Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

В квітні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати договір №63/17 про надання інформаційно-консультативних послуг від 03.04.2017 недійсним як такий, що укладений під впливом обману та без виконання вимог щодо письмової форми, належного врахування волевиявлення сторін та такий, що порушує публічний характер та суперечить інтересам держави та суспільства. Позовні вимоги мотивував тим, що 03.04.2017 йому [PERSON] був наданий на підпис документ, який позивач сприйняв як відомість об`єктів нерухомості, які він подивився та планував подивитися, проте третя особа, не повідомивши його та видавши договір за «просмотровку», надала на підпис договір №63/17 про надання інформаційно-консультативних послуг між позивачем та ФОП [PERSON] , якого він не бачив. Позивач жодного разу в житті не бачив відповідача, не знає про його кваліфікацію, стан здоров`я тощо. 12.05.2017 один із будинків, оглянутих позивачем, а саме будинок за адресою: [ADDRESS] , було придбано особою, яка не є стороною у зобов`язанні - [PERSON] . Позивач стверджує, що про будинок його син - покупець будинку дізнався з мережі інтернет, з сайту olx.ua, де інформація про продаж будинку була розміщена власницею будинку через свою онуку. 03.04.2017 його син вдруге обглянув будинок вже з позивачем. Не придбав будинок в зв`язку з високою ціною а саме 14500 доларів США. Син 05.07.2017 придбав цей будинок за 4000 доларів США. Зазначає, що зі слів колишнього власника спірного будинку 21.02.2017 було розірвано договір про надання послуг між відповідачем на власником в зв`язку з неякісним наданням послуг. Позивач так і не придбав бажану нерухомість. Огляд об`єктів нерухомості відбувся 03.04.2017 та 25.04.2017, після чого виконавець не виконував умови договору, що, на думку позивача, свідчить про неналежне виконання умов договору виконавцем. Позивач вважає, що виконавцем порушено п.2.1.5 оскаржуваного договору, оскільки ніякого попереднього договору купівлі-продажу між замовником [PERSON] та [PERSON] не було укладено; строк виконання зобов`язання не настав. Оспорюваний договір було підписано третьою особою [PERSON] , яка не є стороною зобов`язання, вона жодним чином не пов`язана з відповідачем, зазначає про розголошення персональних даних відповідачем третій особі без його дозволу всупереч ст.16 Закону України «Про захист персональних даних». [PERSON] при підписанні договору не вважав його договором, договором третя особа його не називала, просила підписати, а потім вона його заповнить. З умовами договору його ознайомлено не було, першої сторінки договору, де зазначено ціну, не бачив, її не показували, припускає, що її було надруковано пізніше. Також зазначає, що на момент подання позову справа №646/5051/17 щодо стягнення суми за договором перебувала в провадженні Апеляційного суду Харківської області. Під час огляду об`єктів нерухомості третя особа запевнила його, що у разі знаходження необхідного об`єкту нерухомості вартість послуг ріелтора буде складатися 500 доларів США, замість вказаних в договорі 1000 доларів США. Другий екземпляр договору не було надано позивачу. З посиланням на ст.230 ЦК України, зауважує, що мало місце введення однієї із сторін навмисно в оману другої сторони щодо обставин, які мають істотне значення. Третя сторона, на думку позивача, навмисно приховала від позивача саму подію підписання договору, його суттєві умови, в тому числі ціну договору, не сповістила, що обов`язки за договором буде виконувати не третя особа, а ФОП [PERSON] . Просив визнати правочин недійсним на підставі ст. 215, 216, 218 ЦК України. Позов містить посилання на ст.17, 18, 19, 21 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідачем [PERSON] надано відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги безпідставні, необґрунтовані та не підлягають задоволенню. Відповідач зазначив, що з 02.10.2006 зареєстрований як фізична особа - підприємець. Видом діяльності є агентство нерухомості. 30.06.2009 заснував консультативний центр «Агентство нерухомості «Алекс». 03.04.2017 до агентства звернувся позивач з проханням надати йому послуги з придбання будинку в Зміївському районі Харківської області. Після спілкування з представником відповідача [PERSON] , яка діяла від його імені на підставі довіреності, позивач ознайомився та підписав договір №63/217 про надання інформаційно-консультативних послуг, один примірник було надано йому, інший залишився в агентстві нерухомості. На виконання договору в день його укладення 03.04.2017 позивачу було організовано огляд трьох будинків, в тому числі будинку [ADDRESS] , що підтверджується відомостями, зафіксованими в п.8 договору «Таблиця оглянутих об`єктів нерухомості» та підтверджується особистим підписом позивача. 08.04.2017 позивач зателефонував представнику відповідача та домовився про зустріч 09.04.2017 з метою огляду будинку [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , якому він і підшукував будинок. 09.04.2017 позивач разом з сином та представником відповідача [PERSON] повторно оглянули будинок, після чого позивач повідомив, що вирішив купити будинок і на 11.04.2017 була призначена зустріч з власником будинку [PERSON] в офісі АН «Алекс» в м.Змієві, проте позивач на зустріч не з`явився. 20.04.2017 позивач з сином приїхали до офісу «АН «Алекс» і підтвердили свій намір купити будинок у [PERSON] . Представником відповідача була надана консультація з питань, які їх цікавили. Претензій щодо якості та кількості наданих послуг позивачем не пред`являлося. Згодом стало відомо, що 12.05.2017 син позивача [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] . Враховуючи стан здоров`я відповідача огляд будинків був здійснений його представником [PERSON] на підставі довіреності та усного договору доручення, а послуга надання консультацій з технічних питань була надана представником [PERSON] . Позивач проти цього [PERSON] не заперечував і прийняв такі умови надання послуг. Позивач відмовився розрахуватися за надані послуги навіть після направлення претензії, внаслідок чого [PERSON] звернувся до суду та 08.12.2017 Червонозаводським районним судом м.Харкова було ухвалено рішення у справі №646/5051/17, яким позовні вимоги до [PERSON] про стягнення вартості наданих послуг та штрафу задоволено. Відповідач зазначає, що при укладенні та підписанні договору було дотримано всі вимоги закону, позивач усвідомлював факт укладання договору та свідомо погодився на його умови, отримав самі послуги, що були предметом договору. На думку відповідача, своїм позовом позивач намагається уникнути виконання зобов`язання по сплаті за надані послуги. 10.04.2018 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального провадження. 18.09.2018 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник у судовому засідання підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували. Суд, вислухавши доводи сторін, їх представників, покази позивача як свідка, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. 03.04.2017 між ФОП [PERSON] як виконавцем та [PERSON] як замовником був укладений договір №63/17, за яким замовник доручив, а виконавець повинен надати інформаційно-консультативні послуги, пов`язанні з вивченням ринку нерухомості, підбором варіантів, організацією переглядів варіантів, що зацікавлять замовника, а саме: будинки в м.Зміїв та Зміївському районі. Договір підписаний сторонами, що свідчить про погодження всіх зазначених в ньому умов. Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08.12.2017 у справі №646/5051/17, залишеним без змін постановою апеляційного суду Харківської області від 11.05.2018, позов фізичної особи-підприємства Вітренко В.В. задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємства [PERSON] грошові кошти в розмірі 36000,00 грн. Рішенням суду, що набуло законної сили, встановлено, що доводи [PERSON] щодо підписання договору у машині без його читання та недосягнення домовленості про ціну за отримання послуг спростовано доказами, дослідженими у судовому засіданні. Також судом встановлено, що між сторонами (ФОП [PERSON] та [PERSON] ) існували договірні відносини, які виникли внаслідок договору про надання інформаційно-консультативних послуг №63/17 від 03.04.2017. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Отже, з врахуванням того, що позивач брав участь у справі №646/5051/17, обставина щодо існування договірних відносин, які виникли внаслідок договору про надання інформаційно-консультативних послуг №63/17 від 03.04.2017 між сторонами у справі, судом визнається встановленою та не потребує доказування в межах справи, що розглядається. Також рішенням суду встановлено придбання 12.05.2017 на підставі договору купівлі-продажу будинку [ADDRESS] (об`єкт нерухомості міститься в п.8 оспорюваного договору) сином позивача [PERSON] , що спростовує твердження позивача про неналежне виконання виконавцем умов договору. Допитаний як свідок позивач пояснив, що дійсно дивився будинок [ADDRESS] та ставив підпис на підтвердження факту його перегляду. В подальшому дізнався, що його син купив цей будинок. Проте відповідно до п.2.2 договору обов`язок замовника по сплаті послуг за договором виникає в тому числі у випадку якщо об`єкт нерухомості, вказаний у переліку, буде куплений членами його сім`ї або третіми особами в інтересах замовника. В даному випадку будинок був куплений сином позивача, що визнано ним. Щодо підписання оспорюваного договору третьою особою у справі [PERSON] , а не особисто відповідачем. Відповідно до ч.1, ч.3 статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Відповідачем суду надано довіреність на ім`я [PERSON] , якою і був підписаний оспорюваний договір від його імені, а тому аргумент позивача про те, що договір є недійсним з підстав його підписання не самим відповідачем є неспроможним. Аргумент позивача про вплив його обізнаності про кваліфікацію та стан здоров`я [PERSON] на визначення правомірності договору не має під собою законодавчого обґрунтування та не може бути підставою для визнання договору недійсним. Посилання позивача на те, що [PERSON] було придбано будинок [ADDRESS] за інформацією, отриманою з сайту olx.ua, де інформація про продаж будинку була розміщена власницею будинку через свою онуку, що на думку позивача, підтверджується нотаріально завіреною заявою [PERSON] судом визнаються хибними. Пояснення надані [PERSON] судом до уваги не беруться, оскільки не є допустимим у сенсі ст.78 ЦПК України. Така форма пояснень не передбачена ЦПК України та не може бути взята до уваги судом як показання свідка, оскільки [PERSON] дала пояснення, не будучи при цьому попередженою про кримінальну відповідальність, без приведення до присяги. Зазначаючи про розголошення відповідачем його персональні дані без дозволу третій особі, позивач не надає суду визначення які саме дані були розголошені, якій саме особі, доказів на підтвердження порушення ст.16, 21, 24 Закону України «Про захист персональних даних». Жодного доказу на підтвердження встановлення ціни послуг згідно договору в сумі 500 доларів США суду не надано, натомість у п.8 договору «Таблиця оглянутих об`єктів нерухомості» навпроти адреси об`єкта нерухомості, оглянутого замовником, який в подальшому було придбано сином позивача, зазначено вартість послуг виконавця - 1000 доларів США. Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України якщо істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Згідно з п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду судами справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. П.20. Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду судами справ про визнання правочинів недійсними» визначає, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Позивачем не надано доказів на підтвердження наявності умислу в діях відповідача, істотності значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману, а тому підстави для визнання договору недійсним з підстав введення виконавцем позивача в оману відсутні. Крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження порушення ст.17,18,19,21 Закону України «Про захист прав споживачів», на які він посилається у позові. Не доведено позивачем порушення при укладенні договору №63/17 про надання інформаційно-консультативних послуг від 03.04.2017 ст. 203, 638, 204, 215, 216, 218, 207 ЦК України, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог. Оскільки позивачем не доведено обставин, за яких би оспорюваним ним договір міг вважатися недійсним, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення його позовних вимог. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України, тобто судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та в даному випадку оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed