Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до Старосинявської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що [INFO] року помер [PERSON] вказують, що померлий був чоловіком позивачки [PERSON], про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER], виданого повторно 27.07.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції, та батьком позивачів [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER], виданих Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Після смерті [PERSON] позивачі прийняли спадщину, до спадкового майна належать також земельні ділянки площами 1,95 га. та 1,81 га. розташовані на території бувшої Пилявської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області, проте правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки позивачі не мають. Відповідно до довідок наданих відділом Держгеокадастру в Старосинявському районі на ім'я [PERSON] виготовлено та зареєстровано Державні акти на право приватної власності на землю серії [NUMBER] площею 1,95 га. та [NUMBER] площею 1,81 га. для ведення товарно сільськогосподарського виробництва, які зареєстровані в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] та №519 від 31.07.2002 року. Державний акт власнику не видавався, а тому серед документів в будинку спадкодавця позивачі не знайшли ні сертифікату, ні Державного акту, про наявність яких вони і не знали. Звернувшись до приватного нотаріуса Мороз О.А. Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області за місцем свого проживання із заявою про оформлення спадщини після смерті [PERSON], у видачі свідоцтва про право власності на спадщину нотаріус відмовила, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Представник позивачів подала до суду заяву в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, просили справу розглянути без її участі. Представник відповідача - Старосинявської селищної ради направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року в м. Хмельницький, про що складено відповідний актовий запис №867, згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції [INFO] року. [PERSON] згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], повторно виданого 27.07.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького управління юстиції, є дружиною померлого [PERSON] [PERSON] відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 14 травня 1996 року Хмельницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану та [PERSON] відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого (повторно) 10 листопада 2016 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області являються синами померлого [PERSON] Приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Мороз О.А. виніс постанови: №26/02-31 від 13.03.2017 року, №88/02-31 від 29.06.2017 року, №89/02-31 від 29.06.2017 року - про відмови у вчиненні нотаріальних дій, а саме, видачі свідоцтв про право на спадщину на право на земельні частки (паї) розміром 1,95 та 1,81 га., що знаходяться на території Пилявської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області. Роз'яснивши, [PERSON], [PERSON], [PERSON] право звернутися до суду за захистом своїх прав з позовною заявою про визнання права власності на зазначене майно. У відповідності до даних довідки, виданої відділом Держгеокадастру у Старосинявському районі Хмельницької області від 19.01.2017 року №97-28-99.6-10/0/9-17 на ім'я [PERSON] виготовлено та зареєстровано, але не видано державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER], на підставі рішення Пилявської сільської ради №6 від 18.07.2002 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] від 31.07.2002 року, на земельну ділянку площею 1,95 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пилявської сільської ради також довідки від 31.01.2017 року №97-28-99.6-22/0/9-17 на ім'я [PERSON] виготовлено та зареєстровано, але не видано державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER], на підставі рішення Пилявської сільської ради №6 від 18.07.2002 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №519 від 31.07.2002 року, на земельну ділянку площею 1,81 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пилявської сільської ради. Відповідно наявної в матеріалах справи довідки виданої відділом Держгеокадастру у Старосинявському районі Хмельницької області від 24.02.2017 року за №А-19/0-29/6-17, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Пилявській сільській раді зроблена відмітка про перехід права на земельну частку (пай) серія [NUMBER] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія [NUMBER] від 19.09.2002 року (копія вказаного свідоцтва наявна в матеріалах справи) та права на земельну частку (пай) серія [NUMBER] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія [NUMBER] від 19.09.2002 року [PERSON] (м. Хмельницький, вул. Кам'янецька 52/10), яке належало [PERSON]. В подальшому на заміну вищевказаних сертифікатів на ім'я [PERSON] виготовлено та зареєстровано, але не видано Державні акти на право приватної власності на землю серії [NUMBER], серії [NUMBER]. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №21/2016 до майна померлого [INFO] року [PERSON] спадкоємцями по закону останнього являються позивачі. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). В ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Також ч. 3 ст. 1 цього ж Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 вказаного Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Згідно положень ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз'яснень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені права позивачів підлягають захисту, оскільки вони являються спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], однак не можуть оформити право на вказане спадкове майно у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню в повністю.

Outcome: approved