Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що протягом 2016 року відповідачка неодноразово позивача кошти у позивача. Зокрема, 06.01.2016 року [PERSON] отримала у борг кошти у сумі 1000 доларів США та зобов`язувалась їх повернути 12.01.2016 в розмірі 1550 доларів США. Відповідачкою протягом 2016-2017 років було частково повернуто борг в розмірі 100 доларів США. 01.02.2016 [PERSON] отримала у борг 1600 доларів США, котрі мала повернути з відсотками до 04.02.2016 року. Впродовж 2016-2017 років нею було частково повернуто борг в розмірі 70 доларів США. 04.02.2016 року [PERSON] отримала у борг 5800 доларів США, котрі мала повернути з відсотками до 20.03.2016 року. Впродовж 2016-2017 років нею було частково повернуто борг в розмірі 70 доларів США. 16.11.2016 року [PERSON] отримала у борг 10000 доларів США, котрі мала повернути з відсотками до 22.11.2016 року. Впродовж 2016-2017 років нею було частково повернуто борг в розмірі 100 доларів США. Отже, загальна сума боргу, яку відповідачка не повернула позичальнику, становить 18060 доларів США. За наведеного позивач вимушений звернутись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] коштів у сумі 18\~060 доларів США, що еквівалентно 425\~547, 78 грн. на час звернення до суду. Позивач в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його учас ті. Представник позивача в судове засідання не з`явилась. Згідно поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без її участі. Відповідачка не з`явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачка є належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Подала заяву про відкладення розгляду справи з огляду на незадовільне самопочуття. Відзив до суду не був поданий. Судом приймається до уваги, що за положеннями ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи\~є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а\~неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відповідачка просила відкласти минуле судове засідання з причин необхідності отримання правової допомоги. Судом було заявлене дане клопотання. Насьогодні відповідачка не з`явився в судове засідання та 04.11.2020 р. подала заяву про відкладення розгляду справи з огляду на незадовільне самопочуття. Проте належних доказів на підтвердження причин поважності неявки до суду не було надано. Окрім того, у судове засідання міг з`явитися представник відповідачки, адже саме з причини укладення відповідачкою договору з адвокатом було відкладене минуле судове засідання. Однак, і представник відповідачки в судове засідання не з`явився. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою. Дослідивши докази, надані сторонами, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, 06.01.2016 року [PERSON] отримала у борг у позивача грошові кошти у сумі 1000 доларів США та зобов`язувалась їх повернути 12.01.2016 в розмірі 1550 доларів США. Відповідачкою протягом 2016-2017 років було частково повернуто борг в розмірі 100 доларів США. 01.02.2016 [PERSON] отримала у борг 1600 доларів США, котрі мала повернути з відсотками до 04.02.2016 року. Впродовж 2016-2017 років нею було частково повернуто борг в розмірі 70 доларів США. 04.02.2016 року [PERSON] отримала у борг 5800 доларів США, котрі мала повернути з відсотками до 20.03.2016 року. Впродовж 2016-2017 років нею було частково повернуто борг в розмірі 70 доларів США. 16.11.2016 року [PERSON] отримала у борг 10000 доларів США, котрі мала повернути з відсотками до 22.11.2016 року. Впродовж 2016-2017 років нею було частково повернуто борг в розмірі 100 доларів США. Суд установив,\~що наявність\~між сторонами\~позикових відносин\~підтверджується наявним\~у позивача\~розписками від\~імені [PERSON] від 06.01.2016, 01.02.2016, 04.02.2016, 16.11.2016 року, які підтверджують як факт отримання позичальником (відповідачкою) коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти\~позивачеві (позикодавцеві) у визначені у розписках терміни та у визначених розмірах. За своєю суттю розписка про отримання у борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічну правову позицію викладено в постановах ВСУ від 18.09.2013 року та 02.07.2014 року. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.1049 ЦК встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов`язання за належним чином не виконала: вона не повернула грошові кошти за борговими розписками. Через це утворилася заборгованість, яка до цього часу не погашена. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Аналогічну правову позицію було висловлено в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 373/2054/16-ц від 16 січня 2019 року. Приймаючи до уваги вищевказане та враховуючи, що [PERSON] взяте на себе зобов`язання щодо повернення позивачу отриманої позики в розмірі 18060 доларів США на день розгляду справи не виконала, суд вважає, що з відповідачки підлягає стягненню сума боргу за договором позики саме у тій валюті, в якій була отримана позика. Оскільки, заборгованість [PERSON] за борговими розписками становила 18060 доларів США, що на момент постановлення рішення за офіційним курсом гривні щодо долара США, встановленим Національним банком України станом на 05 листопада 2020 року становить 514\~843 грн. 64 коп., суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення повністю. Стягнення підлягають 18060 доларів США, що еквівалентно 514\~843 грн. 64 коп. Відповідно до ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, то такі витрати слід стягнути з відповідачки на користь держави, і вони становлять суму: 2007 грн. х 5 = 10035 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved