Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що між сторонами був укладений кредитний договір. Позичальнику були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак відповідач не виконує покладені на нього зобовязання щодо повернення грошових коштів. Тому позивач звернувся до суду, просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача наявну заборгованість та судові витрати. Представник позивача не зявився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідач в останнє судове засідання не зявився. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. До суду була подана письмова заява, згідно до якої відповідач заперечував факт отримання в банку грошових коштів, позов не визнавав. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін, які не зявилися. Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до укладеного договору № SAMDN14000005292989 від 11.01.2006 року [PERSON] (далі - Відповідач) отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 27.08.2015 року має заборгованість 19 789, 48 грн., яка за розрахунком банку складається з наступного: - 2 421, 70 грн. - заборгованість за кредитом; - 17 367,7 8 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; Від зазначеної суми заборгованості слід відняти грошові кошти в сумі 2 699, 66 грн., які були стягнуті за судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 29.01.2007 року, справа 2н-119/07, і різниця становить 17 089, 82 грн. Саме така грошова сума підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. До суду надійшла письмова заява відповідача, згідно до якої він не визнавав наявну заборгованість. Але в той же час відповідач не надав суду доказів того, що ним була подана заява про скасування судового наказу, що був виданий Рівненським міським судом 29.01.2007 року. Тобто фактично заперечуючи отримання коштів від банку відповідач не оспорює судовий наказ від 29.01.2007 року, згідно до якого з відповідача були стягнуті грошові кошти за несвоєчасне виконання умов укладеного між сторонами договору. За таких умов відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що грошові кошти за договором № SAMDN14000005292989 від 11.01.2006 року ним не отримувалися. За нормам ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, мають право подавати докази, брати участь в їх дослідженні, давати усні й письмові пояснення судові, подавати свої доводи, висловлювати міркування та заперечення (ст. 27 ЦПК України). Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Доказуванням є діяльність суб'єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з'ясування дійсних обставин справи, прав і обов'язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів. Обов'язок з доказування покладається як на того, хто звернувся за допомогою до суду, так і на того, хто заперечує заявлені позовні вимоги. Невиконання обов'язку з доказування для сторін й інших суб'єктів правового спору має матеріально-правові і процесуально-правові наслідки. Суд сприяв тому, щоб сторони подали суду належні і допустимі докази на підтвердження чи заперечення свої вимог. Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, враховуючи положення ст.ст. 525, 526, 530, 1050, ч.1 ст. 1054 ЦК України суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Адже рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved