Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

В листопаді 2018 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу Вимоги обґрунтовує тим, що 09 липня 1983 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб в Палаці реєстрації шлюбів та новонароджених м. Києва, про що складено відповідний актовий запис за № 2971. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, протягом останнього часу стосунки з відповідачем погіршились; зникло взаєморозуміння та взаємоповага; між ними постійно виникають сварки; їх шлюб існує формально; жодних спільних інтересів з відповідачем у неї не має; наміру на збереження шлюбу вона не має, як і подальшого продовження проживання в шлюбі; відповідач матеріальної допомоги в утриманні сім`ї не надає; біля десяти років вони не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства хоча і проживають в умовах однієї квартири. В судовому засіданні відповідач проти розірвання шлюбу заперечував посилаючись на те, що на його думку, підстав для розірвання шлюбу не існує. Однак, також зазначив, що дійсно, біля десяти років вони не проживають як чоловік та дружина; не підтримують подружніх стосунків; не ведуть спільного господарства; не мають спільного бюджету. У разі надання часу для примирення зі свого боку не буде вчиняти жодних дій для зміни свого ставлення до позивачки та для відновлення сім`ї. Суд, заслухав пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 липня 1983 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Під час розгляду справи, судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому, вони навіть не намагаються зберегти сім`ю; збереження шлюбу неможливо; спору щодо спільно нажитого майна не мають; примирення між сторонами неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). За таких обставин, суд, заслухав пояснення сторін; дослідив матеріали справи, прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам і стало неможливим, а тому їх шлюб, відповідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, розривається. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін незмінні. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved