Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідачки, який уточнив у квітні 2014 р., у заяві зазначивши, що 05 лютого 2014 р. його батько подарував йому квартиру [ADDRESS]. Однак, після цього в квартирі залишилася проживати і бути зареєстрованою відповідачка - колишня дружина батька. Відповідачка позивачу чинить перешкоди у здійсненні ним права власності на квартиру, у квартиру його пускає, не дає ключів. Добровільно залишити квартиру відповідачка не бажає. У зв'язку із цим позивач із сім'єю вимушений наймати інше житло, нести витрати на його оплату. Тому просив визнати відповідачку такою, що втратила право користування спірною квартирою, знявши її з реєстраційного обліку, та виселити без надання іншого жилого приміщення. Також просив стягнути з відповідачки збитки, які він несе в результаті найму житла. Ще просив стягнути відшкодування моральної шкоди, завданої йому душевними страждннями та психологічним розладом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, пояснили відповідно до заяви. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, пояснили, що відповідачка не чинить перешкод у проживанні позивача в спірній квартирі. Відповідачка також пояснила, що в неї в середені серпня 2014 р. закінчується контракт на роботі, після чого вона виселиться самостійно. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову на підставі наступних правових норм та встановлених обставин справи. Як встановлено судом, підтверджується копією особового рахунку, та визнається сторонами, що відповідачка [PERSON] зареєстрована і проживає в квартирі [ADDRESS] (а.с. 9). З копії договору дарування від 05 лютого 2014 р. та витягу з Держреєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що квартира [ADDRESS] належиь на праві власності позивачеві [PERSON] Дарувальником є батько позивача - [PERSON] (а.с. 6, 7). Визнається сторонами, що відповідачка [PERSON] та батько позивача [PERSON] з 1996 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали у листопаді 2013 року. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З висновку Приморського РВ випливає, що відповідачка не надавала позивачеві доступу до спірної квартири (а.с. 46), таким чином перешкоджаючи йому здійснювати право власності. Допитана свідок [PERSON] підтвердила в суді, що відповідачка перешкоджає вселенню позивача і на час розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. За змістом ст. 64 ЖК Української РСР відповідачка не є членом сім'ї позивача. Її право користування спірною квартирою є похідним від права власності її колишнього чоловіка. Після укладення договору дарування відповідачка втратила право користування жилим приміщенням і законних підстав для проживання у спірній квартирі не має. Оскільки факт перешкоджання з боку [PERSON] власникові квартири [PERSON] у здійсненні ним права власності судом встановлений беззаперечно, то порушене право власника підлягає судовому захисту шляхом визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням із зняттям з реєстраційного обліку в органах ДМС України. Також відповідачка підлягає виселенню з займаного жилого приміщення, оскільки проживає у ньому без відповідних правових підстав. При цьому законних підстав для надання їй іншого жилого приміщення немає. Посилання відповідачки на те, що вона не може виселитися зі спірної квартири у зв'язку із її трудовим контрактом суд до уваги не приймає, оскільки це значення для вирішення справи не має і не грунтується на законі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивач не представив суду доказів тому, що він несе матеріальні витрати на найм житла у зв'язку із перешкоджанням відповідачкою у його проживанні у спірній квартирі, одного посилання на договір оренди від 12.01.2013 року недостатньо. Також позивачем не надано доказів його душевних стражднь та психологічного розладу у зв'язку із діями відповідачки, тому у зазначених частинах позов задоволенню не підлягає. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, то з відповідачки мають бути стягнуті судові витрати позивача у вигляді судового збору в сумі 243,60 гривень.

Outcome: partial