Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

В квітні 2017 року позивач звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 22.03.2014 року. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 22.03.2014 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Однак подружнє життя не склалося, через несумісність характерів, сварки та різні погляди на сімейне життя. Наданий час проживають разом, однак спільне господарство не ведуть. Позивач [PERSON], у судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Матеріали справи містять заяву, в якій [PERSON] просить справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судові засідання не зявився, про поважність своєї неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідачів про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідачі не повідомили суд про поважність неявки їх до суду, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення без участі відповідачівна підставі письмових доказів, які є у справі. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 22 березня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом №39, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. При цьому дошлюбне прізвище позивача «Івасенко» (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 16.05.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 386, від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Однак, на теперішній час подружні стосунки між сторонами припинені і відновлювати відносини [PERSON] з [PERSON] не бажають. Причиною розпаду сім'ї стала несумісність характерів, часті сварки та різні погляди на сімейне життя. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене те, що позивач і відповідач просять шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і вважають, що примирення між ними не можливе, від спільного життя сторони мають неповнолітню доньку, суд вважає що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а відтак позов необхідно задовольнити. При цьому, позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «Тайдакова». Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача (а.с.2).

Outcome: approved