Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 02.07.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 06.07.2020 року. Позивач, [PERSON] , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 28 жовтня 1995 року , [PERSON] , уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстрували у Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, відповідний актовий запис №708. Від шлюбу у подружжя народилося двоє синів, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Позивач вказує, що протягом другої половини 2019 року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю. На переконання позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у подружжя розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. З огляду на викладене позивач просить: розірвати шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 28.10.1995 року Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, відповідний актовий запис №708. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 16.01.2020 року у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач, будучи повідомленим про дату, час та місце підготовчого судового засідання, в судове засідання не з`явився. Разом із тим на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, окрім того вказує, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, разом із тим подала до суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, окрім того повідомила, що позов визнає у повному обсязі та просить задовольнити. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 28 жовтня 1995 року [PERSON] , уклав шлюб з [PERSON] , який зареєструвано у Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, відповідний актовий запис №708. Від шлюбу у подружжя народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження: серія [NUMBER] від 10.12.2019, видане повторно), [PERSON] [INFO] . Спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини у сторін не має. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Шлюб [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, тобто даний шлюб існує тільки формально. Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання позову в цій частині відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Згідно з ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 160 СК України передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Спір щодо місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у сторін відсутній. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач понес документально підтверджені судові витрати у виді судового збору, які з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, ст.ст. 112, 113, 115, 180, 181, 183, 185, 191 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved