Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

В квітні 2019 [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця міста Києва, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , батьком [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису № 2, вчиненого 29.03.2017 Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, а саме: зазначити у графі «батько» - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовував тим, що в період з 13.12.1997 по 03.02.2000 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON] , тобто після розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] . У зв`язку з тим, що на момент народження доньки позивач не перебувала у шлюбі з відповідачем, відомості в графу «батько» були внесені за її вказівкою, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] знав про народження доньки та певний час брав участь у її вихованні. Позивач зазначив, що є необхідність встановлення батьківства відповідача, з метою відновлення між дитиною та батьком взаємних прав та обов`язків, а тому позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано 13.12.1997 Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району м. Києва, за актовим записом № 921. 03.02.2000 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 03.02.2000 Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 63. Як вбачається із свідоцтва про народження, [INFO] народилася [PERSON] , про що Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, вчинено актовий запис № 02, батьками якої зазначені, в графі батько: [PERSON] , в графі мати: [PERSON] . Разом з цим, 29.03.2017 проведено реєстрацію народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 02, складений Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, батьками якої зазначені, в графі батько: [PERSON] , в графі мати: [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (дата формування - 17.04.2018). Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Зазначені гарантії кореспондуються зі ст. 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків, заяви батька, або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Разом з цим, відповідач визнав себе батьком дитини [PERSON] , [INFO] , про що свідчить подана ним заява, наявна у матеріалах справи. У якості обгрунтування позовних вимог, позивачем було надано суду результат дослідження № 23570 (Аналіз ДНК на батьківство), згідно якого вбачається, що ймовірність батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] становить 99,999999%. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, вищезазначені докази щодо батьківства [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] , надані позивачем, є беззаперечними та не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Як вбачається із позовної заяви, позивач просить, зокрема, внести зміни до актового запису № 2, вчиненого 29.03.2017 Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, а саме: зазначити у графі «батько» - [PERSON] , [INFO] . Разом з цим, як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого 29.03.2017 Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 2, в графі батько зазначено: [PERSON] . Отже, вимоги в частині внесення змін до актового запису про народження відносно батька [PERSON] , не підлягають задоволенню, оскільки, згідно вищезазначеного свідоцтва про народження, [PERSON] вже зазначений, як батько дитини [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання батьківства та внесення відповідних відомостей до актового запису про народження дитини, з урахуванням визнання позовних вимог щодо визнання батьківства з боку [PERSON] , підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial