Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт його приналежності до національності «поляк» та внести відповідні зміни до актового запису про його народження за [NUMBER] від 28.07.1982 року, здійсненого міським відділом РАЦС м. Миколаєва. В обґрунтування заяви [PERSON] посилався на те, що за своїм корінням є поляком, оскільки його прадід [PERSON], [INFO] по батьковій лінії був корінним поляком, який за віросповіданням був католиком, дотримувався та шанував усі традиції поляків. Усі сімейні традиції в родині, передавалися з покоління в покоління. Він - заявник відчуває себе етнічним поляком, шанує та дотримується усіх традицій, відвідує костьол. На даний час прагне відновити та зберігти етнічне походження свого роду відповідно до положень Закону України «Про національні меншини». Оскільки його польське походження відстежується лише по частково збереженим документам, вимушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В судове засідання [PERSON] не був з'явився. Його представник подав письмову заяву, в якій підтримав вимоги [PERSON], просив їх задовольнити та розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи - Міський відділ реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції до суду не з'явився. Повідомлень про поважність причин неявки в судове засідання, а також заперечень проти задоволення заяви [PERSON] від заінтересованої особи суду не надходило. Перевіривши доводи заяви [PERSON], дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст.256 ЦПК України визначено перелік фактів, що встановлюються судом. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відповідно до ст.11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації або іншої етнічної групи, яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуття національної ідентичності. Відповідно до положень ст.ст.1,3,11 Закону України «Про національні меншини в Україні» держава гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної свідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При збереженні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та суспільності між собою. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до ст.300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність, збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п.п.2.13,2.16.7 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та регулювання» підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду, в якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Судом встановлено, що [PERSON] є онуком [PERSON] по лінії батька [PERSON]. Відповідно до архівної довідки Державного архіву Миколаївської області від 03.11.2000 року № К-4152 в книзі реєстрації актів цивільного стану по м. Миколаєву є актовий запис про народження [PERSON] Батьком [PERSON] вказано - [PERSON], поляк за національністю. Відповідно до листа прибуття /вибуття, виданого Державним архівом Миколаївської області від 03.11.2000 року, в графі №1 (прізвище) зазначено [PERSON], в графі №4 (національність) - поляк. Враховуючи обґрунтованість доводів заявника щодо приналежності його родичів (прадіда, бабусі, батька) до польської національності, його бажання встановити національну приналежність, а саме - обрати національність «поляк», суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved