Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

В листопаді 2012 року в суд надійшла позивачем позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 травня 1995 року Залузькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області за актовим записом № 9, та стягнення на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в частці від доходу в розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення повноліття дитиною. В позовній заяві зазначала, що сім»я із відповідачем розпалась остаточно через неналежну поведінку і відношення до сім»ї відповідача, який зловживає спиртними, в п'яному стані стає агресивним, не дбає про інтереси сім»ї, заробітну плату витрачає на свої потреби. Сім»я розпалась остаточно та існує формально. Відповідач не робить спроби для примирення. Перспективи примирення та збереження сім»ї не вбачають. Дочка проживає із позивачкою, бажає проживати із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Вона не може матеріально забезпечити належний розвиток та утримання дитини, тому змушена сама звертатись до суду. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Уточнила, що сім»я остаточно розпалась спочатку 2014 року на підставі тривалого розладу, вони проживають окремо, вважає примирення та збереження сім'ї неможливим, наполягає на розірванні шлюбу. Оскільки відповідач не має інших утриманців, стягнень по виконавчих листах, є працездатним і працює, має задовільне здоров»я, та не має поважних причин, які перешкоджають йому забезпечити зазначений позовом розмір аліментів, просить стягнути аліменти в зазначеному розмірі та строки на утримання дитини. При цьому просить врахувати її проживання із дитиною, відсутність достатніх прибутків, незадовільний майновий стан дитини, збільшення необхідних витрат на утримання і розвиток дочки, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач повністю визнав позовні вимоги та пояснення позивача, оскільки примирення і збереження сім»ї вважає неможливим, перспективи збереження сім»ї не вбачає. Вимоги в частині стягнення аліментів в частці від заробітку визнає на заявлену позовом суму. Пояснив, що працює електромонтером ПАТ «Рівненазот», середня заробітна плата за останні місяці становить 3 100 грн. Вказує, що частково надає кошти на утримання дітей самим дітям, в тому числі повнолітньому сину [PERSON], який є студентом. Не заперечує задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини у вказаному розмірі. Оцінюючи пояснення, досліджені надані в справі докази в їх сукупності, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що сторони із 19 травня 1995 року перебувають в шлюбі зареєстрованому Залузькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області за актовим записом № 9, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка фактично проживає із позивачкою, на утримання якого відповідач, в порушення положень ст.180 СК України, після припинення сімейних відносин не надавав достатньої матеріальної допомоги в добровільному порядку, а в суді не заперечує залишення дитини на проживання з матір»ю і стягнення аліментів в зазначеному позовною заявою розмірі на випадок розірвання шлюбу. У відповідності до положень ст.ст. 180, 181, 183 СК України, позивачкою правомірно заявлений позов про стягнення коштів на утримання дитини за рішенням суду в частці від заробітку із встановленим законом мінімальним розміром стягнутих аліментів, оскільки відповідач працює, має фіксовану стабільну заробітну плату, відомості про офіційні прибутки відповідача встановлені з його слів, відсутні відомості про інших утриманців, про борги чи стягнення по виконавчих листах відповідача. Враховуючи встановлені судом обставини, відповідно до положень ст.182 СК України, на підставі досліджених судом доказів, в частині стану здоров'я, сімейного і матеріального стану дитини, на утримання якої потрібні систематичні витрати, прибутком якої є заробітна плата позивачки, працюючої на час розгляду справи інспектором ВК НУВГП, також встановлені обставини щодо працездатного офіційно працюючого платника аліментів, суд прийшов до висновку, що із задоволенням позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки в розмірі 1/3 частини віх видів прибутку щомісячно, не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, не будуть порушені права та інтереси сторін. Такий розмір стягнення вважається обґрунтованим, відповідно до встановлених обставин і чинного законодавства. При цьому, суд враховує ненадання відповідачем доказів щодо поважних причин та обставин, які б перешкоджали йому забезпечити належні доходи для своєчасної сплати аліментів у вищенаведеному розмірі щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення повноліття дитини. Вважається, що із задоволенням позовних вимог про стягнення аліментів у вказаному вище розмірі щомісячно не будуть порушені права та інтереси дитини, стягувача та платника аліментів. Сукупністю досліджених в справі доказів встановлено, що внаслідок відсутності взаєморозуміння та конфліктів по вині відповідача, що визнано відповідачем, на ґрунті сімейного розладу, сім»я остаточного розпалась із початку 2014 року, сторони не проживають разом і прийшли до переконання про неможливість примирення і збереження сім'ї. За таких обставин, примирення вважається неможливим, а конфліктні відносини суперечать інтересам сторін та неповнолітньої дитини, що, у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставою до розірвання шлюбу. Вимоги в частині залишення дитини, яка фактично проживає із матір»ю, на проживання матері, та присвоєння дошлюбного прізвища позивачу не оспорені стороною відповідача, вважаються доведеними, такими що підлягають до задоволення. На підставі викладеного, ст.ст.104,105,110,112,180,181,182,183,191СКУкраїни,

Outcome: approved