Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

В лютому 2017 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В направленому на адресу суду позові позивач зазначив, що 01.03.2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № без номера, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 4700,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається з заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Отримані відповідачем кошти до моменту подання позовної заяви до суду банку не повернуті. Відповідач порушив умови договору, в звязку з чим у нього станом на 31.01.2017 року виникла заборгованість в сумі 56974,26 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 4688,80 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 45746,62 грн.; заборгованість за пенею та комісією в сумі 3587,68 грн.; штраф (фіксована частина) в сумі 250,00 грн.; штраф (процентна складова) в сумі 2701,16 грн., а тому позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 56974,26 грн. та 2020 грн. 00 коп. судових витрат. В судове засідання представник позивача не зявився, направив до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі представника банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про день та час судового розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України (а.с. 38). Відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 01.03.2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № без номера, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 4700,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається з заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (а.с. 6-13). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит. Відповідачем [PERSON] порушено умови Кредитного договору, внаслідок чого він має прострочену заборгованість станом на 31.01.2017 року в сумі 56974,26 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 4688,80 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 45746,62 грн.; заборгованість за пенею та комісією в сумі 3587,68 грн. (а.с. 3-5). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позовні вимоги в частині стягнення штрафу (фіксована частина) в сумі 250,00 грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 2701,16 грн. задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обов'язковим для застосування за правилами ст.360-7 ЦПК України. Загальна сума заборгованості визначена судом складає суму 54023,10 (п'ятдесят чотири тисячі двадцять три) гривні 10 копійок. Таким чином, позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає до часткового задоволення. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 54023,10 грн., тобто 94,82 %, то з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судові витрати в сумі 1915,37 грн. (94,82% від суми загальних судових витрати 2020 = 1600 + 420 (оголошення у пресі) гривень). На підставі викладеного,

Outcome: partial