Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

В квітні 2016 року представник ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся в суд до [PERSON] із зазначеним позовом. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», 11 квітня 2016 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва було визначено підсудність зазначеного позову Солом'янському районному суду м. Києва. В позові посилався на те, що відповідно до кредитного договору про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №0332029600БН/2012-08 від 02 серпня 2012 року, який був укладений між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON], останній було надано кредит для проведення операцій із застосування картки з лімітом в 9 200 гривень, зі сплатою 28,00 % річних строком до 31 липня 2014 року. В порушення умов Кредитного договору відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим станом на 29 січня 2016 року має заборгованість у розмірі 6 588,19 гривень, яка складається з наступного: - 2 958,37 грн. - заборгованість за кредитом; - 1 538,29 грн. - заборгованість за процентами; - 557,51 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; - 1 534,02 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за кредитом. Представник ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в судове засідання не з'явився, проте надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно з положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] 02 серпня 2012 року уклали договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту, що підтверджується наданою суду копією договору №0332029600БН/2012-08 (а.с. 7-9). Відповідно до умов укладеного договору [PERSON] відкрито кредитну лінію для проведення останньою операцій з використання платіжної картки з лімітом в 9 200 гривень, зі сплатою 28,00 % в рік на строк до 31 липня 2014 року. Згідно з п. 2.1. кредитного договору кредит надається для оплати будь-яких проведених операцій за картковим рахунком у разі недостатності власних грошових коштів позичальника на картковому рахунку для оплати відповідних операцій. Надання позичальнику кредиту відбувається у разі повної або часткової недостатності власних коштів позичальника на картковому рахунку для проведення платежів за платіжними повідомленнями або для здійснення інших платежів або на суму, що відповідає різниці платежу між розміром відповідних платежів та залишком коштів на картковому рахунку позичальника (п.3.2 кредитного договору). Пунктом 7.2.2 кредитного договору передбачений обов'язок позичальника щомісячно, в останній робочий день кожного місяця, починаючи з місяця, в якому розмір ліміту кредитної лінії зменшуватиметься(враховуючи порядок зменшення розміру ліміту, визначений п.2.4 цього договору), здійснювати погашення частин кредиту, які перевищуватимуть зменшений у цей же день розмір ліміту кредитної лінії. Згідно з п.п. 4.2, 7.2.4. кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом у валюті кредиту, а саме не пізніше останнього робочого дня, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані, та в дату остаточного повернення кредиту. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються банком виходячи з розміру процентної ставки на суму фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом (п. 4.1 кредитного договору). З метою досудового врегулювання спору Позивач 14.01.2015 року звертався до [PERSON] із претензією №153-7/41, в якій вимагав здійснити повне погашення усієї заборгованості за кредитною лінією (а.с. 17). Виходячи з наведеного суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови Кредитного договору не виконуються, кредит не повертається. Згідно з ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В порушення умов кредитного Договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 29 січня 2016 року має заборгованість в сумі 6 588,19 гривень. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору станом на 29 січня 2016 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 10-12). З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір.

Outcome: approved