Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

В листопаді 2019 позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: приватний виконавець Ящишин Андрій Миколайович про повернення стягнення за виконавчим написом нотаріуса. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір. З метою, забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 05 квітня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та позивачем укладеного Іпотечний договір. АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого було ПАТ «СВЕДБАНК», продало право вимоги за кредитним договором ПАТ «Дельта Банк», яке в свою чергу продало право вимоги на кредитним договором АТ «АЛЬФА-БАНК». У зв`язку із невиконанням позивачем умов Кредитного договору заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.12.2015 у справі № 755/15122/15-ц стягнуло солідарно зі [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-банк» заборгованість в сумі 207516,10 гривень. На виконання даного рішення суду видано виконавчий лист № 755/15122/15-ц від 01.06.2016. 23.11.2018 приватним виконавцем Яцишиним Андрієм Миколайовичем відкрите виконавче провадження № 57772739 з примусового виконання виконавчого листа № 755/15122/15-ц від 01.06.2016. 15.02.2019 відбулися електронні торги з продажу предмета іпотеки - квартири [ADDRESS] . За результатами торгів квартира була продана за 855000,95 грн. Розпорядженням № 57772739 приватного виконавця Яцишина Андрія Миколайовича від 11.03.2019 визначено, що грошові кошти, що надійшли 01.03.2019 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 755/15122/15-ц. 14.02.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком Сергієм Анатолійовичем вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 163, із пропозицією звернути стягнення на квартиру, загальною площею 53,40 кв.м., житловою площею 35,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . що є предметом іпотеки, та власником якої є [PERSON] . 19.02.2019 приватним виконавцем Яцишиним Андрієм Миколайовичем відкрите виконавче провадження № 58423195 з примусового виконання виконавчого напису від 14.02.2019 за № 163. Крім того, 19.02.2019 приватним виконавцем Яцишиним Андрієм Миколайовичем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 57772739 та № 58423195 про об`єднання виконавчих у зведене виконавче провадження № 58423195. Розпорядженням № 58423195 приватного виконавця Яцишина Андрія Миколайовича від 12.03.2019 визначено, що грошові кошти, що надійшли 01.03.2019 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 163. Вказані вище грошові кошти були перераховані 12.03.2019, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Таким чином, за наслідком виконання двох виконавчих документів на користь відповідача було перехована вся сума, що надійшла від продажу предмета іпотеки. Позивач вважає, грошові кошти в сумі 619196,63 утримуються відповідачем без достатньої правової підстави. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 липня 2019 року у справі № 55/3463/19 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Альфа-Банк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позов [PERSON] задоволено. Враховуючи наведене, позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05.11.2019 позовну заяву [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: приватний виконавець Ящишин Андрій Миколайович про повернення стягнення за виконавчим написом нотаріуса, передано на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.01.2020 відкрито провадження по даній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, про час дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився про час дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи від 13.02.2020, від 22.04.2020 та від 17.06.2020. Суд вважає, що представник відповідача постійно вносячи клопотання про відкладення розгляду справи зловживає своїми процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами, або так звані «процесуальні диверсії» - є будь-якими деструктивними діями з використанням процесуальних прав особи, яка бере участь у розгляді судової справи, з метою максимально ускладнити опоненту виграш правового спору в цілому або завдати збиток його певним інтересам, що в будь-якому випадку порушує право особи на справедливий суд, про яке так часто наголошують вітчизняні суди та Європейський суд з прав людини в контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Так, у статтях 44 ЦПК України, 43 ГПК України, ст. 45 КАС України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, а зловживання ними не допускається. Додатково, в контексті ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» доцільно також зазначити, що Європейський суд з прав людини ще 07.07.1989 р. у своєму рішенні у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» зробив висновок про те, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях у справах проти України також неодноразово зазначав, що однією з ролей національних судів є організація судових проваджень таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. п. 28 рішення у справі Шульга проти України від 02.12.2010 р., Заява № 16652/04) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. п. 24 рішення у справі Мусієнко проти України від 20.01.2011 р., Заява № 26976/06). Отож, суд вважає можливим постановити рішення у справі, оскільки у справі наявні всі необхідні пояснення. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 05 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] (надалі - Позивач) укладено Кредитний договір № 2621/0407/88-021, відповідно до умов якого Банк надав Позивачу грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 64000,00 євро на строк до 04 квітня 2017 року з умовою сплати 11,8% річних за весь строк фактичного користування кредитом. З метою, забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 05 квітня 2007 року між АКБ ТАС-Комерцбанк» та Позивачем укладеного Іпотечний договір 2621/0407/88- 021-Z-1, відповідно до умов якого на забезпечення виконання Основного зобов`язання, Позивач передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру під номером [ADDRESS] . АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого було ПАТ «СВЕДБАНК», продало право вимоги за кредитним договором ПАТ «Дельта Банк», яке в свою чергу продало право вимоги за кредитним договором АТ «АЛЬФА-БАНК». У зв`язку із невиконанням Позивачем умов Кредитного договору заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.12.2015 року у справі № 755/15122/15-ц стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-банк» заборгованість в сумі 207516,10 гривень. На виконання даного рішення суду видано виконавчий лист № 755/15122/15-ц від 01.06.2016. 23.11.2018 приватним виконавцем Яцишиним Андрієм Миколайовичем відкрите виконавче провадження № 57772739 з примусового виконання виконавчого листа № 755/15122 15-ц від 01.06.2016 року. 23.11.2018 приватним виконавцем Яцишиним Андрієм Миколайовичем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 20885,34 грн. 15.02.2019 відбулися електронні торги з продажу предмета іпотеки - квартири [ADDRESS] . За результатами торгів квартира була продана за 855000,95 грн. Розпорядженням № 57772739 приватного виконавця Яцишина Андрія Миколайовича від 11.03.2019 визначено, що грошові кошти, що надійшли 01.03.2019 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 755/15122/15-ц, виданого 01.06.2016, необхідно перерахувати у наступному порядку: 20855,34 грн на користь приватного виконавця; 208853,49 грн на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк»; 69,00 грн на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк»; 5545,54 грн витрат виконавчого провадження на користь приватного виконавця. 11.03.2019 вказані вище грошові кошти були перераховані, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями № 632 від 11.03.2019 на суму 69,00 грн, № 633 від 11.03.2019 на суму 208853,49 грн, № 634 від 11.03.2019 на суму 20885,34 грн, № 635 від 11.03.2019 на суму 1045,54 грн, в яких зазначено призначення платежу: за ВП 57772739 боржник [PERSON] . Однак, 14.02.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком Сергієм Анатолійовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 163, із пропозицією звернути стягнення на квартиру, загальною площею 53,40 кв.м., житловою площею 35,10 кв.м. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . що є предметом іпотеки, та власником якої є [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 2621/0407/88-021 від 05 квітня 2007 року, укладеним ним із АКБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ «СВЕДБАНК», який на підставі договору купівлі-продажу права вимоги від 25 травня 2012 року відступив права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», який на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року відступив права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором ПАТ «АЛЬФА-БАНК». Зазначено, що строк платежу за вказаним кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 07 грудня 2016 року по 07 грудня 2018 року. Сума заборгованості складає 44487,62 євро, в тому числі: заборгованість за кредитом - 26 084,84 євро, заборгованість за відсотками зв користування кредитом - 18 402,78 євро. 19.02.2019 приватним виконавцем Яцишиним Андрієм Миколайовичем відкрите виконавче провадження № 58423195 з примусового виконання виконавчого напису від 14.02.2019 року № 163. Крім того, 19.02.2019 приватним виконавцем Яцишиним Андрієм Миколайовичем винесене постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 57772739 та № 58423195 про об`єднання виконавчих у зведене виконавче провадження № 58423195. 19.02.2019 приватним виконавцем Яцишиним Андрієм Миколайовичем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 136977,38 грн. 12.03.2019 приватним виконавцем Яцишиним Андрієм Миколайовичем винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 649,56 грн. Розпорядженням № 58423195 приватного виконавця Яцишина Андрія Миколайовича від 12.03.2019 визначено, що грошові кошти, що надійшли 01.03.2019 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 163, виданого 14.02.2019, необхідно перерахувати у наступному порядку: 56272,46 гривень на користь приватного виконавця; 562274,61 гривень на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк»; 69,00 гривень на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк»; 580,56 гривень витрат виконавчого провадження на користь приватного виконавця. 12.03.2019 вказані вище грошові кошти були перераховані, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями № 644 від 12.03.2019 на суму 56272,46 грн, № 645 від 12.03.2019 на суму 562724,61 грн, № 646 від 12.03.2019 на суму 69,00 грн, № 647 від 12.03.2019 на суму 580,56 грн, в яких зазначено призначення платежу: за ВП 58423195 боржник [PERSON] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 липня 2019 року у справі № 55/3463/19 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Альфа-Банк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позов [PERSON] задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, що вчинений 14 лютого 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.A. та зареєстрований в реєстрі за № 163, про звернення стягнення на квартиру, загальною площею 53,40 кв.м., житловою площею 35,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що є предметом іпотеки, та власником якої є [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 2621/0407/88-021 від 05 квітня 2007 року, укладеним ним із АКБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ «СВЕДБАНК», який на підставі договору купівлі-продажу права вимоги від 25 травня 2012 року відступив права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», який на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року відступив права вимоги за кредитним поговором та іпотечним договором ПАТ «АЛЬФА-БАНК» невиплачених в строк відповідно до кредитним договором № 2621/0407/88-021 від 05 квітня 2007 року за період з 07 грудня 2016 року по 07 грудня 2018 року у сумі 44 487,62 євро. Вказане вище рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.07.2019 року у справі № 755/3463/19, набрало законної сили 16.08.2019. У зазначеному рішенні також встановлено, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.07.2014 вже звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 53,50 кв.м., житловою площею 40,90 кв.м., яка належить [PERSON] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2621/0407/88-021 від 05.04.2007, яка станом на 24.10.2013 складає 324841,85 грн. Частиною 4 статті 86 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі дотерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. При цьому, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням доров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для снування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, із змісту наведеної норми випливає, що зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: 1) набуття або збереження майна; 2) набуття або збереження за рахунок іншої особи; 3) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Згідно із ч.1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном, як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч.іст. 190 ЦК України). У постанові Верховного Суду України від 02.03.2016 року у справі № 6-3090цс15 викладена наступна правова позиція: «Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, та якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов`язання. Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Положення статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність становлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Суд приходить до висновку, що кондиція - позадоговірний збов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидиарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Таким чином, оскільки виконавчий напис від 14.02.2019 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., судовим рішенням від 14.07.2019 року у справі № 755/3463/19, яке набрало законної сили, визнано таким, що не підлягає виконанню, підлягає застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України, а саме: в даному випадку відпала правова підстава для набуття відповідачем грошових коштів. Тому суд вважає, що стягнена за виконавчим написом на користь АТ «Альфа-Банк» з [PERSON] сума 619196,63 грн. підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в сумі 6191,97 грн.

Outcome: approved