Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивував тим, що 15 лютого 2019 року зареєстрував з відповідачем шлюб. У них є спільний син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з відповідачем. Сімейне життя не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. З вересня 2019 року вони проживають окремо, шлюбні відносини між припинено, спільного господарства не ведуть. Вважає, що збереження сім`ї є неможливим. Майнових спорів між ними немає. Просив розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в підготовче засідання не з`явився. Подав через канцелярію суду заяву, в якій позов підтримав, просив справу розглянути у його відсутності, строк на примирення не бажає. Відповідач в підготовче засідання також не з`явилася. Подала через канцелярію суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Строк на примирення просила не надавати. Після розлучення бажає відновити своє дошлюбне прізвище - [PERSON] . Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи що останні скористалися своїми процесуальними правами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 15 лютого 2019 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.02.2019 (а.с. 9). У [PERSON] та [PERSON] є спільний син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.02.2019 (а.с. 10). Сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо (а.с. 2, 11, 14). Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає доведеним, що шлюб між сторонами існує формально, його збереження є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а тому суд прийшов до висновку, що шлюб сторін слід розірвати. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 9), відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] ». В поданій суду заяві, відповідач висловила бажання відновити дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення з державного бюджету половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved