Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, відповідної допомоги на утримання дитини не надає, не піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зазначає, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обовязків, свідомо ними нехтуючи. З огляду на зазначене позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить його задовольнити, позбавивши батьківських прав відповідача відносно його дитини. Позивачка заявила клопотання про допит свідків, яке було задоволене судом. Відповідач в судове засідання жодного разу не зявився. Відповідачем не були заявлені клопотання; та не був поданий відзив. Позивачка позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Надала суду висновки органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Додала, що відповідач залишив сімю практично відразу після народження дитини. З того часу він не відвідує дитину, не цікавиться життям дитини, не вітає її з днем народження та іншими святами. Дитина не памятає відповідача як власного батька. За наведеного просить суд задоволити заявлений позов. Відповідач в судове засідання повторно не зявився. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від відповідача не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. Представник органу опіки та піклування підтримала висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] Судом приймається до уваги, що за положеннями ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі відповідача. Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів. Суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є батьком малолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO] Протягом тривалого часу близько десяти років відповідач ухиляється від виконання обовязків з виховання дитини, не піклуються про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток. Догляд за малолітньою дитиною здійснює позивачка, з якою дитина і проживає та перебуває на її повному утриманні та вихованні. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які надали суду показання про те, дитина постійно проживає з позивачкою. Надалі підтвердили ті пояснення, які були надані позивачкою у суді. В судовому засіданні була заслухана дитина [PERSON], яка пояснила, що вона не памятає відповідача як свого батька, оскільки його не бачила. Відповідач не вітає її з днем народження, не телефонує до неї, не приходить додому та не запрошує до себе у гості. Тому вона вважає, що слід прийняти рішення про позбавлення батьківських прав її батька. Отже, при розгляді справи були підтверджені доводи позивачки про те, що відповідач не цікавляться життям дитини, не приділяє увагу її вихованню, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до висновку органу опіки і піклування, Обарівська сільська рада Рівненського району Рівненської області вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно його дитини, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Таким чином відповідач не виконує приписи СК України щодо належного виховання та матеріального забезпечення дитини. При прийнятті рішення суд зважає на положення діючого законодавства. Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток). Частина 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Суд погоджується з тими доводами, які були наведені позивачкою в обгрунтування заявлених нею позовних вимог. Обов'язки та права батьків щодо виховання дитини є основними серед всього комплексу батьківських прав та обов'язків, які закріплені сімейним законодавством. Всі інші права та обов'язки батьків щодо їхніх дітей покликані забезпечувати належне виконання батьками свого основного обов'язку - виховувати дитину. Стаття 150 СК України визначає, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Батьки зобов'язані також піклуватися про фізичний розвиток дитини, який, в свою чергу, тісно пов'язаний зі здоров'ям дитини. Обов'язку батьків піклуватися про духовний розвиток дитини кореспондує право дитини на духовний розвиток, яке включає в себе: право на освіту; право на прояв своїх здібностей; право на свободу світогляду і віросповідання; право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Таким чином, батьки мають сприяти одержанню дитиною належної освіти, прояву нею своїх здібностей, розширенню її світогляду, її самовизначенню щодо сповідання певної релігії або не сповідання ніякої, її зайняттям літературною, художньою, науковою, технічною творчістю. Виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач не виконує положення ст. 150 СК України, положення інших законодавчих актів щодо обов'язків з виховання та утримання дитини. А згідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону. Стаття 164 СК України передбачає підстави для позбавлення судом батьківських прав батьків щодо їх дітей, і такі обставини знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Зважаючи на наведене суд дійшов висновку, що заявлений позов про позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення, оскільки він є обґрунтованим і доведеним. Суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають до застосування норми законодавства, на які покликалася позивачка; і у суду немає підстав для їх незастосування. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved