Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Рівненського району Рівненської області від 05.06.2012 року (справа № 1716/1232/2012). Відповідач є батьком [PERSON] ( [INFO] ). Син проживає з позивачкою, перебуває на її утриманні. Через відсутність матеріальної допомоги зі сторони відповідача позивачка змушена була звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів, і рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 09.03.2012 року з відповідача були стягнуті аліменти на її користь на утримання сина. Але відповідач не систематично сплачує аліменти, в результаті чого за ним утворилася значна заборгованість. Відповідач іноді бачиться з дитиною, ніякої участі у вихованні дитини не приймає, його життям не цікавиться. Позивачка зазначає, що вищезазначені обставини свідчать про свідоме невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, закріплених СК України. Зважаючи, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків з виховання сина, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить його задовольнити, позбавивши батьківських прав відповідача стосовно його сина. Також, просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Позивачкою було заявлене клопотання про допит свідків, яке судом задоволене. Відповідачем було заявлене клопотання про допит свідків, яке судом задоволене. Було заявлене клопотання про доручення до матеріалів справи письмових доказів, яке судом було задоволене. Відповідач відзив не подав. Відповідач подав зустрічний позов про оспорення батьківства, який в подальшому просив не розглядати. Зазначене клопотання відповідача знайшло своє вирішення на підставі ухвали суду. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Додатково пояснила, що відповідач не забрав її з дитиною пологового будинку. У подальшому він жодного разу не відвідав дитину, коли вона навчалася у дошкільному закладі (відвідувала дитячий садочок). Не був присутнім на святі, коли дитина завершила своє перебування у цьому закладі. Надалі відповідач не був на святі Першого дзвоника, коли дитина була зарахована до загальноосвітньої школи. Він жодного разу не відвідав школу, не цікавився навчанням дитини. Дитина відвідує гуртки (спортивні, заняття у академії «ШАГ»), але відповідач жодного разу не поцікавився його досягненнями чи потребами. З травня 2020 року жодного разу не відвідав дитину за місцем її проживання, а відвідував її лише тоді, коли дитина приїздила до бабусі у с. Зоря Рівненського району Рівненської області. За 2021 рік сплатив аліменти двічі: 163 грн. у січні, та 2495 грн. у травні. Має значну заборгованість зі сплати аліментів, яка тільки зростає. Безпричинно не надає позивачці дозволу на виїзд дитини за межі України, і така поведінка не свідчить про те, що батько діє в інтересах дитини. Позивачка була здивована, коли дізналася від відповідача про те, що він звернувся до суду з позовом про оспорення батьківства, адже у відповідача не могло бути жодних сумнівів у тому, що він є батьком дитини. За наведеного просить суд задоволити заявлений позов. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, щодо задоволення позову заперечив. Пояснив, що він приймає участь у вихованні сина, бачиться з ним, коли син приїздить до с. Зоря Рівненського району Рівненської області. Крім того зазначив, що позивачка чинить йому перешкоди у побаченні з дитиною, тому він не приїздить до місця проживання дитини. Також він не сплачував аліменти, оскільки не має простійної роботи, але тепер заборгованість погашає. Представник органу\~опіки та\~піклування підтримала\~висновок органу\~опіки та\~піклування щодо\~доцільності позбавлення\~відповідача батьківських\~прав.\~ Вважає, що в ході розгляду справи були здобуті докази того, що відповідач тривалий час не виконував своїх батьківських обов`язків, а тому наявні підстави для задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Вони є батьками дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Щлюб між сторонами був розірваний на підставі рішення Рівненського району Рівненської області від 05.06.2012 року (справа № 1716/1232/2012). З того часу син залишився проживати з мамою. Через відсутність матеріальної допомоги зі сторони відповідача позивачка змушена була звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів, і рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 09.03.2012 року з відповідача були стягнуті аліменти на її користь на утримання сина. Але відповідач не систематично сплачує аліменти, в результаті чого за ним утворилася значна заборгованість станом на 20.04.2021 р. складає 131143, 02 грн. Відповідач не цікавився розвитком сина, не приймав участі у його вихованні, жодного разу не відвідав ні дошкільний навчальний заклад, на загальноосвітню школу, не спілкувався ні з вихователями, ні з вчителями. Вищезазначене підтверджується поясненнями позивачки, які не були спростовані відповідачем. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Рівненським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) № 21555 від 20.04.2021 р., станом на 01.04.2021 р. відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 131143, 02 грн. Суд зазначає, що станом на 01.08.2020 р. така заборгованість становила 114\~327, 60 грн., а станом на 01.09.2020 р. становила 116\~848, 60 грн. Таким чином в ході розгляду справи підтвердилися обставини щодо неналежного виконання обов`язку відповідача утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до висновку органу опіки і піклування, Зорянська сільська рада Рівненського району Рівненської області вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Отже, при розгляді справи були підтверджені доводи позивачки про те, що відповідач не цікавиться життям дитини, не приділяє увагу його вихованню, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач безпричинно не надає позивачці дозволу на виїзд дитини за межі України, і така поведінка не свідчить про те, що батько дитини діє в інтересах дитини. Таким чином відповідач не виконує приписи СК України щодо належного виховання та матеріального забезпечення свого неповнолітнього сина. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що відповідач цікавиться долею дитини, забезпечує його матеріально не знайшли свого підтвердження при розгляді справи. Та обставина, що відповідач іноді бачиться з дитиною не свідчить про те, що він належно виконує свої батьківські обов`язки. Як пояснила позивачка, у травні 2020 року вона відмовила відповідачеві у побаченні з дитиною через поважні причини, оскільки сім`я перебувала на самоізоляції через контактування з хворими на COVID-19. Але з того часу відповідач жодного разу не звертався з пропозицією навідатися до дитини за місцем проживання дитини. При прийнятті рішення суд зважає на положення діючого законодавства. Обов`язки та права батьків щодо виховання дитини є основними серед всього комплексу батьківських прав та обов`язків, які закріплені сімейним законодавством. Всі інші права та обов`язки батьків щодо їхніх дітей покликані забезпечувати належне виконання батьками свого основного обов`язку - виховувати дитину. Стаття 150 СК України визначає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки зобов`язані також піклуватися про фізичний розвиток дитини, який, в свою чергу, тісно пов`язаний зі здоров`ям дитини. Обов`язку батьків піклуватися про духовний розвиток дитини кореспондує право дитини на духовний розвиток, яке включає в себе: право на освіту; право на прояв своїх здібностей; право на свободу світогляду і віросповідання; право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Таким чином, батьки мають сприяти одержанню дитиною належної освіти, прояву нею своїх здібностей, розширенню її світогляду, її самовизначенню щодо сповідання певної релігії або не сповідання ніякої, її зайняттям літературною, художньою, науковою, технічною творчістю. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач не виконує положення ст. 150 СК України, положення інших законодавчих актів щодо обов`язків з виховання та утримання сина. А згідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Стаття 164 СК України передбачає підстави для позбавлення судом батьківських прав батьків щодо їх дітей, і такі обставини знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Позивачка також пояснила, що син відмовився прийти у судове засідання, оскільки як пояснив, це для нього надзвичайно стресова ситуація, тому просить врахувати зазначене. З огляду на повідомлення позивачки про зазначену обставину суд не вважає за доцільне викликати до суду дитину та заслуховувати думку дитини з приводу справи, що перебуває на розгляді у суді. Зважаючи на наведене суд дійшов висновку, що заявлений позов щодо позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його сина, підлягає до задоволення, оскільки він є обґрунтованим і доведеним. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved