Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

В листопаді 2017р. позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просив суд: стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості у розмірі 32095,55 грн., а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1600,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачка [PERSON] порушила умови договору кредиту, не повертала отриманий кредит своєчасно, не сплачувала кошти (відсотки) за користування ним. В зв'язку із порушенням умов договору, відповідачка повинна сплатити: заборгованість за кредитом - 3833,95 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 26257,05 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1504,55 грн., а всього заборгованість складає 32095,55 грн. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідачки у повному обсязі, а також судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сторона позивача була повідомлена належним чином, в прохальній частині позовної заяви сторона позивача клопотала проводити розгляд справи у відсутність свого представника, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, а тому суд вважає за можливе розглядати дану справу у її відсутність за наявними у справі доказами. Відзив на позов не подавався. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 02 березня 2011р., на підставі заяви відповідачки, між сторонами було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого позивачем було надано відповідачці кредит у розмірі 4000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних від суми залишку за кредитом. Відповідно до п. 1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг (далі по тексту - умов та правил), даний договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на той самий строк . Відповідно до п. 2.1.1.5 умов та правил відповідачка [PERSON] зобов'язалася повертати кошти та сплачувати відсотки за користування кредитом та можливу суму комісії відповідно до умов укладеного договору. В порушення своїх зобов'язань та правил відповідачка кредит у повному обсязі не повернула та не проводила оплату відсотків за користування ним. Згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 31 серпня 2017р. заборгованість відповідачки по сплаті суми кредитних коштів становить 3833,95 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 26257, 05 грн. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Пунктом 2.1.1.7.6 умов та правил визначено, що у разі порушення позичальником строків погашення суми боргу по сплаті кредитну та нарахованих відсотках більше, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в сумі 500,0 грн. та штраф у розмірі 5 % від суми боргу по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Таким чином, у зв'язку із простроченням позичальником сплати суми кредиту та нарахованих відсотків, з нього також підлягає стягненню нарахована сума штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,0 грн. та сума штрафу (процентна складова) в розмірі 1504,55 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 24498,29 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 3833,95 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 26257,05 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1504,55 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1600,0 грн.

Outcome: approved