Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.10.2007 року [PERSON] уклав з публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») договір №б/н (надалі-Договір), згідно умов якого отримав кредит у розмірі 3700.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві. Взяті на себе зобов'язання згідно кредитного договору та Угоди Банк виконав повністю, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, станом на 31.01.2014 року заборгував позивачу 14899,69 гривень, які та витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. позивач просить стягнути з [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позов задовольнити, в разі відсутності відповідача проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, якого відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України було повідомлено про час та місце розгляду справи, в суд не з'явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 08.10.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір №б/н, за умовами якого 08.10.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3700.00 тисяч гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що Договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання, а вразі, якщо протягом цього терміну жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та закону. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням , проведеним належним чином. Відповідно до п.п.6.5.,6.6. Умов надання банківських послуг відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором, а у разі невиконання зобов'язання оплатити винагороду Банку, сплатити штраф. Статтями 1054 ч.2, 1050 ч.2 ЦК України встановлено, що в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідач не довів, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором. Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Позивачем доведено, що внаслідок порушення відповідачем свого зобов'язання за Договором останній станом на 31.01.2014 року заборгував йому 14899,69 грн.. Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн..

Outcome: approved