Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернулась [PERSON] Позовну заяву позивач аргументує тим, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 08 листопада 2006 року Хорівською сільською радою Острозького району Рівненської області, актовий запис № 11. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що шлюбне життя з відповідачем не склалося, у них різні характери та погляди на життя. Відповідач вживає спиртними напоями з приводу чого між ними постійно виникали та виникають постійні сварки, свідками яких часто стає їхня спільна дитина, що негативно впливає на її стан та створює напругу у подружніх стосунках. На протязі останніх п'яти років проживають окремо, між ними відсутні будь-які почуття. Посилається на те, що вони з відповідачем не змогли побудувати сімейні відносини на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тому перспектив для збереження сім'ї немає, шлюб між ними існує формально, так як вони подружніх стосунків не підтримують, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов'язків не мають, проживають окремо. Вказала, що спору щодо поділу майна між ними немає. Питання утримання спільного неповнолітнього сина між ними вирішено. Просила шлюб між ними розірвати. Позивач в підготовчому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Представник позивача адвокат [PERSON] в підготовчому засіданні заявлені позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. При цьому зазначив, що на даний час сімя існує формально, протягом останніх п'яти років сторони проживають окремо, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов'язків не мають, тому шлюб між ними існує формально. Просив не надавати сторонам термін на примирення. У сторін відсутній спір щодо спільного майна подружжя та питання утримання неповнолітнього сина. Відповідач в підготовчому засіданні заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі, не заперечив проти їх задоволення. Зазначив, що протягом п'яти років як сім'я спільно не проживають, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов'язків не мають. Вказав на відсутність спору щодо поділу майна та питання утримання сина. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ГЮ № 018787 встановлено, що 06.11.2006 року Хорівською сільською радою Острозького району Рівненської області, актовий запис № 11, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище Бондарчук. (а.с.7). Від шлюбу народився син: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №168572, виданого 22.12.2003 року Хорівською сільською радою Острозького Рівненській області, актовий запис № 21. (а.с.8). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сім?я фактично розпалася, сторони разом не проживають, взаємних прав та обовязків не мають, спільного побуту, бюджету, не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу. Між сторонами відсутній спір щодо спільного майна та питання утримання сина, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв'язку із чим, визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів для примирення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Судом встановлено, що між сторонами відсутні такі складові сім`ї, як спільне проживання, повязаність спільним побутом та почуття любові і взаємоповаги, а тому шлюб необхідно розірвати. Як вбачається із ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Із квитанції № 0.0.941445671.1 від 17.01.2018р., банк платника ПАТ «ПриватБанк», [PERSON] сплаченого на рахунок ГУ ДКСУ у Рівненській області, розрахунковий рахунок № 31214206700005, МФО 833017, ЄДРПОУ 38043501, судовий збір у розмірі 704,80 грн., враховуючи визнання позову відповідачем до розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається із ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 352,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом. На підставі ст. 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved