Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 14.09.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.09.2020 року. Позивач, [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 03.09.2005 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Коритнянської сільської ради Ужгородського району, актовий запис №09 від 03.09.2005 р. Позивач вказує, що від шлюбу у них є дві доньки: [PERSON] , 2008 р.н. та [PERSON] 2015 р.н. Позивач вказує, що протягом останніх трьох років сімейне життя між нею та відповідачем погіршувалося, шлюбні відносини припинилися восени 2019 р. У позовній заяві вказано, що підставою розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Так, позивач просить суд шлюб розірвати. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2020 року у справі відкрито провадження та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. 08.07.2020 року позивачем подано заяву про збільшення та уточнення позовних вимог про розірвання шлюбу та розподіл майна. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської від 14.09.2020 року, відмовлено позивачу, [PERSON] у прийнятті заяви про збільшення та уточнення позовних вимог та повернуто заяву позивачу. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримали повністю, просили розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, зазначив, що позивач створила нову сім`ю. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 03.09.2005 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Коритнянської сільської ради Ужгородського району, Закарпатської області, про що зроблено відповідниактовий запис в Книзі реєстрації шлюбів 2005 р. вересня місяця, 03 числа, №09. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.09.2005 р. Від шлюбу у подружжя народилося дві доньки: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 08.08.2008 р.) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 05.08.2015 р.). Спору між сторонами щодо місця проживання дітей, їх утримання та виховання між сторонами на день розгляду даної справи не має. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує щодо задоволення позову то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, тобто даний шлюб існує тільки формально. Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання позову в цій частині відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно з ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 160 СК України передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Питання щодо місця проживання дітей їх утримання та виховання сторонами не порушувалося. Окрім того, суд вважає за необхідне вказати на те, що вимог щодо утримання та порядку виховання доньок, поділу спільного майна сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути, понесені останньою судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 112, 113, 115, 180, 181, 183, 185, 191 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved