Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Вквітні 2020 року Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з даним позовом, який обгрунтовує тим, що йому на праві спільної сумісної власності належить ј частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Інші ѕ належать [PERSON] (померлому батькові Позивача), [PERSON] (третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору), [PERSON] (третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору). Бажаючи оформити спадщину після померлого батька Позивач разом із вищезазначеними третіми особами звернулись до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ракитянської Т.Г. 14.02.2020 р., від якої дізнались, що вони не можуть отримати Свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON] , оскільки все нерухоме (невизначене) майно останнього знаходиться під арештом. Згідно інформаційної довідки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - 19.06.2012 р. на підставі Постанови державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 19.06.2012 р. згідно виконавчого листа № 1-376/11 від 10.10.2011 р., виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, зареєстровано обтяження під № 12634735 - у вигляді арешту всього нерухомого (невизначеного) майна [PERSON] . Згідно відповіді Олександрівського ВДВС у місті Запоріжжіза вих. № 11728/б від 14.02.2020 р., на запит Позивача з цього приводу, виконавче провадження № АСВП 32212025 щодо примусової конфіскації всього належного майна [PERSON] на користь держави дійсно перебувало у відділі державної виконавчої служби. Державним виконавцем не було виявлено нерухомого майна у боржника, відповідно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не були внесені відомості щодо конкретного об`єкта обтяжень, а саме квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Проте, зважаючи на наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстрованого 19.06.2012 р. обтяження під № 12634735 - у вигляді арешту всього нерухомого (невизначеного) майна [PERSON] , Позивач разом із третіми особами позбавлені можливості оформити спадщину після померлого, у вигляді належної йому частки в квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з чим, Позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх законних прав з проханням суд зняти арешт з нерухомого майна під реєстраційним номером обтяження 12634735, накладений на підставі постанови державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.06.2012 року за виконавчим провадженням № 32212025, згідно виконавчого листа № 1-376/11 від 10.10.2011 р. Об`єкт обтяження - невизначене майно, все нерухоме майно. Власник - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2020 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2021 року призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з зазначених в позові підстав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Головного управління ДПС у Запорізькій області надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, проте звертає увагу суду на належність відповідача по справі. З приводу належності відповідачапо справі представником позивача у судовому засіданні зазначено, що відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України». Отже, з врахуванням вище викладених обставин справи, належним відповідачем є Головне управління ДПС у Запорізькій області. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. Суд заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачу, [PERSON] , дійсно належить на праві спільної сумісної власності ј частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] , виданим 15.03.2000 р. Жовтневою районною адміністрацією. Крім цього, даним Свідоцтвом підтверджується, що інші ѕ частини квартири належать на праві спільної сумісної власності [PERSON] (померлому батькові Позивача), [PERSON] (третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору), [PERSON] (третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору). Факт зміни прізвища третьої особи [PERSON] на прізвище « [PERSON] » підтверджується Свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , виданим 20.04.2019 року Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Факт зміни прізвища третьої особи [PERSON] на прізвище « [PERSON] » підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 20.08.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Отже, з наявних доказів матеріалів справи вбачається, що померлий [PERSON] був не єдиним власником квартири [ADDRESS] . Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 1 ст. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Редакція ст. 379 ЦПК України, якою на час проведення виконавчих дій при виконанні виконавчого листа № 1-376/11 від 10.10.2011 року врегульовувалось питання визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, також зобов`язувала державного виконавця звернутись до суду з відповідним поданням. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Одночасно, пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Всупереч вищезазначених норм права, згідно наданої інформації Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), викладеної за текстом листа № 11728/6 від 14.02.2020 р., державним виконавцем після накладення арешту на все майно [PERSON] взагалі не було виявлено нерухомого майна останнього, відповідно, питання щодо виділу в натурі належної боржнику частки в квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS] (яка перебувала в спільній сумісній власності) - державним виконавцем також не вирішувалось. 16.04.2013 р. виконавче провадження було закрите. Судом встановлено, що арешт на майно [PERSON] накладений внаслідок виконання покарання, призначеного останньому вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі № 1-376/11 від 14.09.2011 року. Отже, після закриття виконавчого провадження та смерті [PERSON] неможливо знову порушувати питання щодо конфіскації майна останнього. Стаття 61 Конституції України визначає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Відповідно до ст. 65 Кримінального кодексу України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Виходячи з вищевикладеного, дане кримінальне покарання має індивідуальний характер і покладається тільки на особу в діянні якої є склад злочину. Тобто виконання призначеного кримінального покарання у вигляді конфіскації майна [PERSON] - не може обмежувати прав інших осіб. Гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Накладення арешту на нерухоме (невизначене) майно [PERSON] - в даному випадку квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , співвласниками якої є інші особи, в тому числі і Позивач, - свідчить про необґрунтоване обмеження прав Позивача та інших співвласників квартири. Ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначає, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Таким чином, зареєстроване 19.06.2012 р. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження під № 12634735 у вигляді арешту всього нерухомого (невизначеного) майна [PERSON] на підставі Постанови державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 19.06.2012 р. згідно виконавчого листа № 1-376/11 від 10.10.2011 р., виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, перешкоджає Позивачу в реалізації йогозаконних прав, як співвласника цього майна, так і в оформленні спадщини після померлого батька. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Проаналізувавши надані сторонами пояснення та докази по справі в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, щозаявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню, бо на даний час немає жодних законних підстав в зберіганні арешту квартири за адресою: [ADDRESS] , і вважає необхідним зняти арешт з нерухомого майна під реєстраційним номером обтяження 12634735, накладений на підставі постанови державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.06.2012 року за виконавчим провадженням № 32212025, згідно виконавчого листа № 1-376/11 від 10.10.2011 р. Об`єкт обтяження - невизначене майно, все нерухоме майно. Власник - [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved