Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

В лютому 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він разом з батьками проживає в житловому будинку розташованому за адресою: [ADDRESS] . Власником вказаного житлового приміщення (1/2 частини) є його мати [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу посвідченого нотаріально від 23 грудня 2006 року. Власником іншої 1/2 частини вказаного житлового будинку є [PERSON] . Позивач зазначав, що донька [PERSON] - [PERSON] , її чоловік [PERSON] та батько чоловіка [PERSON] протягом тривалого часу вчиняють неправомірні дії щодо нього та його матері [PERSON] . Так, 22 травня 2019 року на подвір`ї, де проживає позивач, [PERSON] нищила рослини, які були висаджені родиною позивача, а її чоловік [PERSON] вдарив позивача по руці та вибив телефон, за допомогою якого він, позивач, фіксував неправомірні дії відповідачів. Крім цього, [PERSON] штовхав мати позивача [PERSON] 23 травня 2019 року відповідачі незаконно, проти волі позивача та його матері увійшли до подвір`я родини позивача та стали вчиняти неправомірні дії щодо [PERSON] , а саме: [PERSON] виражався на її адресу нецензурною лайкою, [PERSON] викручував руки та принижував її людську гідність, а [PERSON] прилюдно облила [PERSON] брудною водою та вдягла відро їй на голову. 31 жовтня 2019 року [PERSON] ображав мати позивача, звертаючись особисто до нього, що позивач сприйняв як власну образу. Зазначеними діями відповідачів позивачу завдано моральну шкоду. Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги ст.ст. 23, 280, 288, 289, 297 ЦК України позивач просив: визнати дії відповідачів відносно [PERSON] протиправними; визнати спільні дії відповідачів щодо його матері [PERSON] протиправними; стягнути з [PERSON] на його користь на відшкодування моральної шкоди 3 000 грн; стягнути з [PERSON] на його користь на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн; стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на його користь як відшкодування моральної шкоди 12 000 грн, з урахуванням вини кожного: з [PERSON] 2000 грн, з [PERSON] 10 000 грн; стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на його користь на відшкодування моральної шкоди 15 000 грн, з урахуванням вини кожного: з [PERSON] 5000 грн; [PERSON] 3000 грн; [PERSON] 7000 грн. В судове засідання позивач не з`явився, направив до суду свого представника [PERSON] , яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідно до ст. 92 ЦПК України [PERSON] за власною ініціативою була допитана в судовому засіданні, в якості свідка та підтвердила вчинення відповідачами неправомірних дій відносно неї та її сина [PERSON] , як про це зазначено позивачем в позовній заяві. Відповідачі до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Представник відповідачів в судовому засіданні 1 грудня 2020 року проти задоволення позову заперечував в повному обсязі. При цьому посилався на те, що [PERSON] та [PERSON] є власниками в рівних частках житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Комінтернівським районним судом м. Харкова затверджено мирову угоду укладену між [PERSON] та попереднім власником щодо порядку користування спільною власністю та земельною ділянкою. Проте на сьогоднішній день, [PERSON] не має можливості зробити ремонт у належній їй частині домоволодіння, оскільки [PERSON] чинить значні перешкоди у проведенні будь-яких ремонтних робіт. Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] є власником Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель розташованому за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 23 грудня 2006 року (а.с. 154). Власником іншої Ѕ частини вказаного будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд є [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 28 грудня 2017 року (а.с. 100-102). Продавцем за вказаним договором та попереднім власником Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] була [PERSON] . Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2013 року затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] . Провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Харківської міської ради, третя особа - [PERSON] про виділ частки у праві спільної часткової власності та визначення порядку користування земельною ділянкою; зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Харківської міської ради, третя особа - [PERSON] про виділ частки із спільної власності та визначення порядку користування земельною ділянкою закрито. Виділено у спільне користування [PERSON] , яка є власницею ј частини та [PERSON] , який є власником ј частини житлового будинку [ADDRESS] наступне майно: в житловому будинку літ. «А» приміщення № 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, сіни літ. «а», приміщення І, ганок літ. «аІ», господарські будівлі - душ. Літ. «З», вбиральня літ. «Г», огорожа № 2, частина огорожі № 1 (в`їзд). Виділено у власність [PERSON] , яка є власницею Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] наступне майно: в житловому будинку: приміщення № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9, ганок літ. «а.4», господарчі будівлі літ. «Б», літня кухня літ. «Д», погріб літ «В», душ літ. «Е». Частину огорожі № 1 (хвіртка) залишено в спільному користуванні співвласників. Визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] за планом наданим експертом ХНДІСЕ ім. Бокаріуса (Додатковий варіант порядку користування земельною ділянкою); [PERSON] зобов`язується сплатити [PERSON] та [PERSON] в якості компенсації за виділене майно грошову суму відповідно до погодженого мировою угодою графіку. Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно зі статтею 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь яких усунень порушень його права власності від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми, є наявність у позивача права власності та встановлених судом перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушення права та з яких підстав. Відповідачі: донька [PERSON] - [PERSON] , її чоловік [PERSON] та батько чоловіка [PERSON] , зі згоди власника [PERSON] , проводять ремонтні роботи на належній [PERSON] частині власності. Зазначені обставини представником позивача не спростовані. Згідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, але не виключно, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Загальною юридичною підставою всіх видів юридичної відповідальності вважається порушення норми права. Фактичною підставою цивільно-правової відповідальності є правопорушення як юридичний факт. Цивільне правопорушення - це протиправна дія або бездіяльність особи, що порушує норми актів цивільного законодавства або умови договору, і з якою договір або закон пов`язують виникнення цивільно-правової відповідальності. Поведінка особи визнається протиправною, якщо вона не відповідає вимогам права, вираженим в актах цивільного законодавства або договорі. Недоговірна відповідальність виникає лише у разі завдання шкоди неправомірними діями правопорушника (частина 1 статті 1166 ЦК). У разі ж завдання шкоди правомірними діями, цивільна відповідальність не настає. Таким чином, протиправний характер діяння є універсальною типовою умовою цивільно-правової відповідальності. Якщо порушуються цивільні відносини, які виникають на підставі будь-яких юридичних фактів, крім договору (відповідно при недоговірній відповідальності), протиправним визнається діяння особи, що порушує заборони, а також прямі приписи певної поведінки учасників правовідносин, встановлені в нормах права. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно роз`яснень, викладених в постанові Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. З пояснень представників сторін встановлено, що між власниками та членами їх родин склалися неприязні стосунки щодо порядку користування спільною власністю. [PERSON] обґрунтовуючи підстави позову зазначає, що 22 травня 2019 року [PERSON] вдарив його по руці та вибив телефон, за допомогою якого він, позивач, фіксував неправомірні дії відповідачів. При цьому до матеріалів справи доказів звернення [PERSON] або його законного представника до правоохоронних органів з приводу зазначених дій відповідача [PERSON] не надано. Відсутні докази ушкодження здоров`я [PERSON] внаслідок дій відповідачів. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем не надано та судом не встановлено. Всі інші обґрунтування завданої позивачу моральної шкоди зводяться до посилань на неправомірні дії відповідачів, вчинених відносно [PERSON] . Однак в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повноважень [PERSON] діяти в інтересах своєї матері [PERSON] . З врахуванням вищезазначеного, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Судом також не встановлено підстав для постановлення за заявою представника позивача [PERSON] окремої ухвали відносно представника відповідачів адвоката Мирося С.В. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed