Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

В липні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права на спадщину на земельну ділянку, посилаючись на те, що 03 листопада 2003 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,0148 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Новоселицького району відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 036068, виданого 14 серпня 2003 року. Спадщину за заповітом вона прийняла своєчасно. Однак, оскільки оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку був відсутній нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просила визнати за нею право на спадщину на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Представника відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду заяву про визнання позову та розгляд справи в його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] 03 листопада 2003 року відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,0148 га, кадастровий номер 7323089300:02:003:0042, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Новоселицького району та належала спадкодавці відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 036068, виданого 14 серпня 2003 року на імя [PERSON], що підтверджується рішенням Новоселицького районного суду від 12 листопада 2015 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до заповіту, який був складений 27 листопада 2001 року та посвідчений секретарем Черленівської сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповіла все своє майно позивачці [PERSON]. Позивачка як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті [PERSON] прийняла своєчасно, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, яке включало земельну ділянку, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 365 від 27 липня 2016 року. Однак, у звязку із смертю спадкодавці та відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Приймаючи до уваги, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавці [PERSON], своєчасно прийняла спадщину, інших спадкоємців не має та відповідач позов визнав, то право на спадщину на земельну ділянку слід визнати за нею. На підставі ст.ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, суд

Outcome: approved