Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що звідповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі до 2010 року.Від шлюбу мають двоє дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Син є повнолітнім, на даний час навчається на 1 курсі Національного університету водного господарства та природокористування в інституті автоматики, кібернетики та обчислювальної техніки на денній формі навчання з 01.09.2018 до 30.06.2022. Окрім того, син є особою з інвалідністю з дитинства по слуху, його три рази оперували у м.Києві для покращення слуху. Це потягло додаткові витрати. Вона не може самостійно утримувати повнолітнього сина, працює медичною сестрою у КП «Дубенська ЦРЛ», отримує мінімальну заробітну плату. Відповідач працює лікарем у КП «Дубенська ЦРЛ», має значно вищий рівень доходу, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина на час навчання. Просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти на утримання сина, на час його навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, про що зазначила у позові. Відповідач в судове засідання також не з`явився, згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи без його участі, позов визнає повністю. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Дубенського міськрайонного суду від 20.12.2010 (а.с. 8). [PERSON] народився [INFO] , його батьками є сторони у справі (а.с. 9). Згідно довідки центру надання адміністративних послуг Дубенської міської ради Рівненської області № 07-01-20/528 від 13.02.2019, позивачка зареєстрована та проживає разом з дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства ІІІ групи, про що свідчить посвідчення серії [NUMBER] . Йому проводились оперативні втручання, про що свідчать протоколи операції (а.с. 11-14). Згідно довідки про доходи № 32 від 12.03.2019, [PERSON] працює на посаді медичної сестри в КНП «Дубенська ЦРЛ», її заробітна плата за період з вересня 2018 по лютий 2019 склала 27061, 17 грн. (а.с. 15). Згідно довідки № 2537 від 22.10.2018, виданої Національним університетом водного господарства та природокористування, [PERSON] навчається на 1 курсі в інституті автоматики, кібернетики та обчислювальної техніки на денній держбюджетній формі навчання з 01.09.2018 по 30.06.2022 (а.с. 16). Згідно ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст.199 Сімейного кодексу України обов`язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків. Частиною 2 статті 199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи те, що 23.10.2016 [PERSON] досягнув повноліття, продовжує навчання, в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, проживає з матір`ю, знаходиться на її утриманні, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до закінчення ним навчання. Такий розмір аліментів, на думку суду буде відповідати засадам розумності і справедливості, та буде співмірним потребам дитини та можливостям батька. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 768 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави. За таких обставин,

Outcome: approved