Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

В липні 2015 року прокурор Чемеровецького району в інтересах держави в особі: [PERSON] сільської ради Чемеровецького району звернувся в суд з позовом до Чемеровецької районної державної адміністрації, [PERSON]М, реєстраційної служби Чемеровецького районного управління юстиції про скасування розпоряджень, визнання недійсними державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки, вказуючи, що при отриманні інформації наданої відділом Держземагенства у Чемеровецькому районі на запит прокуратури району, щодо місцезнаходження на території Чемеровецького району земель резервного фонду, їх цільового призначення, а також фактичного використання земель вищезазначеної категорії встановлено порушення вимог земельного законодавства при наданні у власність земельних ділянок фізичним особам. Зазначаючи, що розпорядженням голови Чемеровецької РДА №580/2011-р від 29.08.2011 року [PERSON] та ще двом громадянам надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з послідуючою передачею у приватну власність, яка розташована за межами с.Жердя, [PERSON] сільської ради Чемеровецького району та перебуває у державній власності. На підставі цього, головою Чемеровецької райдержадміністрації видано розпорядження №238/2012-р від 08.05.2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів [PERSON] сільської ради», яким затверджено проект землеустрою, щодо відведення [PERSON], земельної ділянки площею 2 га., для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [PERSON] сільської ради Чемеровецького району за межами населених пунктів та на підставі вказаного розпорядження [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 916878, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування, договорів оренди землі за №682520001002483. Прокурор в позовній заяві зазначає, що передача зазначеної земельної ділянки у власність [PERSON] відбулася з порушенням вимог Земельного кодексу України та Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», оскільки земельним законодавством встановлено, що за рахунок земель резервного фонду виділяються земельні ділянки виключному переліку осіб, а саме громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств, або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Враховуючи, те, що [PERSON] не була зайнятою у соціальній сфері сіл [PERSON] сільської ради Чемеровецького району та не проживає на території [PERSON] сільської ради, крім того, на території сільської ради проживають понад 20 громадян, які мають право на отримання земельних ділянок з резервного фонду, та які ще не отримували земельні ділянки у власність. Зважаючи на те, що відповідачем спірний державний акт на право власності на земельну ділянку зареєстровано у встановленому законом порядку, відновити становище, яке існувало до порушення можливо лише шляхом визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування запису в книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі та повернення земельної ділянки на користь держави, а тому звернувся в суд з даним позовом. В судове засідання прокурор в судове засідання зявився, просив позовні вимоги задовольнити. Представник [PERSON] сільської ради Чемеровецького району в судове засідання зявилася просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Чемеровецької РДА, в судове засідання зявилася проти задоволення позову заперечила. Представник відповідача [PERSON], в судове засідання зявився проти позову заперечив. Представник реєстраційної служби Чемеровецького РУЮ в судове засідання не зявився, по невідомій суду причині. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом обєктивно встановлено, що розпорядженням голови Чемеровецької районної державної адміністрації №580/2011-р від 29.08.2011 року [PERSON] та ще двом громадянам надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з послідуючою передачею у приватну власність, яка розташована за межами с.Жердя, [PERSON] сільської ради Чемеровецького району та перебуває у державній власності. Згідно розпорядження голови Чемеровецької РДА №238/2012-р від 08.05.2012 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у власність для ведення особистого селянського господарства» яким затверджено проект землеустрою, щодо відведення [PERSON], земельної ділянки площею 2 га., та ще 3 особам, для ведення особистого селянського господарства, із земель запасу [PERSON] сільської ради Чемеровецького району, що знаходяться за межами населеного пункту с. Жердя Чемеровецького району Хмельницької області. [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №916878, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування, договорів оренди землі за №682520001002483. Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами статті 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» визначено, для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в поряд встановленому законом. Земельні ділянки особистого селянського господарства можуть бути власністю однієї особи, спільною сумісною власністю подружжя та спільною часткове власністю членів особистого селянського господарства відповідно до закону. Земельні ділянки особистого селянського господарства можуть використовуватися для ведення особисто селянського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Відповідно до ч. 3 ст. 22, ч. 1, 3 ст. 33 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: громадянам - для ведення особистого селянського господарства. Громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Використання земель особистого селянського господарства здійснюється відповідно до закону. Статтею 116 цього Кодексу передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цих Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Статтею 121 цього Кодексу визначено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, згідно яких громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірах: б) для ведення особисто селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Згідно копії карти розподілу земель на території [PERSON] сільської ради [PERSON] передана у власність земельна ділянка фактично розташована на землях запасу. Повідомленням Чемеровецької райдержадміністрації від 06.07.2015 року № 27/08-15-1600 також підтверджується факт передачі [PERSON] на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 08.05.2012 року № 238/2012-р «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства» у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки із земель запасу [PERSON] сільської ради. Окрім того, у цьому ж повідомленні зазначено, що будь-яких звернень (скарг) від мешканців, що проживають на території [PERSON] сільської ради, з приводу відмови їм у безоплатній передачі у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства не надходило, а також районною держадміністрацією передавалися земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, окрім відповідача [PERSON]М, і іншим громадянам України, які не проживають на території Чемеровецького району. Нормою статті 19 Земельного кодексу України визначено девять категорій земель, у тому числі землі сільськогосподарського призначення. Землі запасу - це землі, які не перебувають у власності або користуванні і які віднесені до будь-якої категорії земель. Резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Створюваний під час передачі земель у колективну власність відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени колективних сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Із вищевикладено вбачається, що землі резерву - це землі тільки сільськогосподарського призначення, які утворювалися за рахунок земель, які використовувалися КСП і не підлягали паюванню. Земельні ділянки із земель резервного фонду можуть надаватися у власність або користування виключно для сільськогосподарських цілей, а із земель запасу - виключно до тієї категорії, до якої вони віднесені. Із цього слідує, що земельні ділянки для сільськогосподарського призначення можна надавати як із земель резерву, так і із земель запасу сільськогосподарського призначення. Законодавством передбачено, що земельні ділянки із земель резерву надаються у власність або користування переважно громадянам, але разом із цим законодавством не забороняється передачу даної категорії земель і іншим громадянам. В судовому засіданні прокурором та представником сільської ради не було доведено, що виділенням [PERSON] були порушені будь-які права інших осіб. Даний факт підтверджується від 22.09.2015 року № 242 відповідно до якої на момент виділення [PERSON] земельної ділянки по [PERSON] сільській раді рахувалось вільних земель запасу 37,7 га., вільних земель резервного фонду 18,7 га. Відповідно до\~ст. 256 цього Кодексу\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено сторонами у спорі, є підставою для відмови у позові відповідно до\~ст. 267 цього Кодексу. Визначення початку відліку позовної давності міститься в\~ст. 261 цього Кодексу. Зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Із матеріалів справи вбачається, що при подачі прокуратурою району позовної заяви про скасування розпоряджень Чемеровецької райдержадміністрації та визнання недійсним державного акта на землю без поважних причин пропущено строк позовної давності і питання щодо продовження даного терміну позивачем не ставилося, а тому, відповідне до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Посилання позивача в позовній заяві про те, що йому стало відомо про порушення прав на землю із поданого до прокуратури листа [PERSON] сільською радою та ознайомлення з документами, на підставі яких їх видано, що надійшли до позивача із супровідним листом № 2220-0.4-2035/2-15 від 09.07.2015 року, а тому з цих причин строки звернення до суду позивачем не порушено, є необґрунтованим, оскільки прокуратурою району упродовж 2012-2015 років здійснювалися, а якщо не здійснювалися, то повинні були здійснюватися неодноразові перевірки державних установ щодо дотримання вимог земельного законодавства і вказані порушення могли бути виявлені у межах строку позовної давності. Необхідно зазначити, що відповідно до повідомлення Чемеровецької райдержадміністраці від 02.12.2011 року, 05.06.2012 року за № 27/08-15-2990, № 27/01-15-1384 на виконання вимоги прокурора, районною державною адміністрацією надавалися в прокуратуру району розпорядження голови райдержадміністрації із земельних питань для проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням і застосуванням земельного законодавства України, що свідчить про можливість прокурора виявити факти, які на його думку суперечать законодавству, дані порушення в межах строку позовної давності. Про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства було також відомо заінтересованій особі, в інтересах якої заявлено позов прокурором, тобто [PERSON] сільській раді, з якою позивач узгоджував всі питання щодо виділення і надання [PERSON] у власність розташованої на території сільської ради землі, а також щорічно сплачувала до сільської ради податки, що підтверджує обізнаність позивача і заінтересованої особи про порушення її права в межах строку позовної давності. В даному випадку позиція позивача розходиться із судовою практикою Верховного Суду України. Так, позиція Верховного Суду України полягає в тому, що строки позовної давності обчислюються не з моменту виявлення прокуратурою при проведенні перевірки факту порушення державних інтересів, а з моменту прийняття відповідного рішення або укладення відповідного договору, які, на думку прокурора, порушують державний інтерес (постанова ВСУ у справі № 3-194гс14 від 23.12.2014 року, постанова ВСУ у справі № 3-23гс14 від 27.05.2014 року). Крім того, Верховний Суд України у постанові по справі № 6-152цс14 від 29.10.2014 року дійшов висновку, що для визначення початку обчислення позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення його прав, а й об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення його прав. Тобто, доводи прокуратури про те, що звернення до суду обумовлене результатами прокурорської перевірки, в ході якої виявлено порушення державних прав та інтересів, не повинні братися до уваги, оскільки прокуратура мала всі права і передбачені можливості дізнатися про порушення державних інтересів в рамках позовної давності. Верховнипй Суд України вказує, що норма частини 1 статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, тому обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом: першої інстанції лише за заявою сторони, зробленою до винесення судом рішення у спорі. В матеріалах справи міститься заперечення [PERSON] проти позову, згідно якого вона просить відмовити в задоволенні позову у звязку із спливом позовної давності.

Outcome: dismissed