Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

В лютому 2017 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом. Посилаючись на порушення відповідачем умов кредитного договору № 106 від 26.08.2004 року, просив стягнути з останнього заборгованість за ним в розмірі 5 760,51 доларів США, а саме: за кредитом 2 214,45 доларів США, по відсотках 3 546 доларів США та судовий збір по справі. Представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просив розглядати справу у всіх судових засіданнях без присутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення в газеті «Урядовий курєр», тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 26.08.2004 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого являється позивач, та відповідачем укладений договір кредиту № 106. Відповідно до п. 1.1 ст. 1 договору банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 13 351 доларів США, зі сплатою 15% річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості: щомісячно з вересня 2004 року по липень 2009 року по 233 доларів США, серпень 2009 року 194 доларів США з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 25.08.2009 року на умовах визначених договором. Згідно до пп. 3.3.9 п. 3 ст. 3 договору відповідач зобовязався повернути в повному обсязі кредит з нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін, визначений п. 1.1 цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1048 ЦК України). У силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Невиконання або виконання зобовязання з порушенням умов визначених його змістом є порушенням зобовязання (ч. 1 ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно, до ч. 1 ст. 16 ЦК України у разі порушення зобовязання особа може звернутися до суду за його захистом. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно розрахунку наданого позивачем, станом на 06.12.2016 року відповідач має заборгованість за кредитним договором від 26.08.2004 року № 106 в розмірі 5 760,51 долар США. що складається із заборгованості за кредитом 2 214,45 доларів США та за відсотками 3 546,06 доларів США. Докази, якими спростовуються встановлені обставини справи в матеріалах справи відсутні. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та той факт, що докази, які підтверджують належне виконання зобовязання відповідачем та спростовують наданий суду розрахунок заборгованості відповідачем не надано, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Разом з тим, в п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення в цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14 розяснено, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 16.06.2017 року Національний банк України встановив наступний курс гривні до долара США: 100 доларів США = 2600.7115 гривень. Таким чином, в гривневому еквіваленті з відповідача на користь позивача слід стягнути 5 760,51 долар США х 26,007115 гривень = 149 814,25 гривень, що включає в себе 2214,45 доларів США заборгованості за кредитом та 3 546,06 доларів США заборгованості за відсотками. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 2 350,99 грн. сплаченого судового збору та 420 гривень витрат за публікацію оголення в пресі про виклик відповідача в судове засідання.

Outcome: approved