Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04.11.2001 року Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №07, мотивуючи тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, на теперішній час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини між ними припинено з причин взаємного непорозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Вважає примирення неможливим. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матірю. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового засідання сповіщена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, просила розглядати справу у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи в заочного порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, сповіщений про час та дату судового розгляду належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечення проти позовних вимог не надав, тому суд відповідно до ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 04.11.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії І-ЖД №310868, виданим Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 04.11.2001 року, актовий запис №07 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №006106, виданим Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 18.02.2005 року (а.с.5). Сторони не проживають однією сімєю та спільне господарство не ведуть. Дитина на даний час проживає з матірю, що підтверджено довідкою Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 01.11.2017 року №1228. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Загальна декларація прав людини у ч.2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих хто одружується. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сімї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сімю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене. Крім того, також не можливо насильно одного з подружжя без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Враховуючи вищезазначене, а також оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved