Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

В липні 2017 р. позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просив суд: 1.Зобов»язати [PERSON] [INFO] не чинити йому перешкод у спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON], [INFO]. 2.Встановити наступний порядок його участі у вихованні і спілкуванні з донькою [PERSON], [INFO]: - щосереди в період часу з 17 години до 20 години без присутності матері; - з 17 години кожної першої та третьої п»ятниці місяця до 18 години кожної першої та третьої неділі місяця без присутності матері;; - щорічно по три дні поспіль в період шкільних весняних та осінніх канікул без присутності матері; - щорічно по сім днів поспіль в пріод шкільних зимових канікул, без присутності матері; - щорічно 21 день поспіль в період літніх шкільних канікул без присутності матері; - щорічно 14 квітня з 10 години до 20 години без присутності матері. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що разом з відповідачкою він перебував у фактично шлюбних стосунках, від яких народилася донька: [PERSON], [INFO]. З квітня 2016 року їх спільна дитина проживала на протязі 5,5 місяців з ним та його батьками. 19.09.2016 року відповідачка без жодного попередження забрала дитину з дитячого садочка і не повернула її йому. На даний час дитина проживає разом з відповідачкою, яка в свою чергу, перешкоджає позивачу у спілкуванні з донькою та не дає можливості приймати участі у її вихованні, тому позивач вимушений був звернутися до суду, оскільки вирішити питання участі позивача у вихованні дитини в позасудовому порядку не можливо. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просили суд позов задовольнити, зазначаючи, що діями відповідачки створюються перешкоди у спілкуванні не тільки батькові спільної дитини сторін, а і самій дитині, яка не в змозі спілкуватись з батьком. Відповідачка надала відзив на позов, який приєднаний до матеріалів справи, зазначивши в судовому засіданні, що визнає частково позовні вимоги і не заперечує проти їх задоволення, заперечує лише в частині систематичних побачень позивача з дитиною щорічно 21 день поспіль в період літніх шкільних канікул без присутності матері, оскільки донька має функціональний розлад діяльності шлунку і потребує харчування за спеціальною дієтою №5, яку батько може їй не забезпечити на протязі такого проміжку часу. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію своєї довірительки та просив суд про часткове задоволення вимог позову. Представник третьої особи позов підтримала, надавши до суду висновок третьої особи від 13.11.2017 р., наголошуючи, що дійсно відповідачкою чиняться позивачу перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, допитавши свідків, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували у фактично шлюбних стосунках, від яких у них народилася донька: [PERSON], [INFO]. З квітня 2016 року їх спільна дитина проживала на протязі 5,5 місяців з позивачем та його батьками. 19.09.2016 року відповідачка без жодного попередження забрала дитину з дитячого садочка і не повернула її йому. На даний час дитина проживає разом з відповідачкою, яка в свою чергу, перешкоджає позивачу у спілкуванні з донькою та не дає можливості приймати участі у її вихованні, тому позивач вимушений був звернутися до суду, оскільки вирішити питання участі позивача у вихованні дитини в позасудовому порядку не можливо. У відповідності з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, а саме: обов'язків щодо виховання та розвитку дитини, про що йдеться у ст. 150 СК України. За правилами ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За змістом ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України (ч. 1-3) передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з положеннями ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з їх спільною донькою, при цьому представник третьої особи наголошувала, підтримуючі заявлені позовні вимоги, що між сторонами існує конфлікт, з приводу участі позивача у вихованні спільної дитини сторін. Крім того, факт перешкоджання відповідачкою у спілкуванні та побаченнях житини з батьком підтвердили в судовому засіданні сдопитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи вік дитини, час протягом якого дитина не спілкувалась з батьком (з 18 травня 2017 року і по теперішній час), а також беручи до уваги висновок Органу опіки та піклування від 13.11.2017 р. № 102103/31-10171, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні судом встановлено, що відповідачка чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною. З метою захисту прав позивача, а також в інтересах малолітньої дитини суд вважає, що слід зобов'язати відповідачку не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON], [INFO] та визначити наступні способи участі позивача у вихованні і спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON], [INFO]: - щосереди в період часу з 17 години до 20 години без присутності матері; - з 10 години кожної першої та третьої суботи місяця до 18 години кожної першої та третьої неділі місяця без присутності матері;; - щорічно по три дні поспіль в період шкільних зимових канікул без присутності матері; - щорічно 21 день поспіль в період літніх шкільних канікул без присутності матері; - щорічно 14 квітня з 10 години до 20 години без присутності матері. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Outcome: partial