Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на отримання дружини, збільшення розміру аліментів на утримання дитини, стягнення пені за прострочення аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем було зареєстрований шлюб, який рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2015 року було розірвано. Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також вищезазначеним рішенням з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 250 грн. щомісячно до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] року, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, а саме з 20 лютого 2015 року. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2016 року було збільшено розмір аліментів, які стягуються згідно вищезазначеного рішення суду до 750 грн. щомісячно на утримання доньки, та 500 грн. щомісячно на утримання позивача до досягнення донькою трирічного віку, тобто до [INFO] року. Рішенням Індустріального районного суду від 25 липня 2017 року відповідача було позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON] Разом із цим, відповідач згідно ч.2 ст.166 СК України не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. У зв'язку із потребою дитини у домашньому догляді та відсутності у позивача внаслідок цього самостійного доходу, рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровськавід 20 березня 2017 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі 700 грн. щомісячно. Разом із цим, донька сторін має хронічне захворювання, яке потребує домашнього догляду за дитиною. З квітня 2016 року дитина перебуває на диспансерному обліку в КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги». Потреба у домашньому догляді дитини продовжена до [INFO], що підтверджується відповідною довідкою, у зв'язку із чим, посилаючись на ст.84 СК України, просить суд стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1762,00 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб) з 02 лютого 2018 року до [INFO]. У зв'язку з істотним зростанням цін на товари та послуги, що необхідні для дитині відповідного віку, позивач просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON] до 1492,00 грн. щомісячно, починаючи з 01 березня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Крім того, посилаючись на ст.196 СК України, враховуючи наявну заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті аліментів у розмірі 21571,00 грн., просить стягнути з [PERSON] на свою користь пеню за період з травня 2017 року по січень 2018 року у розмірі 4812,00 грн. Також зазначає, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська віл 27 жовтня 2016 року з відповідача на користь позивача було стягнуто додаткові витрати на дитину у розмірі 4495,20 грн. Проте, вищезазначена сума, станом на день подання позову, позивачу так і не виплачена, у зв'язку із чим, посилаючись на ч.4 ст.196 СК України, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні витрати в сумі 420,32 грн. та 3% річних в сумі 114,90 грн. Окрім цього, позивачем було здійснено додаткові витрати дитину, що не охоплюється рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2016 року, у розмірі 19796,96 грн., зокрема витрати на лікування: придбання медикаментів, медичні огляди та аналізи, а також на операцію, витрати на придбання дитячих меблів та ортопедичного матрацу, дитячого ортопедичного килимка для фізичних вправ дитини, що відповідно до ст.185 СК України є підставою для стягнення з відповідача половини вищезазначених додаткових витрат, в розмірі 9898,48 грн. В останнє судове засідання позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Через канцелярію суду позивачем була подана заява про розгляд справи без його участі, в якій остання позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. В заяві також зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, у зв'язку із чим, враховуючи заяву позивача, суд відповідно до ст.ст. 280, 289 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача є частково необґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 23 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстрований шлюб, який рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2015 року було розірвано. Від вищезазначеного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина сторін залишилась проживати разом із позивачем. Рішенням Індустріального районного суду від 25 липня 2017 року відповідача було позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON] Разом із цим, відповідач згідно ч.2 ст.166 СК України не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 1762,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 02 лютого 2018 року до [INFO], суд виходить з наступного. Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року у справі №201/2673/15-ц вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання його малолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання його колишньої дружини [PERSON] в розмірі 250,00 грн. щомісячно до досягнення дочкою трирічного віку, тобто до [INFO] року. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2016 року по справі №202/5445/16-ц збільшено розмір аліментів, які стягуються з відповідача відповідно до вищевказаного рішення, а саме 750,00 грн. щомісячно на утримання дочки [PERSON], [INFO] та 500, 00 грн., щомісячно на утримання [PERSON] [INFO] року виплата аліментів на утримання [PERSON] припинилась у зв'язку з досягненням дочкою трирічного віку. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2017 року по справі №202/816/17 з [PERSON] на користь [PERSON] стягувались аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 700,00 грн., починаючи з 24 лютого 2017 року по 01 лютого 2018 рік. Відповідно до довідки №15 про потребу дитини у домашньому догляді, виданої КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області, виданої 01 лютого 2018 року, з квітня 2016 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку та з 01 лютого 2018 року потребує домашнього догляду до [INFO]. Таким чином, на підставі ч.3 ст.84 СК України, позивач має право на утримання від чоловіка до [INFO], тобто до закінчення строку потреби дитини у домашньому догляді. Разом із цим, відповідно до ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Враховуючи той факт, що позивачем не надано будь-яких доказів про вжиття нею заходів щодо одержання аліментів від відповідача, суд приходить до висновку, що позивач має право на присудження з відповідача на її користь аліментів від дня подання позовної заяви, тобто з 16 лютого 2018 року. Вирішуючи спір про розмір аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, суд виходить з положень ч.1 ст.80 СК України, які передбачають можливість присудження за рішенням аліментів одному з подружжя у твердій грошові сумі другого з подружжя та враховуєматеріальне становище платника аліментів, матеріальне становище одержувача аліментів (позивача), яка не працює у зв'язку з доглядом за дитиною і власних доходів не має а, відтак, на переконання суду, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з 16 лютого 2018 року по [INFO]. Щодо позовних вимог про збільшення стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Як вже зазначалось судом вище, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року у справі №201/2673/15-ц було вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання його малолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2016 року збільшено розмір аліментів, які стягуються згідно рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року з [PERSON] з 500 грн. щомісяця на 750 грн. щомісяця на утримання дочки - [PERSON], [INFO] до повноліття дитини на користь матері [PERSON] У відповідності до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частини 1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Разом із цим, суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині збільшення розміру стягнення аліментів з відповідача на користь позивача та збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], з 750,00 грн. до 1350 грн. щомісячно. Вирішуючи питання про дату, з якої необхідно здійснювати збільшення розміру аліментів, суд зазначає, що згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення виплат аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим листом №2/201/1421/2015 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі (500)-750 грн. усіх видів заробітку станом на 01 лютого 2018 року становить 21571,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.20 СК України до вимог, що випливають із аліментних відносин, позовна давність не застосовується, і до правовідносин, які регулюються ст.196 СК України, не поширюється дія ЦК, зокрема, ст.258 ЦК України. Разом із цим, розрахунок пені вчинено позивачем не вірно. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 01 червня 2016 року у справі № 6-535цс16, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Враховуючи вищезазначену правову позицію, розмір неустойки визначено судом за слідуючим розрахунком: -1450,00 грн. (сума заборгованості по аліментах за травень 2017 року) х 1% х 31 день (кількість днів прострочки) = 449,5 грн.; - 1450,00 грн. (сума заборгованості по аліментах за червень 2017 року) х 1% х 30 днів (кількість днів прострочки) = 435,00 грн. - 1450,00 грн. (сума заборгованості по аліментах за липень 2017 року) х 1% х 31 днів (кількість днів прострочки) = 449,5 грн.; - 1450,00 грн. (сума заборгованості по аліментах за серпень 2017 року) х 1% х 31 день (кількість днів прострочки) = 449,5 грн.; - 1450,00 грн. (сума заборгованості по аліментах за вересень 2017 року) х 1% х 30 день (кількість днів прострочки) = 435,00 грн. - 1450,00 грн. (сума заборгованості по аліментах за жовтень 2017 року) х 1% х 31 днів (кількість днів прострочки) = 449,5 грн.; - 1450,00 грн. (сума заборгованості по аліментах за листопад 2017 року) х 1% х 30 день (кількість днів прострочки) = 435,00 грн. - 1450,00 грн. (сума заборгованості по аліментах за грудень 2017 року) х 1% х 31 днів (кількість днів прострочки) = 449,5 грн.; - 1450,00 грн. (сума заборгованості по аліментах за січень 2018 року) х 1% х 31 день (кількість днів прострочки) = 449,5 грн.; Таким чином пеня за прострочення сплати аліментів за період з 01 травня 2017 року по 31 січня 2018 включно становить 4002,00 грн., яка й підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат у розмірі 420,32 грн. та 3 % річних за прострочення сплати додаткових витрат на дитину у розмірі 114,90 грн., суд виходить з наступного. Згідно ч.4 ст.196 СК України у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов'язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов'язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку - після спливу семи днів після пред'явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив. Як вже зазначалось судом вище, рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська віл 27 жовтня 2016 року по цивільній справі №202/5445/16-ц з відповідача на користь позивача стягнуто додаткові витрати на дитину у розмірі 4495,20 грн. Доказів сплати вищезазначеної суми відповідачем суду надано не було. На підтвердження розміру позовних вимог, в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат та 3% річних за прострочення сплати додаткових витрат на дитину, позивачем були надані відповідні розрахунки, правильність яких в судовому засіданні були перевірені судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат у розмірі 420,32 грн. та 3 % річних за прострочення сплати додаткових витрат на дитину у розмірі 114,90 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат у розмірі 9898,48 грн., суд виходить з наступного. За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в Постанові № 3 від 15.05.2006 року (п. 18) «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Як вже зазначалось судом вище, відповідно до довідки №15 про потребу дитини у домашньому догляді, виданої КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області, виданої 01 лютого 2018 року, з квітня 2016 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку та з 01 лютого 2018 року потребує домашнього догляду до [INFO]. Через постійні хвороби [PERSON], позивач несе витрати на її обстеження та лікування доньки. Так, загальна вартість консультацій та лікування [PERSON] склала 12529,96 грн. що підтверджується виписками з лікарень та копіями чеків. Виходячи із загальних засад регулювання сімейних відносин - справедливості, добросовісності та розумності, максимально можливого урахування інтересів дітей відповідно до ч.ч. 8-9 ст. 7 СК України, враховуючи, що сторони мають рівні права та обов'язки щодо неповнолітніх дітей, з врахуванням матеріального становища сторін, суд вважає, що додаткові витрати на дітей, викликані особливими обставинами і сторони повинні нести їх в рівних частках. Таким чином з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 6264,98 гривень (12529,96 гривень / 2) в рахунок покриття фактично понесених додаткових витрат на дитину, що є 1/2 частиною вказаних витрат. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача Ѕ вартості меблів та матраців, задоволенню не підлягають, оскільки ці витрати не можуть розглядатись як додаткові витрати на дитину в розумінні положень ст. 185 СК України. Відповідно до змісту ст.185 СК України, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов'язковою. В силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням двох позовних вимог, та враховуючи, що позивач за даною категорією справи була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial