overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

В квітні 2017 року заявники [PERSON], [PERSON], звернулися до суду із заявою про зниження шлюбного віку та надання права на шлюб неповнолітнім особам. Посилались на те, що вона [PERSON], [INFO], яка на сьогоднішній день не досягнула повноліття, в 2015 році познайомилася з [PERSON], [INFO], з яким склалися дуже теплі та щирі стосунки один до одного. Згодом [PERSON] дізнався, що неповнолітня [PERSON] вагітна і строк вагітності становить 13-14 тижнів. Зазначили, що [PERSON] та [PERSON] вирішили одружитися і звернулися з відповідною заявою до ВРАЦС Чернівецького МУЮ. Однак у реєстрації шлюбу було відмовлено у звязку з тим, що вони не досягли шлюбного віку. Реєстрація шлюбу відповідає інтересам як [PERSON] так і [PERSON], оскільки вони кохають один одного. Батьки не заперечують проти їх шлюбу. Вважає, що надання права на шлюб буде повністю відповідати їх інтересам, тому просять надати їм право на шлюб. В судовому засіданні заявники вимоги заяви підтримали повністю, просять надати їм право на шлюб, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, доповнивши, що право на шлюб відповідає їх інтересам. Зацікавлена особа [PERSON], в судове засідання не зявився хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини поважності своєї неявки суду не повідомив.. Представник зацікавленої особи служби у справах дітей Чернівецької міської ради, вважає вимоги заяви обґрунтованими, що надання права на шлюб буде повністю відповідати інтересам заявників. Зацікавлена особа [PERSON], вважає вимоги заяви обґрунтованими, вважає, що надання права на шлюб буде повністю відповідати його інтересам та інтересам неповнолітніх заявників. Суд, заслухавши пояснення заявників, заінтересованих осіб, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги заяви обґрунтовані і підлягають до задоволення. Згідно зі ст. 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. У відповідності до ст. 23 Сімейного Кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що [PERSON] народилась 14 вересня 2001 року, є особою, яка не досягла ще віку 18 років. Вона перебуває в фактичних шлюбних стосунках з [PERSON], [INFO]. [PERSON] з [PERSON] бажає створити повноцінну сімю і зареєструвати шлюб, що він також підтвердив в судовому засіданні, проти чого не заперечують батьки, мати та батько заявниці, заінтересована особа, але заявники ще не досягли шлюбного віку вісімнадцяти років, з якого особи мають право на шлюб, тому не можуть його зареєструвати. Суд вважає, що заявникам належить надати право на шлюб, задовольнивши їх вимоги, так як це буде повністю відповідати їх інтересам, оскільки буде підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. На підставі викладеного, ст.ст. 21, 22, 23 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

В квітні 2017 року з позовом до суду звернулася [PERSON] в якому просить стягнути [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягувати від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення повноліття дитиною. Через канцелярію суду позивач подала заяву про уточнення позовних вимог згідно яких просить стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини щомісячно. Також надала заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Встановлено, що відповідач дійсно є батьком [PERSON] (свідоцтво про народження), а тому повинен утримувати її до досягнення повноліття. Враховуючи вищезазначене з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання доньки. Суд вважає, що аліменти можуть бути визначеними в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 640 грн. Згідно п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

В квітні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 3 940 дол. США, що відповідно до курсу НБУ складає 105 986 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між сторонами 13 серпня 2008 року укладено кредит-ний договір № 243930 СRED відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит в сумі 6 000 дол. США зі сплатою річних відсотків та строком погашення до 12 серпня 2010 року. Відповідач не виконує взяті на себе зобовязання по поверненню грошових коштів, внаслідок чого станом на 15 березня 2017 року утворилась забо-ргованість. В судове засідання представник позивача подала заяву про слухання справи у його відсутності та просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не зявився. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що 13 серпня 2008 року між ПАТ КБ «При-ватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 243930 СRED відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит в сумі 6 000 дол. США зі сплатою річних відсотків та строком погашення до 12 серпня 2010 року. Відповідач не виконує взя-ті на себе зобовязання по поверненню грошових коштів, внаслідок чого станом на 15 березня 2017 року утворилась заборгованість в сумі 3 940 дол. США по відсо-тках за користування кредитом, що відповідно до курсу НБУ складає 105 986 грн. Ці обставини підтверджуються: кредитним договором від 13 серпня 2008 ро-ку; умовами надання споживчого кредиту фізичним особам; розрахунком заборго-ваності по кредиту. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зо-бов?язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від пози-чальника процентів від суми позики,якщо інше не встановлено договором або за-коном. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного зако-нодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оцінюючи встановлене суд приходить до висновку, що відповідач не вико-нав в повному обсязі взяті на себе зобовязання по кредитному договору в резуль-таті чого станом на 15 березня 2017 року утворилась заборгованість в сумі 3 940 дол. США, які підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

В квітні 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Колиндянської сільської ради Чортківського району про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивач вказав, що станом на 1 липня 1990 року будинковолодіння в с. Давидківці Чортківського району по вул. Підгірна, 4 належало до категорії дворів робітника, членами цього двору були його батько [PERSON] та мати [PERSON], які збудували будинок та стали його власниками. 14 серпня 2006 року [PERSON] померла. На день смерті разом з нею був зареєстрованим та проживав чоловік [PERSON]. 19 квітня 2007 року [PERSON] на випадок смерті зробив таке заповітне розпорядження: все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON]. [PERSON] помер 7 квітня 2010 року. 20 лютого 2017 року Чортківська районна державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищезазначене будинковолодіння, при цьому йому рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, проситьїх задовольнити. Представник відповідача Колиндянської сільської ради Чортківського району не зявився на розгляд справи, від сільської ради до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, сільська рада не має заперечень щодо позову і позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 7 квітня 2010 року помер батько позивача [PERSON], який фактично став власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 4 по вулиці Підгірна в селі Давидківці Чортківського району Тернопільської області після смерті дружини [PERSON]. Після його смерті позивач відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем такого майна і спадщина належить йому з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

В квітні 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Колиндянської сільської ради Чортківського району, третьої особи приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивач вказав, що 14 грудня 1993 року помер його батько [PERSON], а 25 червня 2003 року померла мати [PERSON]. На час смерті вони проживали та були зареєстровані в [INFO]. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав. Тому спадкове майно матері позивача складається з 2/3 частин вищевказаного житлового будинку. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте отримав письмову відмову про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність відповідних документів про право власності на житловий будинок і його реєстрацію, та запропонувала йому звернутися до суду для вирішення вказаного питання. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача Колиндянської сільської ради Чортківського району не зявився на розгляд справи, від сільської ради до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, сільська рада не має заперечень позову і позовні вимоги визнає. Третя особа приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про слухання справи без її участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 25 червня 2003 року померла мати позивача [PERSON], після її смерті позивач відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем її майна і спадщина належить йому з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

В квітні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 06 травня 2011 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Лукавецькій сільській раді Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №07. Від подружнього життя в них дітей немає. За час спільного проживання належної сімї у них не склалося. З різних причин між ними часто виникали непорозуміння, сварки. Вони миритись не бажають. Фактично їх сімя розпалася та існує формально. Позивач просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала в суд заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 06 травня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №07. Від подружнього життя в них дітей немає. За час спільного проживання належна сімя в сторін не створилася. Між сторонами часто виникали непорозуміння, сварки. Сторони спільного господарства не ведуть, миритись не бажають. Фактично їх сімя розпалася та існує формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

В квітні 2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувавтим, що життя з відповідачем не склалося. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючись на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 24 липня 2010 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис № 1624. Позивач в судове засідання не зявився, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 липня 2010 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис № 1624, що підтверджується свідоцтвом про шлюб,\~ серія І-БК № 143447 від 24 липня 2010 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку [PERSON]»ю Геннадіївну, [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

В квітні 2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що життя з відповідчкою не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сімя розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 21 вересня 1985 року в Боярському ГІК Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 214. Позивач в судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутність. Позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена, причини неявки суду не повідомила. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 21 вересня 1985 року в Боярському ГІК Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 214. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сімя розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

В квітні 2017 року позивач [PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сімя розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 13 вересня 2016 року в Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 251. Від спільного проживання сторони дітей не мають. Позивач в судове засідання не зявилась, звернулась до суду із заявою про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 13 вересня 2016 року у Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, серія І-ОК № 202063, актовий запис № 251. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сімя розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved