Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

В листопаді 2019 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом про визнання права власності на ј частку житлового будинку в [ADDRESS] з відповідною частиною прилеглих господарських та побутових будівель та споруд - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування вимог посилається на те, що [INFO] . [PERSON] та [PERSON] придбали Ѕ частку вищевказаного будинку. Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадщину у вигляді ј частки будинку, прийняла його донька [PERSON] . Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадщину у вигляді ј частки будинку прийняла її донька [PERSON] , фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном, але без звернення до нотаріуса в належний термін. При зверненні до нотаріальної контори був відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно і відсутні відомості про реєстрацію проживання [PERSON] , то їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивачка надала до суду по електронній пошті заяву про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа надала суду по електронній пошті заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилася [PERSON]. , батьками якої є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується актовим записом №43 у Свідоцтві про народження серії [NUMBER] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00024342811 від 25.10.2019 р., [PERSON] 25 січня 1975 року одружилася з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] ». 8 січня 1987 року [PERSON] та [PERSON] придбали Ѕ частину домоволодіння в [ADDRESS] , що підтверджується Договором, посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, за р. №3-36 [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частки на вищевказаний житловий будинок, яку фактично прийняла її донька [PERSON] . Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Верховний Суд України у постанові від 18 грудня 2013 року по справі №6-138цс13 також зробив правовий висновок про те, що відповідно до частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 526 УРСР, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до положень статей 529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 535 ЦК УРСР, неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Відповідно до статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв Не допускається прийнятгя спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийнялис падщину. Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР 1963р., як рівнозначні в юридичному розумінні розглядалися два способи прийняття спадщини: 1.фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2.подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. При цьому під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню й використанню цього майна, підтриманню його в належному стані. Отже, щодо спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004р., допускається фактичний вступ у володіння нею. Відтак, з огляду на зазначену правову норму для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а саме вчинив певні передбачені законом дії, які свідчать про його волевиявлення на прийняття спадщини. 08 червня 2004 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] 16 липня 2004 року [PERSON] одружилася з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис №128. [INFO] помер [PERSON] 19 жовтня 2019 року [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на ј частки домоволодіння за [ADDRESS] . При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, позивачу 12 жовтня 2019 року постановою Першої Миколаївської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки у спадкоємців відсутні документи, що підтверджують місце відкриття спадщини. Позивачка є єдиною спадкоємицею пісно смерті [PERSON] , оскільки звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи №180/2019. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи те, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті матері,то суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування за законом на ј частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] як спадкоємець після смерті матері. За такого, оскільки позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на ј частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] - в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved