Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Військово-цивільна адміністрація м. Торецьк Донецької області, яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначили наступне. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , має малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , проте дитина з матір`ю не мешкає. З 17.01.2020 і до теперішнього часу малолітня - [PERSON] , [INFO] , знаходиться в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей м. Торецька. Мати дитини - [PERSON] , відвідувала доньку два рази - 23.01.2020 та 16.02.2020, більше її долею, життям та здоров`ям не цікавилася, не намагалася повернути дитину додому, матеріально не утримувала. З 21.06.2016 малолітня [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах, але проведена робота з матір`ю, [PERSON] не дала позитивних результатів, мати не змінила свого ставлення до виховання дочки, не працює, вживає спиртні напої, веде аморальний спосіб життя, не створила умов для повноцінного проживання та розвитку доньки. Відомості про батька в свідоцтві про народження внесені на підставі частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Представник позивача Портна І.В. в судовому засіданні позовну заяву підтримала, наполягала на її задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала щодо їх задоволенні. Вислухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, судом встановлено наступне: [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.15) [PERSON] має малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7) Відповідно до листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Торецька №351 від 06.07.2020 дитина [PERSON] з матір`ю не мешкає, а з 17.01.2020 по теперішній час перебуває у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей м. Торецька. За цей час мати дитину відвідала два рази: 23.01.2020 і 16.02.2020. Мати дитини - [PERSON] , відвідувала доньку два рази - 23.01.2020 та 16.02.2020, більше її долею, життям та здоров`ям не цікавилася, не намагалася повернути дитину додому, матеріально не утримувала (а.с.4) З 21.06.2016 малолітня [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах, але проведена робота з матір`ю, [PERSON] не дала позитивних результатів, мати не змінила свого ставлення до виховання дочки, не працює, вживає спиртні напої, веде аморальний спосіб життя, не створила умов для повноцінного проживання та розвитку доньки. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00028481587 від 10.11.2020 відомості про батька в свідоцтві про народження внесені на підставі частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.5-6) Відповідно до копії пояснень [PERSON] від 23.01.2020, остання залишила свою дитину чужій людині, вихованням дитини не займалася, в цей час [PERSON] перебувала у своїх рідних, вживала спиртні напої (а.с.8) Відповідно до копії висновку оцінки потреб сім`ї, стан задоволення потреб дитини пограничний, мати часто залишає дитину на сторонню людину, не займається навчанням дитини, вплив факторів сім`ї та середовища нейтральний (а.с.9) Відповідно до копії громадської характеристики [PERSON] не працює, веде аморальний спосіб життя, з сусідами не спілкується, зловживає спиртними напоями, дитину не виховує, з дитиною не спілкується, у суспільному житті вулиці участі не приймає (а.с.10) Згідно копії акту відвідування родини від 17.01.2020, встановлено, що місцем мешкання [PERSON] та її дитини [PERSON] є будинок діда. В будинку є кімната, де є спальні місця, дитячі речі. В будинку дуже холодно. Мати на момент приїзду комісії була вдома, але зі слів поліції, мати дитини залишає її на тривалий час на сторонніх людей та вживає спиртні напої, у зв`язку з чим комісією було прийнято рішення влаштувати [PERSON] до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Торецька (а.с.11) До суду надано висновок Керівника Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області №41 від 06.10.2020, в якому зазначено, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Вирішуючи питання наявності правових підстав позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходив з наступного: Згідно зі ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3)жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Отже, звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач в якості підстав посилається на ухилення та свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками по вихованню та утриманню малолітньої дитини, як-то, відсутність матеріального забезпечення, доказів піклування про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток тощо. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці мають забезпечувати, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Враховуючи досліджені судом докази, зважаючи на наявний в матеріалах справи висновок служби у справах дітей, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову та наявності правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] . В свою чергу, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка залишилася без батьківського піклування, самостійних доходів не має, а також, матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою, не є людиною з інвалідністю (докази зворотного в матеріалах справи відсутні). З огляду на наведене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 29.01.2021 року, до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. З урахуванням обставин справи, суд вважає, що стягнута сума аліментів буде достатньою для нормального виховання і забезпечення малолітньої дитини. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача за один місяць підлягає негайному виконанню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Враховуючи задоволення позову у повному обсязі, а також з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору за законом, судовий збір у розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави згідно вимог ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved