Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

В лютому 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 27 травня 2016 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в одеській області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 33. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, оскільки вони не зійшлись характерами, мають різні погляди на подальше спільне проживання та обов`язки, відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. На підставі чого в сім`ї виникають сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. З березня 2017 року шлюбні відносини фактично припинились, на даний час проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам сина. Майнового спору немає. Поновлювати шлюбні стосунки з відповідачем не має наміру, тому призначення строку на примирення вважає недоцільним. Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати з позивачкою, про що вони з відповідачем досягли домовленості. Тому просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 27 травня 2016 року Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в одеській області, актовий запис № 33. Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». У разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши через канцелярію суду заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, на розірванні шлюбу наполягає, строк на примирення не потрібен, майнового спору немає, також просив слухати справу у його відсутність. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 27 травня 2016 року Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в одеській області, актовий запис № 33, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 27 травня 2016 року. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім`єю на даний час не проживають, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірвання шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. На підставі ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Позивач вказує, що неповнолітній син [PERSON] , [INFO] буде проживати з нею. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватись прізвищем « [PERSON] », що підтверджується її письмовою заявою Спір стосовно поділу майна подружжя відсутній. Частина 3 ст. 115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved