overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

В лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 001-22002-210911 від 21.09.2011р. в розмірі 18 195,81 грн., в т.ч. 8862,87 грн.-тіло кредиту, 3137,13 грн.- прострочене тіло кредиту, 6195,81 грн.-заборгованість за комісіями. Позивач направив заяву про розгляд справи за відсутності. Заявлений позов підтримав. Просив стягнути судові витрати, в т.ч. судовий збір. Відповідач в судове засідання з'явилась, позов визнала. Пояснила, що невиконання кредитних зобов'язань обумовлено скрутним матеріальним становищем, проблемами із здоров'ям. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 21 вересня 2011 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір, відповідно до п.1.2. якого позивачем відкрито картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України-гривні; випущено платіжну картку. Обслуговування кредиту здійснювалось відповідно до узгодженого сторонами Тарифного пакету (Додаток №1), Правил здійснення операцій з картковими рахунками. Позивач надав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії. Відповідно до.2.1. моментом надання кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. Відповідач допустив прострочку виконання кредитних зобовязань. В результаті сформувалась заборгованість за кредитом 18 195,81 грн., в т.ч. тіло кредиту-8862,87 грн., прострочене тіло кредиту 3137,13грн., заборгованість за комісіями 6195,81 грн. Таким чином, всупереч вимогам ст.ст.526 та 629 ЦК України, які відповідно встановлюють обов'язковість виконання договору сторонами, належність виконання зобов'язання, відповідно до умов договору і вимог чинного цивільного законодавства, відповідач свої зобов'язання за договором не виконав. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже із відповідача на користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість 18195,81 грн.; судовий збір 243,60 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

В лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» звернулось до відповідачів з позовом про відшкодування заподіяних порушенням Правил користування електричною енергією для населення збитків у сумі 3144,16 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що при перевірці енергопостачальною організацією додержання споживачем Правил користування електричною енергією для населення, 22 листопада 2012 року було встановлено, що у відповідачів за адресою [ADDRESS] в порушення п.48 ПКЕЕ що відобразилося у без обліковому споживанні електричної енергії, а саме: самовільне підключення електроустановок (струмоприймачів електроустановок) до електричної мережі. Спожита таким чином електроенергія не враховувалась електролічильником та не сплачувалась споживачем, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у сумі 3144,16 грн. Також на думку позивача відшкодуванню підлягають і судові витрати. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, а тому суд за згодою позивача розглядає справу заочно. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, встановив слідуючи фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 22 листопада 2012 року було встановлено, що у відповідачів за адресою [ADDRESS] в порушення п. 48 ПКЕЕ утворилась заборгованість за безобліково спожиту електроенергію у сумі 3144,16 грн. Енергопостачальник розрахував нанесені йому вказаними порушенням збитки згідно «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією» затверджених постановою НКРЕ України № 562 від 04.05.2006 року з наступними змінами та доповненнями на підставі зазначеного акту про порушення ПКЕЕН, відповідачу було визначено обсяг та вартість електричної енергії не облікованої внаслідок порушення на суму 3144,16 грн. (а.с.9). Відповідно п. 5 Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, розрахунок завданих енергопостачальнику збитків здійснюється за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником енергопостачальника показів приладу обліку чи його технічної перевірки. За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідачів суми завданих збитків є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 88 ЦПК України і вважає, що з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Донецькобленерго» Центральні електричні мережі підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229,40 гривень (а.с.1, 2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

В лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № С31.981.70218 від 18.05.2011 року у розмірі 44 407,77 грн., в т.ч. 7047,60 грн.-заборгованість за кредитом(прострочений борг) та 8095,55 грн.(прострочені відсотки), 32,44 грн. - строкові відсотки, пеня 29172,18 грн., віндикаційні витрати 60 грн. Позивач в судове засідання уповноваженого представника не направив. Клопотав про розгляд справи за відсутності. Не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач, повідомлена у встановленому порядку про час та дату судового засідання, не з'явилась. Клопотань про відкладення розгляду справи, розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом об'єктивно встановлено, що між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] склались кредитні відносини за кредитним договором № С31.981.70218 від 18.05.2011 року, відповідно якого видано кредит відповідачу 7000,00 грн. під 8 % річних на 18 місяців. Відповідач допустив прострочку, що складає на дату розгляду справи в суді 7047,60 грн.-заборгованість за кредитом(прострочений борг) та 8095,55 грн.(прострочені відсотки), 32,44 грн. - строкові відсотки. Крім того, позивачем нараховано пеню в розміру 29172,18 грн. Позов в частині віндикаційних витрат не є обґрунтованим позивачем. Таким чином, всупереч вимогам ст.ст.526 та 629 ЦК України, які відповідно встановлюють обов'язковість виконання договору сторонами, належність виконання зобов'язання, відповідач свої кредитні зобов'язання не виконав. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.ст.10, 11,60 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається належними та допустимими доказами. Враховуючи вищевикладене, суд знаходить можливим стягнути з відповідача на користь банку ) заборгованість за кредитним договором №С31.981.70218 від 18.05.2011 року у розмірі 44 347,77 грн., в т.ч. 7047,60 грн.-заборгованість за кредитом(прострочений борг) та 8095,55 грн.(прострочені відсотки), 32,44 грн. - строкові відсотки, нарахована пеня 29 172,18 грн. Позов в частині стягнення віндикаційних витрат є необґрунтованим та недоведеними належними та допустимими доказами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

В лютому 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що [PERSON] належним чином не виконує умови кредитного договору, щодо сплати кредиту та відсотків за користування ним представник позивача просить суд стягнути з відповідача 37253,96 гривень заборгованості за кредитним договором та судовий збір. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не надсилав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 19.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБАНК» та [PERSON] був укладений договір № K2XRRX03560124, де відповідач отримав кредит в розмірі 5496,89 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом ( а.с. 8-14). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам « Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис [PERSON] у заяві ( а.с. 9). Розмір заборгованості ( а.с. 6-7) за кредитним договором № K2XRRX03560124 від 19.02.2008 року розрахований правильно і станом на 03.02.2014 року становить 37253,96 гривень, яка складається з : - 5040,92 грн. - заборгованість за кредитом; - 324,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1481,37 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 28157,37 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; - 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина); - 1750,19 грн. - штраф ( процентна складова). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Наслідки порушення договору, позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. 549-552, 625, 1048 ЦК України та відповідає вимогам позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

В лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказували, що згідно кредитного договору від 19.10.2011 року №1/1133271 укладеного Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» (далі - ПАТ «Креді Агріколь Банк») із [PERSON] останній отримав 244 930 грн. терміном користування з 19.10.2011 року по 18.10.2016 року на купівлю автомобіля Subaru Outback. В забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено договір поруки №Р1/1133272 від 19.10.2011 року. [PERSON], взяті на себе зобов'язання за кредитним договором щодо сплати платежів виконуються не в повному обсязі та з постійним простроченням. У зв'язку з порушенням позичальником умов Кредитного договору,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

В лютому 2014 р. позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини, посилаючись на те, що відповідач, проживаючи окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, вказувала, що відповідач повернувся до місця свого попереднього проживання - помешкання своїх батьків та припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить винести рішення про стягнення з відповідача аліментів в сумі по 1000 грн. щомісяця на утримання дитини. Відповідач в суді позов в частині стягнення аліментів в розмірі 1000 грн. щомісяця на утримання дитини не визнав, просив суд призначити розмір аліментів визначених законом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON]. та [PERSON] є батьками їх спільної дитини - [PERSON], [INFO] на утримання якої відповідач матеріальну допомогу не надає. Ці дані підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини, довідкою про склад сім'ї, поясненнями сторін. Згідно із ч.3 ст.180 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, а також те, що відповідач є працездатним, інших дітей на утриманні у нього немає, документів, що заперечують вказане відповідачем до суду не надано. Тому, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у сумі по 450 грн. щомісяця на утримання дитини. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними, відповідають чинному законодавству. Судові витрати відповідно до ст..88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст. ст. 181, 182, 184 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

В лютому 2014 р. позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх спільних дітей - синів [PERSON] та [PERSON] розмірі по 1500 грн. щомісяця на кожну дитину, посилаючись на те, що відповідач, проживаючи окремо, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що, не дивлячись на те, що відповідач офіційно працює, просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, так як, під час сумісного проживання з нею він давав їй кожного місяця по три тисячі гривень. Довідка про заробітну плату не відповідає дійсності так як відповідач отримує заробітну плату неофіційно. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що не погоджується з зазначеною сумою аліментів, так як навіть не отримує такої заробітної плати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками їх спільних дітей, синів [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO], на утримання яких відповідач матеріальної допомоги не надає постійно. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а згідно ст.ст.182,184 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших непрацездатних дружини, дітей, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається з довідки №1 від 13.03.2014 р. виданої приватним підприємством «ЯВ» [PERSON] працює на вказаному підприємстві муляром. Згідно з ч.1 ст.183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме, з врахуванням того, що позивач має постійне місце роботи, вважає за доцільне визначити розмір аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу). Судовий збір в сумі 246 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст. ст. 181-184 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

В лютому 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що відповідач зареєстрован та проживає за адресою [ADDRESS] і йому надаються житлово-комунальні послуги. Відповідач забов*язання по сплаті житлово-комунальних послуг виконує несвоєчасно та не в повному обсязі. Згідно оборотньої відомості особового рахунку за період з 01.12.2004 року по 01.10.2013 року заборгованість відповідача складає 3 659 грн. 42 коп., яка складається з заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території 1 755 грн. 66, заборгованості за комунальні послуги 1 903 грн. 76 коп. Внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань просить суд стягнути з відповідача суму боргу та судовий сбір. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі на задоволенні позову наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не з'явився, внаслідок чого суд на підставі ст.ст.224,225 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Всебічно дослідивши обставини справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) вносяться щомісяця. Як передбачено ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі забов*язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Судом встановлено та перевірено доказами, що відповідач проживають за адресою [ADDRESS] та йому надаються житлово-комунальні послуги, у період з 01.12.2004 року по 01.10.2013 року відповідач здійснював оплату за надані послуги частково, про що надано копію оборотньої відомості особового рахунку та копію розрахунку. Відповідно до ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідач не виконував в повному обсязі зобов'язання по сплаті за спожиту теплову енергію, внаслідок чого виникла заборгованість по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 1 755 грн. 66 коп., за комунальні послуги в сумі 1 903 грн. 76 коп., що підтверджено наданим розрахунком заборгованості. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов заявлено обґрунтовано та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

В лютому 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] та їм надаються житлово-комунальні послуги. Відповідачі забов*язання по сплаті житлово-комунальних послуг виконують несвоєчасно та не в повному обсязі. Згідно оборотньої відомості особового рахунку станом на 01.11.2013 року заборгованість відповідача складає 2 110 грн. 77 коп. Внаслідок невиконання відповідачами зобов'язань просить суд стягнути з відповідачів суму боргу та судовий сбір. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі на задоволенні позову наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON], які були належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не з'явився, внаслідок чого суд на підставі ст.ст.224,225 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Всебічно дослідивши обставини справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) вносяться щомісяця. Як передбачено ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі забов*язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Судом встановлено та перевірено доказами, що відповідачі проживають за адресою [ADDRESS] та ім надаються житлово-комунальні послуги, у період з 01.11.2010 року по 01.11.2013 року відповідач здійснював оплату за надані послуги частково, про що надано копію оборотньої відомості особового рахунку. Відповідно до ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідач не виконував в повному обсязі зобов'язання по сплаті за житлово-комунальні послуги 2 110 грн. 77 коп., що підтверджено наданим розрахунком заборгованості. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов заявлено обґрунтовано та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved