Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

В Нововодолазький районний суд Харківської області звернулась з позовом [PERSON] до Староводолазької сільської ради Нововодолазького району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому зазначила, що [INFO] року в с. Павлівка Нововодолазького району Харківської області померла [PERSON]. При житті, а саме 20 листопада 2013 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповідала на випадок смерті все своє майно позивачу. До складу спадкового майна входить житловий будинок з надвірними будівлями. розташований в [ADDRESS]. У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою щодо прийняття спадщини. Позивачу в видачі свідоцтва на спадщину на житловий будинок було відмовлено у зв'язку з тим, що правовідносини, щодо майна колгоспного двору регулювались ст.ст. 120-126 Цивільного кодексу Української РСР, які втратили чинність на підставі Закону України № 3718-12 від 16.12.1993 року. Внесені зміни до чинного на той час законодавства не передбачали правонаступництва прав та обов'язків щодо майна колгоспного двору іншими суб'єктами цивільних відносин, зокрема фізичною особою. У зв'язку з вищевикладеним позивач вимушений звернутися з позовом до суду за захистом свого порушеного права. Позивач в судове засідання не з'явилась, але надала заяву відповідно до якої позовні вимоги викладені в позові підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити , розгляд справи провести за її відсутності . Відповідач по справі, Староводолазька сільська рада Нововодолазького району Харківської області в наданій до суду заяві зазначили про визнання позову [PERSON] та не заперечували проти його задоволення , просили слухання справи провести без участі представника сільської ради. Суд, розглянув заяви позивача та відповідача по справі, перевірив матеріали справи, надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] року в с. Павлівка Нововодолазького району Харківської області померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] При житті, а саме 20 листопада 2013 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], згідно якого заповідала на випадок смерті все своє майно позивачу [PERSON] До складу спадкового майна входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS]. Право на власність на вищевказаний житловий будинок за [PERSON] підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 02 квітня 1991 року. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою щодо прийняття спадщини. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21.11.2014 року, виданої приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] встановлено, що 14 травня 2014 року нотаріусом заведено спадкову справу № 66/2014 до майна померлої [INFO] року [PERSON] на підставі заяви спадкодавця за заповітом [PERSON] про прийняття спадщини . При заведені спадкової справи перевіркою у спадковому реєстрі було встановлено наявність заповіту спадкодавця на ім'я [PERSON] До закінчення шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця до справи долучено заяву [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим раніше, 18.11.2002 року Староводолазькою сільскою радою на її ім'я. Оскільки заповіт на ім'я [PERSON] був останнім заповітом спадкодавця і він був складений пізніше, він скасовує всі попередні заповіти. Інших заяв про прийняття чи відмову від прийняття спадщини до нотаріуса не надходило. Але позивачу в видачі свідоцтва на спадщину на житловий будинок було відмовлено у зв'язку з тим, що правовідносини, щодо майна колгоспного двору регулювались ст.ст. 120-126 Цивільного кодексу Української РСР, які втратили чинність на підставі Закону України № 3718-12 від 16.12.1993 року. Внесені зміни до чинного на той час законодавства не передбачали правонаступництва прав та обов'язків щодо майна колгоспного двору іншими суб'єктами цивільних відносин, зокрема фізичною особою Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього особистих, сімейних , родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Ст. 1299 ЦК України передбачено обов'язок спадкоємця зареєструвати право на спадщину в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Враховуючи заяву, що надана відповідачем по справі про визнання позову та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, право власності спадкодавця, [PERSON], що померла [INFO] року, на спадкове майно, у зв'язку з чим суд вважає за доцільне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування

Outcome: approved