Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

В липні 2020 року позивачка звернулась до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення. На обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що 24.11.2017 року на підставі договору купівлі-продажу придбала Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0185 га, та 1\\2 частину будинку що розташований на ній за адресою: [ADDRESS] . Весною 2018 року позивачка встановила 12 бетонних стовпів та 2 металевих на відсані 3-4 метри від фундаменту будинку. 28.11.2019 року вказані стовни групою осіб були знесені. Рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 27.11.2019 року за № 365 доручено КП «Благоустрій» вжити заходи з відновлення благоустрою на розі вулиць Зелений Гай та Донецька, а саме демонтувати самовільно встановлений паркан на землях загального користування Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради. Контроль за виконанням даного рішення покласти на заступника сільського голови з питань ЖКГ та будівництва Федоренка А.М. Зазначила, що в Рішенні не зазначено позивача, як конкретну особу, яка самовільно збудувала паркан, в чому полягають неправомірні дії, претензій, вимог та попереджень про усунення допущених нею порушень про самовільне встановлення паркану не отримувала. Ураховуючи наведене, просила позов задовольнити. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.07.2020 року відкрито провадження у справі. Призначене підготовче засідання на 12 серпня 2020 року о 09.15 годин. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.02.2021 року клопотання позивача про заміну сторони її правонаступником задоволено. Замінено відповідача -Петропавлівсько-Борщагівську сільську раду Києво-Святошинського району, виключивши її з числа осіб, що беруть участь у справі, на правонаступника- Борщагівську сільську раду Бучанського району Київської області. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.04.2021 року підготовче провадження у справі закрите. Призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 01.07.2021 року на 11.00 годин, встановивши загальний порядок дослідження доказів у праві. 25.10.2021 року в судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги підтримали з посиланням на обставини, які викладені в заяві, просили їх задовольнити. Представник відповідача Крайнік Д.В. проти позову заперечував, просив позовну заяву залишити без задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджено наявними матеріалами Рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 27.11.2019 року вирішено доручити КИ «Благоустрій» вжити заходи з відновлення благоустрою на на розі вулиць Зелений Гай та Донецька, а саме демонтувати самовільно встановлений паркан на землях загального користування Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради. Контроль за виконанням даного рішення покласти на заступника сільського голови з питань ЖКГ та будівництва Федоренка А.М . З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.11.2017 № 105015496 та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.11.2017 № 105017625 вбачається, що власником 1/2 житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки з кадастровим номером 3222485901:01:052:5187, яка розташована за адресою [ADDRESS] є [PERSON] , а не позивачка. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша, друга статті 89 ЦПК України). Суд встановивши відсутність належних та допустимих доказів того, що позивач є власником земельної ділянки та Ѕ частини будинку, що розташовані за адресою [ADDRESS] , оскільки матеріали справи не містять таких доказів, та ураховуючи те, що позивачем не надано належних доказів порушення відповідачем вимог чинного законодавства України та порушення його права, обґрунтовано вважає, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed