Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позивачка вказує на те, що 21 серпня 1998 року придбала у відповідачів квартиру [ADDRESS], уклавши договір купівлі продажу, який був зареєстрований на ТБ «Нерухомість-Центр» за № 1-101. При укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов, але від нотаріального посвідчення договору сторони відмовились. Посилаючись на викладене, позивачка просила про визнання договору купівлі-продажу вказаної квартири дійсним. В судому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Позивачка та іідповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися судом належним чином. У відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. 21 серпня 1998 року укладений письмовий договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], від імені якої діяв [PERSON] на підставі довіреності № 1-1752 від 29 травня 1998 року, [PERSON], від імені якої діяв батько [PERSON], продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Сторони повністю виконали всі суттєві умови договору, за яким відповідачі передали зазначену квартиру у власність позивачки, а остання прийняла нерухоме майно і сплатила за нього певну грошову суму. Даний договір було зареєстровано на Товарній Біржі «Нерухомість-Центр», за № 1-101 в журналі реєстрації біржових угод з нерухомим майном 21 серпня 1998 року. Згідно архівного витягу з рішення Ленінського районного виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 115 від 14 серпня 1998 року [PERSON] надано дозвіл продати спірну квартиру від імені [PERSON], [INFO] з урахуванням інтересів її інтересів. Придбану за договором квартиру [ADDRESS] позивачка зареєструвала на праві власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації (реєстровий № 17050) 4 вересня 1998 року, а також зареєструвала своє місце проживання в ній. Як слідує з паспорту позивачки, вона була зареєстрована за адресою: [INFO] з 9 вересня 1998 року, знята з реєстрації 17 червня 2015 року. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна, складеного станом на 31 липня 2015 року право приватної власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21 серпня 1998 року. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, та п.4 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 р. «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (з внесеними змінами), якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивачки [PERSON] про визнання спірного договору дійсним є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved