Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

В липні 2015 року (24.02.2016 року розмір позовних вимог збільшений) ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення з [PERSON] штрафу за порушення умов договору застави, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26.06.2013 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №2203/3/138, відповідно до умов якого банк надав йому кредит в розмірі 295200,00 грн. на строк з 26.06.2013 року по 25.06.2020 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 17,9% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки від 26.06.2013 року, згідно якого вона зобов'язалася відповідати перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, пені, штрафних санкцій та збитків, визначних кредитним договором. Відповідно до п. 1.2 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобовязань по кредитному договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] та банком укладено також договір застави (транспортних засобів) №2203/3/138-1 від 26 червня 2013 року, відповідно до умов якого в заставу банку передано автомобіль марки HYUNDAI моделі GRANDEUR, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. У п. 2.3 договору застави, за згодою сторін предмет застави оцінено в 369000 грн. Пунктом 4.2 договору застави передбачено, що за кожний випадок невиконання чи неналежного виконання п. 3.3.4 договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф. Розмір штрафу становить 1,5% від заставної вартості предмета застави, який збільшується на 0,75 п.п. щомісячно наростаючим підсумком. Відповідно до пункту 4.1.1 кредитного договору банк відкрив позичальнику позичковий рахунок та рахунок для внесення планових платежів по кредиту, дострокового погашення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитними коштами та всіх комісійних платежів, передбачених договором. Згідно виписки по рахунку №2203601195699.980 за період 26.06.2013 року по 7.04.2015 року банк видав (перерахував) грошові кошти в сумі 295 200 грн., тобто належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, визначені п.п. 1.1. - 1.5 та 4.1.1 договору. Проте, відповідач [PERSON] порушує строки повернення кредиту та процентів по кредиту, що встановлені кредитним договором. Станом на 16.02.2016 року заборгованість по кредиту становить 317728,98 грн., яка складається з: 182720,00 грн. заборгованість по кредиту строкова, 63976,82 грн. заборгованість по кредиту прострочена, 2065,48 грн. заборгованість по процентах поточна, 68966,68 грн. заборгованість по процентах прострочена. Тому позивач просив стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 317728,98 грн., а також з відповідача [PERSON] штраф в розмірі 35977,50 грн. за порушення умов договору застави, а саме невиконання умов страхування предмету застави. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 1 серпня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та штрафу за порушення умов договору застави задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 317728,98 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати. Із вказаним рішенням не погодився позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» та подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області скасувати в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення з [PERSON] штрафу за невиконання умов договору застави в сумі 35997,50 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. Доводами апеляційної скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» наведено, що штраф, який просив стягнути позивач з [PERSON], це штраф за невиконання умов договору застави щодо страхування заставного майна та не є за своєю природою договором позики або кредитним договором. За таких обставин до вимоги про стягнення з [PERSON] штрафу за невиконання умов договору застави в сумі 35997,50 грн. не можна застосовувати ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції. В судовому засіданні апеляційного суду відповідач [PERSON] апеляційну скаргу не визнала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить отримання ним телефонограми. Відповідач [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON], дружина [PERSON], яка зареєстрована разом з ним, апеляційному суду пояснила, що вона повідомила відповідача про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Тому, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представника позивача та відповідача [PERSON] Заслухавши суддю-доповідача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Оскільки оскаржується рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з [PERSON] штрафу за порушення умов договору застави, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення саме в цій частині. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 26.06.2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2203/3/138 (а.с. 17-23). Пунктами 1.1.-1.2. цього кредитного договору передбачено, що банк надає позичальнику кредит у сумі 295200,00 грн. на придбання автомобіля марки HYUNDAI моделі GRANDEUR, 2013 року випуску, який буде використовуватися в особистих та сімейних цілях. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26.06.2008 року між банком та позичальником було укладено договір застави (транспортного засобу) №2203/3/138-1 (а.с. 30-37). Пунктом 1.1. договору застави передбачено, що цей договір забезпечує всі вимоги заставодержателя, які випливають з кредитного договору №2203/3/138 від 26.06.2013 року (а також договорів про внесення змін до нього), укладеного між заставодержателем та заставодавцем, згідно якого заставодавець зобов'язаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше 25.06.2020 року повернути кредит у розмірі 295200,00 грн., сплатити проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, виходячи з 17,9% річних або 18,9% річних відповідно до п. 1.4.3. кредитного договору, сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), виходячи з 22,9% річних, а також комісії, штрафи та пені у розмірі і випадках, передбачених кредитним та цим договорами. Згідно пункту 2.1. договору застави предметом застави є автомобіль HYUNDAI моделі GRANDEUR, 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) КМНFH41HBDA242479, колір - чорний, реєстраційний номер [NUMBER]. Пунктом 2.3. договору застави передбачено, що за згодою сторін предмет застави оцінено в 369000,00 грн. Згідно з п.п. 3.3.4. пункту 3.3. договору застави, заставодавець зобов'язаний на період дії цього Договору застрахувати предмет застави на його повну вартість за власний рахунок у відповідності до вимог банку, виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування та надати банку копії договору(рів) страхування, а також документів, що підтверджують сплату страхових платежів за цим(и) договором(ами) страхування. Пунктом 4.2 договору застави передбачено, що за кожний випадок невиконання чи неналежного виконання п. 3.3.4 договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф. Розмір штрафу становить 1,5% від заставної вартості предмета застави, який збільшується на 0,75 п.п. щомісячно наростаючим підсумком. З пояснень позивача вбачається, що відповідачем [PERSON] порушено вказані вище положення кредитного договору та договору застави, оскільки у банку відсутня інформація про діючи договори страхування предмету застави автомобіля марки HYUNDAI, моделі GRANDEUR, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині спору про стягнення штрафу за порушення умов договору застави, виходив з того, що оскільки штрафні санкції нараховані в період проведення антитерористичної операції, тому відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2.09.2014 року банкам та іншім фінансовим установам, а також кредиторам забороняється нарахування пені та/або штрафів за невиконання умов страхування предмету застави. Проте, з таким висновком суду погодитися неможливо, оскільки він не відповідає нормам закону та фактичним обставинам справи. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до умов договору застави (транспортного засобу) №2203/3/138-1 на період дії цього договору зобовязаний застрахувати предмет застави на його повну вартість за власний рахунок у відповідності до вимог банку, виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування та надати банку копії договору(рів) страхування, а також документів, що підтверджують сплату страхових платежів за цим(и) договором(ами) страхування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивач зазначив, що у банку відсутня інформація про діючи договори страхування предмету застави автомобіля. Відповідачем [PERSON] доказів виконання умов договору застави (транспортного засобу) №2203/3/138-1 від 26 червня 2013 року в частині страхування предмету застави автомобіля марки HYUNDAI, моделі GRANDEUR, реєстраційний номер [NUMBER], суду не надано. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що транспортний засіб в 2014, 2015 та 2016 роках не страхувався. Отже, апеляційний суд вважає, оскільки відповідач, в порушення умов договору застави, належних доказів щодо укладення договору страхування транспортного засобу банку не надав, відповідно, у банку виникло право на нарахування штрафу за невиконання умов договору застави щодо страхування предмета застави в розмірі 35977,50 грн. згідно з п. 4.2. договору застави. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Системний аналіз зазначеної статті дає підстави апеляційному суду зробити висновок про те, що заборона нарахування пені та/або штрафів, а також скасування у разі їх нарахування стосується штрафів та пені нарахованих саме на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики, а не штрафів за порушення умов договору застави транспортного засобу. На це суд першої інстанції уваги не звернув. За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушено вимоги матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому рішення суду на підставі ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в частині спору про стягнення штрафу за порушення умов договору застави. Крім того, відповідно до частини 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги в частині стягнення штрафу за порушення умов договору застави задовольняються у повному обсязі, тому з відповідача [PERSON] в дохід держави має бути стягнутий судовий збір, враховуючи положення ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (1378,00 грн.) 551,20 грн. та на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» за подачу апеляційної скарги 395,97 грн.

Outcome: approved