Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що 17.01.2016 року вона та відповідач уклали шлюб. У шлюбі в сторін народилась донька: [PERSON] , [INFO] . Вказала, що спільне життя з відповідачем не склалось, останнім часом виникали суперечки, у них різні погляди на життя, в результаті чого спільне проживання стало неможливим. Уже більше року сторони проживають окремо, намагання зберегти сім`ю не дали позитивних результатів. На підставі викладеного позивач просила розірвати шлюб між сторонами, стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав. Строк на примирення не потребує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких мотивів. За змістом статті 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Стаття 24 СК України передбачає засаду добровільності шлюбу: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.01.2016, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 17.01.2016, актовий запис № 2. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 08.07.2016, виданим Барським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, а саме те, що обидва члени подружжя бажають припинити шлюбні відносини і не бажають надання строку на примирення, подружжя уже близько року не проживає спільно, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу слід задовольнити. Згідно з\~статтею 141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог . Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті подав заяву про визнання позову, то 50 відсотків судового збору в розмірі 454 гривні необхідно повернути позивачеві з державного бюджету, решту 50 відсотків судового збору стягнути з відповідача.

Outcome: approved