Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

В липні 2015 р. позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначав, що 01 серпня 2012 р., приблизно о 13 год. 00 хв., на автодорозі «Іллічівськ-Одеса» відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] допустив порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого трапилось зіткнення його автомобіля [NUMBER]. В результаті дорожньої пригоди належний йому автомобіль отримав механічні пошкодження, а він як власник автомобіля отримав матеріальну шкоду у сумі 13217 грн. 13 коп. Також ним було сплачено 400 грн. за проведення експертного дослідження для встановлення розміру отриманої шкоди. Залишившись без автомобіля, він був вимушений користуватись автомобілем, взятим на прокат, у звязку з чим також поніс витрати у сумі 2160 грн. Відповідач до теперішнього часу завдану шкоду у добровільному порядку не відшкодував. За вказаний період, внаслідок інфляції розмір шкоди зріс, і витрати на інфляцію склали 8019 грн. 65 коп. З вказаних вище підстав та відповідно до ст.1166 ЦК України просив суд стягнути з відповідача на його користь 23 796 грн. 78 коп. та судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позивача підтримала. Відповідач [PERSON] позов не визнав, при цьому пояснив, що дійсно з його вини 01.08.2012 р. трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Оскільки він мав страховий поліс то вважав, що страхова «Лафорт», в якій він застрахував відповідальність перед третіми особами повинна була відшкодувати позивачу отриману ним шкоду. Крім того не вважав шкодою витрати позивача, які він поніс на взяття автомобіля напрокат, так як вважав, що позивач міг раніше звернутись з питанням відшкодування шкоди, а не дотягувати практично до кінця строку позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідив письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Суд вважає, що позивачем доведено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась з вини відповідача, позивачу була завдана шкода в розмірі 13217 грн. 13 коп., яка на теперішній час з врахуванням індексу інфляції складає 21236 грн.78 коп. Вказану шкоду та витрати на проведення експертного дослідження у сумі 400 грн., суд вважає такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, суд не може розцінити як шкоду, витрати позивача на прокат автомобіля, оскільки пригода мала місце 01.08.2012 р., автомобіль був взятий на прокат тільки 24 вересні 2012 р., тобто більш як через місяць після дорожньої пригоди. Сам договір, як і квитанція про сплату за прокат не підписані позивачем. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З врахуванням вимог вищевказаної статті, суд вважає, що відповідачем не доведено те, що відповідальність по відшкодуванню шкоди має нести вищевказана страхова компанія, оскільки відповідачем не надано суду жодного доказу про те, що він у встановлений Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк подав заяву до страхової компанії про настання страхового випадку, а тому відшкодувати шкоду позивачу має саме відповідач. Суд також вважає, що підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат по справі судового збору у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial