Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

В квітні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний експертно-імпортний банк України», звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 24560 грн. 42 коп. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.01.2015 року між сторонами у справі був укладений договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №8382789918БС/2015-01. Згідно з умовами кредитного договору, Банком позичальнику було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості за кредитом не більше 16500,00 грн. на строк до 29.12.2016 року. Відповідно до п.п. 2.1, 2.6, 6.2.3 кредитного договору, позичальник зобов'язався сплачувати щомісяця банку проценти за користування кредитом у розмірі 28,00% річних не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані, а у разі припинення дії кредитної лінії - не пізніше першого банківського дня, наступного за днем, у який позичальник зобов'язаний погасити банку усю існуючу заборгованість за кредитом у зв'язку з припиненням дії кредитної лінії. Однак, внаслідок порушення [PERSON] умов кредитного договору, у відповідача станом на 21.02.2017 року утворилась загальна заборгованість перед Банком в розмірі 24560 грн. 42 коп., з яких 11682,79 грн. - заборгованість за кредитом; 5095,21 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3891,39 грн. - пеня за порушення строків погашення кредиту, нарахована за період з 22.02.2016 року по 21.02.2017 року; 964,98 грн. - пеня за порушення строків погашення кредиту, нарахована за період з 22.02.2016 року по 21.02.2017 року; 465,01 грн. - три відсотки річних від простроченої суми боргу за кредитом, нараховані за період з 01.09.2015 року по 21.02.2017 року; 100,66 грн. - три відсотки річних від простроченої суми боргу за кредитом, нараховані за період з 01.10.2015 року по 21.02.2017 року; 1946,63 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за кредитом, нараховане за період з 01.09.2015 року по 21.02.2017 року; 413,74 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за кредитом, нараховане за період з 01.10.2015 року по 21.02.2017 року. Наведені вище факти підтверджені доданими до позовної заяви розрахунком заборгованості та банківськими виписками. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у її відсутності суду не надавала, у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу на підставі ст.224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, 13.01.2015 року між сторонами був укладений договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №8382789918БС/2015-01. (а.с.16-17). Згідно з умовами кредитного договору, Банком відкрито позичальнику кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості за кредитом не більше 16500,00 грн. на строк до 29.12.2016 року. (а.с.18). Відповідно до п.п. 2.1, 2.6, 6.2.3 кредитного договору, позичальник зобов'язався сплачувати щомісяця банку проценти за користування кредитом у розмірі 28,00% річних не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані, а у разі припинення дії кредитної лінії - не пізніше першого банківського дня, наступного за днем, у який позичальник зобов'язаний погасити банку усю існуючу заборгованість за кредитом у зв'язку з припиненням дії кредитної лінії. Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, грошові кошти позичальнику у вигляді встановленого кредитного ліміту надав, про що свідчить виписка по картковому рахунку за період з 13.01.2015 року по 21.02.2017 року (а.с.9-15). Натомість, відповідачем передбачені договором умови погашення кредиту та процентів за користування кредитом було порушено, внаслідок чого у останнього станом на 21.02.2017 року утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 24560 грн. 42 коп. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Отже, перевіривши представлений банком розрахунок заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту від 13.01.2015 року №8382789918БН/2015-01, що укладений між ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» та [PERSON], судом встановлено, що станом на 21.02.2017 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 24560 грн. 42 коп., з яких 11682,79 грн. - заборгованість за кредитом; 5095,21 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3891,39 грн. - пеня за порушення строків погашення кредиту, нарахована за період з 22.02.2016 року по 21.02.2017 року; 964,98 грн. - пеня за порушення строків погашення кредиту, нарахована за період з 22.02.2016 року по 21.02.2017 року; 465,01 грн. - три відсотки річних від простроченої суми боргу за кредитом, нараховані за період з 01.09.2015 року по 21.02.2017 року; 100,66 грн. - три відсотки річних від простроченої суми боргу за кредитом, нараховані за період з 01.10.2015 року по 21.02.2017 року; 1946,63 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за кредитом, нараховане за період з 01.09.2015 року по 21.02.2017 року; 413,74 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за кредитом, нараховане за період з 01.10.2015 року по 21.02.2017 року (а.с.5-7). Відповідно до представленого суду додаткового розрахунку заборгованості, [PERSON] частково сплатив заборгованість за кредитом в розмірі 4817,21 грн. (а.с.8). При цьому, під час вирішення спору судом враховано приписи ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, згідно з якими на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також, кредитори, зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р, до зазначених населених пунктів належить м.Донецьк. В подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року №1079-р. Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року, до зазначених населених пунктів належить м.Донецьк. Однак, як вбачається з положень зазначеного вище Закону, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування неустойки, а саме, пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики. В той же час, нараховані позивачем, окрім основної заборгованості за кредитним договором та відсотків за користування кредитом, інфляційне збільшення заборгованості та три відсотки річних від суми заборгованості, штрафними санкціями або пенею в розумінні ст.549 ЦК України не являються. З огляду на викладене вище, суд вважає позовні вимоги доведеними частково, а саме, в частині наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 11682 (одинадцять тисяч шістсот вісімдесят дві) грн. 79 коп. заборгованості за кредитом, 5095 (п'ять тисяч дев'яносто п'ять) грн. 21 коп. заборгованості по процентах, 465 (чотириста шістдесят п'ять) грн. 01 коп. три відсотки річних від простроченої суми боргу за кредитом, нараховані за період з 01.09.2015 року по 21.02.2017 року, 100 (сто) грн. 66 коп. три відсотки річних від простроченої суми боргу за кредитом, нараховані за період з 01.10.2015 року по 21.02.2017 року, 1946 (одна тисяча дев'ятсот сорок шість) 63 коп. інфляційне збільшення суми боргу за кредитом, нараховане за період з 01.09.2015 року по 21.02.2017 року, 413 (чотириста тринадцять) 74 коп. інфляційне збільшення суми боргу за кредитом, нараховане за період з 01.10.2015 року по 21.02.2017 року. В решті позову слід відмовити за безпідставністю. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, в задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1 283 грн. 63 коп. судового збору., а також 630 грн. витрат, пов'язаних із вчиненням позивачем інших дій, необхідних для розгляду справи (у даному випадку - за опублікування оголошення про виклик відповідача в офіційному виданні - газеті «Урядовий кур'єр»).

Outcome: approved