Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

В листопаді 2020 року представник позивача АТ «Оксі Банк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 54854,37 грн., а також судовий збір в сумі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.09.2018 року між АТ «Оксі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 14092018, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 57369,55 грн., із процентною ставкою 1 % річних, комісією за видачу кредиту в розмірі 1,69 % від суми кредиту, щомісячним процентом в розмірі 2,99 % від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення 13.09.2021 року. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за укладеним договором та надав відповідачу кошти, однак, в порушення умов зазначеного договору, відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого, останній, має заборгованість перед банком, яка, станом на 29.10.2020 року, - складає суму в розмірі 54854,37 грн., з яких: 35192,45 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 306,84 грн. - заборгованість за відсотками, 18868,85 грн. - заборгованість за комісією, 486,23 грн. - пеня. З огляду на викладене, а також неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить суд стягнути із відповідача на користь банку зазначену суму заборгованості. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.11.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В лютому 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що заявлені позивачем суми боргу за комісією не ґрунтуються на умовах договору, належного розрахунку суми заборгованості банком не надано. Крім того, при укладенні договору банком не було надано відповідачу інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Відповідач вважає умови договору не справедливими, та такими, що порушують його права, а відтак договір в частині нарахування плати за обслуговування кредиту є недійсним, та в позові слід відмовити. В лютому 2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої сторона позивача наполягала на задоволенні позовних вимог, оскільки, між сторонами було укладено кредитний договір, який містить всі істотні умови та який зафіксовано належним чином. Наявність заборгованості підтверджена належними доказами - розрахунком заборгованості та випискою по рахунку, та стороною відповідача розмір боргу не спростовано, а відтак його посилання на безпідставність позовних вимог є надуманими. Представник позивача після відкриття провадження у справі, надіславши до суду відповідь на відзив на позов, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач, надіславши до суду відзив на позов, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Судом встановлено, що 14.09.2018 року між АТ «Оксі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 14092018, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 57369,55 грн., із процентною ставкою 1 % річних, комісією за видачу кредиту в розмірі 1,69 % від суми кредиту, щомісячним процентом в розмірі 2,99 % від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення 13.09.2021 року. Відповідно до п. 1.1 зазначеного кредитного договору, кредитор зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти у сумі та на умовах, визначених у цьому договорі та додатку до договору 1, а позичальник зобов`язується погасити кредит, сплатити проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором та додатком 1 до договору. Згідно п.п. 4.1., 4.2., 4.3. договору погашення основної суми кредиту, сплата процентів здійснюється у валюті кредиту у формі щомісячних платежів у строк та сумах, встановлені для сплати таких платежів. Сума щомісячних платежів за цим договором, що включає погашення основної суми кредиту, щомісячного процента та нарахованих процентів зазначена у додатку 1 до цього договору. Позичальник зобов`язується щомісячно до дати, зазначеної у графіку, поповнювати свій транзитний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням у сумі, не меншій суми щомісячного платежу відповідної частини кредиту, процентів та інших плат, встановлених в додатку 1 до цього договору. Зазначений договір на час розгляду справи є чинним, у встановленому законом порядку недійсним договір визнано не було, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Перевіряючи обґрунтованість і доведеність позовних вимог, та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що за змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами частини 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання за укладеним між сторонами договором не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором плату не здійснював, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 29.10.2020 року утворилась заборгованість в сумі 54854,37 грн., з яких: 35192,45 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 306,84 грн. - заборгованість за відсотками, 18868,85 грн. - заборгованість за комісією, 486,23 грн. - пеня, що підтверджується розрахунком-заборгованості, який було надано стороною позивача, та який відповідачем в ході розгляду справи спростовано не було. Також у матеріалах справи відсутні посилання на докази на підтвердження того, що відповідач звертався до банку із заявами про припинення дії кредитного договору, роз`яснення його положень, зокрема, в частині умов кредитування. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги, що у даній справі стороною позивача дотримано, та доводи сторони відповідача про відсутність достатніх доказів на підтвердження суми заборгованості є хибними, та такими, що спростовуються матеріалами справи. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано суду доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, а обставини, на які посилається, останній, у відзиві спростовуються встановленими вище судом обставинами, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Надання банком відповідачу кредитних коштів підтверджується наданим позивачем доказами, зокрема, розрахунком заборгованості, випискою по особовому рахунку, з якого вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, та здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором. Переконливих доказів на спростування обґрунтованості позовних вимог стороною відповідача суду надано не було, як і не було надано доказів належного виконання зобов`язань за укладеним між сторонами договором. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, та стороною позивача не спростовані, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги є законними, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved