Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернуся з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку спілкування з дитиною. 11 травня 2017 року уточнив позовні вимоги, обґрунтовуючи їх тим, що 16.09.2005 року він уклав шлюб з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10.09.2013 року мешкають з відповідачем. Відповідач чинить перешкоди в спілкуванні з молодшою дитиною, [PERSON], перешкоджаючи в реалізації позивачем батьківських прав. Просить суд усунути перешкоди в спілкуванні з донькою, [PERSON], визначивши порядок спілкування з дитиною в відсутності відповідача [PERSON] протягом 2 днів кожного тижня в суботу та неділю. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити уточнені позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Представник відповідача, [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечувала. Представник третьої особи, [PERSON], в судовому засіданні не заперечувала проти уточнених позовних вимог. Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступного: Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.09.2005 року по 02.08.2013 року (а. с. 7). Під час знаходження в зареєстрованому шлюбі в них народились діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу між сторонами мешкають з відповідачем, [PERSON], яка чинить перешкоди в спілкуванні з дитиною донькою [PERSON], на власний розсуд надаючи або відмовляючи позивачу в наданні часу на спілкування з дитиною. \~Згідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 157 СК України, той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов'язаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Крім того, той з батьків, з ким проживає дитини, не має права чинити перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до змісту ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І тоді суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Також відповідно до ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною є законні та обґрунтовані. Під час розгляду справу суду не доведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні доньки, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, батько дитини має бажання приймати участь у вихованні дитини, а спілкування між позивачем та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку дитини, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з дитиною, суд, з урахуванням, інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, приходить до висновку, що позовні вимоги що підлягають задоволенню. Суд вважає за можливе визначити, як спосіб участі позивача у вихованні малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], періодичні побачення з дитиною, а саме надати можливість спілкування батька з донькою щотижня, на протязі двох днів суботи та неділі. \~\~\~\~\~\~\~\~ Приймаючи рішення у справі, судом враховано, що позивач [PERSON] намагається приймати активну участь у житті дитини, має усі умови для спілкування з дитиною, тому відсутні підстави для позбавлення його права на спілкування з дитиною На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved