Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

В квітні 2014 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 11 523 грн. 11 коп. в якій посилаючись на порушення відповідачем умов кредитного договору укладеного з ним 08.12.2005 року, просив стягнути з нього заборгованість у вказаному розмірі, яка складається з заборгованості по відсоткам у розмірі 10498,20 грн. та штрафів -500 грн. фіксована частина і 524,91 грн. його відсоткова складова, а також стягнути на свою користь судові витрати по справі. Заочним рішенням Новобузького районного суду від 27.05.2014 року зазначені позовні вимоги позивача задоволені повністю. 31.07.2014 року відповідач [PERSON], не погоджуючись з відповідним заочним рішенням, звернувся до суду з заявою про його перегляд, за результатами розгляду якої 08.09.2014 року відповідне рішення за ухвалою Новобузького районного суду було скасовано. Представник позивача Шпонарський М.О. в судове засідання не з'явися, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за своєї відсутності, заявлені позивачем вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи без його участі. Як вбачається з доводів його заяви про перегляд заочного рішення, на які опирався в подальшому відповідач, останній заперечував проти позову, зазначив, що за судовим наказом Новобузького районного суду Миколаївської області від 18.07.2008 року з нього вже було стягнено заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 5300,50 грн. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходе наступного висновку. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст.ст. 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Порушення вищевказаних умов тягне за собою встановлені наслідки порушення договору позичальником. Як вбачається з матеріалів справи, згідно заяви від 08.12.2005 року [PERSON] отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами договору позичальник зобов'язався сплачувати заборгованість за кредитним договором щомісяця. Умови договору [PERSON] належним чином не виконувалися, унаслідок чого утворилась заборгованість, яка за розрахунком банку станом на 28.02.2014 року склала 15 798 грн 70 коп., що включає в себе заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3903,61 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11 895,70 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 524,91 грн. (процентна складова). Згідно судового наказу, винесеного Новобузьким районним судом Миколаївської області від 18.07.2008 року, який набрав законної сили, внаслідок порушення зобов'язання за вказаним кредитним договором, станом на 24.06.2008 року, з відповідача вже було стягнено заборгованість за кредитом (тіло кредиту) у розмірі 3903 грн. 61 грн. та відсотки за користування кредитом у розмірі 1396 грн. 89 коп., що в сумі склало 5300 грн. 50 коп. При цьому, як видно з копії постанови державного виконавця відділу ДВС Новобузького РУЮ від 30.09.2010 року про закінчення виконавчого провадження за вказаним судовим наказам, відповідний борг з божника [PERSON] стягнуто у повному обсязі. Разом з цим, дострокове присудження до виконання основного зобов'язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили зазначеного рішення суду і не виключає стягнення процентів, пені і збитків та інших штрафних санкцій, передбачених договором, до дня фактичного задоволення. Як встановлено при судовому розгляді справи, позивач, заявляючи відповідні позовні вимоги врахував вказане рішення суду і заявив позов про стягнення боргу за відповідним кредитним договором за вирахуванням вже стягненої суми боргу за цим судовим наказом, зокрема, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 10 498,20 грн., а також штрафи у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 524,91 грн. його процентна складова. Відповідач не надав доказів, які свідчать про відсутність заборгованості по відсотках за користування кредитом та за штрафом. Згідно вимог ст. 526 та ч. 2 ст. 615 ЦК України боржник зобов'язаний виконати зобов'язання належним чином в установлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. В силу вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно положень ч. 1. ст. 1048 ЦПК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Із розрахунку заборгованості вбачається, що прострочена заборгованість відповідача за відсотками визначена банком виходячи із підвищеної ставки (72 % річних від суми заборгованості за кредитом). Однак, як видно з п. 3.3.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), саме які були чинними на день укладення кредитного договору з відповідачем і очевидно саме з ними ознайомлювався позичальник при підписанні заяви про відкриття кредитного рахунку, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, при цьому розмір такої підвищеної ставки банком не зазначався. Інших підстав для нарахування позичальникові підвищеної ставки, а тим більше у подвійному її розмірі (72 %) баком у відповідних правилах жодними умовами не відображено. Більш того, в п. 5.5.1 Умов та правил надання банківських послух, що розроблені банком пізніше, зазначено, що в разі несвоєчасного виконання зобов'язань (користування простроченим кредитом і овердрафтом) відповідач сплачує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри якої визначаються тарифами, при цьому, доказів про узгодження таких Тарифів із відповідачем банк не надав. Виходячи із умов договору, які зазначені у заяві про надання кредиту від 08.12.2005 року, підписаній відповідачем як позичальником, розмір заборгованості за відсотками підлягає визначенню виходячи із відсоткової ставки за кредитом у 36 % річних (3% в місяць), тобто в розмірі, який в двічі менший від розміру, який розрахований позивачем із розрахунку 72 % річних. Відтак, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у розмірі 5 249 грн. 10 коп. (10498,20 : 2). Що стосується заявлених вимог про стягнення штрафу у розмірі 500 грн. - фіксована частина і 524,91 грн. - процентна складова), то суд приходить наступного висновку. Як вбачається з п. 5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), що були актуальними на день укладення кредитного договору з відповідачем, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф саме у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. При цьому такий спосіб забезпечення виконання зобов'язання як сплата штрафу у розмірі 5 % від суми позову не відповідає положенням ч. 2 ст. 549 ЦК України, оскільки предметом договору є кредитні кошти і зобов'язання щодо їх повернення, а не ціна позову при наявності спору. Виходячи з умов договору та обставин, які свідчать про їх порушення відповідачем, з останнього на користь позивача слід стягнути 250 грн. штрафу (фіксована частина). Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати, судовий збір, у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial