Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

В липні 2014 року до Вінницького районного суду Вінницької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], з участю третьої особи на стороні позивача [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просила суд винести рішення, яким поділити спільно нажите майно та виділити позивачці в натурі холодильник SamsungRL-48RSCSWвартістю 4800,00 грн., C/MLG 1091 LDвартістю 2800,00 грн., м'який куточок «Наполеон» вартістю 6600,00 грн., крісло м'яке розкладне «Наполеон» вартістю 1200,00 грн., СВЧ LGMB 3949Gта ковпак для СВЧ 25 см вартістю 804,00 грн., люстра вартістю 2000,00 грн. Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що 29.04.2012 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб, у якому в сторін народився син [PERSON], [INFO]. В квітні 2013 року батьки відповідача дозволили подружжю поселитися в квартирі, яка належить відповідачу. За кошти батьків позивачки у даній квартирі було зроблено косметичний ремонт та придбані меблі: вітальня «Женева» вартістю 3500,00 грн., спальня «Люкс Міленіум» вартістю 8200,00 грн., м'який куточок «Наполеон» вартістю 6600,00 грн., крісло м'яке розкладне «Наполеон» вартістю 1200,00 грн., килим 1,5 х2,2х150 вартістю 450,00 грн., 0,8х3х80 вартістю 350,00 грн., 1х3х140 вартістю 500,00 грн., 1,5х2х210 вартістю 530,00 грн., 2х3 вартістю 1800,00 грн. Також сторони в період шлюбу придбали СВЧ LGMB 3949Gта ковпак для СВЧ 25 см вартістю 804,00 грн., пилосос Самсунг 5610 вартістю 500,00 грн., холодильник SamsungRL-48RSCSWвартістю 4800,00 грн., C/MLG 1091 LDвартістю 2800,00 грн., люстру вартістю 2000,00 грн., набір каструль вартістю 800,00 грн., м'ясорубку «Mulinex» вартістю 850,00 грн. Загальна вартість вказаного майна становить 36684,00 грн. Проте 24 січня 2014 року в квартиру прийшла мати відповідача і в грубій формі виставила позивачку з дитиною за двері. Забравши речі першої необхідності позивачка переїхала в будинок своїх батьків. В подальшому відповідач і його батьки відмовилися повертати речі, які купили батьки позивачки,а також половину речей, які сторони придбали в період шлюбу і які залишилися в квартирі відповідача. Під час розгляду справи представник позивачки уточнила позовні вимоги і просила суд винести рішення, яким поділити спільно нажите майно, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] грошову компенсацію за ? частину вартості спільно нажитого майна в сумі 18204,00 грн та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просила позов задовольнити повністю. Представники відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнали, надали письмові заперечення, які приєднані до матеріалів справи. Також суду пояснили, що в квартирі відповідача сторони проживали з вересня 2013 року по 07 січня 2014 року, будь-яких речей домашнього вжитку, меблів, побутової техніки, тощо вони не придбавали взагалі. До початку спільного проживання сторін в даній квартирі сестра відповідача здійснила облаштування квартири меблями, іншими речами та які залишила в користування сім'ї відповідача, в зв'язку з виїздом в інше місце проживання. Наголошували, що меблі, побутова техніка, люстра, які зображені на фотографіях доданих позивачкою до позовної заяви відсутні у квартирі відповідача, натомість надали фотографії квартири відповідача та її обстановки, серед яких відсутні речі, на які вказує позивачка. Третя особа на стороні позивача [PERSON] підтримав заявлений позов і просив його задовольнити. Суду пояснив, що за його власні кошти в квартирі відповідача [PERSON] було зроблено косметичний ремонт, він за свої власні кошти купував в смт.Томашпіль у приватних підприємців меблі, які були привезені в квартиру с.Агрономічне де проживала дочка з зятем. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] дали пояснення суду про купівлю в них батьком позивачки меблів, на придбання яких на ім'я [PERSON] були виписані накладні, що придбані меблі були завезені в с.Агрономічне, де проживала позивач. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, третьої особи, свідків та дослідивши надані сторонами докази суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29.04.2012 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №583 (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). В судовому засіданні суд встановив, що з січня 2014 року сторони припинили спільне проживання, шлюбних відносин не підтримують, сторони проживають окремо. До січня 2014 року сторони проживали в [ADDRESS], яка належить на праві власності відповідачу. Позивачкою [PERSON] пред'явлено позов про поділ майна подружжя, з посиланням на те, що в період шлюбу сторони придбали меблі, побутову техніку, інші речі побутового вжитку на загальну суму 36684,00 грн. і тому згідно норм Сімейного кодексу України позивачка має право на стягнення з відповідача ? частки вартості спільно нажитого майна подружжя. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Пункт 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частина 1 ст. 58 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Пред'явивши позов про поділ спільно нажитого майна подружжя та стягнення з відповідача на користь позивача ? частки вартості спільного майна подружжя, позивачка [PERSON] не надала належних доказів, які б підлягали оцінці у відповідності до ст. 212 ЦПК України того, що вітальня «Женева» вартістю 3500,00 грн., спальня «Люкс Міленіум» вартістю 8200,00 грн., м'який куточок «Наполеон» вартістю 6600,00 грн., крісло м'яке розкладне «Наполеон» вартістю 1200,00 грн., килим 1,5 х2,2х150 вартістю 450,00 грн., 0,8х3х80 вартістю 350,00 грн., 1х3х140 вартістю 500,00 грн., 1,5х2х210 вартістю 530,00 грн., 2х3 вартістю 1800,00 грн., СВЧ LGMB 3949Gта ковпак для СВЧ 25 см вартістю 804,00 грн., пилосос Самсунг 5610 вартістю 500,00 грн., холодильник SamsungRL-48RSCSWвартістю 4800,00 грн., C/MLG 1091 LDвартістю 2800,00 грн., люстра вартістю 2000,00 грн., набір каструль вартістю 800,00 грн., м'ясорубка «Mulinex» вартістю 850,00 грн. були наявні на час припинення спільного ведення господарства подружжя [PERSON] та що вказане майно є їх спільною сумісною власністю, тобто придбане одним із подружжя [PERSON]. Додані до позову копії накладних від 10.06.2013 року та від 09.12.2013 року (а.с. 13, 14) вказують про придбання вітальні «Женева» вартістю 3500,00 грн., спальні «Люкс Міленіум» вартістю 8200,00 грн., м'якого куточка «Наполеон» вартістю 6600,00 грн., крісла м'якого розкладного «Наполеон» вартістю 1200,00 грн. батьком позивачки [PERSON], а не одним із подружжя [PERSON]. Доказів дарування [PERSON] вказаного майна своїй доньці [PERSON], позивачка суду не надала. Отже, суд прийшов до висновку, що дане майно не належить до спільно нажитого майна подружжя [PERSON]. Додані до позову копії двох видаткових накладних № ФОП-001280 від 17.08.2013 року на придбання холодильника SamsungRL-48RSCSWвартістю 4800,00 грн., C/MLG 1091 LDвартістю 2800,00 грн. (а.с. 12), як про це вказує позивачка, а також копія товарного чека №001863 від 12.01.2014 року на придбання СВЧ LGMB 3949Gта ковпак для СВЧ 25 см вартістю 804,00 грн. (а.с. 10) і копія накладної від 28.09.2013 року на придбання пилососа Самсунг 5610 вартістю 500,00 грн.(а.с. 11) свідчать лише про те, що зазначені в них речі були придбані за визначені в них ціну та дату їх придбання, однак не місять інформації щодо придбання вказаних речей одним із подружжя [PERSON]. Щодо решти майна, яке зазначене в позовній заяві (килими 1,5 х2,2х150 вартістю 450,00 грн., 0,8х3х80 вартістю 350,00 грн., 1х3х140 вартістю 500,00 грн., 1,5х2х210 вартістю 530,00 грн., 2х3 вартістю 1800,00 грн., набір каструль вартістю 800,00 грн., м'ясорубка «Mulinex» вартістю 850,00 грн., люстра вартістю 2000,00 грн., тощо), то позивачка [PERSON] також не надала належних доказів щодо його придбання одним із подружжя [PERSON] та щодо вартості даного майна. Дослідивши копії фотокарток, які додані до позовної заяви (а.с. 15-22) і фотокартки оглянуті в судовому засіданні, та на які позивачка посилається, як на доказ, в підтвердження своїх позовних вимог щодо наявності вказаного в позовній заяві рухомого майна у день припинення спільного проживання подружжя [PERSON], то суд прийшов до висновку, що дані копії фотокарток не є належними доказами, оскільки не містять ідентифікації з квартирою №27 в будинку №13 по вулиці Сонячній в с. Агрономічне Вінницького району Вінницької області, яка належить на праві власності відповідачу та в якій проживали сторони на час припинення їх спільного проживання, та що фотокартки не є беззаперечним доказом придбання зазначеного в позові майна подружжям [PERSON]. Крім того, з пояснень сторін, представників, суд встановив, що відсутні будь-які письмові докази про підтвердження обставини, що перераховане в позовній заяві майно придбано подружжям [PERSON] у шлюбі і є їх спільним майном (як-то акти, договір чи інше). Таким чином, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя слід відмовити в зв'язку з його недоведеністю на підставі ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені судові витрати слід залишити за позивачкою [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: dismissed