Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що з 21 грудня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , під час якого у них [INFO] народився син, [PERSON] . Розірвання шлюбу відбулось на підставі рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 05 листопада 2013 року, але ще з листопада 2012 року відповідач полишив сім`ю та переїхав проживати в інше місто. З 21 листопада 2012 року на підставі рішення відповідач повинен сплачувати аліменти на дитину, але жодного разу цього не зробив. Від тоді відповідач покладені на нього обов`язки батька по відношенню до дитини не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, трудової або іншої участі у вихованні сина, не спілкується з ним та не цікавився його життям. Син , [PERSON] , пішов у 1-й клас, а про свого батька нічого не знає та не має до нього ніяких відчуттів. Але, не зважаючи на це, відповідач заперечує проти виїзду сина на відпочинок та до родичів за кордон, чим порушує його права на вільне пересування. Тому вона, позивача, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав з метою захисту прав дитини. Позивач [PERSON] , перебуваючи в приміщенні Середино-Будського районного суду Сумської області та приймаючи участь в розгляді справи в режимі відеоконференції, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В своєму виступі позивач [PERSON] в доповнення до обставин, викладених в позові, пояснила, що телефонних розмовах відповідач [PERSON] розповідав їй, що у нього вже нова сім`я, інша дитина, тому син [PERSON] йому не потрібен, він може від нього відмовитися. Але за минулий час відповідач так нічого й не зробив. Коли виникла потреба оформити виїзд дитини за кордон, на відпочинок до родичів, їй, [PERSON] , довелось їхати в Одеську область, аби за власні кошти оформити у нотаріуса письмову згоду відповідача на виїзд сина. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, але в судове засідання не з`явився без поважних на то причин та відзив на позов не подав. Заяву про відкладення розгляду справи до суду відповідач не подавав. Тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Представник органу опіки та піклування Нестерова І.А. перебуваючи в приміщенні Середино-Будського районного суду Сумської області та приймаючи участь в розгляді справи в режимі відеоконференції, в судовому засіданні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити. В своїй промові представник [PERSON] пояснила, що на підставі заяви [PERSON] проводилась перевірка умов проживання заявника і дитини, а також бесіда зі шкільним психологом щодо емоційного стану дитини, але ніяких актів з цього приводу складено не було. На засідання комісії з розгляду звернення позивача щодо позбавлення батьківських прав відповідач [PERSON] викликався по телефону, але фіксація передання йому виклику не здійснювалась. У підсумку орган опіки та піклування визнав доцільним позбавити відповідача батьківських прав, приймаючи до уваги пояснення позивача, в тому числі про несплату відповідачем аліментів. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника органу опіки та піклування, дослідивши наявні в справі матеріали, в судовому засіданні встановив наступне. Позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] з 21 грудня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 05 листопада 2013 року, ухваленого в справі № 586/1056/13-ц за позовом [PERSON] період зареєстрованого шлюбу у сторін [INFO] народився син, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 05 червня 2012 року відділом державної РАЦС Середино-Будського районного управління юстиції у Сумській області. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані приймати участь у вихованні дитини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відсутність з боку відповідача допомоги в утриманні сина спонукало позивача [PERSON] на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно з рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області від 21 листопада 2012 року, ухваленим в справі № 2-1816/174/2012, відповідач [PERSON] повинен сплачувати аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 листопада 2012 року. Але відповідач [PERSON] обов`язок по оплаті аліментів не виконує, через що утворилась заборгованість станом на 01 травня 2019 року в розмірі 79840,70 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця від 16 квітня 2019 року. Згідно зі ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав», наведено роз`яснення, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позивач [PERSON] в позовній заяві стверджувала, що ухилення відповідача [PERSON] від виконання батьківських обов`язків виражається у відсутності з його боку інтересу до життя дитини та його виховання, внаслідок чого дитина його навіть не пам`ятає, а також у запереченнях проти виїзду дитини до родичів на відпочинок. Однак, належних і допустимих доказів, які б в сукупності достовірно підтверджували винну поведінку відповідача, спрямовану на ухилення від виконання батьківських обов`язків, позивач суду не надала. Наявні в справі докази, які були подані позивачем, не містять в собі відомостей, які б вказували на винну та умисну поведінку відповідача, спрямовану на ухилення від виховання дитини. Так, педагогічна характеристика від 17 січня 2019 року на учня 1-А класу Середино-Будської ЗОШ І-ІІІ ступеня № 1 [PERSON] містить в собі визначення рис характеру дитини та його емоційного стану, та лише формальне вказує на те, що батько, [PERSON] , не приймає участі у навчанні і вихованні сина. Але така характеристика охоплює період лише з 01 вересня 2018 року і по 17 січня 2019 року, та не містить в собі достатньої інформації про ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тим більше такий документ не підтверджує поведінку відповідача, як батька дитини, в період з листопада 2012 року по вересень 2018 року, як про це вказала позивач у позовній заяві. Інший документ - довідка від 23 квітня 2019 року про відвідування дитиною [PERSON] дитячого навчального закладу № 1 «Ромашка» так само не містить в собі достатньої інформації про ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Доводи про те, що відповідач перешкоджає виїзду дитині за кордон на відпочинок, спростовуються наданою позивачем письмовою заявою [PERSON] , посвідченою нотаріально [INFO] , про згоду на виїзд його малолітнього сина [PERSON] на відпочинок за кордон. Те, що відповідач надав таку згоду на прохання позивача, остання підтвердила в своїй промові під час розгляду справи по суті. Орган опіки та піклування в особі Середино-Будської районної державної адміністрації у своєму висновку № 01-43/223 від 16 серпня 2018 року вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Надаючи оцінку висновку органу опіки та піклування від 16 серпня 2018 року, суд звертає увагу на те, що він фактично заснований лише на поясненнях [PERSON] про невиконання [PERSON] батьківських обов`язків по відношенню до сина та довідці про неотримання позивачем аліментів на попередні сім місяців. Попередній розгляд матеріалів, наданих [PERSON] , тривав лише 14 робочих днів. Представник органу опіки та піклування Нестерова І.А. в судовому засіданні підтвердила суду, що в межах розгляду порушеного [PERSON] питання спеціалістами служби у справах дітей, який вона очолює, проводилось спілкування з [PERSON] по телефону для з`ясування його позиції та повідомлення про дату проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини. Але фіксацію виклику [PERSON] чи повідомленої ним позиції з приводу позбавлення батьківських прав спеціалісти служби у справах дітей не проводили. Усі інші дії - обстеження умов проживання дитини, перевірка психологічного та емоційного стану дитини, проводились без відповідної письмові фіксації, переважно у формі усного спілкування. Наведене вказує на те, що представлений позивачем висновок органу опіки та піклування являється необґрунтованим, однобічним та упередженим по відношенню до відповідача, тому суд не погоджується з ним та не приймає до уваги. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами ті обставини, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина. Тому в задоволенні позову суд відмовляє в повному обсязі. Це не позбавляє позивача можливості повторно звернутися до суду з подібними вимогами, але на підставі інших обставин та доказів, які обґрунтовуються такі обставини.

Outcome: dismissed