Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

В лютому 2017 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання угоди дійсною. Свої вимоги мотивував тим, що в 2001 р. він придбав у відповідачів квартиру [ADDRESS] оформивши договір купівлі-продажу нерухомого майна на Універсальній товарно-сировинній біржі. На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися належним йому майном, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Продавці ніяких претензій не пред'являють, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу ухиляються. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений між сторонами та оформлений на Універсальній товарно-сировинній біржі 03.05.2001 р. - дійсним. Позивач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Причини неявки не повідомив. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] - по 1/3 частині кожному, на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 07.02.2000 р., зареєстрованого в ММБТІ в реєстрі за №17965 від 27.03.2001 р. 03.05.2001 р. на Універсальній товарно-сировинній біржі за № 3091-л був зареєстрований Договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] укладений між [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON], - з іншої сторони. Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною. На час укладання договору купівлі-продажу сторони ухилились від його нотаріального посвідчення. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що права позивача порушено, іншим шляхом поновити їх неможливо, отже заявлені вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі статей 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та

Outcome: approved