Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

В Нововодолазький районний суд Харківської області звернулась [PERSON] до Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, відділу Держземагаенства в Нововодолазькому районі Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування, в якому вказала, що [NUMBER] року в [ADDRESS] померла [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим ВДРАЦС РС Ємільчинського РУЮ Житомирської області 28 березня 2013 року, яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . За життя [PERSON], було зроблено заповіт, відповідно до якого все майно, заповіла позивачу. [PERSON], на день смерті в шлюбі не перебувала, непрацездатних, неповнолітніх і інших спадкоємців, крім позивача немає. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 4,8618 га. кадастровий номер: [NUMBER], та площею 0,4597 га, кадастровий номер: [NUMBER], що розташовані на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області. 13 жовтня 2015 року позивач звернулась в Ємільчинську державну нотаріальну контору Житомирської області із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за вищевказаним заповітом на спадкове майно , державним нотаріусом Ємільчинської державної нотаріальної контори Житомирської області Піскун О.С., було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. В судове засідання позивач не з'явилася , але надала заяву в якій просить суд слухати справу без її участі за наявності доданих до матеріалів справи доказів, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач Старовірівська сільська рада Нововодолазького району Харківської області позовні вимоги визнали в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечували та просили суд слухання справи провести за відсутності представника сільської ради. Відповідач відділ Держземагаенства в Нововодолазькому районі Харківської області позовні вимоги визнали в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечували та просили суд слухання справи провести за відсутності їх представника . Суд, перевірив матеріали справи, надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Судом встановлено, що [NUMBER] року в [ADDRESS] померла [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим ВДРАЦС РС Ємільчинського РУЮ Житомирської області 28 березня 2013 року, яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . За життя [PERSON], було зроблено заповіт, посвідчений [PERSON], державним нотаріусом Ємільчинської державної нотаріальної контори Житомирської області 03 травня 2012 року, зареєстрований в реєстрі за № 886, відповідно до якого все належне їй на день смерті майно, заповіла позивачу. [PERSON], на день смерті в шлюбі не перебувала, непрацездатних, неповнолітніх і інших спадкоємців, крім позивача немає. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 4,8618 га. кадастровий номер: [NUMBER], та площею 0,4597 га, кадастровий номер: [NUMBER], що розташовані на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, цільове призначення земельних ділянок-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали спадкодавиці, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. 13 жовтня 2015 року позивач звернулась в Ємільчинську державну нотаріальну контору Житомирської області із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за вищевказаним заповітом на спадкове майно , державним нотаріусом Ємільчинської державної нотаріальної контори Житомирської області Піскун О.С., було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.10.2015 року № 1065/02-31 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, тобто оригіналу державного акту на право приватної власності на землю. Позивач вважає , що вищевказаний держаний акт на право власності на землю можливо був втрачений під час переїзду [PERSON], в квітні 2012 року, із Харківської області на проживання до позивача в [ADDRESS]. Згідно заведеної державним нотаріусом Ємільчинської державної нотаріальної контори спадкової справи № 181 за 2013 рік, щодо спадкового майна [PERSON], позивач являється єдиною спадкоємицею за вищевказаним заповітом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлої [NUMBER] року в [ADDRESS], а отже є єдиною спадкоємицею всього спадкового майна, яке належало [PERSON] Судом перевірено, інших спадкоємців, які б фактично прийняли спадщину чи звертались до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] немає, про що свідчить лист державного нотаріуса Ємільчинської державної нотаріальної контори Житомирської області від 04.12.2015 року № 1435/01-16 Відповідно до ст.. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Статтею 1299 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved