Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

В квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила постановити рішення яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.25). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. За інформацією з офіційного сайту «Укрпошта» поштове відправлення №5200505824501 на ім`я [PERSON] перебуває у точці видачі/доставки, тобто відповідач до точки поштового зв`язку для отримання поштового відправлення не з`являється (а.с.21), відзив на позовну заяву не подав, а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Представник третьої особи Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав суду лист про розгляд справи без участі їх представника (а.с.23). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 травня 2007 року (а.с.11), виданого Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області та зареєстрованого Дніпропетровським районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» 29 травня 2007 року за реєстраційним номером №19017448 (а.с.12), [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з донькою позивачки [PERSON] , який за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року був розірваний (а.с.13). Згідно довідки про склад сім`ї Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №1901 від 21 березня 2019 року, в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , який зареєстрований але фактично не проживає з 17 жовтня 2017 року (а.с.14). З 17 жовтня 2017 року відповідач [PERSON] в спірному будинку не проживає, що підтверджується Актом про не проживання від 08 квітня 2019 року (а.с.15), особистих речей в будинку не має, відповідач не сплачує комунальні послуги, не приймає участі в поточних косметичних ремонтах будинку, грошові кошти на утримання домоволодіння не надає. Відповідач вирішив добровільно покинути будинок, взявши всі свої речі вибув з житлового приміщення. Реєстрація відповідача у будинку порушує права власника будинку [PERSON] на розпорядження житлом, яке перебуває виключно у її власності. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Тобто, для зняття з реєстрації місця проживання достатньо рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає в будинку без поважної причини з 17 жовтня 2017 року, у позивачки виникли перешкоди в користуванні своїм майном, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] , що є підставою для зняття його з реєстрації за вищевказаною адресою. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] повинно бути стягнено сплачений позивачкою судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved