Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28 лютого 2015 року за договором позики передав позичальнику [PERSON] у власність 2000,00 (дві тисячі) доларів США із терміном повернення до 01 липня 2015 року, При фактичному одержанні вказаної суми позичальником була надана розписка від 28 лютого 2015 року. Згідно зазначеної розписки [PERSON] зобов'язувався повернути кошти до 01 липня 2015 р., але і до теперішнього часу відповідач борг не повернув, чим взяті на себе зобов'язання не виконав. Позивач неодноразово дзвонив до боржника з метою повернення своїх коштів, однак відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань. Згідно із .1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі,: що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленим договором. Згідно ч, 2 ст. 625 ЦК України - «боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого Індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом». Три проценти річних з простроченої суми становить 89,92 дол, США. Відповідно до офіційного курсу валют - станом на 29 грудня 2016 року 100 доларів США коштує 2689,3158 гри., у зв'язку із чим із боржника підлягає до стягнення сума основного боргу; 2000 дол. США, що в перерахунку становить 53786,32 грн.; три проценти річних з простроченої суми 89,92 дол. США, що в перерахунку становить 2418,23 грн. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в зал судового засідання не зявився, хоча про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, судовими повістками. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.\~ Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28 лютого 2015 року за договором позики [PERSON] передав у борг [PERSON] 2000,00 (дві тисячі) доларів США із терміном повернення до 01 липня 2015 року, при фактичному одержанні вказаної суми позичальником була надана розписка від 28 лютого 2015 року. Згідно зазначеної розписки [PERSON] зобов'язувався повернути кошти до 01 липня 2015 року (а.с.6). Згідно з ч.1\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст.1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З огляду на норми\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач в порушення умов вищевказаного договору позики грошей не виконав взятих на себе обовязків, таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved