Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

В листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталія Володимирівна, відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свій позов наступним. 21 жовтня 2014 року відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві, на підставі виконавчого напису нотаріуса № 3221 від 20 жовтня 2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 45173482 по стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості. Відповідно до виконавчого напису нотаріуса від 20.10.2014 року звернуто стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] не виплачених в строк аліментів на користь його дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], згідно Договору між батьками про проживання, виховання, та фінансове забезпечення дітей (аліментів та додаткових витрат) від 10 жовтня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4095, в розмірі 318 330 гривень. У виконавчому написі зазначено, що ця сума складається з наявного боргу за Договором, який становить 145 800 грн. загального боргу за 6 місяців заборгованості, та 172 530 неустойки відповідно до положень ст. 196 СК України за період з 12 квітня 2014 року по 20 жовтня 2014 року, відповідно до наведеного розрахунку. Позивач не погоджується в сумою заборгованості по аліментам, оскільки розрахунок суми заборгованості проведений неправильно, з порушенням норм матеріального права. Аліменти, відповідно до норм Сімейного кодексу України, призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України неустойка (пеня) нараховується не на всю суму заборгованості, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів. Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватися з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Згідно власного розрахунку, проведеного позивачем пеня за прострочення аліментів станом на 20.10.2014 року становить 127 332 грн. Крім того, вчиняючи виконавчий напис, нотаріусом не було враховано, що позивачем частково було виконано покладені на нього обов'язки по сплаті аліментів, оскільки 06.10.2014 року, тобто до вчинення виконавчого напису, ним було перераховано 3 000 грн. в якості сплати аліментів за жовтень 2014 року, тобто наявний борг по аліментам становив меншу суму, ніж було визначено нотаріусом у розмірі 145 800 грн. Позивач вважає, що в результаті вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. виконавчого напису № 3221 від 20.10.2014 року були порушені його права. З посиланням на вимоги ст. 50 Закону України «Про нотаріат», ст. 614 ЦК України, Постанову Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» позивач просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталії Володимирівни № 3221 від 20.10.2014 року щодо стягнення з позивача на користь [PERSON] не виплачених в строк аліментів на користь його дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], згідно Договору між батьками про проживання, виховання, та фінансове забезпечення дітей (аліментів та додаткових витрат) від 10 жовтня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4095, в розмірі 318 330 грн., таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений позивачем позов у повному обсязі, та просив його задовольнити з підстав, визначених у позовній заяві. Відповідачка у судовому засіданні проти позову заперечила та показала суду, що дійсно на підставі укладеного між сторонами Договору між батьками про проживання, виховання, та фінансове забезпечення дітей (аліментів та додаткових витрат) від 10 жовтня 2013 року позивач зобов'язався щомісячно сплачувати аліменти на користь трьох малолітніх дітей у загальному розмірі 24 300 грн. Позивач не виконував взятих на себе зобов'язань, та станом на жовтень 2014 року допустив заборгованість у шість місяців, що становило 145 800 грн. Також укладаючи договір сторони домовились, що у разі затримки сплати аліментів та додаткових витрат позивач повинен сплатити неустойку відповідно до положень ст. 196 Сімейного Кодексу України. Вважає, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріусом було дотримано вимоги закону, зокрема вимоги Закону України «Про нотаріат», вимоги Сімейного Кодексу України. Виконавчий напис цілком відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», та іншим нормативним документам. Вважає, що позивач зверненням до суду з відповідним намагається уникнути від виконання взятих на себе зобов'язань по матеріальному забезпеченню дітей, та ставить позивачку та спільних дітей у скрутне матеріальне становище. З огляду на наведене позивачка просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, у зв'язку з його безпідставністю. Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідачки, дослідивши письмові докази по справі, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 21.10.2014 року відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві, на підставі виконавчого напису нотаріуса № 3221 від 20.10.2014 року, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 45173482 по стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості боргу по аліментам у розмірі 318 330 грн. (а.с. 16). Відповідно до виконавчого напису нотаріуса звернуто стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] не виплачених в строк аліментів на користь його дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], згідно Договору між батьками про проживання, виховання, та фінансове забезпечення дітей (аліментів та додаткових витрат) від 10 жовтня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за№ 4095, в загальному розмірі 318 330 грн. У виконавчому написі зазначено, що ця сума складається з наявного боргу за Договором, який становить 145 800 грн. загального боргу за 6 місяців заборгованості, та 172 530 неустойки відповідно до положень ст. 196 СК України за період з 12 квітня 2014 року по 20 жовтня 2014 року, відповідно до наведеного розрахунку. (а.с. 13, 14). Статтями 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса і що з дня виникнення права на вимогу минуло не більше трьох років, а також положеннями Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5. Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів, зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років , а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх. Позивач вважає, що розмір пені, (неустойки), нарахованої нотаріусом не відповідає положенням ст. 196 СК України. Зокрема вважає, що нараховуючи розмір неустойки нотаріусом не було враховано, що неустойка (пеня) нараховується не на всю суму заборгованості, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів. Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватися з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Згідно власного розрахунку, проведеного позивачем пеня за прострочення аліментів станом на 20.10.2014 року становить 127 332 грн. Визначаючи правильність нарахування нотаріусом неустойки (пені) у розмірі 172 530 грн. судом враховується наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого має бути обчислений розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня, в даному випадку вчинення виконавчого напису нотаріуса, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити її загальну суму. Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року в справі № 6-81цс13, та у постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Суд вважає, що розмір неустойки (пені), визначений нотаріусом при вчиненні виконавчого напису № 3221 від 20 жовтня 2014 року не відповідає вимогам Закону. Зокрема нотаріусом при вчиненні розрахунку неустойки (пені) не було враховано, що пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватися з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість, та загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. А отже суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved