Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

В листопаді позивачка звернулася з вищевказаним позовом до суду та свої вимоги мотивує тим, що 08.01.2014р. померла [PERSON], яка є матір'ю [PERSON] та [PERSON], після чого відкрилася спадщина на належне померлій майно, а саме на 4/5 частини трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.10.2014р., виданого державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори Ситник С.М., спадкоємцями на 4/5 частки даної квартири є відповідачка у розмірі 2/3 частки та позивачка у розмірі 1/3 частки. Вважає, що вказане вище свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 14.10.2014 р. підлягає визнанню недійсним, оскільки відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.05.2000 р. ця квартира належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 05.09.2007р. між вказаними вище особами укладено договір про визначення ідеальних часток в квартирі, відповідно до якого визначено право спільної часткової власності кожного із співвласників по 1/5 частині зазначеної квартири. 31.10.2007р. між [PERSON] та [PERSON], яка діяла від себе особисто та від своєї доньки [PERSON], укладено договір купівлі-продажу 3/5 часток трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], відповідно до якого [PERSON] придбала у [PERSON] відповідні частки квартири. До укладення договору купівлі-продажу від 31.10.2007р. [PERSON] на ім'я [PERSON] була придбана однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS]. При цьому, однією з умов придбання цієї квартири на користь відповідачки була відмова останньої від своєї частки та частки її доньки в трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS], що фактично було оформлено договором купівлі-продажу від 31.10.2007р., а також будь-яких інших майнових вимог щодо цієї квартири, в тому числі права на спадкування. Проте, відповідач [PERSON] досягнутих домовленостей не дотрималась, не дивлячись на фактичну компенсацію їй частки майна у трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS], подала заяву про прийняття нею спадщини та отримала право власності на 2/3 частки квартири. Так, на дату укладення договору купівлі-продажу 3/5 часток вказаної квартири позивачка була власником 1/5 її частки, але її письмово відповідачка не повідомила про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає, у зв'язку з чим права позивача було порушено. Тому просить суд визнати за [PERSON] право власності на 3/5 частки трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]; визнати недійсним свідоцтво про права на спадщину за законом від 14.10.2014р., видане державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори Ситник С.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2-1944. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали і просять їх задовольнити, додавши, що строк звернення до суду з позовом не пропустила, адже про порушення свого права власності на квартиру дізналася з моменту видачі свідоцтва про право власності від 14.10.2014 року. Представник відповідачки - [PERSON] позов не визнав, вказуючи, що позивачка пропустила строк звернення до суду з даним позовом, також беззаперечним є той факт, що [PERSON] на момент укладання договору купівлі-продажу від 31.10.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було відомо всі обставини його укладання, адже на той момент вона проживала у вказаній квартирі і мала доступ до відповідних документів, вважає заявлені вимоги є необґрунтованими і недоведеними, а тому у їх задоволенні просить відмовити. (а.с. 74-75). Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи без його участі. (а.с.26) Суд, заслухавши позивачку та її представника, відповідачку і її представника, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.05.2000 р. квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 6) 05.09.2007 р. між вказаними вище особами укладено договір про визначення ідеальних часток в квартирі, відповідно до якого визначено право спільної часткової власності кожного із співвласників по 1/5 частині зазначеної квартири. (а.с. 7) 31.10.2007 р. між [PERSON] та [PERSON], яка діяла від себе особисто та від своєї доньки [PERSON], укладено договір купівлі-продажу 3/5 часток трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], відповідно до якого [PERSON] придбала у [PERSON] відповідні частки квартири. (а.с. 8) . 08.01.2014 р. померла [PERSON] , яка є матір'ю [PERSON] та [PERSON], після чого відкрилася спадщина на належне померлій майно, а саме на 4/5 трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 28, 29, 38, 41, 45) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.10.2014р., виданого державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори Ситник С.М., спадкоємцями на 4/5 частки даної квартири є відповідачка у розмірі 2/3 частки та позивачка у розмірі 1/3 частки. (а.с. 58) Вказані обставини підтверджуються також і документами, які знаходяться у спадковій справі після померлої [PERSON].(а.с. 27-63) . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він разом із [PERSON] та доньками приходили до нотаріальної контори і в їх присутності укладався договір продажу частки квартири сестрою. Також підтвердив, що була усна домовленість, що донька відмовиться від прийняття спадщини, чому жінка не зробила заповіту йому не відомо. Але не зміг пояснити мету укладення договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Так, у позові позивачка вказувала про те, що до укладення договору купівлі-продажу від 31.10.2007 р., [PERSON] на ім'я [PERSON] придбала однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. При цьому, однією з умов придбання цієї квартири на користь відповідачки була відмова останньої від своєї частки та частки її доньки в трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS], що фактично було оформлено договором купівлі-продажу від 31.10.2007р., а також будь-яких інших майнових вимог щодо цієї квартири, в тому числі права на спадкування. Однак, такі доводи позивачки не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки остання не надала з цього приводу жодного належного доказу, більш того у змісті договору не зазначено про відмову [PERSON] від частки у трикімнатній квартирі і що їй купили однокімнатну квартиру, про фактичну компенсацію їй частки майна у трикімнатній квартирі, також сама [PERSON] та свідок [PERSON] в суді пояснювали, що домовленості по володінню майна відбувалися усно і ніякі відповідні документи не складалися. Що ж стосується посилань позивачки про те, що [PERSON] не повідомила її письмово про намір продати свою частку у спірній квартирі, то позивачка у позові не ставить питання про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 31.10.2007 р. тощо, тобто він не є предметом розгляду у даній справі, а відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, тому проаналізувавши докази в їх сукупності, обставини заявлених вимог, суд вважає заявлені вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed