Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

В липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі ТОВ «Кей-Колект») в особі свого представника [PERSON] звернулося у суд із позовом до [PERSON], третя особа Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про зняття майна з-під арешту. На обґрунтування вимог позивач вказав, що 06 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11165369000. З метою забезпечення виконання зобовязань за Договором про надання споживчого кредиту № 11165369000 в цей же день укладено Договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Право вимоги за вказаними договорами відступлено ТОВ «Кей-Колект» на підставі Договору факторингу № 2 від 13 лютого 2012 року та нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим № 649-650 [PERSON] Договору про відступлення права вимоги. Зазначав, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2008 року та постановою Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 06 листопада 2008 року на вказане майно також накладена заборона на відчуження. Посилаючись на те, що державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції накладена заборона на відчуження майна, яке передано в іпотеку, такі дії суперечать вимогам Закону про виконавче провадження та Закону про іпотеку й порушують права ТОВ «Кей-Колект» щодо виконання наявних зобовязань, які виникли на підставі Договору про надання споживчого кредиту № 11165369000 та були забезпечені іпотекою, позивач просив звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS], який було накладено ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2008 року та постановою Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 06 листопада 2008 року. [PERSON] представник [PERSON] позов не визнала, посилаючись на його безпідставність. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі ТОВ «Кей-Колект» в особі свого представника [PERSON], посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що позивач не має можливості реалізувати право на одержання задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки внаслідок існування накладеного арешту на вказане майно; державним виконавцем під час виконання виконавчого провадження, за яким [PERSON] є боржником, не в повній мірі проведено виконавчі дії. [PERSON] та Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції рішення суду першої інстанції не оскаржили, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надали. Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано копії ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2008 рок та постанови Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 06 листопада 2008 року; на теперішній час в провадженні Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходяться інші виконавчі документи про стягнення з [PERSON] сум заборгованості, які не сплачено; зняти арешт, який не накладався постановою Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, неможливо. Однак погодитись з такими висновками не можна, оскільки суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи; неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтею 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Проте вказані вимоги закону в цій частині рішення залишилися поза увагою суду. Матеріали справи свідчать, що 06 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11165369000. З метою забезпечення виконання зобовязань за Договором про надання споживчого кредиту № 11165369000 в цей же день укладено Договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Право вимоги за вказаними договорами відступлено ТОВ «Кей-Колект» на підставі Договору факторингу № 2 від 13 лютого 2012 року та нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим № 649-650 [PERSON] Договору про відступлення права вимоги. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2008 року та постановою Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 06 листопада 2008 року на вказане майно також накладена заборона на відчуження. Вважаючи дії державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо накладення заборони на відчуження майна, яке передано в іпотеку, такими, що суперечать вимогам Закону про виконавче провадження та Закону про іпотеку, ТОВ «Кей-Колект» звернулося у суд і з відповідним позовом. При цьому позивач зазначив в якості третьої особи Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина 1 статті 30 ЦПК України). Крім того, обсяг прав і обовязків осіб, які беруть участь у справі, встановлений статтею 27 ЦПК України. Статтею 31 ЦПК України визначені процесуальні права та обовязки сторін у справі, обсяг прав яких значно ширше від прав третіх осіб без самостійних вимог, оскільки вони не заявляють самостійних вимог на предмет спору і не користуються правом на заміну підстав чи предмета позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, відмову від позову, визнання позову повністю або частково, предявлення зустрічного позову тощо. Суд першої інстанції на це уваги не звернув та, пославшись на відсутність постанови Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про накладення арешту на спірне майно, розглянув справу по суті. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ, щодо якої виник спір. Підставою даного позову є неправомірність дій державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо накладення заборони на відчуження майна, яке передано в іпотеку. Разом з тим, за обставин, коли розгляд справи потребує залучення до участі у справі осіб, які мають відношення до предмета спору, а питання про залучення Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в якості відповідача судом першої інстанції не вирішено, апеляційної суд відмовляє у позові з цих підстав. При цьому обґрунтованість позовних вимог (розгляд справи по суті) не перевіряється. Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові з інших підстав.

Outcome: partial