Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

В липні 2013 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Позивачка обґрунтувала свої вимоги тим, що вона з 2005 по 2007 роки проживала однією сім'єю з відповідачем, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі. У період спільного проживання народилася дитина - донька [PERSON], [INFO], згідно із свідоцтвом про народження дитини батьком є [PERSON], мати [PERSON]. У 2007 році відповідач її покинув і обов'язків покладених на батька не виконував, матеріальної чи іншої допомоги не надавав. Вона 13.11.2009 року зареєструвала шлюб з [PERSON], який прийняв доньку як рідну і приймає участь у її вихованні та утриманні. В уточнених позовних вимогах (а.с. 20) позивач додатково пояснила, що відповідач ніде не працював, жив за її рахунок. На даний час її сім'я забезпечена матеріально, донька вчиться у школі-дитячий садок та додатково відвідує гуртки та тренувально-оздоровчі секції. Викладені нею обставини можуть підтвердити названі у заяві свідки та долучені нею документи. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги за вищевикладеними обставинами та просили суд їх задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки [PERSON], [INFO], оскільки щодо дитини - відповідач не бажає приймати участь у її житті, навчанні, надавати допомогу. В судовому засіданні відповідач та його представник позов визнали повністю та відповідач пояснив, що дійсно фактично з народження не цікавився долею дитини. Протягом всього часу вихованням дитини та її матеріальним забезпеченням займалась позивачка. Натомість вважає, що у позивачки є інша сім`я, в якій є спільна дитина з якою виховується його донька. Вважає, щоб не перешкоджати вихованню та не травмувати його доньку просить позбавити його батьківських прав щодо [PERSON]. Представник третьої особи по справі Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила їх задовольнити в повному обсязі. Вказала, що дійсно відповідачем по справі не виконуються батьківські обов'язки щодо своєї дитини, життям якої він не цікавиться. Крім того, службою складено акт обстеження житлово-побутових умов відповідача в січні 2014 року, який судом долучено до матеріалів справи. Служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, до суду не з'явились. Через загальну канцелярію надано акт обстеження житлово-побутових умов позивача від 06 серпня 2013 року, який судом долучено до матеріалів справи. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з викладених в ньому підставах. Суд, заслухавши пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи, думку прокурора вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 Закону № 2402 -111 сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 164 СК України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей чи зловживають батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на дітей своєю аморальною, антигромадською поведінкою, а також якщо батьки є хронічними алкоголіками чи наркоманами. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, і способом захисту прав та інтересів дитини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], згідно копії свідоцтва про народження дитини (а.с. 3) є батьком [PERSON], [INFO]. З моменту народження і до цього часу неповнолітня дочка проживала разом зі своєю мамою, позивачкою по справі, яка опікуються дитиною, матеріально та морально підтримує. Між ними склалися добрі, теплі стосунки. Ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини ним самим не спростовується, та як вбачається з пояснень самого відповідача він просить суд його позбавити батьківських прав. Відповідно до Закону України ,,Про охорону дитинства,, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюватись, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку , що вимоги позивача обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини - ухиляється, нехтує батьківськими правами, не піклується про сина, не приймає мір для вирішення питання виконання батьківських обов'язків по вихованню сина. Крім того з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 120,70 грн., на підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України. На підставі викладеного ст.ст. 164, 165, 166 СК України, Закону України ,,Про охорону дитинства,,, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та

Outcome: approved