Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

В лютому 2019 року Національна академія внутрішніх справ в особі представника - Говорова І.В. звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у розмірі 48225,63 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 11.08.2014 відповідача зараховано з 15.08.2014 курсантом першого курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ. Відповідно до договору Відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі. Після закінчення навчання, відповідно до умов договору відповідача направлено для подальшого проходження служби до комплектуючого підрозділу. Таким чином, навчальним закладом умови договору виконано у повному обсязі. 26.07.2018 на адресу НАВС надійшла інформація, що наказом ГУНП у поліції на підставі поданого Відповідачем рапорту, останнього звільнено зі служби в Національній поліції за власним бажанням. Тобто, у порушення умов договору відповідач з власної ініціативи звільнився зі служби в Національній поліції до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Відповідач навчався в НАВС з 15.08.2014 по 21.06.2018 і вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі становить 48225,63 грн. відповідачу було надіслано претензію з повідомленням про суму витрат, пов`язаних з утриманням в НАВС та пропозицією добровільно відшкодувати у строк до 28.12.2018. Проте кошти від відповідача на рахунок НАВС не надходили. Враховуючи зазначене, позивач просить стягнути з [PERSON] вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у розмірі 48225,63 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.04.2019, відкрито провадження у справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без виклику сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178, ст. 181 ЦПК України. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України ,передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 11.08.2014 № 128 о/с [PERSON] з 15.08.2014 зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ (далі НАВС). 25.08.2014 між НАВС, комплектуючим підрозділом - УМВС України в м. Києві та відповідачем укладено договір № 14-286 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Відповідно до договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі. 06.08.2015 було опубліковано Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», який відповідно до ч. 1 прикінцевих та перехідних положень набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 7.11.2015. Згідно ч. 5 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про міліцію» визнаний таким, що стратив чинність. Частиною 9 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» передбачено міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Наказом НАВС № 192 о/с від 06.11.2015 відповідача було звільнено з ОВС з продовженням навчання в НАВС у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації). Наказом НАВС № 202 о/с від 11.11.2015 відповідача з 07.11.2015 призначено на посаду курсанта другого курсу з присвоєнням спеціального звання рядового поліції. Відповідно до ч. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 23.12.2015 № 901-ХІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію»: вищі навчальні заклади із специфічними умовами навчання, що належить до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України і здійснювали навчання курсантів, слухачів, ад`юнктів та докторантів за державним замовленням з підготовки фахівців для потреб міліції, продовжують їх навчання та підготовку як фахівців для Національної поліції в межах раніше доведеного державним замовленням для потреб міліції. З 15.08.2014 по 21.06.2018 відповідно до умов договору відповідач у період навчання перебував на державному забезпечення харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням, медичним забезпеченням та житлом із наданням комунальних послуг. Згідно наказу НАВС від 21.06.2018 № 886 відповідачу було присуджено ступінь вищої освіти бакалавр за напрямом підготовки «Правознавство» та видано диплом бакалавра. 26.07.2018 на адресу НАВС листом ГУНП у м. Києві від 23.07.2018 р. № 2307/125/26/01-2018 надійшла інформація, що наказом ГУНП у м. Києві від 12.07.2018 р. № 680 о/с відповідача звільнено зі служби в Національній поліції на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням. Відповідно до Статуту НАВС є державним вищим навчальним закладом із специфічними умовами навчання, що провадить інноваційну освітню діяльність, пов`язану з наданням вищої освіти на різних ступенях вищої освіти за певними спеціальностями, є бюджетною неприбутковою установою та перебуває у сфері управління Міністерства внутрішніх справ України. Частиною 6 ст. 18 ЗУ «Про міліцію» (в редакції на момент існування правовідносин) курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Згідно п. 2.1.3 договору, виконавець, зобов`язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами затвердженими нормативно-правовими актами України. Пунктом 2.3.6. договору передбачено, що відповідач зобов`язався у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п. 3 договору відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до п. 3.3. договору передбачено, що однією з підстав відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення зі служби в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням. Пунктом 4.1. договору, передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з : грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Згідно п. 4.2. договору, у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Частиною 3 статті 64 Закону України, передбачено, що випускники вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання), військових інститутів як підрозділів закладів вищої освіти з числа військовослужбовців (осіб начальницького складу) направляються для подальшого проходження служби відповідно до законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію», особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У довідках про доходи та відрахування грошове утримання Відповідача за період навчання з вересня 2014 по червень 2018 та складає 13840,13 грн; у довідці витрат коштів на харчування розраховано витрати на продовольче забезпечення за період навчання з серпня 2014 по червень 2018 та становить 10286,88 грн.; у довідках про забезпечення медичними препаратами перемінного особового складу за 2014-2018 роки розраховано вартість медичних препаратів отриманих відповідачем під час навчання та становить 83,74 грн.; у довідках про фактичні витрати на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв розраховано вартість комунальних послуг за весь період навчання та становить 17879,46 грн., у довідках про забезпечення речовим майном за 2014-2018 роки розраховано вартість речового майно отриманого відповідачем під час навчання та становить 6135,42 грн. Враховуючи зазначене, відповідач навчався в НАВС з 15.08.2014 по 21.06.2018 і вартість витрат, пов`язаних з утриманням його у навчальному закладі становить 48225,63 грн. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затверджено Постановою КМУ від 12.04.2017 № 261. Так, п.3 та п. 4 Порядку відшкодування передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання. Звертаючись до суду з позовом про захист порушеного права, позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору та просить стягнути витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі в загальному розмірі 48225,63 грн. В липні 2019 представником позивача подано до суду заяву, в якій зазначено, що 16.07.2019 відповідач звернувся до НАВС із заявою, згідно з якою визнає суму витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, в повному обсязі та у зв`язку із скрутним матеріальним становищем просить здійснити відшкодування витрат частинами протягом року. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд і відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Суду не надано доказів, що [PERSON] відшкодував фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, оскільки з матеріалів справи встановлено факт невиконання відповідачем умов договору в частині відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, враховуючи відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із чим вони підлягають задоволенню, та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Національної академії внутрішніх справ витрати в розмірі 48225,63 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved