Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

В лютому 2019 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом,виданого 18.07.1990 р.,на праві власності його батьку [PERSON] належало 58/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] . Співвласником цього будинку була бабуся позивача [PERSON] ,якій на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.01.1974 р.№ 1-951 належало 42/100 частини житлового будинку по [ADDRESS] . [INFO] . [PERSON] помер,відкрилася спадщина за законом,спадщину фактично прийняла [PERSON] (мати спадкодавця),яка проживала спільно із спадкодавцем на час відкриття спадщини,вступила в управління та володіння успадкованим майном. Документально право власності на успадковану після смерті [PERSON] частину будинку [PERSON] не оформила. [INFO] [PERSON] померла,відкрилася спадщина за законом,яку прийняв позивач ,подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Постановою нотаріуса було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] ,через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Посилаючись на те,що в інший,позасудовий спосіб,захистити майнові права спадкоємця неможливо, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ,яка померла [INFO] . Провадження у справі відкрито ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 04.03.2019 р. В судове засідання представник позивача адвокат Діордієв О.С.надав письмову заяву,у якій просив задовольнити позов у повному обсязі та розглянути справу без його участі. Відповідач Запорізька міська рада надіслав суду письмову заяву,у якій не заперечував проти задоволення позову та розгляду справи без його участі. Третя особа приватний нотаріус Вовк І.І.повідомила суд про те,що не є учасником спірних правовідносин та про розгляд справи без її участі. Враховуючи,що всі учасники справи належним чином були повідомлені про дату,час та місце розгляду справи,подали письмові заяви про проведення судового засідання без їх участі,неявка сторін не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності,що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами,що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом,виданого 18.07.1990 р.П`ятою Заапорізькою державною нотаріальною конторою та зареєстрованого у реєстрі за №3-2608, [PERSON] на праві власності належало 58/100 частин житлового будинку адресою [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель,право власності було зареєстровано в ОП ЗМБТІ. [INFO] р. [PERSON] помер,відкрилася спадщина за законом. Як передбачено ст.548,549 ЦК України(в ред.1960 р.),який був чинним на час відкриття спадщини, для набуття спадщини спадкоємець повинен був прийняти спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном або подати в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] (мати спадкодавця [PERSON] )була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини,прийняла спадщину відповідно до передбаченого ст.549 ЦК України(в ред.1963 р.)порядку шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном,вказані обставини підтверджені відомостями домової книги та нічим не спростовані. В нотаріальному порядку документально права спадкоємця на майно після смерті [PERSON] його мати [PERSON] не оформила. Таким чином,після смерті [PERSON] спадщина,до складу якої входило 58/100 частини житлового будинку адресою [ADDRESS] була фактично прийнята та належала його спадкоємцю [PERSON] [INFO] .померла [PERSON] ,заповіту не складала. Як передбачено ст.11 ЦК України,підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є,зокрема,акти цивільного законодавства,а згідно ст.1220 ЦК України встановлено,що смерть спадкодавця породжує спадкові правовідносини. Як передбачено ст.1216,1218 ЦК України,спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини)від померлої фізичної особи (спадкодавця)до інших осіб(спадкоємців);до складу спадщини входять всі права та обов`язки ,які належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217,1223 ЦК України,спадкування здійснюється за законом або заповітом,право на спадкування мають особи,які визначені у заповіті.У разі відсутності заповіту,визнання його недійсним,неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом,а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини,право на спадкування за законом одержують особи,визначені у ст.1261-1265 цього Кодексу. Як передбачено ст.1268 ЦК України,спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом,яку прийняв спадкоємець [PERSON] (онук [PERSON] ),батько якого [PERSON] помер раніше спадкодавця. Згідно матеріалів спадкової справи № 19/2017 до майна померлого [PERSON] ,із заявою про прийняття спадщини 27.02.2017 р.звернувся позивач [PERSON] ,інші спадкоємці відсутні. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить 58/100 частин спірного будинку,успадковані нею після смерті сина [PERSON] ,та 42/100 частини цього ж будинку, які належали їй на підставі свідоцтва [NUMBER] ,виданого Запорізьким міським житловим управлінням замість свідоцтва про право на спадщину від 24.01.1974 р.№ 1-951. Постановою нотаріуса від 08.08.2017 р.було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на спірний будинок, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів [PERSON] на спадкове майно в цілому. Як роз`яснено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р.»Про судову практику у справах про спадкування»,свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством,яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Постанова нотаріуса про відмову видати позивачу свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] ,якою завершена процедура нотаріального розгляду його заяви про це,перешкоджає позивачу захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за ним права власності на спадщину,що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за ним права власності на майно. На підставі ст.ст.16,328,370,1217,1223,1261,1266,1268 ЦК України,ст. 12,13,76,81,258,259,265,353,355 ЦПК України,суд-

Outcome: approved