Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

В Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернувся [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що з 27.05.2007 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Золотолинської сільської ради Костопільського району Рівненської області, актовий запис № 2. Вказує, що під час спільного подружнього життя у них народилось двоє неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбне життя з відповідачкою не склалося, так як вони втратили одне до одного почуття любові, родинної близькості та мають різні погляди на подружнє життя. Між ними відсутнє взаєморозуміння, почуття любові та взаємоповаги один до одного. Зазначив, що вони неодноразово намагались зберегти сім`ю заради дітей, однак це не вдалося та призвело до остаточного припинення шлюбних відносин. На даний час вони як сім`я разом не проживають, фактичних шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Зазначив, що між ними відсутній спір з приводу майна та утримання дітей, які після розірвання шлюбу будуть проживати з матір`ю, а він як батько постійно братиме участь у їх вихованні та утриманні шляхом надання щомісячної матеріальної допомоги. Просив не надавати термін на примирення так як це не виправить їхніх сімейних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого періоду часу. Вважає, що шлюб між ними існує формально, примирення між ними неможливо, а подальше його збереження суперечить їхнім інтересам. Просить позовні вимоги задовольнити, судові витрати залишити за ним. Ухвалою суду від 23.09.2021 року відкрито провадження, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідачка у відповідності до вимог ст.ст.178, 180 ЦПК України відзив на позовну заяву та заперечення проти позову не подала. В поданій до суду заяві позовні вимоги визнала, просила розгляд справи здійснювати у її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 27.05.2007р. виконавчим комітетом Золотолинської сільської ради Костопільського району Рівненської області, актовий запис № 2, про що свідчить пловторно видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 28.08.2021 року. Під час шлюбу у сторін народились діти: доньки - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.02.2008 р.,[PERSON] , [INFO] ,що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.01.2017 р. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] втратили почуття один до одного, на даний час шлюб фактично припинено, оскільки вони як сім`я не проживають, спільного господарства не ведуть, спроби відновити шлюбні відносини сторони не роблять. Таким чином, шлюб існує формально, а тому вбачаються підстави для його розірвання в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, що свідчить про формальне існування шлюбу. А відтак суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час фактично шлюб припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Окрім того, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 14.09.2021 року, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертались, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що у позивача та відповідачки було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.105, 110 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved