overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернулася до суду із позовом в якому зазначає, що 23.10.2009 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, про що Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управляння юстиції було зроблено актовий запис - № 530. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], та неповнолітнього - [PERSON], [INFO]. З серпня 2012 року подружжя припинили шлюбні відносини та мешкають окремо. В зв'язку із тим, позивач просить суд розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачкою. Позивач в судове засідання надав заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності без фіксування судового процесу технічними засобами, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності без фіксування процесу технічними засобами, проти задоволення позовних вимог не заперечує, позов визнає в повному обсязі. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачкою та той факт, що визнання відповідачкою позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння у подружньому житті, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. В судове засідання позивач не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з'явився. У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлені і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що 04 березня 2006 року зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області шлюб між сторонами по справі, актовий запис № 102. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON], [INFO]. Встановлено, що спільне господарство подружжям не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим та суперечить інтересам позивача. Спору щодо поділу майна та місцем проживання дитини між сторонами не існує. В своїй заяві позивач бажає у зв'язку з розірванням шлюбу відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

В лютому 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи втратившою право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказують, що [PERSON] є основним наймачем квартири [ADDRESS]. У вищевказаній квартирі також зареєстровані інші позивачі та відповідач [PERSON]. Відповідач [PERSON], який є сином позивача [PERSON] в спірній квартирі не мешкає з березня 2010 року, його речей та документів в квартирі немає, що підтверджується актом з місця мешкання від 24.02.2014 р.. Вважають, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS], оскільки не мешкає у вищевказаній квартирі без поважної причини понад шість місяців. В судове засідання позивачі не з'явилися, звернувшись до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності, на позові наполягають, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «УЮТ -2011» в судове засідання не з'явилася, про день розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, згідно ордера від 09.04.1982 р. позивач [PERSON] є основним наймачем квартири [ADDRESS]. ( а.с.4) Згідно довідки з місця мешкання за № 15 від 19.02.2014 р. в спірній квартирні зареєстровані позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON]. ( а.с. 6) Згідно акту з місця мешкання з місця мешкання від 24.02.2014 р. у спірній квартирі Відповідач не мешкає з березня 2010 р. його речей та документів в квартирі немає. ( а.с. 7). Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи втратившею право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тому, відповідача [PERSON] слід визнати втратившим право на користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS], оскільки в спірній квартирі він не мешкає без поважних причин понад шість місяців, житло за призначенням не використовує. На підставі ст.ст.71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

В лютому 2014 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що [INFO] року помела [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт відповідно до якого все своє майно заповіла [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а право на сертифікат на земельну частку ( пай) в с. Кам'янка Ізюмського району Харківської області заповіла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та право на сертифікат на земельну частку ( пай) в с. Кам'янка Ізюмського району Харківської області. В силу того, що позивачі не знали про існування заповіту, не мали можливості з об'єктивних причин розуміти необхідності переоформлення будь - яких документів та подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту смерті [PERSON], в результаті чого і пропустили строк для прийняття спадщини. Просять суд визначити додатковий термін для прийняття спадщини. Позивачі надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають в повному обсязі. Відповідач по справі, Ізюмська міська рада Харківської області, надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заперечень по даному позову не має. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року ( а.с.7). 20 квітня 2001 року [PERSON] все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті, і на що вона за законом буде мати право, заповіла [PERSON], [PERSON], [PERSON], а право на сертифікат на земельну частку ( пай) в с. Кам'янка Ізюмського району Харківської області за номером ХР № 0198843, виданий районною держадміністрацією від 17 жовтня 1966 року за р № 518 розміром 6,7 га заповіла [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] помер [INFO] року, [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть ( а.с.16,17). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок, який розташований в с. Синичено Ізюмського району Харківської області та право на сертифікат на земельну частку ( пай) в с. Кам'янка Ізюмського району Харківської області за номером ХР № 0198843, виданий районною держадміністрацією від 17 жовтня 1966 року за р № 518 розміром 6,7 га ( а.с. 12-15). Відповідно до листа Ізюмської державної нотаріальної контори, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 36711308 від 24 лютого 2014 року, спадкова справа після смерті [PERSON], померлої [INFO] року відсутня та не заводилась. Згідно частини 1 статті 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що позивачі пропустили строк для прийняття спадщини по поважній причині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якому просила стягнути на її користь з відповідача [PERSON], [INFO], який народився в м. Полтаві, аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до її повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі та просила задовольнити її позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність та вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти стягнення з нього аліментів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. З 1996 року сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбу. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). У жовтні 2013 року шлюб між сторонами було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 03.10.2013 року (а.с.5-6). Неповнолітня донька [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї виданою КП «ЖЕО №2» (а.с.7). Окрім цього відповідач ухиляється від свого обов'язку, передбаченого ст. ст. 180, 185 Сімейного кодексу України, а саме від обов'язку по утриманню дитини та участі батьків у додаткових витратах на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 05 червня 2013 року у відділі державної РАЦС реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 713. Від шлюбу дітей немає. Спору про поділ майна немає. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, в жовтні 2013 року вони припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї були психологічна несумісність їх характерів та різні погляди на подружнє життя, вони не знаходили спільної позиції для вирішення будь-яких сімейних питань, внаслідок чого почали виникати непорозуміння, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в родині, не може підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, на примирення не згодна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу і пояснив, що сім'я дійсно розпалась з тих причин, на які вказує позивачка, з жовтня 2013 року вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, на примирення не згоден, подальше збереження сім'ї та шлюбу буде суперечити його інтересам. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в жовтні 2013 року припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причиною розпаду сім'ї сторін були психологічна несумісність їх характерів та різні погляди на подружнє життя, вони не знаходили спільної позиції для вирішення будь-яких сімейних питань, внаслідок чого почали виникати непорозуміння, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не може підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що призвело до втрати почуттів поваги та любові, на примирення сторони не згідні, а тому суд вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 24 грудня 2009 року у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 2347, шлюб у обох перший. Від шлюбу є донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про поділ майна немає. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, в жовтні 2013 року вони припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї були несумісність їх характерів та різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття взаємної любові та поваги, без чого сімейне життя неможливе. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, на примирення не згодна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу і пояснив, що сім'я дійсно розпалась з тих причин, на які вказує позивачка, з жовтня 2013 року вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, на примирення не згоден, подальше збереження сім'ї та шлюбу буде суперечити його інтересам. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони у жовтні 2013 року припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причиною розпаду сім'ї сторін були несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати почуттів взаємної любові та поваги, без чого сімейне життя неможливе, на примирення сторони не згідні, а тому суд вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що малолітню доньку [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу зі згоди обох батьків належить залишити проживати з матір'ю [PERSON]. На підставі викладеного, ст.ст. 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 29 вересня 2007 року у відділі РАЦС по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції за актовим записом № 560. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO], який проживає з нею і після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про поділ майна немає. Між ними укладено договір про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, в серпні 2013 року вони припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї було те, що у них різні погляди на життя, між ними втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути у її відсутності, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просить справу розглянути у його відсутності, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони з серпня 2013 року припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї сторін були різні погляди на життя, між сторонами втрачено почуття кохання та поваги один до одного, на примирення сторони не згідні, а тому суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вона вказала, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі від якого в них народилася дочка, [PERSON], [INFO]. Рішенням Чортківського районного суду від 08 червня 2012 року шлюб між стонами розірвано. Відповідач коштів на утримання дитини не дає, добровільно сплачувати аліменти на утримання дочки не бажає. Дитина перебуває на утриманні і вихованні позивачки. Позивачка [PERSON] вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень щомісячно на утримання дочки до досягнення нею повноліття, тому покликаючись на викладене позов підтримує. Відповідач [PERSON] позов не визнає, вказує, що він не працює, матеріально не спроможний сплачувати аліменти в розмірі по 500 гривень на дитину. Вислухавши сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2010 року, який було розірвано 08 червня 2012 року, що підтверджується копією рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 червня 2012 року. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Позивачка працює, здійснює догляд за дитиною. Відповідач не має постійного місця праці, а відтак його доход встановити є неможливим. Він не є інвалідом, не має зобов'язань по сплаті аліментів на інших дітей, непрацездатну дружину, непрацездатних батьків. Згідно довідки 159/02-19 від 17.02.2014 року Джуринської сільської ради Чортківського району, позивачка [PERSON] спільно з дочкою [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, матеріальне становище позивачки та дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення шляхом визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень на дитину, враховуючи, що такий розмір буде відповідати матеріальному становищу відповідача, та не буде перевищувати розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, яка перебуває на утриманні позивачки, яка працює і отримує заробітну плату.

Outcome: approved