Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з даним позовом, який обґрунтовують тим, що вони є власниками житлового будинку [ADDRESS]. В даному будинку крім позивачів також зареєстрований їхній племінник [PERSON] Незважаючи на те, що [PERSON] з 2013 року зареєстрований як за місцем свого проживання у вказаному житловому будинку, за даною адресою не проживає та ніколи не проживав. В будинку будь-яких речей належних відповідачу немає. Факт реєстрації [PERSON] в будинку позивачів спричиняє надмірну сплату комунальних послуг та унеможливлює отримання державної субсидії, чим порушує права позивачів як власників на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Тому, [PERSON] та [PERSON] просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS], а також примусово зняти його з реєстраційного обліку за цією адресою. У судовому засіданні позивачі підтримали пред'явлений позов та просили суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позову заяву не надав та про поважні причини, які перешкодили йому з'явитись до суду не повідомив. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Заслухавши пояснення позивачів, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 26 лютого 2016 року, виданими державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Черненко Н.Б. та зареєстрованими в реєстрі за №1-299 та №1-296 (а.с.3,6), а також Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.4-5,7-8). В даному житловому будинку, крім позивачів зареєстровано місце проживання їхнього племінника [PERSON] Вказана обставина підтверджується довідкою (випискою з домової книги про склад сім'ї та прописку), виданою виконавчим комітетом Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області №02-31/139 від 31 січня 2019 року (а.с.11). Таким чином, [PERSON] набув право користування житловим будинком як член сім'ї власника. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Крім того, згідно з ч.2 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї від 31 січня 2019 року вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2013 року. Зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] відповідач з 2013 року не з'являвся в с. Вороньків та місце його перебування невідоме. В будинку фактично проживає лише [PERSON] (а.с.12). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він проживає по сусідству з позивачами. [PERSON] свідок бачив лише кілька разів, коли той був ще дитиною. В останнє свідок бачив [PERSON] у 2012 році. В житловому будинку [ADDRESS] останній не проживає, про обставини та причини чому відповідач не проживає за вказаною адресою свідку нічого не відомо. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона також є сусідкою позивачів. Відповідач з 2012 року не проживає житловому будинку [ADDRESS] та місце його проживання свідку невідоме. В матеріалах цивільної справи відсутні докази, які б підтверджували поважність причин відсутності [PERSON] у вказаному житловому будинку. Враховуючи викладене, суд вважає за допустиме визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Встановлено, що у зв'язку з тим, що [PERSON] з 2013 року не проживає у вказаному житловому будинку, він втратив право на користування даним житловим приміщенням. Суд звертає увагу на те, що чинним законодавством не передбачений такий спосіб захисту цивільного права, як припинення судом реєстрації місця проживання відповідача. Для цього позивачу необхідно звернутись з відповідною заявою до Бориспільськогоміськрайонного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області. Крім того, підстава для припинення реєстрації місця проживання [PERSON] у вказаному житловому будинку виникне лише після набрання даним рішенням суду законної сили. Зважаючи на це, у задоволенні позовної вимоги про зняття з місця реєстрації [PERSON] за вказано адресою, належить відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial