Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Регата» про стягнення боргу в розмірі 320 000 грн. та процентів в розмірі 216 000 грн., мотивуючи тим, що 03.03.2011 року позивач надав [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 40 000 дол. США, що еквівалентно 320 000 грн., про що [PERSON] написав розписку, в якій зобов'язався повернути борг на першу вимогу кредитора. В той же день написали розписки про поруку [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в яких кожний з поручителів вказав, що взяв борг спільно з [PERSON] для ведення спільного бізнесу. Також поручителі вказали в розписках, що у випадку, якщо [PERSON] не виконає свої зобов'язання перед кредитором, тобто не поверне борг, то вони зобов'язуються повернути основну суму боргу з процентами 2,5 щомісячно на першу вимогу кредитора. 03.03.2011 року був також укладений договір поруки, відповідно до якого ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Регата» в особі генерального директора [PERSON] взяло на себе зобов'язання перед кредитором [PERSON] за належне виконання всіх зобов'язань [PERSON], що виникли із договору позики, відповідно до розписки від 03.03.2011 року, в триденний строк з моменту вимоги кредитора. У зв'язку з тим, що відповідачі на даний час не виконали свої зобов'язання, на письмові претензії з вимогами про повернення боргу не реагують, зустрічей з позивачем уникають, позивач просить суд стягнути на його користь з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Регата» солідарно грошові кошти в розмірі 536 000 грн., в тому числі суму основного боргу у розмірі 320 000 грн., суму процентів у розмірі 216 000 грн., судові витрати у розмірі 3282 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1 000 грн. В судовому засіданні представник позивача Бочарова С.І. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON] в своїх інтересах, і як представник [PERSON] за довіреністю та представник ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Регата» в судовому засіданні 05.08.2014 року позовні вимоги визнали. Вислухавши представника позивача, відповідачів, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047 ч.2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов'язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. В судовому засіданні встановлено, що 03.03.2011 року [PERSON] надав [PERSON] в борг грошові кошти у сумі 40 000 дол. США для підприємницької діяльності, що підтверджується розпискою, наданою відповідачем, згідно якої [PERSON] зобов'язався повернути борг на першу вимогу. (а.с. 53) У забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] за договором позики від 03.03.2011 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Регата» в особі генерального директора [PERSON] зобов'язалися у випадку неповернення [PERSON] боргу, повернути грошові кошти з відсотками у розмірі 2,5% щомісячно, оскільки кошти були взяті для спільного бізнесу, що підтверджується розписками від 03.03.2011 року (а.с. 54-57) та договором поруки №4 від 03.03.2011 року, укладеним між ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Регата» в особі генерального директора [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Зазначені кошти зобов'язалися повернути на першу вимогу. Зазначені договори відповідають вимогам ст. 1047 ЦК України, оскільки укладені в письмовій формі. Як вбачається з розписки від 03.03.2011 року відповідач зобов'язувався повернути борг за першою вимогою позичальника. Відповідачами на день подання позову до суду сума боргу не повернута, що з огляду на вимоги ч.1 ст. 61 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню. За нормами ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як вбачається з роздруківки з офіційного сайту НБУ станом на 10.02.2014 року, день подання позовної заяви курс гривні до долара США складає 852.8200 грн. за 100 доларів США та момент ухвалення рішення курс гривні до долара США складає 1298.8170 грн. за 100 доларів США. В зв'язку з зазначеним, виходячи з диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Регата» боргу в розмірі 320 000 грн. є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняються частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 625 ЦК України божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Як роз'яснено судам в п.18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №5 від 30.03.2012 року проценти визначені в договорі від простроченої суми полягають в отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно розписок розмір процентів за договором позики встановлений сторонами 2,5 % від суми боргу щомісячно. (а.с. 54-57) Згідно розрахунку позивача 2,5 % від суми боргу 320 000 грн. за період користування грошима з 03.03.2011 року по 03.06.2013 року (27 місяців) складає 216 000 грн. (320 000 грн. * 2,5% * 27 місяців). Суд погоджується з розрахунком процентів, наданим позивачем та вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів процентів у розмірі 216 000 грн. є також обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідачі позовні вимоги визнали, наслідки визнання позову їм роз'яснені та відомі, суд, відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України та враховуючи вищевикладене, вважає за можливе позов в частині стягнення боргу та процентів задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача борг в розмірі 320 000 грн., суму процентів в розмірі 216 000 грн. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Що стосується стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1 000 грн. суд вважає, що вимоги в цій частині не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи інтереси позивача в судових засіданнях представляла за довіреністю Бочарова С.І. Відповідно до ч. 1 статті 84 ЦПК України підлягають стягненню витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. Доказів в підтвердження того, що Бочарова С.І. є адвокатом чи фахівцем в галузі права суду надано не було. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Outcome: partial