Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

В лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про виселення, який 19 серпня 2015 року уточнив та просив ухвалити рішення, яким виселити [PERSON], [PERSON], неповнолітню [PERSON] з квартири [ADDRESS], судові витрати покласти на відповідачів. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Сеннов О.А. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до п. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с.67). Відповідачка [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до п. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с.68). Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дніпропетровської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши в сукупності докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 жовтня 2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № DND0GA0000000072 (а.с.7-12). Відповідно до п. 8.1 Кредитного договору, Банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 52178,44 Доларів США строком до 08.10.2018 року, а [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 08 жовтня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] уклали договір іпотеки № DND0GA0000000072 (а.с.13-15). Згідно з п. 33.3 договору іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 65,90 кв.м., житловою площею 42,70 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Так, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2010 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, позов було задоволено в повному обсязі, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DND0GA0000000072 від 08 жовтня 2008 року в розмірі 47954,18 Доларів США звернуто стягнення на квартиру, загальною площею 65,90 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № ААВ302575 від 30 листопада 1996 року, шляхом безпосереднього продажу вказаного предмету іпотеки будь-яким способом конкретному покупцю з правом укладення ПАТ КБ «ПриватБанк» договору купівлі-продажу квартири від імені [PERSON], з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселено [PERSON] з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та зобов'язано Відділ ГІРФО Дніпропетровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON], який зареєстрований у квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-17). У відповідності до п. 18.12 Договору іпотеки № DND0GA0000000072 від 08 жовтня 2008 року, іпотекодавець зобов'язується не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без письмової згоди на це іпотекодержателя. У відповідності до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Як вбачається з матеріалів справи, в яких містяться чотири довідки ЖЕК-1 про зареєстрованих осіб у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS], щодо реєстрації/не реєстрації [PERSON], [INFO]: станом на 06.10.2014 року відсутня реєстрація дитини, що підтверджується довідкою ЖЕК-1 № 752 (а.с.18); станом на 18.05.2015 року відсутня реєстрація дитини, що підтверджується довідкою ЖЕК-1 № 227 (а.с.46); станом на 30.06.2015 року міститься реєстрація дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою ЖЕК-1 № 757 (а.с.64); станом на 06.07.2015 року міститься реєстрація дитини [PERSON], що підтверджується довідкою ЖЕК-1 № 801 (а.с.69). Реєстрація малолітньої [PERSON], [INFO] в спірній квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], відбулась у період часу з 18 травня 2015 року по 30 червня 2015 року, тобто вже після 08 жовтня 2008 року укладення іпотечного договору. Тому права неповнолітньої дитини [PERSON] не порушуються Банком. Така правова позиція суду відповідає правовій позиції, викладеній в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2011 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], що передбачає, що якщо неповнолітні діти майнових прав чи права користування жилим приміщенням щодо забезпеченої договором іпотеки житлового будинку не мають, відповідно для укладення договору іпотеки дозвіл органу опіки та піклування законом не вимагається. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Стаття 109 ЖК України встановлює, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, як встановлено вищенаведеними нормами закону, мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Тому, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про виселення з квартири [ADDRESS] - [PERSON], [PERSON], та неповнолітню [PERSON], [INFO] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер - [NUMBER], [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер - [NUMBER] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» необхідно стягнути 243 грн. 60 коп. сплаченого ним судового збору за задоволені позовні вимоги, тобто з кожного по 121,80 грн.

Outcome: approved