Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог (редакція заяви від 28.12.2016 р. та в послідуючому 13.01.2017 року була подана аналогічна за замістом позовна заява на виконання ухвали про усунення недоліків позовної заяви) позивачка зазначає, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] їй належать дві земельні ділянки: І - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0.12 га, та ІІ - для ведення особистого підсобного господарства площею 0.08 га. В жовтні 2016 року [PERSON] зважаючи на те, що даний Державний акт є старого зразка та в ньому не зазначені кадастрові номери земельних ділянок, звернулася до ФОП [PERSON] та підписала договори з розроблення технічної документації щодо відновлення меж земельних ділянок в натурі. 12 грудня 2016 року ФОП [PERSON] повідомив [PERSON] про те, що виконати замовлені роботи по земельній ділянці для ведення особистого підсобного господарства площею 0.08 га не видається за можливе, оскільки згідно даних Публічної кадастрової карти України частина належної земельної ділянки станом на сьогодні оформлена (присвоєні кадастрові номера, однак Державні акти про право власності станом на сьогодні не видані) за [PERSON] (0.0194 га) та [PERSON] (0.0193 га). Дані громадяни: [PERSON] та [PERSON] являються власниками сусідніх будинковолодінь по обидві сторони від земельної ділянки [PERSON]. 23 грудня 2016 року адвокат Кузьменюк Н. М., діючи в інтересах [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги №130 було зроблено запит з проханням надати рішення Зорянської сільської ради про надання дозволу [PERSON], [PERSON] на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства у власність, а також рішення Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області про затвердження [PERSON], [PERSON] проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства у власність. 26 грудня 2016 року Зорянська сільська рада Рівненського району Рівненської області надала завірені копії наступних документів: рішення Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №749 від 26.07.2012 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою відведення земельних у власність», згідно п. 1 якого вбачається, що рада дала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу (рілля) [PERSON] 0.0190 га та [PERSON] 0.0190 га; рішення Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №885 від 17.12.2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо складання державного акту на право власності на землю», згідно якого [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку, площею 0.0198 га для ведення особистого селянського господарства в с. Зоря; рішення Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №885 від 17.12.2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо складання державного акту на право власності на землю», згідно якого [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку, площею 0.0194 га для ведення особистого селянського господарства в с. Зоря. Згідно наданих Зорянською сільською радо Рівненського району Рівненської області рішень вбачається наступні порушення: [PERSON] взагалі дозволу на складання проекту землеустрою відведення земельної ділянки рада не видавала, а видавала дозвіл для [PERSON], а тому затверджувати проект землеустрою для [PERSON] не мала законного права; дозвіл на складання проектів був наданий на одну площу земельних ділянок: по 0.0190 га, а затверджені проекти з більшою площею кожної із земельних ділянок: [PERSON] 0.0194 га, коли дозвіл давався на 0.0190 га., [PERSON] 0.0198 га, коли дозвіл давався на 0.0190 га. Такі дії Зорянської ради Рівненського району Рівненської області є неправомірними та незаконними; відведення земельних ділянок згідно рішення Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №749 від 26.07.2012 року відбулося за рахунок земель запасу, в той час, коли земля належала та належить на праві приватної власності [PERSON]; рішення №885 від 17.12.2012 року про затвердження проекту [PERSON] не погоджені з головою комісії із земельних питань [PERSON] - його підпис відсутній на звороті рішення; рішення №885 від 17.12.2012 року про затвердження проекту [PERSON] на звороті абсолютно ніким не погоджено: ні головою правової комісії, ні головою земельної комісії; - те ж стосується рішення Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №749 від 26.07.2012 року про надання дозволу на складання проекту, на звороті якого відсутні підписи голів погоджувальних комісій. Підсумовуючи, на сьогоднішній день частина належної [PERSON] на праві власності земельної ділянки (загальна площа відповідно до державного акту - 0,08 га) безпідставно та незаконно передана незаконними рішеннями Зорянської сільської ради у власність власникам сусідніх земельних ділянок; [PERSON] та [PERSON] Отже, вищевказані рішення Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області є незаконними, оскільки земельна ділянка площею 0,08 га, належить [PERSON] на праві власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії РВ 004293. Згідно пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд, вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею повинен враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених ст. ст. 140-149 Земельного кодексу України. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. За наведеного просить суд постановити рішення, яким: поновити [PERSON] строк позовної давності для звернення до Рівненського районного суду за захистом порушених прав. Визнати незаконним та скасувати рішення Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 749 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою відведення земельних у власність» від 26.07.2012 року в частині надання дозволу [PERSON] та [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу (рілля). Визнати незаконним та скасувати рішення Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №885 від 17.12.2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо складання державного акту на право власності на землю», згідно якого [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку, площею 0.0198 га для ведення особистого селянського господарства в с. Зоря. Визнати незаконним та скасувати рішення Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №885 від 17.12.2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо складання державного акту на право власності на землю», згідно якого [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку, площею 0.0194 га для ведення особистого селянського господарства в с. Зоря. Стягнути з відповідача Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області на користь позивача [PERSON], сплачений судовий збір та судові витрати, що будуть понесені під час розгляду справи. Позивачка не з'явилася в судове засідання. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала. Додала, що ніким з відповідачів (ні Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області, ні [PERSON], ні [PERSON]) не оспорюється дійсність Державного акту на право власності на землю [PERSON] серії [NUMBER], згідно якого посвідчується її право власності на дві земельні ділянки: І- для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0.12 га, II - для ведення особистого підсобного господарства площею 0.08 га. В тому числі ніким з відповідачів не заперечується, що стосовно частини належної позиваці земельної ділянки (для ведення особистого підсобного господарства площею 0.08 га) Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області були прийняті рішення від 26.07.2012 року № 749 про надання дозволу для [PERSON] та [PERSON] на складання проекту землеустрою відведення земельних ділянок у власність за рахунок земельної ділянки [PERSON] А згодом 17.12.2012 року радою були прийняті рішення №885 про затвердження таких проектів. Зокрема, у справі наявний лист Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 27.02.2017 року за підписом секретаря ради, який здійснює повноваження голови, у якому відповідач зазначив, що пояснити з яких причин на частину належної [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0.08 га Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області було надано дозволи на виготовлення проектів третім особам, а згодом прийнято рішення про затвердження проектів - не вдається за можливе, оскільки станом на сьогодні ні землевпорядник, ні голова, які підписували рішення та були відповідальні за їх законність у раді, вже не працюють. Те ж саме стосується причин розбіжностей у площах (надання дозволу на одну площу, а затвердження проекту з більшими площами), іменах ([PERSON], [PERSON]), відсутності погоджень голів профільних комісій та відсутності у протоколі №23 від 17.12.2016 року засідання сесії рішення за №885 від 17.12.2016 року про затвердження для [PERSON] проекту землеустрою. В останньому абзаці такого листа відповідач зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON], а також просить суд розглядати справу №570/5893/16-ц без участі представника Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області та прийняти законне рішення по справі. Свою позицію по справі письмово відобразила і відповідачка по справі - [PERSON], яка також у своїй заяві зазначила, що будь-яких претензій до [PERSON] вона не має. Відповідач [PERSON] також не надала своїх заперечень щодо позовних вимог [PERSON], а також не спростовує того, що Зорянська сільська рада Рівненського району Рівненської області надала дозвіл на розробку проекту за рахунок земель [PERSON] Натомість відповідачка в суді неодноразово озвучувала, що вона не заперечує того, що це земельна ділянка [PERSON] Окрім того, незаконність рішень Зорянської сільської Рівненського району Рівненської області підтверджуються наступним: Зорянська сільська рада Рівненського району Рівненської області достеменно знала, що за [PERSON] станом на 2012 рік обліковується дана земельна ділянка площею 0.08 га, що підтверджується викопіюванням з поземельної книги, наданого Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області на запит адвоката відповідача, жодне з оскаржуваних рішень не розглядалося на засіданнях постійної комісії Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області із земельних питань та охорони довкілля, про що свідчить відсутність протоколів засідання таких комісій, що слідує з листа Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 17.05.2017 року на запит від 03.05.2017 року, чим порушено ч. 1 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 3.17, п.2.16 Регламенту Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області: проекти рішень з питань, що внесеш до проекту порядку денного сесії, подаються в сільську раду не пізніше як за 10 днів до відкриття сесії, а розглядаються та погоджуються з профільними постійними комісіями не пізніше як за 5 днів до сесії. В разі порушення цього терміну питання виключається з проекту порядку денного сесії. Заява [PERSON] датована днем, коли сесією ради було прийнято рішення про затвердження такого проекту, що ще раз підтверджує, що попереднього розгляду на постійних комісіях даного питання не було. У Зорянській сільській раді Рівненського району Рівненської області відсутня заява [PERSON] про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Що також підтверджується, що 17.12.2012 року оскаржуване рішення №885 про затвердження для [PERSON] проекту на голосування депутатам не виносилося, оскільки навіть відсутня така заява. У протоколі №23 від 17.12.2016 року засідання сесії Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області шостого скликання наявне лише одне підшите рішення з порядковим номером №885 про затвердження для [PERSON] проекту землеустрою про складання державного акту на право власності на землю площею 0.0194 га для ведення особистого селянського господарства в с. Зоря. Рішення за №885 від 17.12.2016 року Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області про затвердження для [PERSON] проекту землеустрою про складання державного акту на право власності на землю площею 0.0193 га для ведення особистого селянського господарства в с. Зоря у протоколі відсутнє (підтверджено листом Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 26.12.2017 року, який долучено клопотанням представника позивача від 28.02.2017 року). Відповідно до ч. 4 ст. 2.30 Регламенту оригінали рішень сільської ради, засвідчені гербовою печаткою, разом з оригіналами інших інформаційно-довідкових матеріалів до нього, підшиваються до протоколу сесії і зберігаються у секретаря сільської ради не менше 5 років, після чого передаються на зберігання до державного архіву. Враховуючи дану норму, якщо у раді відсутніх оригінал рішення №885 від 17.12.2016 року про затвердження для [PERSON] проекту, то решту рішень з таким номером та датою, що є на руках у [PERSON] є незаконними, та зробленими в обхід закону. Різниця у площах між рішеннями про надання дозволу [PERSON] та [PERSON] (плооща 0.0190 га) та наданими ФОП [PERSON], який розробляв робочі проекти для обох відповідачів (площі 0.0193 га та 0.0194 га), при тому, що обидві писали заяви про надання дозволу на 0.0190 га. А рішеннями Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №885 від 17.12.2012 року даним особам затверджено проекти ще на інші більші площі: 0.0194 га [PERSON], 0.0198 га [PERSON], що взагалі свідчить про ознаки кримінальних правопорушень: підробка документів та пред'явлення їх до установ. З обох заяв [PERSON] та [PERSON] вбачається, що до них не долучалися графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. На якій правовій підставі [PERSON] та [PERSON] виготовили проекти саме на частину земельної ділянки [PERSON] ?! Можливо їм дозвіл надавався на земельні ділянки в іншому місці розташуванні. Дані дії є абсолютно незаконними, адже і в рішенні ради від 26.07.2012 року №749 не вказується про графічне розташування виділених земельних ділянок. Так як і сільська рада без надання особами графічних матеріалів, де б зазначено було бажане розташування земельної ділянки, не могла прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення проекту. Такі дії суперечать ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України. Відповідачами по справі не спростовані доводи позивача щодо незаконності прийнятих рішень Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області. Вважає, що такими рішеннями Зорянська сільська рада Рівненського району Рівненської області порушила ст. 14 Конституції України, відповідно до якої право власності на землю гарантується. Це право надувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправна позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 140 Земельного кодексу України припинення права власності юридичних та фізичних осіб на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Зі змісту статті випливає, що даний перелік є вичерпним. Тобто інші юридичні факти, які не перераховані у даній статті, не можуть розглядатися як підстави припинення права власності на земельну ділянку. Згідно ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Стосовно поважності причин пропуску позивачкою строків позовної давності для звернення до Рівненського районного суду задля захисту свого порушеного права власності, то детально про це викладено у клопотанні про поновлення строку позовної давності від 28.12.2017 р., а також у запереченні на заяву по застосування такого строку, поданого до суду 29.11.2017 року. Вважає, що наявними документами, що долучені до справи підтверджено, що [PERSON] довідалася вперше про порушення Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області її права власності на належну їй земельну ділянку, що проявилося у прийнятті радою рішень №749 від 26.07.2012 року та №885 від 17.12.2012 року, - а саме 12 грудня 2016 року з листа ФОП [PERSON], саме з цієї дати почався перебіг позовної давності. Твердження представника [PERSON] про те, що [PERSON] було відомо про спірну ситуацію ще в грудні 2012 року, не знайшли свого відображення у документах, що наявні у матеріалах справи, в тому числі не вдалося це встановити зі свідчення свідка [PERSON] Тим паче, що [PERSON] не могла знати про прийняті у 2012 році Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області рішення, оскільки з 31.10.2009 року і до 19.04.2016 р. не перебувала в Україні, що підтверджується відомостями її закордонного паспорту. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 63 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, (свідок [PERSON] 25.10.2017 року вказав, що не приймав у часті у розмові особи, яку він назвав внучкою [PERSON] з головою сільської ради). Тому просить задоволити заявлений позов. Представник Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області позов не визнав. Пояснив суду, що фактично у позивачки в користуванні не перебувало 0,08 га землі, як про це зазначено в її Державному акті на право приватної власності на землю. На неодноразові прохання проводилися обміри цих земельних ділянок, і було встановлено, що розмір земельної ділянки позивачки фактично складає 0,06 га. Ці питання піднімалися з 2012 року. Відповідачі та їх представник позов не визнали. Надали пояснення про те, що в 2012 році до Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області звернулася онука позивачки, в якої було доручення на представлення інтересів сторони. Тоді ж було з'ясовано про обставини, що описані вище. Надалі позивачка погодилася, щоб [PERSON] сплатила їй грошову компенсацію за земельну ділянку, а відповідачці [PERSON] вона відмовила у будь-яких компромісних варіантах вирішення даного спору. Тому вони вважають, що позивачка пропустила визначені ЦК України строки звернення до суду. Надалі зазначають, що якщо суд прийде до висновку, що такі строки не порушені, то вони просять відмовити в задоволенні позову через його безпідставність. Додають, що позивачка не надала суду необхідних належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення її прав при прийнятті Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області оскаржуваних рішень, а тому необхідно відмовити в задоволенні заявлених позивачкою позовних вимог з наступних підстав. Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER], який підтверджує право власності [PERSON] на належні їй земельні ділянки, видавався 24 грудня 1997 року лише на земельну ділянку площею 0,12 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка була придбана на підставі договору купівлі-продажу від 19 вересня 1997 року. Пізніше до вказаного Державного акта на право приватної власності на землю у розділ «Зміни щодо меж та розмірах земельної ділянки» було добавлено ще одну земельну ділянку площею 0,08 га з іншим цільовим призначенням: для ведення особистого підсобного господарства, яка була ніби то передана позивачці у приватну власність на підставі рішення Зорянської сільської ради Рівненської району Рівненської області від 05 травня 1998 року за №19. Однак, як видно з листа Архівного відділу Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області від 22.03.2017 року за №195/04-01, який був долучений до матеріалів справи, - рішення Зорянської сільської ради Рівненської району Рівненської області від 05 травня 1998 року за №19 жодного відношення до позивачки [PERSON] не має. Зазначеним рішенням були розглянуті заяви та закріплено в постійне користування земельну ділянку площею 0,13 га, із цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку і господарських споруд за [PERSON] та [PERSON]. Крім того, із внесенням змін до зазначеного Державного акту на право приватної власності на землю у розділ «Зміни щодо меж та розмірах земельної ділянки» не були вказані будь-які дані про інженера-землевпорядника, «підпис якого» стоїть після внесення змін. Таким чином Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] видавався [PERSON] лише на одну земельну ділянку - площею 0,12 га, а відомості щодо іншої земельної ділянки площею 0,08 га із цільовим призначенням: для ведення особистого підсобного господарства були внесені неправомірно. З наведеного слідує, що зазначений Державний акт на право приватної власності на землю не може підтверджувати право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,08 га з цільовим призначенням: для ведення особистого підсобного господарства, а тому жодних правових підстав для звернення до суду з позовом про визнання незаконними та скасування рішень Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, якими було надано дозволи на складання проекту землеустрою відведення земельних ділянок у власність та затверджено проекти землеустрою щодо складання державного акту на право власності на землю [PERSON] та [PERSON] не має, оскільки відсутні порушення прав позивачки. Зазначену позицію щодо безпідставності звернення [PERSON] до суду також підтвердив у своїх поясненнях і представник Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області у судовому засіданні, яке відбулось 25.10.2017 року. У відповідності ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, та положень ст.15 Цивільного кодексу України, які визначають, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Дані норми констатують конституційне право громадян на судовий захист, можливість особистого звернення у тієї особи, яка звертається до суду цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. Важливим фактом є те, щоб особа, яка звертається до суду за захистом, мала не тільки правоздатність узагалі, а правоздатність у конкретній справі. Об'єктом захисту позовного провадження є порушене, невизнане або оспорюване право. Право на позов до суду має особа, права, свободи або інтереси якої порушені. Особа немає права звернення до суду, якщо права, за захистом яких вона звернулася, їй не належать. Така особа не є належним позивачем у справі і у позові їй через це слід відмовити. Отже, оскільки відсутні порушення прав позивачки, то й її звернення до суду є безпідставними і недоведеним. Тому просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, згідно наявних відомостей Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], позивачці належать дві земельні ділянки: І - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0.12 га, ІІ - для ведення особистого підсобного господарства площею 0.08 га. Даний Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] видавався 24 грудня 1997 року лише на земельну ділянку площею 0,12 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка була придбана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19 вересня 1997 року. Пізніше до зазначеного Державного акта на право приватної власності на землю у розділ «Зміни щодо меж та розмірах земельної ділянки» був внесений запис про ще одну земельну ділянку площею 0,08 га з іншим цільовим призначенням: для ведення особистого підсобного господарства, яка була ніби то передана позивачці у приватну власність на підставі рішення Зорянської сільської ради Рівненської району Рівненської області від 05 травня 1998 року за №19. Однак, як слідує з листа Архівного відділу Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області від 22.03.2017 року за №195/04-01 з додатками, який був долучений до матеріалів справи, рішення Зорянської сільської ради Рівненської району Рівненської області від 05 травня 1998 року за №19 не має жодного відношення до врегулювання земельних правовідносин позивачки [PERSON] Зазначеним рішенням були розглянуті заяви та закріплено в постійне користування земельну ділянку площею 0,13 га з цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку і господарських споруд за [PERSON] та [PERSON]. Крім того суд звертає увагу, що внесенням змін до зазначеного Державного акту на право приватної власності на землю у розділ «Зміни щодо меж та розмірах земельної ділянки» не були зазначені будь-які відомості про інженера-землевпорядника, який ці зміни вносив. Таким чином суд дійшов висновку, що позивачка фактично не набула прав щодо земельної ділянки площею 0,08 га, оскільки рішенням Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 05 травня 1998 року за №19 ця ділянка їй не була передана у власність. Таким чином Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] видавався [PERSON] щодо посвідчення її прав на одну земельну ділянку - площею 0,12 га, а відомості щодо іншої земельної ділянки площею 0,08 га із цільовим призначенням: для ведення особистого підсобного господарства були внесені до цього документа неправомірно. Отже, позивачка у визначеному порядку не набула права власності щодо іншої земельної ділянки - площею 0,08 га із цільовим призначенням: для ведення особистого підсобного господарства. Представник позивачки зазначає, що прийнятими рішеннями Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №749 від 26.07.2012 року та №885 від 17.12.2012 року були порушені права її довірительки, так як відповідачам [PERSON] та [PERSON] були надані дозволи на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та про затвердження проекту землеустрою на земельну ділянку, яка була раніше передана у приватну власність [PERSON] Проте зазначеними рішеннями не можуть бути порушені права позивачки, оскільки вона у визначеному ЗК України порядку не набула права власності щодо земельної ділянки площею 0,08 га. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб'єктам цивільного права. При розгляді цивільних справ підлягає з'ясуванню, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Згідно зі ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України загальні суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК). При розгляді справи не було встановлено, що права позивачки є порушеними у будь-який спосіб. За наведеного заявлений позов не підлягає до задоволення як безпідставно заявлений. Відповідачі просять відмовити у задоволенні позову на підставі ч.4 ст. 267 ЦК України. Вважають, що позивачка пропустила визначені ЦК України строки звернення до суду. Надалі зазначають, що якщо суд прийде до висновку, що такі строки не порушені, то вони просять відмовити в задоволенні позову через його безпідставність. Суд вважає, що позивачкою також були пропущені строки звернення до суду. Представник Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області пояснив, що спір щодо земельної ділянки позивачки виник ще в 2012 році, і він вирішувався за участі представника позивачки. Такі ж пояснення надала відповідачка [PERSON] Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З позовом до суду представник позивачки звернулася у строки понад три роки з часу, коли позивачка могла дізнатися про порушення, як на її думку, прав. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки при розгляді справи було встановлено, що заявлений позов є безпідставним, то у суду відсутні підстави для задоволення заяви представника відповідачів про застосування строків позовної давності з відповідними наслідками (ч.4 ст. 267 ЦК України). Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України, і вони покладаються на позивачку.

Outcome: dismissed