Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

В лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. В позові позивач зазначає, що він є власником квартири [ADDRESS]. В позові вказано, що 22.01.2015 року квартиру позивача [PERSON] було залито водою з вини відповідача [PERSON], власника квартири [ADDRESS], яка розташована поверхом вище над квартирою позивача, в результаті чого пошкодження зазнали стеля, стіни та підлога. Позивач вказує, що в наслідок залиття квартири на підлозі, стінах та стелі кімнати, коридору, на кухні, у ванній кімнаті - пошкодження зазнали шпалери, які втратили колір та на якій з'явилися темні плями та відбулося часткове знебарвлення шпаклівки (брудні плями). 22.01.2015 року позивач звернувся до ВЖ РЕУ №2, в результаті чого було складено акт про залиття квартири [ADDRESS]. Так як, залиття сталося уже не перший раз, позивач [PERSON] звернувся до відповідача [PERSON] з пропозицією вирішити дане питання мирним шляхом, оскільки попередні декілька разів сторони домовлялися про добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди в результаті залиття квартири. Однак, відповідач відмовилася відшкодувати завдану матеріальну шкоду. Позивач у позові вказує, що за його заявою ПП «ТехБудЕксперт» було проведено будівельно-технічне дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої пошкодження квартири внаслідок залиття. Згідно з висновком №14/02-15/БУД від 28.01.2015 року, що складений спеціалістом-будівельником, помічником судового експерта Ленером В.І. - вартість відновлювальних робіт згідно кошторисної документації, заподіяних залиттям квартири становить 7 289,00 грн. Оскільки, відповідач добровільно відшкодувати завдану шкоду не бажає, попри неодноразові звернення позивача, позивач просить стягнути з відповідача на його користь завдану йому внаслідок залиття квартири матеріальну шкоду в розмірі 7 289,00 грн., моральну шкоду у сумі 5000,00 грн., витрати по оплаті судового збору та витрати по оплаті будівельно-технічного дослідження. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засідання позов підтримали, посилаючись на викладені в ньому обставини. Вони просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У поясненнях вони посилалися на факти, що викладені в позовній заяві. З приводу моральної шкоди представник позивача вказувала на те, що внаслідок залиття квартири позивач та члени його сім»ї, в тому числі малі діти його дочки, зазнали значних незручностей, що змусило їх прикладати додаткові зусилля для організації їх життя. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона не заперечує сам факт залиття квартири позивача ( оскільки достовірно її це не відомо, так як позивач ні її, ні її зятя із сантехніком не допустили в квартиру позивача для огляду та можливості оцінки розміру шкоди, а квартиранти чіткої відповіді з цього питання її не дали), однак, не погоджується із визначеним позивачем обсягом завданої матеріальної шкоди. Вказала, що в день, коли відбулося залиття квартири позивача, вона не проживала в належній їй квартирі. В той час у її помешканні проживали квартиронаймачі, які винаймали у неї житло. Коли їй стало відомо про затоплення квартири [PERSON], вона звернулася до позивача та попросила надати її можливість подивитися у якому стані перебуває його квартира в наслідок затоплення, однак, позивач відмовився пустити її у свою квартиру. Відповідно, [PERSON] не була у квартирі позивача та не погоджується з доводами про завдання матеріальної шкоди останньому, в наслідок залиття квартири. Вказує, що помешкання позивача вона бачила лише з коридору, при цьому, значних пошкоджень житла не виявила. Разом з тим, відповідач [PERSON] в запереченні на позовну заяву і в судовому засіданні зазначила, що на її думку, надані позивачем докази не можна вважати належними. Зокрема, вона вказала, що Акт, складений 22.01.2015 року працівниками ВЖ РЕУ №2 м. Умань, про залиття квартири [ADDRESS] є неналежним доказом у справі, оскільки складений без її відома та у її відсутність, що є грубим порушенням з боку працівників ВЖ РЕУ №2. До того ж, наданий позивачем висновок будівельно-технічного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди спричиненої пошкодженням квартири внаслідок залиття, на думку відповідача [PERSON], також не може бути прийнятий судом як належний доказ вини відповідача у залитті квартири, так як складений на підставі Акту ВЖ РЕУ №2 від 22.01.2015 року, складеного з порушенням норм чинного законодавства та, який містить не підтверджену інформацію; даний висновок не містить жодного фотографічного доказу, який підтверджував би дійсність нанесених ушкоджень; ПП «ТехБудЕксперт», як експертна організація, в своїй діяльності не зв'язана процесуальним законом, оскільки експертиза проведена до подачі позову до суду, відтак експерт не несе кримінальної відповідальності за зазначення невірних фактів та висновків в експертизі. Таким чином, відповідач вважає, що позивач не надав суду доказів про причинний зв'язок між залиттям його квартири та шкідливими наслідками, що ніби то настали в квартирі останнього, тому просить у задоволенні позову відмовити повністю. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] в своїх поясненнях в суді вказувала, що вона є рідною дочкою позивача і підтвердила факт залиття квартири в січні 2015 року. Вона вказала, що у даній квартирі вона проживає із батьками, чоловіком та її двома дітьми. В той день коли було залиття квартири вона піднімалася в квартиру поверхом вище і коли квартиранти відкрили її двері,то вона виявила, що в квартирі було води «по щиколотки». В той день вона намагалася додзвонитись до власника квартири. Вона мала розмову того дня лише із чоловіком відповідача і він повідомив, що він у Києві. Того ж дня представник ЖЕКу в телефонному режимі спілкувався з власником квартири - відповідачем [PERSON] і вона йому пояснила, що квартиранти усе вирішать. Дійсно з квартирантими була попередня домовленість про відшкодування ними матеріальної шкоди завданої залиттям в сумі 5 000 грн.. Однак в послідуючому вони заявили, що вони не винні - « це труби» вказали вони і коштів не дали. Вона також пояснила, що це вже не перше залиття квартири. Вона також вказала, що у неї маленька дитина, а внаслідок залиття в квартирі усе було мокре ( змушені камінами були все сушити), обої повідпадали. Дійсно вона підтвердила, що через декілька днів після залиття до них пізно увечері приходили якійсь два чоловіки, однак вона їх не пустила, оскільки уже було пізно ( це було приблизно через три дні після залиття їх квартири). Вона також вказала, що в день залиття квартири зранку приходили працівники ЖЕКу , їх запросили вони, щоб зафіксувати факт залиття квартири сусідами зверху( квартиранти дверей їм не відкрили). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила що вона є рідною дочкою відповідача. Вона вказувала, що в кінці січня 2015 року мама повідомила її про залиття квартири. ЇЇ чоловік і майстер поїхати вечором подивитись на квартиру після залиття з метою визначення об»єму робіт і при необхідності проведення ремонтних робіт майстром-фахівцем з будівництва, однак власники квартири їх не пустили ( вони пояснили, що дивитись уже не має на що, все уже висохло). Це була субота. У вівторок вдень вони їздили повторно за 150 км. , щоб подивитись на залиту квартиру, однак їх знову не пустили. . На думку свідка майстра і її чоловіка не пустили і не показали пошкоджень від залиття, оскільки в квартирі не має що ремонтувати. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом встановлено, що позивач проживає в квартирі [ADDRESS]. 22 січня 2015 року в даній квартирі сталось залиття. Згідно Акту ВЖ РЕУ №2 від 22.01.2015 року про залиття квартири [ADDRESS], 22.01.2015 року, - була залита квартира позивача [ADDRESS] з квартири [ADDRESS], яка знаходиться вище поверхом та власником якої є [PERSON] (а.с.12). Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що її дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони, як вже зазначалося вище. Для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності потрібен повний склад правопорушення, що складається з чотирьох елементів (протиправність, шкода, причинний зв'язок, вина). За відсутності хоч би одного з цих елементів (крім випадків безвинної відповідальності) цивільна відповідальність не настає. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач надав суду акт ВЖ РЕУ №2 про залиття квартири та висновок будівельно-технічного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди спричиненої пошкодженням квартири внаслідок залиття, виготовлений ПП «ТехБудЕксперт» і вважав, що цих доказів достатньо для підтвердження своїх вимог. В ході судового розгляду справи відповідач вказував, що позивачем не надано суду належних доказів в обґрунтування позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 57 ч.. 1 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. При цьому ч. 2 ст. 57 ЦПК України вказано, що ці дані встановлюються в т.ч. - на підставі висновків експертів. Згідно з вимогами ст. 66 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені в результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання задані судом. При цьому згідно з вимогами ст. 144 ЦПК України - експертиза призначається судом ( ухвалою суду). Питання призначення експертизи в суді позивачем не піднімалось і зазначеного клопотання перед судом він не піднімав. В даному випадку, позивач не довів своїх позовних вимог, не дивлячись на надання судом можливості та сприяння у заявленні клопотань, самостійно не заявив будь-яких клопотань про проведення експертизи, чим, на думку суду, відмовився від доказування щодо заявлених позовних вимог. Без заявлення клопотання суд не має право самостійно призначати будь-які експертизи чи приймати участь у доказуванні у будь-який інший спосіб доказування. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України - позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав і не ставив питання в судовому засіданні про їх витребування Згідно вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України і полягають у її відшкодування особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно із загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди, і моральної в т.ч., підлягають: - наявність такої шкоди; - протиправність діяння її заподіювача; - наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували його моральні переживання, а також будь-яких доказів щодо порушення нормальних життєвих стосунків, пов'язаних саме з залиттям квартири та не надав він й жодного доказу на підтвердження причинного зв'язку між завданою моральною шкодою та протиправними діями відповідача. Суд вважає, що позивачем в судовому засіданні не наведено обґрунтованих та належних доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а саме, що між завданою шкодою та діями відповідача є причинний зв'язок і в зв'язку з цим було пошкоджене його майно та завдана матеріальна та моральна шкода. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі наведеного, ст. 23, 319, 369, 1166, 1167, ЦК України ст.ст. 10, 14, 212, 213, ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed