Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем по справі з 16 червня 2010 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 324. Шлюб у обох перший. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї, позивачка зазначає, відсутність взаємопорозуміння і різні погляди на життя, внаслідок чого виникли постійні сварки та суперечки. Спільне господарство подружжям не ведеться, відносини та порозуміння між ними припинилися. Позивачка не вважає можливим подальше збереження сім'ї. Позивачка вказує, що вона вимушена покинути їх спільне житло. У зв'язку із викладеним, прохала розірвати шлюб між нею та [PERSON]; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]»; визначити місце проживання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], разом з матір'ю; стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 243,60 грн. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні з мотивів, викладених у позовній заяві. Наполягала на розірванні шлюбу, оскільки подальше збереження сім'ї, на думку позивачки не можливе. Відповідач у судовому засіданні надав письмові заперечення проти позову. У подальшому у судових засіданнях Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, але не визнав позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини разом з матір'ю. Також заперечував проти стягнення з нього на користь Позивачки сплачений нею судовий збір, оскільки з нього і так на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання дитини. Судом повно та всебічно з'ясовані взаємини між подружжям, дійсні причини звернення до суду. Вивчивши представлені докази, оцінивши і проаналізувавши вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони з 16 червня 2010 року, перебувають у зареєстрованому шлюбі. Їх шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 324, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). Дитина проживає разом із матер'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. З Батька стягнуті аліменти на утримання дитини, згідно рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.07.2014 року, рішення законної сили не набрало. Щодо питання визначення місця проживання неповнолітньої дитини, в цій частині суд вважає за необхідне позовні вимоги залишити без розгляду та роз'яснити право на звернення у суд із позовом в порядку цивільного судочинства. Судом роз'яснено порядок вирішення спору, за його наявності, щодо розподілу майна подружжя. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть. Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім'ї. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце. Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. У відповідності до ч.1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Заява про розподіл сумісно нажитого майна не надходила. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сім'єю, подружніх стосунків не підтримують. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає можливим залишити позивачці після розірвання шлюбу прізвище - «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Позивачка надала заяву у якій прохала стягувати з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved