Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 19 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арбузинського районного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], 17 січня 2012 року, та сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів та втрати поваги один до одного, а тому вона на даний час не проживає разом з відповідачем. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач ніякої участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання добровільно не надає, хоча має таку можливість. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до повноліття дітей. Позивач в судове засідання не зявилась, надала через канцелярію суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, в силу вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України повідомлений належно, оскільки викликався у судові засідання на 16.08.2017 року, 04.09.2017 року та 25.09.2017 року за адресою, зазначеною позивачем та за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За згодою позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки для цього є всі умови, передбачені ч.1 ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог, оцінивши наявні докази, приходить до слідуючих висновків. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували 19 червня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арбузинського районного управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 33 (а.с. 5). Згідно до свідоцтв про народження сторони мають двох неповнолітніх дітей, а саме: сина [PERSON], 17 січня 2012 року, та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Відповідно до довідки про склад сімї Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області № 3081 від 19.07.2017 року позивач зареєстрована та проживає в [INFO] разом із синами [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8), які знаходяться на її утриманні (а.с. 9). Як встановлено судом, сторони на даний час проживають окремо, діти проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, згоди на матеріальне утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За такого, врахувавши стан здоровя і матеріальне становище дітей, стан здоровя відповідача (а.с. 29), наявність у відповідача на праві приватної власності земельної ділянки, кадастровий номер: 4820355000.10.000.0016, площею 1,5 га, яку відповідач надав у оренду Фермерському господарству «К.С.К.» строком на 10 років, що підтверджується реєстраційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта (а.с. 26-28), відсутність на його утриманні інших непрацездатних осіб, згідно довідки Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області № 1647/06/17 від 19 вересня 2017 року (а.с. 31), а також те, що за даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у Арбузинському районному відділі не знаходяться виконавчі документи щодо стягнення аліментів з [PERSON] (а.с. 32), суд вважає, що він має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу). Однак, вимога позивача про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, підлягає частковому задоволенню. Так, згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При прийнятті такого рішення, суд керується інтересами дітей та, окрім вищенаведених норм права, керується положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № \~2402-III, відповідно до яких кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. в дохід держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору в силу п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позову про стягнення аліментів.

Outcome: partial