Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного підприємства з питань поводження з відходами, як вторинною сировиною про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги мотивує тим, що з 03 листопада 2014 року по 26 квітня 2015 року вона працювала в Центральному територіальному управлінні регіонального розвитку та контролю Державного підприємства з питань поводження з відходами, як вторинною сировиною на посаді фахівця. 27 квітня 2015 року вона займана посаду провідного фахівця. Наказом територіального управління «Центрекоресурси» Державного підприємства «Центрекоресурси» № 51-к від 15 липня 2015 року її звільнено з вказаної посади за згодою сторін 17 липня 2015 року. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 4 732,49 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 19 989,45 грн. Станом на день подання позову до суду вказане рішення суду не виконано, період затримки виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні становить 441 робочих дні, відповідно і середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні становить 57 616,65 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. В процесі розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 57 877,95 грн., оскільки період затримки виплати середнього заробітку становить 443 робочих дні. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 14 лютого 2018 року в судовому засіданні постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] працювала з 03 листопада 2014 року по 26 квітня 2015 року в Центральному територіальному управлінні регіонального розвитку та контролю Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною на посаді фахівця. В подальшому, з 27 квітня 2015 року остання займала посаду провідного фахівця на даному підприємстві. Наказом територіального управління «Центрекоресурси» Держаного підприємства «Центрекоресурси» № 51-к від 15 липня 2015 року, [PERSON], провідного фахівця Центрального територіального управління регіонального розвитку та контролю Державгного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною було звільнено з 17 липня 2015 року за угодою сторін, п. 1ст. 36 КЗпП України. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення заробітної плати, стягнуто Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати в сумі 4 732,49 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 19 989,45 грн. (а.с. 18-22). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно ст. 117 КЗпП України, вразі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. З наданих позивачем уточнень до позову вбачається, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року виконано Першим відділом ДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області в повному обсязі, кошти за виконавчим листом виданим на підставі вказаного рішення суду перераховані позивачу в повному обсязі 30 листопада 2017 року. Отже, виходячи зі змісту положень ст. 117 КЗпП України, останнім днем затримки виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні слід вважати 29 листопада 2017 року, а тому період затримки виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні становить 443 робочих дні, а саме з 24 лютого 2016 року по 29 листопада 2017 року. Згідно п. 1 ч. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 199 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Як встановлено рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року, середньоденна заробітна плата позивача становить 130,65 грн., а тому середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні становить 57 877,95 грн. (130,65 грн.*443 робочих дня), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За правилами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, викладені позивачем, не спростовані відповідачем, який не скористався процесуальним правом подати відзив (заперечення проти позову) та докази на спростування заявлених позовних вимог, а тому суд позбавлений врахувати інші докази ніж ті, які наявні в матеріалах справи. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 587,78 грн.

Outcome: approved