Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 07.12.2012 року в сумі 17678 грн. 64 коп. Позивач [PERSON] збільшила позовні вимоги 02.12.2016 року на 7114 грн. 41 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що 03.09.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем, з 14.09.2013 року фактично припинила шлюбні відносини, шлюб було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 02.04.2014 року. Від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], рішенням апеляційного суду Донецької області від 13.11.2013 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини з усіх видів доходів та на утримання непрацездатної дружини в розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Дитина перебуває на диспансерному обліку та потребує постійного лікування, витрати на яке позивач несе самостійно. Добровільно на лікування дитини відповідач допомоги не надає. Просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини в сумі 24793 грн. 05 коп., стягнувши з відповідача судовий збір. Позивачка в судовому засіданні участі не приймавла, подавши на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та у присутності її представника. Представник позивача, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив, що батьки зобовязані в рівних долях нести додаткові витрати на утримання дитини. Позивачка не мала доходів, оскільки відповідач мав заборгованість по сплаті аліментів, тому просить стягнути всю суму додаткових витрат. [PERSON] не виконує своїх обовязків також по додатковим витратам на дитину, на звернення позивача сплатити додаткові витрати [PERSON] відповів відмовою, посилаючись на те, що сплачує аліменти. Збільшення позовних вимог обумовлено тим, що за час слухання справи позивач понесла нові додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини, які сплатила за власні кошти в повному обсязі. Відповідач надавав неправдиві відомості до органів ВДВС про відсутність доходів. Витрати на лікування в приватних лікарняних установах викликані тим, що лікування дитини в комунальних лікарських закладах не давало результатів. Просив суд на підставі викладеного позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні участі не приймав, звернувшись до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності та у присутності його представника. Представник відповідача, [PERSON], позовні вимоги не визнала. Пояснила, що позивач сплачував аліменти в достатньому для утримання та лікування. Під час праці відповідача ТОВ «ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК» аліменти утримувались з його заробітної плати. З загальної суми заборгованості вважає доведеною суму додаткових витрат 12086 грн., все інше доказами не доведено, тому не може бути предметом розгляду. З приводу витрат на лікування зазначила, що відповідача позбавили можливості прийняти участь в лікуванні дитини, визначенні лікаря, який буде його здійснювати. Просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Представник відповідача, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що з відповідача було стягнуто аліменти не лише на утримання неповнолітньої дитини, а й непрацездатної дружини. Позивач перешкоджає нормальному спілкуванню відповідача з сином, не зважаючи на те, що він сплачує аліменти в повному обсязі. Рішення було ухвалено під час роботи [PERSON] в ТОВ «ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК», звідки його було звільнено 31.07.2015 року за угодою сторін, з 14.09.2015 року по 23.06.2016 року він був зареєстрований як безробітний у Маріупольському центрі зайнятості, однак продовжував виконувати свої обовязки. Також [PERSON] купує для дитини продукти харчування та іграшки. Крім того, відповідач надає матеріальну допомогу своїм батькам пенсіонерам. Заявлена сума додаткових витрат є завищеною, підтверджено витрати лише на суму 6103 грн. 76 коп., однак батьки повинні нести ці витрати в рівних частках, тому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. З письмових матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 03.09.2011 року уклали шлюб, який рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 23.10.2016 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 13.11.2013 року було стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] аліменти на утримання непрацездатної дружини в розмірі 1/5 частини з усіх видів доходів до досягнення дитиною трирічного віку. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 23.10.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від всіх видів заробітку. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України \~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення Загалом [PERSON] на користь [PERSON] на виконання рішення судів та обовзяків, покладених вище наведеними нормами Сімейного Кодексу України, було сплачено аліментів на загальну суму 101996 грн. 23 коп., в період його роботи в ТОВ «ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК», з якого його було звільнено 31.07.2015 року за угодою сторін. З 14.09.2015 року по 23.06.2016 року [PERSON] перебував на обліку в Маріупольському центрі зайнятості. Перебуваючи на обліку, [PERSON] виконував свої зобовязання по сплаті аліментів не зважаючи на ті обставини, що його матеріальне становище суттєво погіршилось, також ним надається матеріальна допомога батьку та матері, які є пенсіонерами за віком та потребують матеріальної допомоги. В постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З досліджених в судовому засіданні доказів судом вбачається наявність додаткових витрат, які підлягають стягненню на користь позивача в сумі 6103 грн. 76 коп., які підтверджено наявними в справі чеками та платіжними документами. Додаткові витрати виникли в позивача в звязку із лікуванням в дитини атопічного дерматиту, з середньо тяжким перебігом, аденоідіту другої стадії та хронічного аденофарінгіту. Не зважаючи на виконання відповідачем своїх обовязків по сплаті аліментів, суд вважає, що такі обставини, які лікування є підставою для виникнення додаткових витрат на утримання дитини, які не можливо забезпечити лише виконанням аліментних зобовязань. Аналізуючи викладені норми права та докази, що досліджені в судовому засіданні, суд вбачає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позову в сумі 6103 грн. 76 коп., що буде достатнім захистом порушеного права позивача на отримання компенсації додаткових витрат, понесених на утримання дитини. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, частково задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 640 грн. 00 коп. З урахуванням викладеного та

Outcome: partial