Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтову-вав його тим, що він є власником земельної частки (паю) розміром 4,2 га умовних кадастро-вих гектарів у землі, яка перебувала у колективній власності агрофірми «Рогозів». 29 січня 2010 року комісія по упорядкуванню та закінченню паювання земельних ділянок КСП «Агрофірми «Рогозів» закріпила за позивачем земельну ділянку [NUMBER]. Розпорядженням Бориспільської РДА №3480 від 18 листопада 2009 року був затверджений проект земле-устрою щодо відведення у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок площею по 2 га з цільовим призначенням для ведення осо-бистого селянського господарства, розташованих на території Рогозівської сільської ради Бориспільського району. Однак межі земельних ділянок, відведених у власність відповідачів, накладаються на межі земельної ділянки, закріпленої за [PERSON] Ця обставина пере-шкоджає позивачу здійснити право на приватизацію землі. Тому [PERSON] просив суд скасувати розпорядження Бориспільської РДА №3480 від 18 листопада 2009 року та визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право власності на земельні ділянки. В ході розгляду цивільної справи [PERSON] подав заяву про часткову зміну пред-мета позову (а.с.1-4 т.2): просить суд скасувати розпорядження Бориспільської РДА №3480 від 18 листопада 2009 року про затвердження проекту землеустрою в частині відведення у власність відповідачів земельних ділянок площею по 2 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Рогозівської сіль-ської ради Бориспільського району; визнати недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER], видані 18 листопада 2013 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на земельні ділянки площею по 2 га з кадастровими номерами [NUMBER] - [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського гос-подарства, розташовані на території Рогозівської сільської ради Бориспільського району. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтри-мують позов та просять суд задовольнити його. Представник Бориспільської РДА не з'явився у судове засідання. Він надіслав заяву про розгляд цивільної справи в його відсутності (а.с.22 т.2). [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] також не з'явились у судове засідання. З довідок адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Київській об-ласті (а.с.22-26 т.1) вбачається, що інформація про зареєстроване місце проживання відпові-дачів відсутня. Згідно з ч.9 ст.74 ЦПК України вони викликані в суд через оголошення у пресі (а.с.41-42 т.1, а.с.18-19 т.2). На підставі ч.2 ст.224 цього ж Кодексу суд постановив протокольну ухвалу про про-ведення заочного розгляду цивільної справи у відсутності відповідачів (а.с.23 т.2). Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задо-воленню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є власником земельної частки (паю) розміром 4,2 га умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала у колективній власності агрофірми «Рогозів». Ця обставина підтверджується копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 31 грудня 1996 року (а.с.6 т.1). 29 січня 2010 року комісія по упорядкуванню та закінченню паювання земельних діля-нок КСП «Агрофірми «Рогозів» закріпила за позивачем земельну ділянку [NUMBER]. Ця обста-вина підтверджується копією акту №1 від 29 січня 2010 року (а.с.7 т.1). Розпорядженням Бориспільської РДА №3480 від 18 листопада 2009 року (а.с.45-46, 53-54, 184-186 т.1) був затверджений проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок площею по 2 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташова-них на території Рогозівської сільської ради Бориспільського району. 18 листопада 2013 року відповідачам були видані свідоцтва про право власності на не-рухоме майно [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] на земельні ділянки площею по 2 га з кадастровими номерами [NUMBER] - [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розта-шовані на території Рогозівської сільської ради Бориспільського району. Ці обставини під-тверджуються інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] від 1 грудня 2016 року (а.с.6-15 т.2). Відповідно до ч.5 ст.116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після при-пинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Згідно з ч.1 ст.21 ЦК України суд скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місце-вого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує ци-вільні права або інтереси. Зі змісту клопотання Держсільгоспінспекції в Київській області №04-11/66 від 14 січня 2016 року (а.с.12-13 т.1), а також копій складених нею схем №1 та №2 (а.с.14, 15 т.1) вбача-ється, що межі земельних ділянок, переданих у власність відповідачів, розташовуються на території землі, яка перебувала у колективній власності агрофірми «Рогозів», та накладаєть-ся на межі земельної ділянки, закріпленої за [PERSON] В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що право колективної власності агрофірми «Рогозів» на землю було припинено. Тому земельні ділянки, розташовані на території цієї землі, не були вільними та не могли бути передані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Ці обставини свідчать про те, що оспорюване розпорядження місцевого органу виконавчої влади та видані їм свідоцтва про право власності на нерухоме майно су-перечать ч.5 ст.116 ЗК України та перешкоджають позивачу здійснити право на приватиза-цію закріпленої за ним земельної ділянки. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності належить скасувати роз-порядження Бориспільської РДА №3480 від 18 листопада 2009 року про затвердження про-екту землеустрою в частині відведення у власність відповідачів земельних ділянок площею по 2 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, роз-ташованих на території Рогозівської сільської ради Бориспільського району; визнати недійс-ними свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER], видані 18 листопада 2013 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на земельні ділянки площею по 2 га з кадастровими номерами [NUMBER] - [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Рогозівської сільсь-кої ради Бориспільського району. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позов-них вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч.1, п.6 ч.3 ст.79 цього ж Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.35 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частко-вому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплаче-ний позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Встановлено, що [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок та витратив грошові кошти в розмірі 1008 гривень (504 х 2) на публікацію в пресі оголошен-ня про виклик відповідачів. Ці обставини підтверджуються квитанціями (а.с.1, 40 т.1, а.с.20 т.2). Пред'явлений ним позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з кожного відповідача на користь [PERSON] нале-жить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 110 гривень 24 копійок (551,20 : 5) та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів, в розмірі 201 гривні 60 копійок (1008 : 5).

Outcome: approved