Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

В липні 2015 року ТОВ «Кредекс Фінанс» предявило позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Свої вимоги мотивували тим, що між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] були укладені два кредитні договори № 1457/2608CLPS2 від 22.11.2011 року на суму 5737,10 грн. та № 1681/2608CLPS2 від 24.01.2012 року на суму 2845, 60 грн. В подальшому право вимоги за вказаними кредитними договорами було відступлено спочатку ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс», а потім ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Кредекс Фінанс». Заборгованість відповідачки за кредитним договором № 1457/2608CLPS2 від 22.11.2011 року становить 6143, 70 грн. З них: 5286, 30 грн. борг по кредиту; 204, 90 грн. відсотки; 304, 40 грн. пеня. Заборгованість відповідачки за кредитним договором № 1681/2608CLPS2 від 24.01.2012 року становить 3564, 30 грн. З них: 2722, 50 грн. борг по кредиту; 537, 40 грн. відсотки; 304, 40 грн. пеня. У звязку з цим позивач просив стягнути вказану суму боргу з відповідачки в судовому порядку. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 4 квітня 2016 року до участі у даній справі залучено [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю позовних вимог. Зокрема, місцевий суд констатував, що до позовної заяви позивачем не було додано будь-яких документів на підтвердження своїх вимог. При цьому за клопотанням відповідача від позивача було витребувано оригінали договорів, укладених між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачкою, однак позивач цю вимогу суду не виконав, натомість просив суд витребувати такі докази у ПАТ «Платинум Банк». Суд відмовив у задоволенні цього клопотання посилаючись на норми ст. 517 ЦК України (Т.2, а.с.56-59). На це рішення ТОВ «Кредекс Фінанс» подало апеляційну скаргу. Зазначає, що неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] скаргу не визнала, пояснила, що вона постійно приходила у судові засідання, однак позивач не надавав оригінали документів, що є перешкодою для розгляду справи. Представник позивача подавав суду заяви про розгляд справи за його відсутності. Крім того, у листі від 19 листопада 2017 року за № 2435 він пояснив, що оригінали кредитних договорів та меморіальні ордери позивач надати суду не міг, тому подавав клопотання про витребування цих доказів у ПАТ «Платинум Банк» відповідно до вимог ч.1 ст. 137 ЦПК України, однак суд першої інстанції ці клопотання ігнорував, що й призвело до неповного зясування фактичних обставин справи (Т. 2, а.с.115-116). Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач заперечує отримання коштів за кредитними договорами, позивач не надав доказів видачі кредитних коштів, при цьому договори уступки прав вимоги не є належними доказами для підтвердження факту видачі таких кредитних коштів відповідачу. Такі висновки місцевого суду є помилковими, зроблені без належного зясування обставин справи, що є підставою для скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог (п.1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України). Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З матеріалів справи слідує, що між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] були укладені два кредитні договори № 1457/2608CLPS2 від 22.11.2011 року на суму 5737,10 грн. та № 1681/2608CLPS2 від 24.01.2012 року на суму 2845, 60 грн. В подальшому право вимоги за вказаними кредитними договорами було відступлено спочатку ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс», потім ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» та остаточно ТОВ «Кредекс Фінанс». Договори факторингу про відступлення прав вимоги містяться в матеріалах справи. За цими договорами фактор передав грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступив факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (Додаток № 1 до Договору), в розмірі портфеля заборгованості. Сторони підтвердили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами. Згідно реєстрів заборгованостей доданих до договорів факторингу до фактора перейшли боргові зобовязання за кредитними договорами № 1457/2608CLPS2 від 22.11.2011 року та № 1681/2608CLPS2 від 24.01.2012 року. Заборгованість відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 1457/2608CLPS2 від 22.11.2011 року становить 6143, 70 грн. З них: 5286, 30 грн. борг по кредиту; 204, 90 грн. відсотки; 304, 40 грн. пеня. Заборгованість відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 1681/2608CLPS2 від 24.01.2012 року становить 3564, 30 грн. З них: 2722, 50 грн. борг по кредиту; 537, 40 грн. відсотки; 304, 40 грн. пеня. Доводи відповідачки [PERSON] про те, що вона не отримувала кошти за вказаними кредитними договорами, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються доданими кредитними договорами № 1457/2608CLPS2 від 22.11.2011 року та № 1681/2608CLPS2 від 24.01.2012 року, заявами/анкетами позичальника № 1457/2608CLPS2 від 22.11.2011 року та № 1681/2608CLPS2 від 24.01.2012 року і меморіальними ордерами на видачу готівки № 80479948 від 22.11.2011 року та № 89986063 від 25.01.2012 року (Т.2, а.с.156-161). Оригінали цих документів було витребувано апеляційним судом та досліджено в судовому засіданні. Відповідачка [PERSON] укладені угоди не оспорила, клопотань про призначення експертизи підпису не заявляла, отже підстав сумніватися у достовірності цих документів у колегії суддів немає. Оскільки зобовязання за укладеними кредитними договорами позичальником не виконані, вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Враховуючи викладене,

Outcome: approved