Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 11 вересня 2012 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем було укладено кредитний договір № 912207658. 28 березня 2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», було укладено договір відступлення прав вимоги № 37/14-ФНКю, у відповідності до якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору. Стверджує, що в порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, тому позичальник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою. У звязку з чим ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з відповідача заборгованість по зазначеному договору в сумі 22706 грн. 23 коп., яка складається з: - заборгованості за основною сумою боргу 7363 грн. 23 коп.; - заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 00 грн. 83 коп.; - заборгованості за платою за управління кредитом у розмірі 5265 грн. 17 коп., - заборгованості за пенею в розмірі 10077 грн. та понесені про справі судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з»явився та надав до суду письмове клопотання, згідно якого просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач надав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав повністю, та просив розглядати справу за його відсутності. У зв»язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.526, 610 Цивільного Кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов»язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні встановлено, що 11 вересня 2012 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем було укладено кредитний договір № 912207658 від 11.09.2012 року, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 10513 грн. 16 коп. строком на 12 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік та платою за управління кредитом в розмірі 388 грн. 99 коп., пенею за прострочення кредиту у розмірі 0,3% від суми прострочення за кожний день прострочення, витрати на страхування у розмірі 513 грн. 16 коп., а також було встановлено графік повернення кредиту (а.с.9-10). На виконання умов договору на підставі заяви [PERSON] ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» було перераховано відповідачеві 10513 грн. 16 коп.(а.с.11,14). Впорушення умов договору відповідач зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв»язку з чим станом на 28.03.2014 року позивачем нараховано заборгованість відповідача перед кредитодавцем в сумі 22706 грн. 23 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом в сумі 7363 грн. 23 коп.; - заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 00 грн. 83 коп.; - заборгованості за платою за управління кредитом у розмірі 5265 грн. 17 коп., - заборгованості за пенею в розмірі 10077 грн. (а.с.21). Між позивачем та кредитодавцем ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» було укладено договір відступлення прав вимоги № 37/14-ФНКю від 28 березня 2014 року, згідно умов якого до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» переходило право вимоги щодо погашення заборгованості у тому числі й за кредитним договором № 912207658 від 11.09.2012 року, укладеним ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» з відповідачем [PERSON] (а.с. 25-27) . Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 912207658 від 11.09.2012 року в сумі 22706 грн. 23 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом в сумі 7363 грн. 23 коп.; - заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 00 грн. 83 коп.; - заборгованості за платою за управління кредитом у розмірі 5265 грн. 17 коп., - заборгованості за пенею в розмірі 10077 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, тобто сторони, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, понесені останнім по справі, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved