Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

В липні 2018 року позивач [PERSON]. звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 лютого 2003 року у Добропільському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №25. В обґрунтування позову зазначає наступне. 14.02.2003 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з різними поглядами на життя, втрати почуття любові, поваги, взаєморозуміння. Як наслідок, шлюбні відносини були припинені з червня 2017 року. Спільне господарство не ведеться, спір про поділ майна відсутній. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе оскільки суперечить інтересам сторін. Позивач надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала повністю, наполягала на його задоволенні, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Після розірвання шлюбу суму сплаченого судового збору просив розподілити між ним та позивачем. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 2003 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №25, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 422775. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії І-НО №356220 та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО №356221. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спір про поділ майна відсутній. Наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. \~ \~ \~ \~Статтею 113 СК України\~передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбунадалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ \~ \~ \~Позивач просила залишити прізвище «Коміссарова». Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами по справі. \~ \~ \~ \~На підставі п.1 ч.2 ст.141\~ЦПК України у зв'язку з повним задоволенням позовних вимог [PERSON], підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останньою і документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 704,80 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved