Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

В квітні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № CNVPAK03690373 від 24 жовтня 2006 року у сумі 333892,64 грн. та судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 жовтня 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідачу було надано кредит в сумі 28900,00 Доларів США на термін до 23.10.2013 року, а останній зобовязувався повернути кредит та сплати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленими договором. В порушення умов кредитного договору відповідач кредит своєчасно не повернув внаслідок чого утворився борг, який станом на 02.04.2015 року становить 36549,02 Доларів США, з яких: 10229,90 Доларів США. заборгованість за кредитом; 6284,07 Доларів США. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1456,56 Доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 18578,49 Доларів США. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Оскільки відповідачем кредитні зобовязання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. Заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 травня 2015 року, позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № CNVPAK03690373 від 24.10.2006 року в сумі 333892 (триста тридцять три тисячі вісімсот девяноста дві) гривні 64 копійки. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви в сумі 3338 (три тисячі триста тридцять вісім) гривень 93 копійки. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2017 року заяву про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Чернігівського районного суду від 07.05.2015 по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено справу до судового розгляду. Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, також заперечив проти застосування строку позовної давності, оскільки строк не сплинув. Відповідач та його представник в судове засідання не зявились, представник надав заяву про застосування строку позовної, в звязку з чим просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 24 жовтня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CNVPAK03690373, згідно якого банк зобовязувався надати позичальнику кредит в сумі 28900,00 дол. США, а той в свою чергу погасити кредит у строк, сплативши відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором /а.с.12-15/. Банк свої зобовязання за договором № CNVPAK03690373 від 24.10.2006 року виконав і надав кредитні кошти позичальнику в повному обсязі. З представленої копії заочного рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 грудня 2010 року по справі №2-1454/2010, вбачається, що з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто заборгованість за зазначеним кредитним договором в сумі 10078,82 дол. США. Згідно копії заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2011 року по справі № 0417/2-2072/2011 з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 97453,47 грн. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2016 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Чернігівського районного суду від 27.12.2010 року по справі №2-1454/2010, ухвалене у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 26.12.2017 року по справі № 2-1454/2010, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № CNVPAK03690373 від 24.10.2006 року, яка станом на 26.11.2010 року складається з: 9827,44 Доларів США заборгованість за тілом кредиту; 136,80 Доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 32,63 грн заборгованість за пенею. У постанові [PERSON] Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України. Таким чином, після рішення суду, яким стягнуто достроково заборгованість за кредитним договором, банк має право на стягнення з відповідача тільки сум, передбачених положенням частини другої\~статті 625 ЦК України. Кредит був наданий позичальнику строком до 23.10.2013 року. Банк у грудні 2010 року скористався правом дострокового повернення кредитних коштів, внаслідок чого змінив строк виконання основного зобов'язання. Статтями 256, 257 ЦК України, передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня. коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України), В постанові Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року у справі № 6- 2104цс16 зазначено, що згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Зважаючи на строк надання кредиту та те, що банк скористався правом дострокового повернення кредитних коштів, внаслідок чого змінив строк виконання основного зобов'язання, а зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитним договором, приймаючи наявність судових рішень у справах № 2-1454/2010 та № 0417/2-2072/2011, враховуючи те, що представник відповідача заявив про застосування строку позовної давності, а позивач звернувся із позовом до суду у квітні 2015 року з пропуском строку позовної давності, тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed