Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 27 квітня 2014 року померла її мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області 28 квітня 2014 року. Той факт, що вона є донькою померлої, підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 17.09.1971 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок №95 по вулиці Страклівській в м. Дубно. У відповідності до ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом, за життя [PERSON] не оформляла заповіт, таким чином, спадкування здійснюється за законом. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. У матері - двоє дітей: вона - [PERSON] та сестра [PERSON]. Таким чином, спадкоємцями за законом першої черги є [PERSON] та вона з сестрою. Вітчим [PERSON] та сестра [PERSON] проживали разом з спадкодавцем, отже, в силу положень ст.1268 ЦК України по факту прийняли спадщину після смерті [PERSON] У встановлений законом строк вона до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулася. Після смерті матері зазнала сильних душевних хвилювань та страждань. Смерть найближчої і найріднішої людини психологічно вплинули на неї, а тому, не задумувалась про оформлення документів і в силу своєї правової безграмотності, не знала про строки, які встановлені законом для прийнята спадщини. і Окрім того, у неї були інші поважні причини, що спричинили пропуск строку для прийняття спадщини. У неї хворий чоловік [PERSON], якого не могла залишити вдома самого. Починаючи з 07.06.2014 чоловік перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні НЦМЛ з діагнозом «транзиторна ішемічна атака в басейні правої СМА на ґрунті гіпертонічної хвороби ІІ ст.». Наявність хвороби та лікування чоловіка підтверджується записами в медичній книжці. Процес лікування, триває постійно. Чоловік потребує стороннього догляду, він не може сам обслуговувати себе, отриманий стрес після смерті матері, постійні перевантаження у зв'язку з доглядом чоловіка не давали можливості думати про те, щоб піти до нотаріуса посвідчити заяву про прийняття спадщини. На той час не могла про це навіть думати. Зараз чоловік, також, в тяжкому стані, проте, морально стала краще себе почувати після смерті матері. Пропустила строк з поважних причин, оскільки після смерті матері не могла тривалий час фізично нічого робити, увійшла у депресію і не задумувалася про оформлення своїх прав на спадкове майно, окрім того, не знала про строки, встановлені законом, для прийняття спадщини. Позивачка подала суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у її відсутність позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник позивачки в зал судового засідання не зявився. Представник відповідачки [PERSON] не заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Представник відповідача [PERSON], позовні вимоги не визнав, просить відмовити в задоволенні позовних вимог у звязку з безпідставністю. В судовому засіданні встановлено, що 27 квітня 2014 року померла мати позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області 28 квітня 2014 року (а.с.4). Той факт, що позивачка є донькою померлої, підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 17.09.1971 року (а.с.3). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок №95 по вулиці Страклівській в м. Дубно. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивачка та відповідачі по справі. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст.\~1222, ч. 1 ст.\~1220, ч. 1 ст.\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1\~ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз'яснень, наведених в п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За нормами ст. ст.\~58,\~59 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В той же час, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] в позовній заяві, як на підстави поважності причин пропуску нею строку для прийняття спадщини, посилається лише на ті факти, що після смерті матері вона не могла тривалий час фізично нічого робити, увійшла у депресію і не задумувалася про оформлення своїх прав на спадкове майно, окрім того, не знала про строки, встановлені законом, для прийняття спадщини та на тяжкий стан здоровя чоловіка, який потребував постійного догляду. При цьому, належних доказів на підтвердження наведених обставин позивачкою надано не було. Разом з тим, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 26 вересня 2012 року у справі №6-85цс12, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм, - право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язу спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можут бути застосовані, якщо:\~1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. На переконання суду, [PERSON] щодо визначення додаткового строку на прийняття спадщини, не навела мотивів та доказів, про наявність перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, як і того, що обставини зазначені у позовній заяві можу бути визнані поважними. На підтвердження обставини хвороби чоловіка, як причини пропуску строку, позивачкою надані лише ксерокопії епікризів з медичної картки [PERSON], з яких не можливо встановити, характер та тяжкість захворювання, період перебування останнього на лікуванні. Суд не може погодитись і ствердженням позивачки, що поважною причиною пропуску строку є те, що вона не знала про строки, встановлені законом, для прийняття спадщини, через свою юридичну необізнаність у питаннях спадкування, проте, юридична необізнаність позивачки не може бути визнана поважною причиною, оскільки, закони, інші нормативно-правові акти, судові рішення є доступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини. Щодо сильних душевних хвилювань та страждань позивачки після смерті матері, спадкодавця у справі, як причини пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, то дана обставина, на думку суду, не може бути визнана поважною причиною, оскільки, будь-які спадкові правовідносини є наслідком втрати (смерті) близької людини, що, як наслідок, тягне за собою душевні страждання, горе та переживання. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed