Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

В квітні 2014 року представник Публічного акціонерного товариства «Дельтабанк» (позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 27.12.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Дельтабанк» та [PERSON], було укладено кредитний договір №006-03520-271210. На виконання умов якого банк відкрив держателю картки кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 2 400 грн. Відповідно до умов договору банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Відповідно до п. 3.4. держатель доручає банку здійснювати з рахунку грошове списання грошових коштів. Позичальник порушив умови кредитного договору стосовно своєчасного погашення кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користуванням кредитними коштами відсотків у встановлені Кредитним договором терміни, у зв'язку з чим станом на 27.11.2013 року має заборгованість у розмірі 7 263,79грн., з яких: тіло кредиту - 4 659, 06 грн.; прострочене тіло кредиту - 888,03 грн.; заборгованість зап комісіями 1 716, 70 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 7 263,79грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання на слухання по справі не з'явився, надіслав заяву в якій просив справу розглядати за їх відсутності, прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено згідно правил ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлено, що 27.12.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Дельтабанк» та [PERSON], було укладено кредитний договір №006-03520-271210 (а.с.12-14). На виконання умов якого банк відкрив держателю картки кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 2 400 грн. Відповідно до умов договору банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається (а.с.12-14). Відповідно до п. 3.4. держатель доручає банку здійснювати з рахунку грошове списання грошових коштів. Позичальник порушив умови кредитного договору стосовно своєчасного погашення кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користуванням кредитними коштами відсотків у встановлені Кредитним договором терміни, у зв'язку з чим станом на 27.11.2013 року має заборгованість у розмірі 7 263,79грн., з яких: тіло кредиту - 4 659, 06 грн.; прострочене тіло кредиту - 888,03 грн.; заборгованість за комісіями 1 716, 70 грн (а.с.10-11). Зазначені обставини підтверджені в судовому засіданні наявними в матеріалах справи довідками-розрахунками заборгованості (а.с.10-11). Правовідносини, які виникли між сторонами у даній цивільній справі врегульовані нормами Цивільного кодексу України, положеннями кредитного договору. Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України передбачено, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Як встановлено ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язань не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оцінюючі всі докази, досліджені судом у їх сукупності під час розгляду справи у судовому засіданні, та приймаючи до уваги те, що відповідачем було порушено умови кредитного договору, а саме не виконані зобов'язання стосовно погашення кредиту та сплати процентів за його користування, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved