Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

В листопаді 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Виконавчий комітет Узинської об`єднаної територіальної громади, Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на наступні обставини. Відповідачі перебуваючи у шлюбних відносинах, мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Однак, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надають доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Діти проживають з позивачем. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо їх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ( а. с. 2-3 ). Ухвалою судді від 05 листопада 2019 року [PERSON] звільнено від сплати судового збору у розмірі 768,40 гривень ( а. с. 25-27 ) Ухвалою судді від 05 листопада 2019 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Виконавчий комітет Узинської об`єднаної територіальної громади, Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про позбавлення батьківських прав була залишена без руху ( а. с. 29-30 ). Ухвалою судді від 28 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено в підготовче судове засідання у справі на 17 годину 00 хвилин 26 грудня 2019 року ( а. с. 41-42 ). Ухвалою суду від 04 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 годину 30 хвилин 11 березня 2020 року ( а. с.77-78 ). У зв`язку з неявкою відповідачів по справі у судове засідання, розгляд справи було відкладено на 16 годину 45 хвилин 31.03.2020 року ( а. с. 88-89 ). В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, 11 березня 2020 року за вх. № 9232 судом отримано від [PERSON] заяву, в якій остання просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує ( а. с. 93 ). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчать оголошення про виклик ( а. с. 99, 100 ), а також поштове повідомлення про вручення [PERSON] судової повістки, яку останній отримав особисто 14.03.2020 року, тобто завчасно. Треті особи Виконавчий комітет Узинської об`єднаної територіальної громади та Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради в судове засідання своїх представників не направили. Представник Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Махаринський Г.В. про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявна розписка ( а. с. 90 ). Виконавчим комітетом Узинською міською радою надано до суду пояснення щодо позову, в яких просили суд розглянути справу по суті, відповідно до доданих матеріалів до справи та без представника від виконавчого комітету Узинської міської ради ( а. с. 55 ). 30 березня 2020 року за вх. № 12143 судом отримано лист від Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області за підписом начальника служби, в якому зазначили, що позов [PERSON] підтримують і просять розглянути справу за відсутності представника служби у справах у справах дітей Білоцерківської міської ради. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Отже, відповідачі та треті особи завчасно та належним чином були повідомлені. Заяв та клопотань з боку відповідачів та третьої особи на адресу суду не надходило, як і не надходило від відповідачів відзивів на позовну заяву. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] та [PERSON] не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надали відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Ухвалою суду від 31.03.2020 року по даній справі вирішено провести розгляд справи в заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, де від даного шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про народження ( а. с. 7-9 ). Встановлено, що відповідач [PERSON] є донькою позивача [PERSON] та діти відповідачів проживають разом із позивачем, яка є бабусею і яка піклується про останніх. З психолого-педагогічної характеристики [PERSON] , учня 5-А класу Білоцерківської навчально-виховного об`єднання «Звитяга» вбачається, що мати дитини не приділяє належну увагу вихованню, зовсім не підтримує зв`язок з школою та класним керівником, жодного разу не відвідала батьківські збори. Зазначена характеристика підписана класним керівником [PERSON] та директором школи [PERSON] ( а. с. 10 ). З характеристики [PERSON] , [INFO] , учня 2-Б класу Білоцерківської навчально-виховного об`єднання «Звитяга» вбачається, що батьки не придають належної уваги вихованню сина, нехтуючи своїми батьківським обов`язками. Зазначена характеристика підписана класним керівником та директором школи ( а. с. 11 ). Також, з характеристики [PERSON] , [INFO] , учня 2-Б класу Білоцерківської навчально-виховного об`єднання «Звитяга» вбачається, що батьки не приділяють належної уваги навчанню і вихованню дитини ( а. с. 12 ). Висновком по матеріалам ЖЄО № 8744 від 24.03.2019 року встановлено, що громадянка [PERSON] , [INFO] , проживає: [ADDRESS] , тривалий час не виходить на зв`язок, остання зловживає алкогольними напоями ( а. с. 13 ). Крім того, Висновком за фактом неналежного виконання обов`язку по догляду за малолітніми дітьми громадянкою [PERSON] від 17.04.2019 року встановлено, що 27.03.2019 року [PERSON] залишила зі своєю матір`ю [PERSON] своїх дітей за їхнім спільним місцем проживання та поїхала в напрямку м. Києва шукати собі місце для працевлаштування ( а. с. 14 ). Згідно інформації, наданою Білоцерківським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 26.06.2019 року за вих. № 272/02-15, мати дітей [PERSON] ігнорує будь-яку співпрацю з фахівцем із соціальної роботи, частко залишає дітей вдома на тривалий термін без батьківського нагляду ( а. с. 17 ). Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області в своєму рішенні від 25 лютого 2020 року за № 112 дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , так як відповідає інтересам дітей ( а. с. 84 ). Рішенням виконавчого комітету Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області за № 125 від 21 жовтня 2019 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З зазначеного висновку вбачається, що біологічний батько дітей [PERSON] довгий час не виконує свої обов`язки по вихованню дітей, іноді спілкується по телефону, не допомагає матеріально утримувати, не цікавиться розвитком, здоров`ям дітей, не відвідує їх ( а. с. 86 ). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по виханню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке рішення має бути прийнято з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка фактично позбавлена його батьківського піклування. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року ( справа № 631/2406/15-ц провадження № 61-36905св18 ). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] отримавши судову повістку про слухання справи, яке відбудеться 31.03.2020 року в судове засіданні не з`явився, не надав заперечень щодо позбавлення його батьківських прав, а також не надав і відзив на позовну заяву [PERSON] . Також, відповідач [PERSON] будучи обізнаною та повідомленою про позов [PERSON] до неї про позбавлення батьківських прав, також в призначений час в судове засідання не з`явилася, не надавши свої заперечень та відзиву на позовну заяву. Аналізуючи всі наведені вище документи та факти, як кожен окремо так в сукупності, а також поведінку відповідачів, зазначене свідчить проте, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , свідомо ухиляються від покладених на них обов`язку по вихованню своїх дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей. Відповідач [PERSON] залишає дітей вдома на тривалий термін без батьківського нагляду, не приділяє належну увагу вихованню, зовсім не підтримує зв`язок з школою та класним керівником, жодного разу не відвідала батьківські збори. Також, відповідач [PERSON] не відвідує дітей, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, не цікавиться їх розвитком та здоров`ям. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає можливим позбавити відповідачів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, вимоги позивача стосовно того, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських прав знайшли своє підтвердження в судовому засіданні під час розгляду даної цивільної справи та є такими, що підлягають задоволенню. З боку відповідачів не надано до суду жодного належного та допустимого доказу у відповідності до вимог статті 81 ЦПК України в спростування доводів позивача. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ухвалою суді від 05 листопада 2019 року було звільнено [PERSON] від сплати судового збору у розмірі 768,40 гривень ( а. с. 26-27 ). Тому, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів солідарно [PERSON] та [PERSON] на користь держав підлягає стягненню судові витрати у сумі 768,40 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved