповідачка про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать телефонограми, причини своїх неявок суду не повідомила, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надавала, а тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. /ар.сп. 17, 20 / Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті немайнові та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112, 113 Сімейного кодексу України. На підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя посилаючись на те, що 27.04.2002 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Марганецьким РАГС, актовий запис № 13. 30.09.2015 Марганецький міський суд виніс рішення про розірвання шлюбу з відповідачем. За час шлюбу 22 червня 2005 року за договором купівлі-продажу сторонами було придбано будинок № 49 по вул. Жовтневій (Прохолодна) в м. Марганці Дніпропетровської області та оформлено на відповідача. Позивач просить визнати за нею права власності на ? частину будинку. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та позовні вимоги визнав частково та просить суд стягнути з нього на користь позивача вартість 1/2 частини будинку. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: 27.04.2002 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Марганецьким РАГС, актовий запис № 13. 30.09.2015 Марганецький міський суд виніс рішення про розірвання шлюбу з відповідачем. За час шлюбу 22 червня 2005 року за договором купівлі-продажу сторонами було придбано будинок № 49 по вул. Жовтневій в м. Марганці Дніпропетровської області та зареєстровано право власності на відповідача. Відповідно до ст.. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини доходу. Згідно ст.. 69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно ст.. 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором. Тому суд вважає, що позивачу та відповідачу за законом належить по ? частині спільного набутого майна, оскільки домовленості про визначення часток майна між ними не було. Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача, на підставі ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

в лютому 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просила суд розірвати шлюб, укладений 18 листопада 2006 року в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1128. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що від спільного шлюбу з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON] [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, що привело до того, що в сім'ї часто виникали сварки та непорозуміння. Позивач в судове засідання не з'явилася, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій свої позовні вимоги вона підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій позовні вимоги він визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 листопада 2006 року в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1128. Від шлюбних відносин сторони мають малолітню доньку [PERSON] [INFO]. Матеріалами справи встановлено, що сімейні відносини сторони не підтримують з 2014 року, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1\~ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження ... є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом - ч.ч.3,4\~ст.56 СК України. Ст.ст.\~105\~ч.3,\~110,112 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду після з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, при цьому суд бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України). Судом встановлено, що сімя сторін розпалась, зберегти її не можливо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та інтересам дитини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved