Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 10.01.2012р. між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1051/2621SFPR7, згідно яких останній отримав від Банку кредит в сумі 4624,76грн., строком до 10.01.2015р. Однак, свої зобовязання, щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, та інших платежів по кредитним договорам, не виконав, в звязку з чим має непогашену заборгованість, станом на 05.07.2015р., в сумі 5 594,2грн., в тому числі: 4 495,8грн. заборгованість за основною сумою боргу; 524грн. заборгованість за відсотками; 574,4 грн. пеня за порушення графіку погашення заборгованості. За твердженням позивача, 08.05.2015р. ТОВ «Кредекс фінанс» на підставі договору факторингу №1/15-ФКю набув право грошової вимоги з відповідача, по вказаним кредитним договорам, письмово повідомивши відповідача, однак борг погашений не був, що і спонукало позивача на звернення до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, заяву про розгляд справи в його відсутності та згоду на заочний розгляд справи, а тому справа розглянута без його присутності, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. /ар.сп. 38 / Відповідач викликався в судове засідання належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу яка вказана в позові та є місцем реєстрації відповідача. До суду повернулись повідомлення про вручення поштового відправленні (судової повістки) та поштове відправлення з відміткою про відсутність відповідача за зареєстрованою адресою місця проживання. В судове засідання відповідач не з»явився, причини своєї неявки суду не повідомив, клопотань та заяв відносно неможливості явки чи поважності неприбуття в судове засідання до суду не подавав, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.74, 224 ЦПК України. /ар.сп. 37, 39 / Дослідивши всі надані докази, суд, на основі встановлених фактів та відповідних їм правовідносин, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи із наступного: згідно кредитного договору №1051/2621SFPR7 від 10.01.2012р. та доданих документів (заяви/анкети позичальника, його паспорту та правовстановлюючих документів банку), [PERSON] отримав від ПАТ «Платинум Банк» 4624,76 грн. кредитних коштів, на строк 36 місяців, під 0,0001% річних за користування кредитом, сплату 294,00грн. комісії за надання кредиту та 139,00грн. комісії за обслуговування кредиту, зобовязавшись погашати кредит згідно встановленого графіку; /ар.сп. 5-8, 27-29 / однак, із п.2.9 вказаного кредитного договору видно, що реальна процентна ставка за кредитом становить 113,94% річних; /ар.сп. 6, 28 / із витягу з Реєстру заборгованостей за Договором факторингу 1/15-ФКю від 08.05.2015р., виписки по особовим рахункам та розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість по кредитному договору №1051/2621SFPR7 від 10.01.2012р., станом на 05.07.2015р. складає 5 594,2грн., в тому числі: 4 495,8грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 524грн. сума заборгованості за відсотками; 574,4 грн. сума заборгованості за пенею; /ар.сп. 4, 30 / відповідно до договору факторингу №1/15-ФКю, укладеного в м.Києві 08.05.2015р., та право установчих документів, позивач набув права вимоги до відповідача по кредитному договору №1051/2621SFPR7 від 10.01.2012р.; /ар.сп. 10-13 / п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини; згідно ч.1 ст.509 ЦК України, боржник зобовязаний вчинити на користь кредитора певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобовязання може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); ст.526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу; згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, які обчислюються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, відповідно; ч.1 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його в строк, передбачений договором; відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; ч.1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, позовні вимоги, на думку суду, підлягають повному задоволенню, оскільки відповідач, отримавши від банку кредитні кошти по вказаному кредитному договору, в повній мірі їх не повернув, порушивши таким чином взяті на себе зобовязання, а тому позивач, відповідно до укладеного договору факторингу, має безумовне право на стягнення заборгованості. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір, в розмірі 243,60грн. /ар.сп. 1 / На підставі ст.ст.11 ч.2 п.1, 509 ч.1, 512 ч.1 п.1, 526, 549, 612 ч.1, 1049 ч.1, 1054 ч.1 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved