Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

В лютому 2014 р. [PERSON]звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ,який був розірваний за рішенням суду,від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO] Посилаючись на те, що з часу припинення шлюбних відносин неповнолітній син знаходиться на її утриманні,відповідач має нерегулярний мінливий дохід та можливість приймати участь в утриманні дитини,однак його участь є незначною та недостатньою для забезпечення усіх потреб дитини,позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 643 гр. щомісячно ,що відповідає половині встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,з дати подачі позову. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала та з урахуванням викладених в позові обставин просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив,що з грудня 2012 р.він проживає окремо від дитини,на теперішній час він не працевлаштований,має захворювання та потребує операції,тому може оплачувати аліменти на утримання сина у розмірі не більше 500 гр.щомісячно. Якщо позивачка дасть йому можливість бачитися із сином та брати участь у його вихованні,він,ймовірно,зможе виділяти на сина більшу суму. Заслухавши учасників процесу, оцінивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню , виходячи з наступного. Як встановлено з матеріалів справи, з 16.11.2001 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі,від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO] В судовому засіданні позивачка пояснила,що з грудня 2012 р.спільне господарство та шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені,на теперішній час їх шлюб розірваний,відповідач проживає окремо від дитини, ці обставини відповідач не заперечував. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1. ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За поясненнями сторін,обов*язки по утриманню сина на час розгляду справи виконує позивачка,при цьому відповідач надав квитанції,відповідно до яких він 03.02.2014 р.та 03.03.2014 р.добровільно в якості аліментів поштовим переказом на ім*я позивачки перерахував суму по 450 гр. Як вбачається з матеріалів справи,відповідач офіційно не працевлаштований,інших неповнолітніх дітей не має, з нього не проводяться стягнення за виконавчими листами. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» з 01.01.2014 р.прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років встановлено в сумі 1286 гр., батьки мають рівні обов*язки в утриманні дітей . Розмір аліментів 643 гр. на дитину в місяць за участю матері в його утриманні є половиною прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,може забезпечити нормальний рівень харчування,лікування,розвитку дитини сторін та щоденні побутові потреби. Таким чином,вимоги позивачки про стягнення з відповідача по 643 гр.щомісячно на утримання спільної дитини сторін узгоджуються з встановленим Державою прожитковим мінімумом для дитини відповідного віку,підстав для звільнення відповідача від участі у належному утриманні дитини суд не встановив. Посилання відповідача на відсутність офіційного місця роботи суд до уваги не приймає ,оскільки на обліку як безробітний відповідач не перебуває,протипоказань за станом здоров*я для працевлаштування не має. Стан здоров*я відповідача,у якого виявлені ознаки остеохондрозу та інших супутніх захворювань, не перешкоджає йому влаштуватись на фізично легку працю або заробляти інтелектуальною працею. Участь відповідача в добровільному порядку в оплаті коштів на утримання дитини за два місяці 2014 р.буде врахована при виконанні рішення в примусовому порядку. З огляду на вказані обставини, з наданих та досліджених доказів суд встановив передбачені законом підстави для задоволення позову в зазначеному розмірі.

Outcome: approved