Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22 травня 2004 року, від якого вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між ними не склалися. Вважає, що збереження сім'ї та подальше спільне проживання однією сім'єю неможливе. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріальної допомоги сім'ї не надає, участі у вихованні дитини не приймає, внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати неповнолітню дитину, а тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1200 грн. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується телефонограмою (а.с.17), а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 22 травня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Подружжя припинили сімейно-шлюбні відносини, сім'я їх розпалася. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного сімейного бюджету не мають. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивачки про розірвання шлюбу обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім'я сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Також в судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.6), який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, офіційно не працює,інших утриманців не має, а тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 28 липня 2014 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів.

Outcome: approved