Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 22 березня 2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 13 березня 2012 року і до його повноліття. При зверненні рішення до виконання відповідач неналежно виконував і не добросовісно утримував сина матеріально, тому позивач відмовилась від примусового виконання рішення суду. На цей час значно зросли ціни та змінились соціальні гарантії, змінився матеріальний стан позивача і вона змушена постійно шукати можливість для заробітку, оскільки син уже підріс, ходить до шкоди та потребує значних затрат на його утримання та виховання. Позивач вказує, що відповідач є фізичною особою - підприємцем, має різносторонній та добре розвинений бізнес, а тому вважає, що він може і змушений платити аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]. З огляду на викладене, просить змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON], [INFO] з фіксованої суми в розмірі 1000 гривень, згідно рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 22 березня 2012 року, на тверду грошову суму в розмірі 5000 гривень, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття сина. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Суду пояснив, що він має мінливий, нерегулярний дохід від підприємницької діяльності, а тому просить визначити розмір аліментів в сумі 2000 грн. Заслухавши пояснення позивача, заперечення відповідача, повно та всебічно з'ясувавши усі обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 22 березня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень на дитину щомісячно, починаючи з 13 березня 2012 року (а.с. 6). 05 листопада 2013 року позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені Серії [NUMBER] (а.с. 4). Зі слів позивача та відповідача останній є фізичною особою-підприємцем. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст. 182, 184, 192 СК України, відповідно до яких розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд може за заявою платника або одержувача визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України). Судом встановлено, що матеріальне становище сім'ї позивача погіршилось у зв'язку з подорожчанням продуктів харчування та інших товарів першої необхідності, необхідних для забезпечення належного утримання дитини. На утримання дитини відповідач за рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 22 березня 2012 року повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн на дитину, що є недостатнім для забезпечення належного рівня утримання дитини. Суд бере до уваги те, що відповідач частково визнав позов, зазначивши, що він спроможний платити аліменти в розмірі 2000 грн щомісячно. Однак, позивачем жодним чином не доведено рівень доходів відповідача і те, що останній спроможний платити аліменти в розмірі 5000 грн щомісячно. За таких обставин суд доходить висновку, що позов про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованим і підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial