Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

Вказуючи на те, що від спільного проживання у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, сторони мають малолітніх дітей - доньку [PERSON], 17. 02. [INFO] та доньку [PERSON], 15. 08. [INFO], але відповідач матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей надає систематично у не повному розмірі. Тому, вказуючи на те, що відповідач не надає у достатньому розмірі грошової допомоги на утримання дітей, позивач звернулася з позовом до суду про стягнення на її користь на утримання малолітніх дітей аліментів в розмірі 1/3 частини від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді від 02 лютого 2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, що сторони проживають разом у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя сторони мають малолітніх дітей - доньку [PERSON], 17. 02. [INFO] та доньку [PERSON], 15. 08. [INFO], які проживають разом з позивачем в с. Великі Будища Диканського району, по вул. Ю. Кононенка, 11, а відповідач в свою чергу по теперішній час з ними не проживає, та допомоги на утримання малолітніх дітей надає систематично і не в повному розмірі. Крім цього, відповідач сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу, на користь третьої особи [PERSON] Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, позивач має право на одержання від відповідача коштів на утримання дитини, а відповідач зобов'язаний надавати таку допомогу. Статтями 8,11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Крім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобовязання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоровя, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України 1996 року, діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов'язок по утриманню дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також враховуючи матеріальне становище позивача, відповідача, останній який офіційно працює, має стабільний дохід, можливість надання належної і достатньої матеріальної допомоги відповідачем позивачеві на утримання дитини, недопущення погіршення матеріального становища позивача і малолітніх дітей, їх рівні права на одержання від батька матеріальної допомоги, та одночасно самої позивачки, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial