Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Вільна профспілка медичних працівників України звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до відповідача, вказавши, що вона працює фельдшером-лаборантом поліклінічного відділення Державного закладу «Відділкова лікарня ст. Херсон Державного підприємства «Одеська залізниця» м. Таврійськ Херсонської області. Умови її праці передбачають роботу на ставку заробітної плати з доплатами відповідно до законодавства. За період квітня-липня 2015 року за розрахунковими листами ця сума заробітної плати становить 9275,00 грн., індексація за квітень-липень 2015 року становить 3149,51 грн., що відповідає вимогам ст. 33 Закону України «Про оплату праці». На сьогоднішній день уповноважений Державного закладу «Одеська залізниця» роботодавець державний заклад «Відділкова лікарня ст. Херсон» не виплачує їй заробітну плату , чим порушує ст. 21,115 КзпП України. Заробітна плата є єдиними джерелом існування її родини. Через її невиплату вона зазнала моральних страждань: безсоння, знервованість, втратила нормальні життєві звязки через що витрачала додаткові зусилля для організації свого життя : брала гроші в борг для купівлі їжі, оплати комунальних послуг. Через невиплату їй заробітної плати в неї виникла кредитна заборгованість, банк розпочав досудове провадження, завдані їй збитки становлять 7138,08 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 12 454,51 грн., матеріальну шкоду, яка виникла через несвоєчасне погашення кредиту в сумі 7138,08 грн., моральну шкоду в сумі 3 000 грн. В судовому засіданні позивачка, її представник підтримали заявлені вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав, пояснивши, що поліклінічне відділення Державного закладу «Відділкова лікарня станції Херсон ДП «Одеська залізниця» є складовою частиною державного закладу «Відділкова лікарня станції Херсон державного підприємства «Одеська залізниця». На даний час балансоутримувачем закладу є Міністерство інфраструктури України. Фінансування закладу до 28 грудня 2014 року здійснювалося з державного бюджету України Міністерством інфраструктури України. Ст. 25 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» визначений порядок розрахунку по кожному медичному закладу, розміру субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на фінансування. Головним розпорядником бюджетних коштів по Державному закладу «Відділкова лікарня станції Херсон державного підприємства «Одеська залізниця» визначено Міністерство здоровя України. Додатком 10 до Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» визначений перелік закладів, установ, організацій та закладів освіти, культури, охорони здоровя та фізичної культури і спорту, які передаються на фінансування з місцевих бюджетів. Серед зазначених заходів передбачені і цільові видатки на утримання державного закладу «Відділкова лікарня станції Херсон державного підприємства «Одеська залізниця». Таким чином, відповідач повністю фінансується з бюджету. Сума заборгованості по заробітній платі позивачки складає 8539,41 грн. На сьогоднішній день відсутнє бюджетне фінансування ДЗ «Відділкова лікарня станції Херсон державного підприємства «Одеська залізниця» м. Таврійськ Херсонської області, оскільки Новокаховська міська рада не здійснює фінансування відділення відповідача м. Таврійськ як це передбачено Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік». Проти стягнення моральної шкоди представник відповідача також заперечував, оскільки позивачем не доведено факту її заподіяння. Не згоден з позовною вимогою про стягнення матеріальних збитків через несвоєчасну сплату кредиту, посилаючись на те, що позивачка укладаючи договір споживчого кредиту мала передбачити всі ризики, в тому числі і несвоєчасну виплату заробітної плати, тому вини відповідача в заподіянні вказаних збитків немає. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка перебуває в трудових відносинах з відповідачем, працює в поліклінічному відділенні вказаного державного закладу в м. Таврійськ, чого не заперечує відповідач. Відповідно до довідки наданої відповідачем заборгована заробітна плата позивачки становить 10 502,31 грн., після утримання податків та інших обовязкових платежів 8539,41 грн., що не суперечить розрахунковим листам за квітень-липень 2015 року, наданих позивачкою, в яких зазначено, що заробітна плата разом з індексацією та надбавками позивачці нараховувалася, проте не виплачувалася. З переписки між відповідачем та Новокаховською міською радою з приводу фінансування медичного закладу, наданого представником відповідача слідує, що Новокаховська міська рада немає правових підстав здійснювати утримання медичного закладу, в якому працює позивачка, поліклінічне відділення державного закладу «Відділкова лікарня ст. Херсон Державного підприємства «Одеська залізниця» на утримання до Новокаховської міської ради не передано, існує як структурний підрозділ державного закладу «Відділкова лікарня ст. Херсон Державного підприємства «Одеська залізниця», що на час розгляду справи перебуває в державній власності. Оскільки заробітна плата є винагородою за працю, примусова праця в Україні не допускається, тому відповідно до ст. 43 Конституції України, ст. 115 КзпП України заборгованість по заробітній платі підлягає стягненню з відповідача в сумі 8539,41 грн. з яких утримані податки та інші обовязкові платежі. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Відповідно до ст.115 КзпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо відсутності фінансування поліклінічного відділення в м.Таврійськ, оскільки відсутність коштів не є підставою для невиплати заробітної плати та відмови в позові. Відповідно до ст. 237-1 цього Кодексу, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачкою на підтвердження моральної шкоди, заподіяної внаслідок невиплати їй заробітної плати за квітень-липень 2015 року, надано листи попередження про існування заборгованості по оплаті комунальних послуг з газо - та водопостачання, листи нагадування з банківських установ про наявність кредитної заборгованості та необхідність в найкоротший строк сплатити вказану заборгованість, договір про надання фінансового кредиту та заставу майна з Центрального ломбарду, в якому зазначено, що позивачкою були отримані грошові кошти під заставу її золотих виробів, на даний час кредит не повернуто, золоті вироби нею втрачені. Враховуючи те, що невиплата заробітної плати позивачки є порушенням її конституційних прав, факт вказаного порушення судом встановлений, він не заперечується відповідачем, позивачка має заборгованість по оплаті комунальних послуг, кредитну заборгованість, їй нараховуються штрафні санкції, вона вимушена брати гроші в борг під заставу майна, що свідчить глибину та тривалість моральних страждань через втрати майнового характеру та наявність зобовязань, які вона немає можливості виконати, тому враховуючи принцип розумності та справедливості суд вважає, що позивачці заподіяно моральну шкоду в сумі 1000 грн., що підлягає стягненню з відповідача. Позов в частині стягнення з відповідача на користь позивачки матеріальної шкоди в розмірі 7138,08 грн. не підлягає задоволенню, оскільки вказана сума є заборгованістю позивачки за кредитним договором, як слідує з листа повідомлення ТОВ «М.Б.А. Фінанси», до якої відповідач жодного відношення немає, до того у суду немає правових підстав для стягнення вказаної суми збитків з роботодавця. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 487,20 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору. На підставі ст. 43 Конституцій України, ст. 115, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial