Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12\~травня 2015\~року за\~усним договором\~позики передав\~позичальнику [PERSON]\~у власність 70\~000\~грн. (сімдесят\~тисяч гривень)\~та 700 (сімсот) доларів\~США. При фактичному одержанні вказаної суми грошей, відповідачем була надана розписка від 12.05.2015. Вказана розписка була власноруч написана відповідачем та підписана ним особисто. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у\~власність другій\~стороні (,позичальникові)\~грошові кошти або\~інші речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов'язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Згідно\~з ч.\~2\~ст.\~640\~ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні, також, передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Позичальник написав відповідну розписку без будь-якого тиску чи примусу. Оригінал боргового документа (розписки) знаходиться у нього, що є підтвердженням передання мною згаданої суми коштів [PERSON] Між ним та відповідачем - [PERSON] було укладено договір позики, в підтвердження чого позичальник надав розписку, як того вимагає ч. 2 ст. 1047 ЦК України. Як вказано у зазначеній розписці, [PERSON] зобов'язувався повернути позичені кошти до 01 жовтня 2015 року. Однак, до теперішнього часу відповідач із усієї позиченої суми повернув лише частину, а саме: 24 грудня 2016 року - 50 дол. США та 500 грн.; 6 травня 2017 року - 1000 грн.; 15 червня 2017 року - 2500 грн. Станом на день звернення до суду [PERSON] не повернув решту боргу - 66 000 грн. та 650 дол. США. Відповідач порушив узяті на себе зобов'язання. Неодноразові звернення до відповідача з проханням повернути позичені йому кошти були ним проігноровані. Щоразу [PERSON] Обіцяє, що поверне кошти пізніше, але обіцянок своїх не виконує і просто затягує час. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~1049\~Цивільного кодексу\~України позичальник\~зобов'язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Після\~настання обумовленого\~терміну (01.10.2015)\~відповідач вважається\~таким,\~що порушив\~зобов'язання\~повернути борг.\~А за\~змістом ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~533\~ЦК України якщо\~у зобов'язанні\~визначено грошовий\~еквівалент в\~іноземній валюті,\~сума,\~що підлягає\~сплаті у\~гривнях,\~визначається за\~офіційним курсом\~відповідної валюти\~на день\~платежу,\~якщо інший\~порядок її\~визначення не\~встановлений договором\~або законом\~чи іншим\~нормативно-правовим\~актом. Незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Отже, у національній валюті України підлягають стягненню й інші складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, у ст. 1048 ЦК України, та при застосуванні ст. 625 ЦК України. Згідно офіційного\~курсу НБУ\~гривні до\~долара США\~на момент\~звернення з\~цим позовом\~(06.04.2018)\~1\~долар США\~складає 26,07\~грн.\~Сума боргу\~відповідача становить:\~70\~000\~грн.\~-\~500\~грн.\~-\~1000\~грн.\~-\~2500\~грн.\~= 66 000 грн.; 700\~$\~-\~50\~$ =\~650 $,\~що еквівалентно\~сумі 16 945,50 грн. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1048\~ЦК України позикодавець\~має право\~на одержання\~від позичальника\~процентів від\~суми позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. Оскільки\~розмір процентів\~із відповідачем\~не узгоджували,\~то для\~визначення їх\~розміру застосовується\~облікова ставка\~НБУ.\~Розмір процентів\~за договором\~позики становить 35\~882,95\~грн.\~та 354,94\~дол.\~США (9 253,39 грн.). Сукупний розмір\~процентів за\~договором позики у національній валюті становить 45\~136,34\~грн. Проценти за договором позики також досі не були сплачені відповідачем. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, вказані платежі є видом відповідальності за\~порушення зобов'язання\~(за\~неправомірне користування\~чужими коштами) і в даному випадку підлягають стягненню незалежно від сплати процентів за договором позики (ст. 1048 ЦК України), які, на відміну від вищезгаданих платежів, по суті є платою за користування чужими коштами навіть за умови своєчасного і належного виконання зобов'язання. Три проценти\~річних від\~простроченої суми\~складають 5\~177,55\~грн. та 50,92 дол. США (1 327,56 грн.), тобто станом на 06.04.2018 в національній валюті загальна сума становить 6\~505,11\~грн. Втрати від\~інфляції відповідно\~до існуючої\~судової практики\~розраховувалися лише\~на ту\~суму боргу,\~яка позичалася\~у національній\~валюті і\~складають 20 281,31 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі просять задоволити їх з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав частково погоджується визнав заборгованість в частині суми, що зазначена в борговій розписці, в решті заявлені вимоги вважає безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що 12\~травня 2015\~року за\~усним договором\~позики [PERSON]\~передав [PERSON]\~у власність 70\~000\~грн. (сімдесят\~тисяч гривень)\~та 700 (сімсот) доларів\~США. При фактичному одержанні вказаної суми грошей відповідачем була надана розписка від 12.05.2015 року (а.с.7). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти або\~інші речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов'язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Згідно\~з ч.\~2\~ст.\~640\~ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. [PERSON] зобов'язувався повернути позичені кошти до 1 жовтня 2015 року. Відповідач із позиченої суми повернув частину богу, а саме: 24 грудня 2016 року - 50 дол. США та 500 грн.; 6 травня 2017 року - 1000 грн.; 15 червня 2017 року - 2500 грн. (а.с.7). Згідно офіційного\~курсу НБУ\~гривні до\~долара США\~на момент\~звернення з\~позовом (06.04.2018)\~1\~долар США\~складає 26,07\~грн.\~Сума боргу\~відповідача становить:\~70\~000\~грн.\~-\~500\~грн.\~-\~1000\~грн.\~-\~2500\~грн.\~= 66 000 грн.; 700\~$\~-\~50\~$ =\~650 $,\~що еквівалентно\~сумі 16 945,50 грн. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~1049\~Цивільного кодексу\~України позичальник\~зобов'язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Після\~настання обумовленого\~терміну відповідач\~вважається таким,\~що порушив\~зобов'язання\~повернути борг.\~За змістом\~ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~533\~ЦК України якщо\~у зобов'язанні\~визначено грошовий\~еквівалент в\~іноземній валюті,\~сума,\~що підлягає\~сплаті у\~гривнях,\~визначається за\~офіційним курсом\~відповідної валюти\~на день\~платежу,\~якщо інший\~порядок її\~визначення не\~встановлений договором\~або законом\~чи іншим\~нормативно-правовим\~актом. Незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Отже, у національній валюті України підлягають стягненню й інші складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, у ст. 1048 ЦК України, та при застосуванні ст. 625 ЦК України. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, вказані платежі є видом відповідальності за\~порушення зобов'язання\~(за\~неправомірне користування\~чужими коштами) і в даному випадку підлягають стягненню незалежно від сплати процентів за договором позики (ст. 1048 ЦК України), які, на відміну від вищезгаданих платежів, по суті є платою за користування чужими коштами навіть за умови своєчасного і належного виконання зобов'язання. Три проценти\~річних від\~простроченої суми\~складають 5\~177,55\~грн. та 50,92 дол. США (1 327,56 грн.), тобто, станом на 06.04.2018 в національній валюті загальна сума становить 6\~505,11\~грн. Втрати від\~інфляції розраховувалися\~лише на\~ту суму\~боргу,\~яка позичалася\~у національній\~валюті і\~складають 20 281,31 грн. Суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення в частині стягнення основного боргу,\~3%\~річних та\~інфляційні витрати. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь процентів за користування коштами час прострочення повернення боргу суд зазначає наступне. Враховуючи те, що у змісті розписки від 12.05.2015, розмір плати за користування позикою не встановлено, а доказів на відсутність обставин, передбачених ч. 2 ст. 1048 ЦК України, позивачем не наведено, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення процентів від суми позики, розрахованих на рівні облікової ставки Національного банку України.

Outcome: partial