Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернулася в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» (далі ТОВ «Енселко Агро») про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6825289400:09:003:0002, яка розташована на території Шидловецької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В 2016 році їй стало відомо, що існує договір оренди землі, який укладений нібито між нею та ТОВ «Енселко Агро» 14.11.2013 року. Вказує на те, що вищевказаний договір оренди землі не підписувала і особисто нікого не уповноважувала укладати договори оренди землі з відповідачем. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві та просили задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просить застосувати до вимог позивача позовну давність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6825289400:09:003:0002 загальною площею 2,983 га, яка розташована на території Шидловецької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.11.2013 року (а.с. 54). 14 листопада 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Енселко Агро» був укладений договір оренди землі, згідно якого позивачка передала відповідачу в строкове платне користування належну їй земельну ділянку, загальною площею 2,893 га, яка розташована на території Шидловецької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області. Зазначений договір був зареєстрований в Реєстраційній службі Чемеровецького районного управління юстиції Хмельницької області, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис за № 5362542 від 14.04.2014 року. Відповідно до ст.ст. 13, 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. За змістом ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.3, 4 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Згідно ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно п.3 висновку судово-почеркознавчої експертизи № 3243-3245/17-26 від 06.09.2017 року Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с.97-102) підпис від імені [PERSON] у договорі оренди землі №Ч/Ш-32 від 14.11.2013 року виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням якогось підпису [PERSON] Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. З наведеного вбачається, що Договір оренди землі від 14.11.2013 року не відповідає внутрішній волі позивачки, підписаний нею не був, а тому такий договір підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ст. 236 ЦК України, правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. На підставі наведеного вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору оренди землі та скасування запису про його державну реєстрацію підлягають до задоволення. Суд не бере до уваги посилання представника відповідача про пропущення позивачем строку позовної давності звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів. Так, відповідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. В судовому засіданні позивач пояснила, що про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору оренди землі вона дізналася на початку 2016 року, а тому строк звернення до суду нею пропущений не був. Відповідно до ст. 88 ЦПК України по справі наявні судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 1280 грн. 00 коп. та витрат на оплату судової експертизи в сумі 2971 грн. 20 коп., які підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved