Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

В листопаді 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, просила стягнути на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з січня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути на свою користь додаткові витрати на утримання дитини в сумі 9327 грн. 55 коп., та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування вимог посилалась на обставини ненадання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дочки. Крім того вказувала, що дитина хворіє на тяжку хворобу, у зв'язку з чим потребує постійного лікування, дотримання спеціальної дієти, а також особливих умов перевезень, оскільки у зв'язку з хворобою має слабкий імунітет і повинна уникати великого скупчення людей. Також позивач посилалась на те, що все це потребує значних матеріальних затрат, а сама позивач є студенткою п'ятого курсу денної форми навчання у Миколаївському національному аграрному університеті і не має достатнього доходу. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача, згідно наданої заяви, просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять, письмові заперечення проти позову суду не надані. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2014 року. Рішення набрало законної сили 03 жовтня 2014 року. (а.с. 7-8) Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6) Дочка мешкає з матір'ю, достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач працездатний, на утриманні інших осіб не має, має постійне місце роботи. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON], розмір яких визначити в 1/4 частину всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття. Вимоги позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не можуть бути задоволені оскільки суду не надано доказів на підтвердження виключності обставин, що мають правовим наслідком постановлення судом такого рішення. Доводи позивача щодо стану здоров'я дитини обґрунтовують виключно вимоги про стягнення додаткових витрат. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. А відповідно частини другої цієї ж статті, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Отже, оскільки матеріали справи не містять доказів, з урахуванням яких суд може стягнути з відповідача аліменти за минулий час, вимоги позивача про їх стягнення з січня 2014 року задоволенню не підлягають. В той же час, в силу ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Отже, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері), незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі у таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору. Матеріали справи містять докази по оплаті послуг перевезення таксі, товарні чеки на підтвердження придбання ліків для дитини, а також на підтвердження придбання одягу. У даному випадку особливими обставинами суд визнає витрати позивача на лікування дочки. Платіжними документами (а.с. 13-15) підтверджується здійснення [PERSON] додаткових витрат на лікування дочки на загальну суму 3862 грн. 40 коп. Враховуючи вищенаведене, а також неоднаковий майновий стан сторін, суд доходить висновку, що з відповідача слід стягнути витрати, понесені на придбання ліків для дитини у повному обсязі. При цьому, суд вважає, що у вимогах позивача про стягнення витрат на одяг, проїзд на таксі як додаткових витрат на утримання дитини слід відмовити, оскільки витрати на одяг є складовими загальних аліментних зобов'язань відповідача, а з квитанції до прибуткового касового ордера на оплату перевезень неможливо встановити приналежність таких витрат. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., а також витрати, понесені у зв'язку з направленням на адреси відповідача судових повісток в розмірі 17 грн. 80 коп.

Outcome: partial