Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

В листопаді 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів, переданих як аванс за придбання квартири. Посилалась на те, що в квітні 2015 року від відповідача [PERSON] дізналась про продаж квартири [ADDRESS] за 33000 доларів США, яка належала покійній матері його дружини [PERSON], погодилась придбати цю квартиру для свого племінника [PERSON] 30 червня та 01 липня 2015 року за місцем свого проживання передала [PERSON] аванс в розмірі відповідно 3000 та 4000 доларів США, а всього суму 7000 доларів США, так як в цьому випадку він пообіцяв продати квартиру за 32000 доларів США, решту суми 25000 доларів США повинна була передати йому після 23 вересня 2015 року в день підписання та нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, однак письмових розписок про передачу цих коштів відповідач не написав. В подальшому він відмовився продавати їй квартиру і на її неодноразові вимоги не повернув отримані кошти в сумі 7000 доларів США. Такі дії [PERSON] змусили її 30 вересня 2015 року звернутись в міліцію з заявою про вчинення ним шахрайських дій по заволодінню її грошима, на підставі якої було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015260040003015 від 01 жовтня 2015 року. 02 листопада 2015 року слідчим СВ Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецький області було винесено постанову про закриття кримінального провадження в зв`язку з існуючими між ними цивільно-правовими відносинами. Відповідачем [PERSON] без наявності необхідного обсягу цивільної дієздатності на укладення правочину - попереднього договору купівлі продажу нерухомого майна та правочину на забезпечення такого договору у вигляді договору завдатку, без додержання обов`язкової форми встановленої законом для таких видів правочинів, 30 червня та 01 липня 2015 року було отримано кошти в сумі 7000 доларів США в якості оплати за квартиру [ADDRESS], на яку після спливу шестимісячного строку з моменту прийняття спадщини після 23 вересня 2015 року мала отримати свідоцтво про право на спадщину за законом його дружина [PERSON] Оскільки обидва правочини є нікчемними і недійсними з моменту їх вчинення, то до даних правовідносин належить застосувати вимоги ст.216 ЦК України щодо повернення їй в натурі всього, що відповідач одержав на виконання цього правочину. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь кошти в сумі 161418 грн. 60 коп., що є еквівалентом суми 7000 доларів США на час подання позову до суду, та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1614 грн. 19 коп. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просять стягнути з відповідача [PERSON] на її користь кошти в сумі 7000 доларів США, що еквівалентно сумі 161418 грн. 60 коп., та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1614 грн. 19 коп. з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що дійсно між ним та позивачкою [PERSON] була розмова про продаж їй квартири [ADDRESS], співвласником якої є його дружина [PERSON] та її мати, яка померла. Перебуваючи в квартирі позивачки, він 30 червня 2015 року отримав від неї гроші в сумі 7000 доларів США в якості завдатку за придбання квартири, за які придбав автомобіль. Письмову розписку про це не написав. Однак договір купівлі-продажу квартири не був укладений, позивачка вимагала від нього повернути ці кошти, однак в нього не було матеріальної можливості це зробити. Не заперечує проти задоволення позовних вимог, так як визнає, що гроші в сумі 7000 доларів США він повинен повернути. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. У відповідності до вимог частин 2 та 4 статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності і такий правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ст.ст.208 ч.1 п.3, 209 ч.1, 210 ч.1 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян у випадках, встановлених законом. Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Правочин підлягає державній реєстрації і є вчиненим з моменту його державної реєстрації у випадках, встановлених законом. Згідно вимог частин 1 та 2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ст.216 ч.1 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до вимог ст.ст.657, 635 ч.1 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Згідно ст.ст.220 ч.1, 236 ч.1 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст.ст.546 ч.1, 547 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до вимог ст.ст.570, 571 ч.3 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що в квітні 2015 року позивачка [PERSON] від відповідача [PERSON] дізналась про продаж квартири [ADDRESS] за 33000 доларів США, співвласниками цієї квартири були дружина відповідача [PERSON] та її мати, яка померла в березні 2015 році. Позивачка погодилась придбати цю квартиру для свого племінника [PERSON] 30 червня та 01 липня 2015 року за місцем свого проживання в квартирі [ADDRESS] [PERSON] передала [PERSON] аванс в розмірі відповідно 3000 та 4000 доларів США, а всього суму 7000 доларів США, що відповідач визнав в судовому засіданні, так як в цьому випадку він пообіцяв продати їй квартиру за 32000 доларів США, решту суми 25000 доларів США позивачка повинна була передати відповідачу після 23 вересня 2015 року в день підписання та нотаріального оформлення договору купівлі-продажу. Однак письмових розписок про отримання цих коштів відповідач не написав, також не було оформлено письмового договору завдатку, нотаріально посвідченого, що визнали сторони в судовому засіданні. В подальшому він відмовився продавати їй квартиру і на її неодноразові вимоги не повернув отримані кошти в сумі 7000 доларів США до даного часу. Такі дії [PERSON] змусили [PERSON] 30 вересня 2015 року звернутись в міліцію з заявою про вчинення ним шахрайських дій по заволодінню її грошима, на підставі якої було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015260040003015 від 01 жовтня 2015 року. 02 листопада 2015 року слідчим СВ Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецький області було винесено постанову про закриття кримінального провадження в зв`язку з існуючими між ними цивільно-правовими відносинами (копія на а.с.9). Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та відповідно до зазначених норм законодавства, суд вважає, що відповідачем [PERSON] без наявності необхідного обсягу цивільної дієздатності на укладення правочину - попереднього договору купівлі продажу нерухомого майна та правочину на забезпечення такого договору у вигляді договору завдатку, без додержання обов`язкової форми встановленої законом для цих видів правочинів, 30 червня та 01 липня 2015 року отримано кошти в сумі 7000 доларів США в якості оплати за продаж квартири [ADDRESS]. Оскільки обидва правочини є нікчемними і недійсними з моменту їх вчинення, то до даних правовідносин належить застосувати вимоги ст.216 ЦК України щодо повернення позивачці в натурі всього, що відповідач одержав на їх виконання, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] гроші в сумі 7000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на день винесення судом рішення (1 долар США = 23,27 грн.) еквівалентно сумі 162890 грн., задовольнивши повністю позовні вимоги, а також відповідно до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1614 грн. 19 коп., оскільки позовні вимоги задоволені. На підставі викладеного, ст.ст.203, 208, 209, 210, 215, 216, 220, 236, 546, 547, 570, 571, 635, 657 ЦК України,

Outcome: approved