overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

В листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2009 року. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Внаслідок протилежних поглядів на життя, виховання дитини, матеріальне забезпечення та ведення спільного господарства вони в серпні 2014 року припинили шлюбні стосунки і з цього часу проживають окремо. Вважає, що шлюб існує формально тому просила його розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу у її відсутність, позов підтримала, проти примирення заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу у його відсутність, позов визнав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 26 вересня 2009 року перебувають в шлюбі зареєстрованому виконкомом Микулицької сільської ради Бородянського району Київської області, від цього шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6) та копією свідоцтва про народження (а.с.7) Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивачка позов підтримала, проти примирення заперечувала, відповідач позов визнав, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

В листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 16 серпня 2014 року у Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 629- розірвати та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що від шлюбу вони з відповідачем дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між сторонами на теперішній час припинені. Причиною розпаду сім'ї є психологічна несумісність між ними, яка негативно вплинула на подружні стосунки та призвела до непорозумінь та втрати моральної рівноваги в сім'ї. До теперішнього часу поліпшення у їх стосунках не відбулося, так як кожен з них продовжує жити окремим життям. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити. Вказала, що не підтримує з чоловіком шлюбних відносин з січня 2015 року. Прізвище після розірвання шлюбу просила змінити на дошлюбне «[PERSON]». При цьому, вказала, що відповідач підіймав на неї руки. Також, зазначила, що відповідач відмовляється розірвати шлюб в органах РАЦСу. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги позивачки та не заперечував проти розірвання шлюбу. Вказав, що в органах РАЦСу він відмовлявся від розірвання шлюбу, оскільки був ображений на позивачку. Зазначив, що не підтримує з дружиною шлюбних відносин з січня 2015 року Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В судовому засіданні було встановлено, що 16 серпня 2014 року [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) та [PERSON] уклали шлюб у Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 629. Від шлюбу вони спільних дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2015 року, шлюб носить формальний характер. З урахуванням вказаних позивачкою обставин, судом встановлено, що збереження шлюбу між сторонами буде суперечити її (дружини) інтересам, що має істотне значення. В силу ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає необхідним задовольнити даний позов та розірвати шлюб між сторонами. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слідує стягнути судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

В листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 20 червня 2009 року у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 360 - розірвати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що від шлюбу вони з відповідачем мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами на теперішній час припинені. Причиною розпаду сім'ї є психологічна несумісність між ними, яка негативно вплинула на подружні стосунки та призвела до непорозумінь та втрати моральної рівноваги в сім'ї. До теперішнього часу поліпшення у їх стосунках не відбулося, так як кожен з них продовжує жити окремим життям. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. В судове засідання позивачка не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити їх. Вказала, що не підтримує з чоловіком шлюбних відносин з серпня 2014 року. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін та розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Вказав, що не підтримує з дружиною шлюбних відносин з серпня 2014 року. Справу просив розглянути без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В судовому засіданні було встановлено, що 20 червня 2009 року [PERSON] (до шлюбу Юрьєва) та [PERSON] уклали шлюб у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 360. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2014 року, шлюб носить формальний характер. З урахуванням вказаних позивачкою обставин, судом встановлено, що збереження шлюбу між сторонами буде суперечити її (дружини) інтересам, що має істотне значення. В силу ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає необхідним задовольнити даний позов та розірвати шлюб між сторонами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

В листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 23 вересня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 273 - розірвати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що від шлюбу вони з відповідачем мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], та малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами на теперішній час припинені. Причиною розпаду сім'ї є психологічна несумісність між ними, яка негативно вплинула на подружні стосунки та призвела до непорозумінь та втрати моральної рівноваги в сім'ї. До теперішнього часу поліпшення у їх стосунках не відбулося, так як кожен з них продовжує жити окремим життям. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. В судове засідання позивачка не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити їх. Вказала, що не підтримує з чоловіком шлюбних відносин з лютого 2015 року. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін та розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Вказав, що не підтримує з дружиною шлюбних відносин з лютого 2015 року. Справу просив розглянути без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В судовому засіданні було встановлено, що 23 вересня 2000 року [PERSON] (до шлюбу Костіна) та [PERSON] уклали шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 273. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], та малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2015 року, шлюб носить формальний характер. З урахуванням вказаних позивачкою обставин, судом встановлено, що збереження шлюбу між сторонами буде суперечити її (дружини) інтересам, що має істотне значення. В силу ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає необхідним задовольнити даний позов та розірвати шлюб між сторонами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

В листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності за правом спадкування на 1/4 частки квартири [ADDRESS], після [PERSON], померлої [INFO] Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на 1/4 частки квартири №20, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вона, як спадкоємець за законом, спадщину прийняла своєчасно, оскільки постійно проживала з спадкодавцем в одній квартирі. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 9), яка в подальшому змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с 10). Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності - [PERSON] (який помер [INFO]), [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло №17830, виданого 11.03.1994 року. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть [NUMBER](а.с. 8). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - ? частки квартири [ADDRESS]. Згідно відповіді Першої маріупольської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] у встановлений законом строк до нотаріальної контори спадкоємці не звертались, спадкова справа не заводилась. Згiдно ч. 1 ст.529 ЦК України / в редакцiї 1963р./ в пєршу чергу право на успадкування за законом має один з подружжя та дiти спадкодавця. Суд оцінюючи у сукупності наведені докази враховуючи, що позивач відповідно до ст.529 ЦК України ( в редакції 1963 року) відноситься до спадкоємців першої черги після смерті [INFO] [PERSON], приймаючи до уваги, що право власності за покійною не було зареєстровано, то воно може бути визнано судом згідно ст. 392 ЦК України за позивачем у порядку спадкування. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Такими чином, дослідженими по справі доказами підтверджується, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном - ? частки квартири [ADDRESS]. Будь-яких доказів, які спростовують даний факт, суду надано не було. Отже, враховуючи, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], але позбавлена можливості в нотаріальному порядку оформити право на спадщину, її позовні вимоги про визнання права власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS], підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

В листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання доньки [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка є інвалідом дитинства, проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на дитину не надає, тому вона вимушена звернутись до суду. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Суд вважає можливим справу розглянути заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 27 жовтня 2007 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1104. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], матірю дитини є позивачка [PERSON], батьком - відповідач [PERSON]. Дитина проживає з матірю, яка не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, вони потребують матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матірю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, має дохід, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

В листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1\\4 частини заробітку на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебувають у шлюбі, з вересня 2015 року мешкають окремо, від сумісного життя мають малолітню дитину сина [PERSON], батьком дитини є відповідач, на теперішній час дитина знаходиться на її утриманні, відповідачка не працює, самостійно утримувати дитину не має можливості. Відповідач допомогу на утримання дитини не надає, при цьому відповідач працює, має можливість сплачувати аліменти. Позивачка, [PERSON], підтримала свої позовні вимоги, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], частково визнав позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 частини доходу на утримання сина, оскільки вже сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу. Третя особа [PERSON], не заперечувала проти задоволення позовних вимог, якщо це не буде впливати на її аліменти. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 06.09.2014 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.5), від сумісного життя сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], матірю дитини є позивачка [PERSON], батьком - відповідач [PERSON] (а.с.6). Дитина проживає з матірю і потребує матеріальної допомоги. Крім того відповідач по справі має також неповнолітню дитину від першого шлюбу з [PERSON], на користь якої на утримання дитини за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу відповідач сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матірю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, отримує регулярний дохід, при цьому має на утриманні неповнолітню дитину, на користь якого вже сплачує аліменти в розмірі 1\\4 частини заробітку, інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має. Тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1\\6 частини заробітку (доходу) на користь позивачки [PERSON] на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір 487,20 грн. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

В листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка посилалася на те, що 01 грудня 2001 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 929. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Примирення між ними та збереження шлюбу неможливе. Просила шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. У судове засідання позивачка не зявилася, відповідно до заяви від 11.12.2015 року просила справу розглядати за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не зявився. Відповідно до заяви від 11.12.2015 року не заперечував обставини, викладені у позовній заяві. Просив шлюб розірвати. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що між сторонами 01 грудня 2001 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 929, був зареєстрований шлюб. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що з 2009 року сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе. Спори щодо місця проживання дітей та розділу майна відсутні. Причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення, суд враховує те, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходить до висновку про те, що сімя сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачкою судовий збір підлягає стягненню з відповідача на її користь у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

В листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка посилалася на те, що 02 березня 2013 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №\~88. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Примирення між ними та збереження шлюбу неможливе. Просила шлюб розірвати. Ухвалою Індустріального районного суду від 07 грудня 2015 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача [PERSON]. У судове засідання позивачка зявилася, на задоволенні позовних вимог наполягала. Вказала, що на даний час вона вагітна від іншого чоловіка [PERSON] та перебуває з ним у фактичних шлюбних відносинах з квітня 2015 року. Відповідач в судове засідання не зявився. Відповідно до заяви від 30.11.2015 року не заперечував обставини, викладені у позовній заяві. Просив шлюб розірвати. Третя особа [PERSON] у судове засідання зявився, вказав, що він дійсно з позивачкою [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних відносинах, визнає себе батьком її\~ ненародженої дитини. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що між сторонами 02 березня 2013 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 88, був зареєстрований шлюб. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що з квітня 2015 року сторони мешкають окремо, позивачкою створено нову сімю, вона вагітна від іншого чоловіка, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Спори щодо місця проживання дитини та розділу майна відсутні. Причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачкою взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що причини, якими мотивує позивачка свої вимоги є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї неможливе, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та розірвати шлюб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачкою судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved