Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

В обґрунтування позову позивач вказав, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкаський науково-виробничий центр по біологічному захисту рослин» являється власником будівлі за адресою с. Червона Слобода, вул. П. Морозова, буд. 49-а Черкаського району та області. Щодо даної господарської будівлі, яка перебувала у власності лише ТОВ «Черкасибіозахист» відбувалися судові спори, за рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 08.10.2013 року був здійснений виділ частки в натурі в господарській будівлі, за яким 21/50 його частин була виділена [PERSON], а 29/50 частин залишена у власності ТОВ «Черкасибіозахист». Разом з тим господарська будівля по вул. Морозова, буд. 49а в с. Червона Слобода Черкаського району та області була побудована на земельній ділянці, яка не призначена на обслуговування та будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд, адже з моменту будівництва будівлі вона являлась комерційного призначення, а не житлового та для особистого користування. Згідно рішення Черкаської обласної ради депутатів трудящих №445 від 03 серпня 1973 року Черкаській районній міжколгоспній біологічній лабораторії під будівництво лабораторії була виділена 0,28 га ріллі вільного присадибного типу в постійне користування при умові внесення на спец рахунок облсільсгоспоуправління 1414 крб. на освоєння нових земель. Дана земельна ділянка загальною площею 0,28 га, була виділена під будівництво обєктів лабораторії, яка після будівництва в 1975 році була оформлена, як Черкаська районна біологічна лабораторія, що на даний час призвело до існування різного статусу однієї земельної ділянки з різним цільовим призначенням. Земельна ділянка між ТОВ «Черкасибіозахист» та [PERSON] не була розділена, оскільки цільове призначення земельної ділянки не дозволяло здійснити такий розподіл, з моменту її виділення вона являлась земельною ділянкою, яка віднесена до земель з відсутнім статусом земельної ділянки. Після набуття права власності відповідачем на 21/50 частин будинку по вул. П.Морозова, 49а в с. Червона Слобода до нього перейшло і право користування земельною ділянкою, але лише частиною необхідною для обслуговування відповідної частини будинку. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 08.10.2013 року [PERSON] виділено в натурі 21/50 частин будинку, без відповідної частини господарських будівель, отож відповідачу за належне виділити в користування частину земельної ділянки необхідної для обслуговування належної йому частини будинку та право проходу до будинку з метою забезпечення його схоронності та утримання. Тому позивач був змушений звернутися до суду та просив суд визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований 21/50 частин житловий будинок та 29/50 частин нежитлового приміщення по вулиці П.Морозова, 49а в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили їх задовольнити з підстав вказаних в позові, а також просили суд встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до судової земельно-технічної експертизи № 799/16-23, 74/17-23, від 10.02.2017 року за варіантом № 2. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просили суд встановити порядок користування земельною ділянкою, відповідно до судової земельно-технічної експертизи № 799/16-23, 74/17-23, від 10.02.2017 року за варіантом № 3. В судовому засіданні встановлені такі обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до реєстраційного посвідчення на обєкти нерухомого майна, які належать юридичним особам від 28 травня 1998 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкаський науково-виробничий центр по біологічному захисту рослин» являється власником будівлі за адресою с. Червона Слобода, вул. Морозова, буд.49 а Черкаського району та області. Згідно рішення Черкаської обласної ради депутатів трудящих №445 від 03 серпня 1973 року Черкаській районній міжколгоспній біологічній лабораторії під будівництво лабораторії була виділена 0,28 га ріллі вільного присадибного типу в постійне користування при умові внесення на спец рахунок облсільсгоспоуправління 1414 крб. на освоєння нових земель. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 08.10.2013 року, щодо даної господарської будівлі був здійснений виділ частки в натурі в господарській будівлі, за яким 21/50 його частин була виділена [PERSON], а 29/50 частин залишена у власності ТОВ «Черкасибіозахист», він є власником цієї частини будівлі, ці обставини визнаються та не заперечуються сторонами. Земельна ділянка між ТОВ «Черкасибіозахист» та [PERSON] не була розділена, оскільки цільове призначення земельної ділянки не дозволяло здійснити такий розподіл, з моменту її виділення вона являлась земельною ділянкою, яка віднесена до земель з відсутнім статусом земельної ділянки. Судова земельно-технічної експертиза № 799/16-23, 74/17-23, від 10.02.2017 року на розсуд суду надала три варіанта встановлення порядку користування земельною ділянкою № 49а, по вул. П. Морозова, в с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області між співвласниками в частках 21/50 та 29/50. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) Відповідно до ч.4 ст. 120 ЗК України, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. В постанові ПВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2016 року пунктом 18-1 при вирішенні вимог про визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, право власності на які при їх відчуженні перейшло до набувача без визначення в договорі права на земельну ділянку, суд має з'ясовувати, зокрема, чому це питання не було визначено в договорі, можливість укладення між відчужувачем і набувачем додатку до цього договору щодо права набувача на земельну ділянку та чи не свідчить реальна можливість використання всієї земельної ділянки за цільовим призначенням саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, який існував до їх відчуження. В абз. 1 п. 19 вказаної вище постанови Пленуму, Верховний суд України розяснив, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд зясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвіря тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. Також, у відповідності до абз. 2, 3 п. 19 цієї Постанови Пленуму Верховного суду України, при предявленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач та відповідач як співвласники будинку, який знаходиться на земельній ділянці, яка знаходиться в їх спільному постійному користуванні, без належного цільового призначення, мають право на встановлення порядку користування нею шляхом виділення конкретної земельної ділянки кожному власнику частки житлового будинку для його обслуговування . Як було встановлено до відповідача перейшло право на частину спільної з позивачем будівлі, і він відповідно набув право на земельну ділянку для обслуговування цих будівель, проте відповідач при набутті права власності на свою частину будівель не набув право на частину спірної земельної ділянки пропорційно часток у власності, а тому має право на виділ зкмельної ділянки лише в розмірі необхідному для обслуговування цих будівель. З урахуванням висновку експертизи суд вважає, що спірні правовідносини можуть бути вирішені шляхом винесення рішення щодо розподілу земельної ділянки за 2 варіантом експертизи, за яким позивачу виділити земельну ділянку площею 2151,9 кв.м.- тобто в розмірі який необхідний лише для обслуговування будівель, а відповідачу потрібно залишити в користуванні земельну ділянку площею 884,1 кв.м.- тобто ту, яка була виділена йому раніше за виключенням земельної ділянки яка переходить в користування відповідача, адже лише таким чином буде досягнуто рівності права власників та землекористувачів, та що найбільше підходить для виділення відповідачу земельної ділянки для обслуговування своїх будівель. Що стосується заперечення відповідача про те, що варіант № 2 судово-будівельної експертизи не відповідає частці в спільній частковій власності з урахуванням того, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В цьому випадку відповідач не позбавлений можливості перенести плодово-ягідні насадження із земельної ділянка, яка підлягає виділенню в користування позивачу, оскільки посадка даних дерев була самовільним захопленням земельної ділянки і таким чином не буде порушено принцип по якому неможливості встановити порядок користування згідно експертизи. Крім того при обранні запропонованим відповідачем, варіанту № 3, йому буде виділена земельна ділянка в більшому розмірі, ніж та що необхідна йому для обслуговування своїх будівель, та на яку він не набув права. Суд вважає, що оскільки спір виник з вини обох сторін по справі, судові витрати необхідно покласти на обидві сторони порівну.

Outcome: partial