Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу 2/9 часток житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідчений Одеською товарною біржою 30.03.1998 року, реєстровий №3045, вказуючи, що між ними та відповідачем 30.03.1998 року на Одеській товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу 2/9 часток нерухомого майна, за яким право власності набуто в рівних частках (по 1/8 частці). Сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, розрахунок проведено, про що свідчить п.5 Договору, правочин був виконаний обома сторонами, відповідачкою було звільнено житловий будинок, таким чином, відбулося повне виконання його умов. Тому позивачі просять суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна та визнати за ними право власності на зазначений будинок. В судове засідання позивачі не з'явилися, сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник позивачки [PERSON] надала суду заяву, якою підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, просила розглядати справу в її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили, надали суду клопотання, яким підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити та розглянути справу у їх відсутності (а.с.34). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, сповіщена про дату, час та місце судового розгляду належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутності не надала, заперечення проти позовних вимог не надала, тому суд відповідно до ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу нерухомого майна №3045 від 30.03.1998 року - а саме, 2/9 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], власниками вказаних частин житлового будинку є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках по 1/18 кожен. Всі зобов'язання за договором №3045 купівлі-продажу нерухомого майна від 30.03.1998 року сторонами виконані в повному обсязі, а саме, відповідно до п.5 договору 2/9 частини житлового будинку продані за 4007,00 грн., які отримані продавцем до підписання даного договору, та належать новому власнику: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у рівних частках. На теперішній час вказаний договір не оскаржений та не скасований. Договір купівлі продажу від 30.03.1998 року посвідчений Одеською товарною біржею, реєстровий №3045, право власності зареєстровано КП «Ізмаїльське МБТІ» у реєстровій книзі за №57-411, 51в-33, про що свідчить реєстраційний напис. Згідно довідки ПП «Бюро технічної інвентаризації та оцінки» від 17.05.2018 року №99 власниками житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (1/18 частка), [PERSON] (1/18 частка), [PERSON] (1/18 частка), [PERSON] (1/18 часка), на підставі договору купівлі-продажу 2/9 часток житлового будинку, посвідченого Одеською товарною біржею 30.03.1998 року, реєстровий №3045, право власності на підставі якого зареєстровано КП «Ізмаїльське МБТІ» у реєстровій книзі за №57-411, 51в-33 (а.с.110). Згідно ксерокопій паспорту [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що вони зареєстровані в будинку [ADDRESS] з 1998 року. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 року передбачено, що положення зазначеного Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений до вступу в законну силу Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року, і не мають подовжувального характеру, тому суд при розгляді справи керується положеннями ЦК 1963 року. Згідно ст.ст.128,224,227 ЦК УРСР (1963 рік), діючого на час розгляду справи, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону або договору. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Відповідно до роз'яснень, даних в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.78 р., із змінами від 25.05.98 р. «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» угоди купівлі-продажу (зокрема при придбанні на біржових торгах) житлового будинку (квартири) або його (її) частини підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. При цьому, якщо така угода виконана повністю або частково однією із сторін, а інша сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК на вимогу сторони, що виконала угоду має право визнати її дійсною. На час укладення зазначеного договору діяла ст.15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якої не вимагалось подальше нотаріальне посвідчення угоди, укладеної на біржі. Відповідно до пунктів 1.1., 1.4., 1.7., 1.9 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства від 09.06.98 року № 121, Інструкція визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна в Україні. Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об'єкти нерухомості, розташовані на всій території України. Реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюється на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Пунктом 2 Інструкції визначений порядок здійснення державної реєстрації, підпунктом 2.1.д) якого зазначено, що на оригіналі правовстановлюючого документу робиться реєстраційний напис. Додатком 1 до вказаної Інструкції визначений перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна. Відповідно до пункту 9 Переліку зазначено: «Договори купівлі-продажу, обміну, зареєстровані біржею». Відповідно до п.49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року і чинної на момент укладення договору між сторонами (02.07.1997 року), - договір купівлі - продажу, зареєстрований на біржі є документом, що підтверджує право власності на квартиру, що відчужується. Згідно зі ст.220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовились відносно всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне чи часткове виконання договору, проте одна зі сторін ухиляється від нотаріального його посвідчення, суд може визнати цей договір дійсним. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне. При укладенні договору всі вимоги, передбачені ст.15 Закону України «Про товарні біржі», між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що реєстрація за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] права власності на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] (по 1/18 частці за кожним)здійснена відповідно до діючого на той час законодавства. З оглядом на вищевказане, враховуючи, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, суд визнає вищевказаний договір дійсним. Право власності таким чином за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлюється відповідно ст.328 ЦК України. У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Outcome: approved