Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті комунальних послуг звернулась [PERSON] Представник позивача у позовній заяві зазначає, що 03.12.2013 [PERSON] придбала квартиру №68 по вул.Гайдамацька (Струтинська), 10/12 в м.Рівне, в якій не проживала та не була зареєстрована однак 19.09.2014 вона зареєструвала у вказаній квартирі [PERSON], який проживав у належній їй квартирі до 06.09.2016 та споживав комунальні послуги. Зазначаючи про те, що відповідач свою реєстрацією у квартирі підтвердив, що отримує права та обовязки по утриманню даної квартири, просить стягнути з [PERSON] заборгованість, яка виникла за несплату ним комунальних послуг, в розмірі 12145,95 грн. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили позов задовольни на підставі обставин викладених у позовній заяві. Вказали, що відповідач не завжди вчасно вносив плату за користування квартирою, а плату за житлово-комунальні послуги, взагалі перестав сплачувати у звязку із чим виникла заборгованість. На запитання про те, чи укладався між позивачем і відповідачем договір найму житлового приміщення, пояснили, що не укладався. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, подали заперечення проти позову у якому вказують, що 19 вересня 2014 року відповідач був зареєстрований за адресою в [INFO] (Гайдамацька), 10/12 кв. 68, разом з тим, він жодного дня не проживав за даною адресою, оскільки з 19 березня 2014 року по 06 березня 2015 року він був мобілізований та проходив військову службу в зоні проведення АТО, а у зазначеній квартирі проживали: його колишня дружина [PERSON], з якою 25 червня 2015 року Рівненським міським судом Рівненської області шлюб між ними було розірвано, родичі його колишньої дружини та її співмешканець. Вказує, що після демобілізації, з березня 2015 року постійно проживав в [INFO], таким чином, він жодного разу не користувався квартирою № 68 в житловому будинку № 10/12 по вул. Струтинській (Гайдамацька) в м. Рівне, не був споживачем комунальних послуг за даною адресою. Зазначив, що лише декілька разів та всього декілька годин він був у квартирі № 68 в житловому будинку № 10/12 по вул. Струтинській (Гайдамацька) в м. Рівне, оскільки відвідував свою доньку [PERSON], яка за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25.06.2015 року залишена проживати разом з матірю. Вказав, що причиною реєстрації місця проживання у квартирі № 68 в житловому будинку № 10/12 по вул. Струтинській (Гайдамацька) в м. Рівне, було те, що відповідач вже тривалий час проживав у м. Рівне за іншими адресами, та в звязку з його участю у АТО він мав намір скористатися правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки саме в м. Рівне, жодного наміру та бажання проживати у квартирі № 68 в житловому будинку № 10/12 по вул. Струтинській (Гайдамацька) в м. Рівне у нього не було. Про дані обставини він домовлявся з [PERSON], на що вона погодилася, про що власне свідчить те, що він був зареєстрований у її квартирі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є донькою позивача і їй відомо, що у квартирі [ADDRESS] в м Рівне, яка належить її матері був зареєстрований та проживав [PERSON] зі своєю сімєю, а саме дружиною та дитиною. Зазначила, що вона особисто пару разів приїжджала на вказану квартиру, у звязку із тим, що відповідач не вносив плату за надані комунальні послуги, проте жодного разу відповідача у квартирі не бачила, а спілкувалась із його дружиною. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сусідом [PERSON] і разом з дружиною проживає у [INFO]. Вказав, що особисто декілька разів бачив [PERSON] у підїзді будинку. Зазначив, що значно більше раз бачив його дружину з дитиною. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] і разом з чоловіком проживає у [INFO]. Вказала, що особисто декілька разів бачила [PERSON] з донькою, які виходили з квартири в обідню пору. Зазначила, що значно більше раз бачив його дружину з дитиною, саме з ним вона спілкувалась і підтримувала сусідські відносини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є односельчанкою [PERSON], оскільки вони проживають в [INFO] і відповідач з березня 2015 року та по даний час проживає в [INFO]. Зазначила, що [PERSON] знаходився у зоні АТО, а у час коли приїжджав додому, то допомагав батькові по господарстві, їздив на його машині. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є батьком [PERSON] Вказав, що його син з березня 2014 року знаходився у зоні АТО, а у період коли приїжджав у відрядження, то знаходився у його будинку. Зазначив, що на квартирі [ADDRESS] жодного разу не був. Вказав, що йому відомо, що його син періодично їздив у м.Рівне до доньки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що є односельчанкою [PERSON], і вказала, що він з березня 2015 року та по даний час проживає в [INFO]. Зазначила, що їй відомо, що [PERSON] знаходився у зоні АТО, а у час коли приїжджав додому, то допомагав батькові по господарстві, їздив на його машині. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. Відповідно до адресної довідки доданої до позовної заяви, [PERSON] з 19.09.2014 по 06.09.2016 значився зареєстрованим за адресою: [INFO]/12, кв.68 м.Рівне. (а.с.5) З рахунків РОВКП ВКГ Рівнеоблводоканал, ПАТ Рівнеобленерго, ТОВ Рівнетеплоенерго, ЖКП Покровеське встановлено, що станом на серпень 2016 року заборгованість [PERSON] по сплаті комунальних послуг становить 12145,95 грн., що включає: за гарячу воду та опалення 8035,42 грн., за утримання будинку та прибудинкової території 3316,98 грн., за холодну воду, водовідведення та водопостачання 198,91 грн., за електроенергію 594,64 грн. (а.с.6,7) З договору купівлі продажу квартири встановлено, що 03.12.2013 [PERSON] придбала квартиру №68 по вул.Гайдамацька (Струтинська), 10/12 в м.Рівне. (а.с.21) З посвідчення серії ЮА №036083 від 07.05.2015 встановлено, що [PERSON] є учасником бойових дій. (а.с.39) Згідно військового квитка серії АВ №273644 встановлено, що [PERSON] з 19.03.2014 на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 призваний у Збройні Сили України, а 06.03.2015 на підставі наказу від 06.03.2015 звільнений (демобілізований) в запас. (а.с.40) З акту обстеження по Мигилянівській сільській раді щодо проживання [PERSON] в будинку який знаходиться за адресою: с.Могиляни, вул.Заводська, буд.12 встановлено, що [PERSON] проживає за вказаною адресою з березня 2015 року по теперішній час. (а.с.41) З довідки №1511/4 особовий рахунок 30207 від 15.02.2017 встановлено, що за адресою [ADDRESS] проживає [PERSON] та заборгованість за теплову енергію станом на 01.02.2017 становить 2279,99грн. Згідно квитанції №272 від 26.12.2016 [PERSON] на рахунок ТОВ Рівнетеплоенерго було сплачено 14222,88 грн. 11.06.2014 між ПАТ по газопостачанню та газифікації Рівнегаз Виконавець, з однієї сторони, та [PERSON] Споживач, з іншої сторони, укладено договір №5036409 про надання послуг з газопостачання, за умовами якого Виконавець зобовязується безперервно надавати Споживачеві, членам його сімї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, приватному будинку, послуги з постачання природного або скрапленого газу для побутових потреб, а Споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором. 11.06.2014 між ТОВ Рівнетеплоенерго Підприємство, з однієї сторони, та [PERSON] Споживач, з іншої сторони, укладено договір №30207 про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, за умовами якого Підприємство зобовязується своєчасно надавати Споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а Споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором. 02.07.2014 між ПАТ Рівнеобленерго Електропостачальник, з однієї сторони, та [PERSON] Споживач, з іншої сторони, укладено договір №256177591 про користування електричною енергією, за умовами якого Електропостачальник зобовязується постачати Споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах, а Споживач зобовязується оплачувати одержану електричну енергію за встановленими тарифами терміни, передбачені цим договором. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, їхніх представників, свідків, вивчивши матеріали справи вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті комунальних послуг варто відмовити з огляду на такі обставини. В судовому засіданні з позовної заяви та пояснення представників позивача встановлено, що 03.12.2013 [PERSON] придбала квартиру №68 по вул.Гайдамацька (Струтинська), 10/12 в м.Рівне, в якій не проживала та не була зареєстрована. 19.09.2014 вона зареєструвала у вказаній квартирі [PERSON], який проживав у належній їй квартирі до 06.09.2016 . Відповідно до статті 162 Житлового кодексу УРСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Як встановлено в судовому засіданні, жодної угоди про компенсацію комунальних послуг між [PERSON] та [PERSON] не укладалося, позовні вимоги заявлені лише до [PERSON] оскільки він був в цій квартирі зареєстрований. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та даному праву відповідає обовязок споживача визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього ж Закону, згідно якого споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тобто, статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних\~\~послуг у строки, встановлені договором або законом. [PERSON] посилається у своїй позовній заяві на вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яким визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, відповідно до статті 1 вказаного Закону, «ВИРОБНИКОМ» є суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги, «ВИКОНАВЦЕМ» є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору, а «СПОЖИВАЧЕМ» є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Як визначено ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. В судовому засіданні встановлено, що сторонами не укладено договору найма житла з визначенням відповідних умов, за угодою сторін, відтак позовна вимога щодо стягнення заборгованості за спожиті відповідачем житлово-комунальні послуги є безпідставною, з огляду на встановлений між сторонами порядок оплати послуг. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно ст.810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 811 ЦК України, договір найму житла укладається у письмовій формі. Тобто [PERSON] була зобовязана укласти із [PERSON] договір найму житла, проте, як вбачається із матеріалів справи, договір укладений не був. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», дано роз'яснення згідно яких при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сімї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Окрім того, відповідно до п. 1 і 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються: на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо) та на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). За змістом спірних правовідносин та вимог Закону грошове зобовязання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг має відповідний споживач (боржник), який повинен виконати свій цивільно-правовий обовязок на користь кредитора, який має право вимагати від боржника сплати грошей за надані послуги (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Отже, з юридичної природи цих правовідносин кредитором в даному випадку є саме виконавець послуг, той чи інший субєкт господарювання, який надає ці послуги споживачу. Проте, позивач, як власник наданого житла, не є кредитором, тобто особою в якої виникло цивільне право вимагати виконання грошового зобовязання з оплати комунальних послуг на свою користь. Також, в судовому засіданні з матеріалів справи та пояснення сторін встановлено, що жодного договору на надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладалося. Ні з показів свідків, ні з матеріалів справи не встановлено, що [PERSON] дійсно проживав у вказаний позивачем період в цій квартирі. За таких обставин судом не встановлено порушене право позивача, яке б підлягало захисту шляхом стягнення грошових коштів з відповідача на її користь, а тому в задоволенні позову про це слід відмовити. Як визначено частинами 1, 3, 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст. 509, 810, 811 ЦК, ст. 64, 156, 158, 160, 162 ЖК України, ст. 13, 16, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: dismissed