Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Посилається на те, що 04 серпня 2017 року відповідач по справі [PERSON] отримав від неї 23500 (двадцять три тисячі пятсот) гривень та 1000 (одну тисячу доларів США). Згідно офіційного курсу іноземних валют Національного банку України, станом на 19.11.2018 року (1 долар США становить 27,75 грн.), сума основного боргу становить 27750грн. Отже загальна сума тіла кредиту становить 51250 грн., які відповідач зобовязувався повернути їй до 31.12.2017 року про що написав розписку. Однак на сьогоднішній день не повернув кошти та не має наміру повертати. Вказує, що вона неодноразово зверталася до нього в телефонному режимі та особисто при зустрічі з проханням про повернення їй коштів, однак окрім обіцянок, ніяких коштів від нього не отримувала. Станом на 30 листопада 2018 року відповідач заборгував їй 51250 грн. основного боргу. Згідно проведеного розрахунку пені за останній рік, виходячи з облікової ставки НБУ, розмір пені становить 9244 (девять тисяч двісті сорок чотири) грн. 3% річних від суми боргу становлять 2035 (дві тисячі тридцять пять) грн. Інфляція за весь період прострочення платежу становить 6595 (шість тисяч пятсот девяносто пять) грн. 01 коп. Зазначає, що загальна сума заборгованості станом на 30.11.2018 року становить 51250 грн. + 6595,01 грн. + 2035 грн. + 9244 грн. = 69124 (шістдесят девять тисяч сто двадцять чотири) грн. Просить стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за розпискою договором позики в сумі 69124 грн. та судові витрати. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Заяв із запереченнями\~ проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін до суду не надходило. Крім того, ухвалою суду від 27.02.2019 року [PERSON] відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін, оскільки предмет позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та матеріали справи містять достатньо доказів для встановлення обставин справи та перевірки доводів, викладених у позовній заяві. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 04.08.2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, у відповідності до якого позивач передала відповідачу грошову позику в розмірі 23500 (двадцять три тисячі пятсот) гривень та 1000 (одну тисячу доларів США). На підтвердження отримання коштів відповідач [PERSON] власноручно написав письмовий, фінансовий документ - розписку, в якій підтвердив отримання ним від позивача [PERSON] грошей, які зобов'язався повернути до 31.12.2017, про що власноручно написав в розписці. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов'язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як вбачається з матеріалів справи, в розписці написаній власноручно відповідачем [PERSON], останній зобов'язувався повернути суму боргу позивачу в розмірі 23500 (двадцять три тисячі пятсот) гривень та 1000 (одну тисячу доларів США) до 31.12.2018 року, проте станом на 30.11.2018 року відповідач борг не повернув та ухиляється від повернення суми боргу до цього часу. Судом встановлено, що станом на 30.11.2018 року заборгованість відповідача [PERSON] за борговою розпискою\~ від 04.08.2017 року становить 23500 грн. та 1000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України (станом на 31.12.2017 року, тобто на день платежу 1 долар США = 28,067223) становить 28067 (двадцять вісім тисяч шістдесят гривень) грн. 22 коп., а всього загальна сума боргу складає 51567 (пятдесят одна тисяча пятсот шістдесят сім) грн. 22 коп. (23500грн.+28067,22 грн.) Крім того, згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Тобто сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно розписки від 04.08.2017 року [PERSON] зобовязався повернути грошові кошти до 31.12.2018 року, тобто строк виконання відповідача по поверненню коштів встановлений до 31.12.2018 року, а тому 3 % річних від простроченої суми, індекс інфляції та пеня обчислюється за період з 01.01.2018 року (днем, що наступає після останнього дня закінчення строку виконання зобовязання). Таким чином, 3 % річних від простроченої суми становлять 1415,62 грн. (51567,22 грн.(сума боргу) * 3% * 334 дні (з 01 січня 2018 року по 30 листопада 2018 року) : 365 днів : 100 %). Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абз.1 п.18 постанови №5 від 30 березня\~ 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом ст.552, ч.2 ст.625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від14 листопада 2006 року № 519). Відповідно правового висновку Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-474 цс16 за змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Таким чином, індекс інфляції за весь час прострочення становить 1,089% (січень 2018 року 1,015 * лютий 2018 року 1,009 * березень 2018 року -1,011 * квітень 2018 року - 1,008 * травень 2018 року 1,000 * червень 2018 року 0,993 * серпень 2018 року 1,000 * вересень 2018 року - 1,019 * жовтень 2018 року 1,017 * листопад 2018 року 1,014), тобто 4589,48 грн. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки; За змістом статей 549-551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином пеня за кожен день прострочення (з 01.01.2018 року по 30.11.2018 року) становить 8026,10 грн., а саме 494,48 грн. (51567,22 грн. (сума боргу) * 14,5 % (облікова ставка НБУ за період з 01.01.2018 року по 25.01.2018 року) : 100% : 365 днів * 25 днів) + 791,16 грн. (51567,22 грн. (сума боргу) * 16 % (облікова ставка НБУ за період з 26.01.2018 року по 01.03.2018 року) : 100% : 365 днів * 35 днів) + 3194,34 грн. (51567,22\~ грн. (сума боргу) * 17 % (облікова ставка НБУ за період з 02.03.2018 року по 12.07.2018 року) : 100% : 365 днів * 133 дні) + 1384,54 грн. (51567,22 грн. (сума боргу) * 17,5 % (облікова ставка НБУ за період з 13.07.2018 року по 06.09.2018 року) : 100% : 365 днів * 56 днів) + 2161,58 грн. (51567,22\~ грн. (сума боргу) * 18 % (облікова ставка НБУ за період з 07.09.2018 року по 30.11.2018 року) : 100% : 365 днів * 85 днів). Таким чином, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню частково і з відповідача слід стягнути на користь позивача борг станом на 30.11.2018 року в сумі 65598 (шістдесят пять тисяч пятсот девяносто вісім) грн. 42 коп. з яких: 23500,00 грн. сума основного боргу в гривнях; 28067,22 грн. грошовий еквівалент суми основного боргу 1000 доларів США в гривнях станом на день платежу - 31.12.2017 року; 1415,62 грн. - 3 % річних від простроченої суми; 4589,48 грн. інфляція за період прострочення платежу; 8026,10 грн. пеня за кожний день прострочення. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 668,09 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial