Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

В липні 2016р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Державної інспекції сільського господарства в Київській області, третя особа: Зазимська сільська рада Броварського району Київської області, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь, в якості компенсації за нанесену позивачу моральну шкоду 500000,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником земельної ділянки № [ADDRESS] в Садовому товаристві «Десенка» с. Зазим'є Броварського району Київської області. В 2013р. на лугу, який примикає до земельної ділянки позивача розпочалось будівництво приватних будинків, внаслідок чого, на думку позивача були порушені вимоги земельного, водного законодавства, про що він повідомив в січні 2016р. відповідача, після отримання відповіді від відповідача, позивач вважає, що відповідачем було допущено бездіяльність, у зв'язку з чим йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінив в 500000,0 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених в позові, просив суд позов задовольнити, наголошуючи, що вимушений буде звернутись до всіх контролюючих органів на дії головуючого судді, оскільки судом безпідставно було відмовлено в задоволенні його клопотання для залучення, в якості третіх осіб: Прокуратури Київської області, Вищедубечанського держлісгоспу, які повинні бути залучені для надання пояснень. Представник відповідача проти позову заперечувала, зазначаючи, що дійсно позивач звернувся до відповідача з листом, на який відповідачем було надано відповідь, що з метою здійснення покладених на відповідача обов'язків, позивач зобов'язаний був зазначити осіб, в діях яких вбачаються можливі порушення вимог земельного законодавства. Не зазначення цих осіб унеможливлює проведення перевірки, про що було повідомлено позивача, проте останній лист - відповідь відповідача, позивач проігнорував. Третя особа, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, клопотала про розгляд справи у відсутність свого представника, надіславши на адресу суду письмові заперечення. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.2 ст. 58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 12 січня 2016р. позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій зазначив, що на його думку має місце не дотримання вимог земельного законодавства на території Зазимської сільської ради Броварського району Київської області. 27 січня 2016р. відповідачем було повідомлено позивача, що здійснити перевірку дотримання вимог земельного законодавства відповідач позбавлений можливості, оскільки у його зверненні не вказані особи, в діях яких вбачаються можливі порушення вимог законодавства та рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування щодо відведення земельних ділянок (а.с. 8, 9). Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що внаслідок бездіяльності відповідача, щодо не розгляду його заяви, йому було спричинено моральну шкоду. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Стаття 1167 ЦК України передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до положень даної статті компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. У відповідності до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Суб'єктами завдання шкоди є органи державної влади, яка відповідно до ст. 6 Конституції України здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Завдання шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності заподіювача шкоди повинна бути доведена. Незаконними діяннями органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності заподіювача шкоди повинна бути доведена. Таким чином, з огляду на положення ст. 1173 ЦК України, що передбачають відповідальність за завдану шкоду незалежно від вини заподіювача, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а також наявність самої моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», який роз'яснив в п. 3, 5 вищевказаної Постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правої відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ст. 9 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень юридичних і фізичних осіб; участі у прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об'єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель; розгляду документації із землеустрою, пов'язаної з використанням та охороною земель; проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення. За змістом ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою. В судовому засіданні представник відповідача звертала увагу суду, що у заяві позивача, з якою він звернувся до відповідача не були зазначені особи, в діях яких вбачаються можливі порушення вимог діючого земельного законодавства, у зв'язку з чим відповідач був позбавлений можливості провести перевірки, про що було повідомлено позивачу. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також враховуючи, що позивачем [PERSON] не було надано жодних доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру, зокрема не було надано доказів в обґрунтування розміру моральної шкоди, на який претендує позивач, в зв'язку чим суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог позивача щодо стягнення заявленої ним суми моральної шкоди з відповідача.

Outcome: dismissed