Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що 5 липня 1996 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим відділом реєстрації АГС м. Дубна Рівненської області (актовий запис № 103 у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу). 11 лютого 2016 року рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області у справі № 559/83/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від сумісного подружнього життя у [PERSON] та [PERSON] є син - [PERSON], [INFO]. За час подружнього життя придбали одноповерховий цегляний житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. І. Франка, 19 б, м. Дубно, Рівненська область, згідно договіру купівлі-продажу будинку від 06.06.2003 року. Початкова житлова площа будинку становила 22,6 м2. Всі кошти на придбання будинку надала вона, [PERSON], оскільки вона їздила на заробітки в Італію, а її чоловік такої суми коштів не мав. Однак, будинок був записаний на нього за їх спільною домовленістю. Згодом до вказаного будинку була здійснена добудова: зал (житлова площа - 34.4 м2) та весь другий поверх. Добудову здійснював не відповідач, а майстри, котрі винаймалися за її кошти, які вона заробляла в Італії. Крім фінансових затрат, вона займалася і організаційними питаннями, замовляла документацію на добудову, організо\-вувала підключення газопостачання тощо. Таким чином, відповідне майно за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок грошових і трудових затрат дружини. Умеблювання вказаного будинку теж відбувалося за її кошти, зароблені нею за кордоном. Після розлучення вона та її колишній чоловік не змогли дійти згоди щодо розподілу нажитого за час шлюбу майна. Не зважаючи на виключно особистий фінансовий вклад у придбання та добудову відповідного будинку, а також на його умеблювання, самостійне фінансування потреб дитини, позивачка не має наміру ділити абсолютно всі спільно нажиті речі і не просить суд відступати від засади рівності часток при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Однак, з огляду на вищенаведене, при роздподілі будинку в першу чергу просить враховувати її потреби. У згаданому житловому будинку проживає також її матір - [PERSON]. Вона давно зареєстрована у цьому будинку, що підтверджується записом у будинковій книзі. Саме на [PERSON] оформлена житлова субсидія. Вона проживає у кімнаті, що позначена в експлікації приміщень позначкою «1-2» (житлова, площею 13,7 м2). Їх син [PERSON] не підтримує нормальних стосунків із батьком. Після закінчення навчання за кордоном повернеться в Україну, повинен мати місце проживання. За таких умов, є необхідність виділити позивачці в натурі наступні приміщення: житлову кімнату (1-2) площею 13,7 м2; коридор (1-3), площею 4,4 м2; санвузол (1-4), площею 5,4 м2; кухню (1-5), площею 9,4 м2; столову (1-6), площею 9,2 м2; зал (1-7), площею 34,4 м2; а також частину передпокою (1-1) для доступу до вищенаведених приміщень. При цьому, відповідачу просить виділити весь другий поверх (передпокій (1-8) площею 14,5 м2; житлову кімнату (1-9) площею 12,9 м2; житлову кімнату (1-10) площею 21,3 м2), а також передпокій (1-1) на першому поверсі для забезпечення доступу до його приміщень; сходи цементні площею 6.1 м2 і сарай площею 25,2 м2, позначений в експлікації приміщень літерою «Б». Якщо в результаті запропонованого розподілу отримана відповідачем реальна частка у праві спільної сумісної власності виявиться меншою від розрахункової 1/2 частки у спільному майні, готова відшкодувати грошовими коштами вартість недоотриманої ним частки. Відповідна земельна ділянка під житловим будинком, набута під час шлюбу також була оформлена на відповідача, хоча призначена вона для обслуговування всього будинку, який належить на праві спільної сумісної власності обом сторонам. Для подальшого безперешкодного користування двома окремими частинами житлового будинку просить також розділити і земельну ділянку, на якій він розташований. В обґрунтування зустрічного позову, позивач [PERSON] посилається на те, що за час спільного подружнього життя, ним там [PERSON] було придбано окрім нерухомого майна, наступні рухомі речі: стіл дубовий у зал вартістю 2700 гривень; 12 стільців з дуба загальною вартістю 3000 гривень, стіл з ясена 470 гривень; 6 стільців до нього загальною вартістю 1200 гривень; журнальний столик вартістю 450 гривень; кухня під замовлення вартістю 6000 гривень; спальня (2-х спальне ліжко, шафа купе, 2 тумби) вартістю 6800 гривень; м»яка частина шкіряна вартістю 8000 гривень, два м»яких стільці загальною вартістю 700 гривень; круглий дубовий столик вартістю 350 гривень; барний стілець у кухню вартістю 1000 гривень; телевізор «Соні» - вартістю 8000 гривень; столик під телевізор вартістю 2000 гривень; холодильник «Атлант» - вартістю 3500 гривень; газова плита «Джефест» - 2000 гривень; пральна машина «Вірепол» - 2350 гривень; шафа-купе у прихожій 800 гривень; світильники у залі загальною вартістю 1800 гривень; напільний світильник кований 800 гривень; світильник у столовій 800 гривень; бра у столовій 200 гривень; світильник у кухні 300 гривень; світильник у спальні 600 гривень; два світильника притумбові загальною вартістю 400 гривень; три конвектори загальною вартістю 14000 гривень; соковарка 500 гривень; мультиварка 1100 гривень; картина гобелен 1100 гривень.Просить суд також поділити і рухоме майно. [PERSON] та її представник позовні вимоги, за первинним позовом, підтримали у повному обсязі та дали пояснення згідно поданої позовної заяви та поданих письмових заперечень на зустрічний позов. [PERSON] та його представник первинний позов визнали частково, не визнали заявлені вимоги в частині варіанту розподілу житлового будинку. Зустрічний позов підтримали з підстав викладених у ньому. Допитані у якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що всі кошти для придбання спірного житлового будинку та ремонту надавались виключно [PERSON], відповідача [PERSON] інколи бачили під час ремонту у вказаному будинку. Допитана свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що значна частина рухомого майна не є спільним майном сторін у справі, оскільки: стіл дубовий у зал та 12 стільців до нього, стіл з ясена та 6 стільців до нього, пральна машина «Вірепул», 4 конвектори, соковарка, мультиварка та картина гобелен були куплені за її власні кошти та є її особистим майном. М»яка частина шкіряна, була придбана за особисті кошти [PERSON], холодильник «Атлант» - був подарунком брата [PERSON] та куплений за його кошти. Допитаний свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дійсно декілька разів допомагав [PERSON] привозити будівельні матеріали та мебель, коли у спірному будинку проводився ремонт. В судовому засіданні встановлено, що 5 липня 1996 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим відділом реєстрації АГС м. Дубна Рівненської області, актовий запис № 103 у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу (а.с.10). 11 лютого 2016 року рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області у справі № 559/83/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.11). За час подружнього життя сторони придбали одноповерховий цейгляний житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. І. Франка, 19 б, м. Дубно, Рівненська область, згідно договіру купівлі-продажу будинку від 06.06.2003 року (а.с.13, 47). До вказаного будинку була здійснена добудова: зал (житлова площа - 34.4 м2) та весь другий поверх (а.с.14-17). У відповідності до державного акту на право власності на земельну ділянку серії РВ №2033469 від 16 травня 2005 року власником земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, що розташований м.Дубно вулиця І.Франка, 19 б, 0,0647 га є [PERSON] (а.с.119). Згідно висновку есперта та пояснень до висновку за №170515/1_30 від 25.09.2017 та 29.01.2018, проведено розподіл спірного житлового будинку та земельної ділянки та визначено чотири варіанти (т.1 а.с. 191-252, т.2 а.с.40-70). При визначені варіанту розподілу, суд виходив з тих підстав, що за варіантом №2 сторона 1, при виділенні його позивачу [PERSON], враховуються посилання [PERSON] про те, що вказаному спірному житловому будинку окрім неї та відповідача, проживають також її мати [PERSON] та їх повнолітній син [PERSON], які перебувають в неприязних стосунка з [PERSON], саме при такому поділу кімнати які ними займаються та в яких знаходяться їх особисті речі, будуть виділені житлові кімнати, позивачці [PERSON] Окрім того, як зазначив представник позивача, в варіантах 1 та 4 є неточносі, які ускладнять поділ спірного житлового будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 22 діючого на той час Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, вважалося його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя мав рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином, незалежно від запису у ттравовстановлюючому документі, придбаний і добудований подружжям житловий будинок в силу вимог ст. 22 діючого на той час КпШС України став їхньою спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За змістом ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об 'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним, договором.. Аналогічна норма права міститься у ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України. За приписом ст. 71 СК України майно, що є об 'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на їм 'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним, договором чи законом. При вирішенні зустрічних позовних вимог в частині розподілу рухомого майна, суд вважає, що розподілу підлягає слідуюче рухоме майно: [PERSON]: кухня «під замовлення», газоплита «Джефест», світильник у столовій кімнаті, бра у столовій кімнаті, світильник у кухні, світильник у спальні, два світильники притумбові, барний стілець у кухню, на загальну суму 11300 (одинадцять тисяч триста) гривень. [PERSON]: два мяких стільці, журнальний столик у залі, шафу-купе у прихожій, два світильники у залі, світильник кований, спальню (2-х спальне ліжко, шафа-купе, 2 тумбочки), на загальну суму 11350 грн. В частині поділу іншого рухомого майна, на яке вказує [PERSON] у зустрічному позові, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки [PERSON] не надано суду будь-яких доказів на підтвердження, що вказане майно було придбано в період шлюбу та є спільним майном подружжя. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed