Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з 29 серпня 1999 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від сумісного проживання мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у звязку з різними характерами та поглядами на життя, втратою взаєморозуміння та взаємоповаги, а також через поведінку відповідачки, яка допустила подружню зраду. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, та з березня 2016 року проживають окремо. Спільне життя та збереження сімї неможливе, суперечить його інтересам та інтересам їхніх дітей, тому просить задовольнити його вимоги. Після розірвання шлюбу неповнолітні діти залишаться проживати біля відповідачки. Позивач до суду подав заяву, в якій просив задоволити позовні вимоги, вказавши, що примирення та збереження сімї неможливе, а також зазначив, що не заперечує проти розгляду справи без участі сторін. Відповідачка також подала до суду заяву аналогічного змісту. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони 29 серпня 1999 року у Григорівській сільській раді Старокостянтинівського району Хмельницької області зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 12, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії І-БВ № 039441, виданого 29 серпня 1999 року Григорівською сільською радою Старокостянтинівського району. Від спільного сумісного проживання мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження серії 1-БВ № 131422, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 22 серпня 2002 року), та [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження серії 1-БВ № 032230, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 17 серпня 2006 року). Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально. Причинами розпаду сімї стало несприйняття способу життя один одного, різні характери сторін та погляди на життя, відсутність між ними взаєморозуміння та взаємоповаги, подружня зрада відповідачки. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, з березня 2016 року проживають окремо, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. На час розгляду справи про розірвання шлюбу майновий спір між сторонами відсутній. Після розірвання шлюбу неповнолітні діти залишаться проживати біля відповідачки. За змістом ст. 51 Конституції України, ст. 24, ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, подружні стосунки вони не підтримують, жити однією сімєю не бажають, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. З ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Положенням ч. 2 ст. 115 СК України визначено, що рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved