Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

В.о. головного лікаря КУ «Обласна психіатрична лікарня» [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить госпіталізувати [PERSON], [INFO] у психіатричну лікарню у примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], з дитинства страждає важкою розумовою відсталістю, є інвалідом І групи по психічному захворюванню. Згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2004 року визнана недієздатною. Розпорядженням голови Ленінської районної адміністрації від 02.03.2004 року опікуном призначена мати - [PERSON]. З анамнезу відомо, що всього 4 ґоспіталізації в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР у зв'язку з розладами поведінки на фоні інтелектуального дефекту. Остання виписка 14.06.2016 року. Згідно заяві матери-опікуна, психічний стан дочки погіршився гостро, 01.07.2016 року: неспокійна, кричить, падає на підлогу, зриває одяг, кудись біжить, б'є себе по голові руками. Протягом останніх 2-х днів відмовляється від їжі, рідину приймає під контролем матери. У зв'язку з чим мати викликала психіатричну спеціалізовану бригаду, 01.07.2016 року доставлена в приймальне відділення КУ «ОКПЛ» ЗОР. Оглянута черговим лікарем КУ «ОКПЛ» ЗОР, який кваліфікував стан, як загострення хронічного психічного розладу у вигляді важкої розумової відсталості з аутоагресивними тенденціями (відмова від їжі протягом двох діб, нанесення самоушкоджень). Під час госпіталізації знаходиться в стані психомоторного збудження: виє, кричить, плаче, схоплюється, падає на підлогу, б'є себе руками по голові. 02.07.2016 року оглянута комісією лікарів-психіатрів. Під час огляду: у свідомості, продуктивного мовного контакту не має через інтелектуальні розлади, на питання не відповідає. Пильно дивиться на співбесідника, вираз обличчя злобний. При проханні виконати прості інструкції насторожується, напружується. Інструкції не виконує. Ступінь орієнтування з'ясувати не представляється можливим. При згадці про матір - стає розгубленою, змінюється вираз обличчя, стає злобною. Не може пояснити поведінку вдома. Інтелект різко понижений. Маячних ідей, галюцинацій не виявляє. Критика до хвороби відсутня. Стан хворої можна кваліфікувати, як важкий психічний розлад у формі важкої розумової відсталості з аутоагресивними тенденціями (відмова від їжі протягом двох діб, нанесення самоушкоджень). Таким чином, лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. У суді представник заявника та лікар-психіатр підтримали заяву, надавши пояснення що хвора потребує обовязкової госпіталізації. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви. Законний представник хворої не заперечує проти задоволення заяви. Суд, заслухавши представника лікарні, лікаря-психіатра, висновки прокурора, законного представника хворої, вивчивши матеріали справи, висновок лікарів-психіатрів від 02.07.2016 р. вважає, що заява, підлягає задоволенню з наступних підстав. Законом України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 02.07.2016 р., встановлено, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі тяжкої розумової відсталості з ауто агресивними тенденціями. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару.

Outcome: approved