Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-08 00:00:00

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 03 серпня 2007 року померла його мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку домоволодіння, яке розташовано по вул. Кобилянська, № 93 в с. Драниця Новоселицького району. Спадщину після її смерті як спадкоємці за законом першої черги по 1/6 частці спадкового майна прийняли він та її чоловік [PERSON]. 03 листопада 2013 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння, а саме на 1/3 частку майна, яка належала спадкодавцю як частка колишнього члена колгоспного двору та на 1/6 частку, яку він успадкував після смерті своєї дружини [PERSON]. Він як спадкоємець заповіту спадщину після смерті свого батька прийняв своєчасно. Однак, оскільки спадкодавці не отримали при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, він не може оформити на себе право власності на спадкове майно. Просив суд визнати за ним право власності на 2/3 частки домоволодіння в порядку спадкування. В ході судового розгляду до суду звернулася третя особа без самостійних вимог з зустрічним позовом до позивача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що їй станом на 15 квітня 1991 року належало на праві власності 1/4 частка спірного домоволодіння, як члену колишнього колгоспного двору, що не втратив права на частку в майні, після припинення існування колгоспного двору, а тому просила визнати за нею право приватної власності на 1/4 частку дворогосподарства. В судовому засіданні представник позивача зменшив розмір позовних вимог, посилаючись на те, що після смерті батьків позивача відкрилася спадщина тільки на 1/2 частку домоволодіння, оскільки кожному із проживаючих у колишньому колгоспному дворі, в тому числі і відповідачці, належало по 1/4 частці домоволодіння. Представник третьої особи зустрічний позов підтримав, зміненні первісні позовні вимоги визнав. Представник Мамалигівської сільської обєднаної територіальної громади Новоселицького району Чернівецької області в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про те, що позови визнає та просить розглянути справу в його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний та зустрічні позови підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Драницької сільської ради Новоселицького району № 380 від 18 лютого 2016 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Кобилянська, № 93 в с. Драниця Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали четверо осіб: подружжя [PERSON] і [PERSON] та їх діти [PERSON] і [PERSON], в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/4 частці домоволодіння. Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1965 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в Драницької сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роки особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 03 серпня 2007 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/4 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00017924617 від 14 квітня 2017 року вбачається, що [PERSON] був чоловіком [PERSON]. З свідоцтва про народження [PERSON] серії І-МИ № 221694 від 19 травня 2015 року вбачається, що його батьками були [PERSON] та [PERSON] Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємці за законом першої черги по 1/8 частці домоволодіння прийняли її чоловік [PERSON] та її син позивач [PERSON], які на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Мамалигівської сільської ради Новоселицького району № 1370 від 29 вересня 2017 року та матеріалами спадкової справи. 03 листопада 2013 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 3/8 частку спадкового майна, а саме на його 1/4 частку майна колишнього колгоспного двору та на 1/8 частку, яку він успадкував за законом після смерті своєї дружини [PERSON]. Згідно заповіту, який був складений 04 серпня 2009 року та посвідчений секретарем Драницької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповів все своє майно позивачу [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] позивач як спадкоємець за заповітом прийняв своєчасно, звернувшись протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини із відповідною заявою до нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у звязку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними зареєстрованих належним чином правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] та спадкоємцем по заповітом після смерті батька [PERSON], спадщину після їх смерті прийняв своєчасно, інших спадкоємців немає, то право власності на ? частку домоволодіння слід визнати за ним в порядку спадкування після смерті своїх батьків. Зважаючи на те, що на час подачі позову до суду, право третьої особи [PERSON] на її частку в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося по теперішній час, оспорювалось позивачем, то суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову та визнання за [PERSON] права власності на 1/4 частку домоволодіння. На підставі ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 328, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved