Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

В лютому 2021 [PERSON] звернулась до суду з позовом відповідно до якого просила стягнути на свою користь з [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] щомісячно аліменти в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.02.2020 до повноліття доньки, а також аліменти за минулий час у розмірі 27408,50 грн. Мотивувала тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі в період якого у них народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживають та перебувають на повному утриманні матері. Самостійно позивач не в змозі забезпечити належний рівень життя необхідний для розвитку дітей. Відповідач в свою чергу на думку позивача може сплачувати аліменти на рівні 1/2 частки свого доходу, оскільки офіційно працевлаштований за межами території України та має постійний дохід у розмірі не менше 1000 євро. Стягнення аліментів за минулий час мотивувала ухиленням відповідача після розірвання шлюбу виконувати свій обов`язок з утримання їх дітей. Ухвалою суду від 15.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2020, яке набрало законної сили 21.02.2020 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 22.10.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис 2195 (на 4 а.с.). Також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження на 31, 31а а.с.). Діти проживають разом із матір`ю (довідка на 7 а.с.). На ім`я [PERSON] та [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк» відкриті банківські рахунки (на 14, 15 а.с.). Станом на 25.01.2021 сума надходжень на банківський рахунок [PERSON] складає 740 грн, витрат 629,50 грн (на 16, 17 а.с.). У відповідності до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, далі - СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 180 СК України). Згідно ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 2 ст. 128 КЗпП України, при відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Про те позивач не надала доказів необхідності стягнення з зарпобітної плати відповідача у максимальномук розмірі. Отже, визначаючись щодо розміру аліментів на утримання дітей суд враховує, що діти проживають разом із матір`ю, їх звичайні потреби, рівність обов`язку батьків в утриманні дітей та відсутність доказів про змогу відповідачем сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачем, відсутність доказів про розмір доходів відповідатача і наявність у нього інших утриманців, відсутність доказів про необхідність стягнення аліментів врозмірі 1/2 частини доходу ваідповідача - на підставі чого суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду, тобто 04.02.2021, до повноліття дітей. Частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не могла одержати у зв`язку з ухиленням останнім від їх сплати, в задоволенні вимоги про стягнення аліментів за минулий час належить відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 908 грн судового збору, так як позивач була звільнена від його сплати на момент звернення до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial