Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в позові зазначає, що 06.04.2011 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, про що Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції було зроблено актовий запис № 117. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, спір про майно відсутній. Відповідачка на протязі тривалого часу не піклувалася щодо створення та підтримання нормальних сімейних стосунків, не дбала про матеріальне забезпечення родини, не займалась домашнім господарством. Фактично родина розпалася, з січня 2014 року вони з відповідачкою припинили шлюбні стосунки, подальше спільне життям суперечить інтересам сім*ї. Посилаючись на те, що подальше збереження сім'ї не можливе, просить розірвати шлюб зареєстрований між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомих причин,викликалася шляхом направлення судових повісток. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідачка суд не повідомила. Відповідно до ч. 9 ст.74 ЦПК України Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті, відповідно до якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Положення цієї частини не поширюються на випадки, передбаченіабзацом другим частини третьої статті 191 цього Кодексу. З матеріалів справи видно, що відповідачка зареєстрована за адресою,вказаною позивачем в позовній заяві,а саме в [ADDRESS]. За вказаною адресою реєстрації [PERSON] були направлені судова повістка з додатками,які були особисто вручені відповідачці, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення про вручення судової повістки та позовної заяви. Згідно із ст.77 ЦПК України,у разі відсутності заяви сторони або іншої особи,яка бере участь у справі,про зміну місця проживання або місця знаходження,судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою,навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Жодних заяв про зміну місця проживання або про направлення кореспонденції на іншу адресу,відмінну від адреси реєстрації,відповідач не подавав,таким чином не повідомляв про необхідність направляти судові повістки за місцем його перебування,невідомим позивачу та суду. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд на згодою позивача та його представника ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.105,110 СК України за позовом одного із подружжя шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Як передбачено ст.112 ч.2 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересах їхніх дітей,що мають істотне значення. Судом встановлено та перевірено доказами, що 06.04.2011 р. [PERSON]та [PERSON]уклали шлюб, зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції,актовий запис № 117,після одруження прізвища чоловіка та дружини «[PERSON]» та «[PERSON]»,про що надана копія свідоцтва про одруження. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. На час розгляду справи про розірвання шлюбу спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. З січня 2014 р.сторони припинили шлюбні відносини. Розлад у сім*ї триває понад рік,тобто має не короткочасний характер. На думку суду,шлюб між сторонами не може бути збережений,їх взаємини свідчать про відсутність ознак сім*ї,примирення між ними не відбулося і позивач проти цього категорично заперечує. Факти,встановлені судом,приводять до висновку,що шлюб між сторонами розпався остаточно,спільне життя сторін як подружжя і збереження сім*ї нереально,оскільки збереження шлюбу можливо на паритетних засадах,почуттях взаємної любові та поваги,взаємодопомоги та підтримки,тобто на тому,що є морально-правовою основою шлюбу. Конкретні обставини даної справи та категоричне небажання позивача примиритися вказують на те,що позивач не має наміру відновлювати шлюбні стосунки,не зацікавлений зберігати сім*ю та докладати для цього будь-яких зусиль. За таких обставин подальше формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення. На підставі ст.105,110,112 СК України,ст.3,10,11,60,212-215,218,224-226 ЦПК України,суд-

Outcome: approved