Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

В лютому 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 04 грудня 2011 року уклав з [PERSON] договір. За цим договором ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 22100 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць. [PERSON] зобов'язалася повертати кредит шляхом сплати щомісячного обов'язкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобов'язань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Крім цього, за користування платіжною карткою, а саме: зняття грошових коштів в пунктах видачі готівки ПАТ «ПриватБанк» [PERSON] зобов'язалась сплачувати комісію у розмірі 1% від суми операції при умові позитивного залишку на картці. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Тому ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд примусового стягнути з неї заборгованість за кредитним договором, що становить 41454 гривень 01 копійок, що складається: з заборгованості за кредитом -22050 гривень 54 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом -16003 гривень 28 копійок, заборгованість за пенею (комісією) - 950 гривень, а також штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (процентна складова) - 1950 гривень 19 копійок. Крім того, позивач також просив стягнути на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 1378 гривень. У судове засідання представник позивача Сафір Ф.О. не з'явився, надав заяву в якій зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 04 грудня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з [PERSON] договір. За цим договором ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 22100 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць. [PERSON] зобов'язалася повертати кредит шляхом сплати щомісячного обов'язкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобов'язань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Крім цього, за користування платіжною карткою, а саме: зняття грошових коштів в пунктах видачі готівки ПАТ «ПриватБанк» [PERSON] зобов'язалась сплачувати комісію у розмірі 1% від суми операції при умові позитивного залишку на картці. Вказані обставин підтверджуються анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.9), довідкою про тарифи по престижним карткам Visa (а.с.10-11), витягом з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.12-35). При цьому, розмір кредитного ліміту за вказаним договором неодноразово змінювався та станом на 06 березня 2015 року розмір кредитного ліміту встановлено у розмірі 21880 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти від 27 січня 2016 року (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити інші платежі у розмірах та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання боржник зобов'язаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Судом встановлено, що [PERSON] користувалася платіжною карткою та за допомогою платіжної картки знімала з рахунку грошові кошти, проте на рахунок їх не повертала, не сплачувала відсотки та комісію за користування грошовими коштами у повному обсязі. Тому у неї виник борг за кредитним договором у загальному розмірі 41454 гривень 01 копійок, що складається: з заборгованості за кредитом - 22050 гривень 54 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом - 16003 гривень 28 копійок, заборгованість за пенею (комісією) - 950 гривень, а також штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (процентна складова) - 1950 гривень 19 копійок. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості по кредитному договору станом на 31 грудня 2015 року (а.с.6-7). Відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить примусово стягнути борг за кредитним договором у розмірі 41454 гривень 01 копійок. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З платіжного доручення від 27 січня 2016 року (а.с.1) вбачається, що при пред'явленні позову до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» сплатив судовий збір у розмірі 1378 гривень. Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1378 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved