Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

В лютому 2017 року Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] і просила визнати інформацію розповсюджену ними про те, [PERSON] є «психічно неврівноважена людина з явними признаками шизофренії, спостерігалися серйозні психічні розлади, які з часом тільки усилювались та набували патологічного характеру» недостовірною, не відповідають дійсності та принижують її честь, гідність та ділову репутацію. Позивач зазначила, що під час надання письмових пояснень працівникам поліції в межах кримінального провадження, порушеного за її заявою щодо неправомірних дій Відповідачів, [PERSON] та [PERSON] зазначили наступне: -[PERSON] в протоколі допиту в якості свідка від 13.01.2017 вказала: «крім того, я вважаю, що [PERSON] психічно неврівноважена людина з явними признаками шизофренії»; -[PERSON] в протоколі допиту в якості свідка від 13.01.2017 вказав: «…я змушений був припинити стосунки так як в неї ([PERSON]) спостерігалися серйозні психічні розлади, які з часом тільки усилювались та набували патологічного характеру». Крім того, Позивач зазначила, що у своєму зверненні до Народного депутата України [PERSON] остання вказала, що «все це відбувається у зв'язку з помстою [PERSON] моєму чоловіку, який був ініціатором припинення особистих стосунків з нею по причині явних психічних розладів [PERSON] ще за 1,5 роки тому». Вказана інформація, як зазначає Позивач, є недостовірною, принижує її честь та гідність. І поширення такої негативної та неправдивої інформації Відповідачами завдало їй моральних страждань, компенсацію за які вона оцінює в 50000 гривень. Зазначену суму Позивач просить стягнути з Відповідачів солідарно. У судовому засіданні [PERSON] та її представник позов підтримали, просили суд його задовольнити. Відповідаючи на запитання Позивач визнала, що раніше в неї були взаємні стосунки з [PERSON], проте вони закінчились. На сьогодні Відповідачі зустрічаються між собою, проте [PERSON], яка добре знає про колишні стосунки Позивача і Відповідача, як вона вважає, через ревнощі, переслідує Позивача, розповсюджує недостовірну інформацію про наявність начебто психічних хвороб у неї. Така інформація, окрім того, що вона є недостовірною, завдає Позивачу моральної шкоди, компенсацію за яку вона вимагає стягнути з обох Відповідачів. Представник Відповідачів проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що свої пояснення слідчому Відповідачі надавали під час досудового розслідування, і такі пояснення згідно з положеннями Кримінального процесуального кодексу України становлять таємницю досудового розслідування. Крім того, необхідність надання пояснень обумовлена не самими Відповідачами, а Позивачем, яка сама звернулась до поліції про нібито вчинення відносно неї злочину Відповідачами. Крім того, представник Відповідачів пояснила, що саме Позивач є ініціатором конфліктних ситуацій з Відповідачами, оскільки раніше в неї були стосунки з [PERSON], і ймовірно вона тяжко переживає їх розлучення та, відповідно, його сьогоднішні відносини з [PERSON] Представник Відповідачів вказала суду, що за допомогою своїх знайомств з особами, наближеними до Верховної Ради України, Позивач вдається до тиску на органи поліції, які розслідують ініційоване Позивачем кримінальне провадження щодо Відповідачів. Крім того, представник Відповідачів звертала увагу суду на те, що Позивач жодним чином не довела наявність спричиненої шкоди її честі та гідності та, відповідно, наявності будь-якої моральної шкоди. Заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Стаття 297 Цивільного кодексу України встановлює, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 299 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. №1 при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Оцінюючи обґрунтованість обставин, викладених у позові, які стосуються поширення Відповідачами інформації щодо Позивача, суд звертає увагу на те, що в якості доказів такого поширення суду надано копії протоколів допиту їх в якості свідків у кримінальному провадженні №12016100020012143 від 27.10.2016 порушеного за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України, на підставі заяви [PERSON] Так в протоколі допиту від 13.01.2017 в якості свідка [PERSON] зазначив: «…А ті дії відносно її звернення з заявою в правоохоронні органи вважаю додатковим речагом психічного впливу на мене та [PERSON] із-за її ревнощів, що я змушений був припинити стосунки, так як в неї спостерігались серйозні психічні розлади які з часом тільки усилювались та набували патологічний характер». В протоколі допиту в якості свідка [PERSON] 13.01.2017 пояснила «… мені відомо, що [PERSON] з нею зустрічався деякий час, потім перестав через те, що вона постійно влаштовувала сварки та її психічний стан був якийсь агресивно налаштований… Коли я почала зустрічатись з [PERSON], [PERSON] подряпала автомобіль [PERSON], неодноразово двері його квартири були обкидані курячими яйцями та під дверима була розсипана земля. Я вважаю, що це робить [PERSON] у звязку з ревнощами до наших відносин з [PERSON] Крім цього, [PERSON] постійно пише мені різні повідомлення з прокляттями, вона проклинає мене та будучих моїх дітей, погрожує перерізати горло моїй собаці… Крім цього, я вважаю, що [PERSON] психічно неврівноважена людина з явними признаками шизофренії». Згідно зі ст. 222 Кримінального процесуального кодексу України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Допит свідка є слідчою дією, порядок проведення якої передбачений ст. 224 КПК України. Надані Відповідачами пояснення з приводу обставин, які розслідуються у кримінальному провадженні, ініційованому Позивачем проти них, відображають їх відношення до обставин події, її причин та передумов. Надання пояснень з цього приводу є обов'язком свідків, а суб'єктивне відношення та оцінка обставин не може бути предметом спростування. Відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. З тих же підстав не може вважатись розповсюдженням недостовірної інформації і звернення [PERSON] до Народного депутата України [PERSON] від 27.01.2017, в якому вона висловила свою позицію у відповідь на його депутатське звернення до органу поліції щодо руху кримінального провадження. Висловлювання «…Все це відбувається у зв'язку з помстою [PERSON] моєму чоловіку, який був ініціатором припинення особистих стосунків з нею про причині явних психічних розладів [PERSON] ще 1,5 роки тому…», не може вважатись твердженням про наявність у [PERSON] психічного захворювання, оскільки воно має характер оціночного щодо причин припинення стосунків між фізичними особами. Крім того, суд звертає увагу на те, що у зв'язку зі внесенням з 27.03.2014р. змін до Цивільного кодексу України, зокрема до статті 277, принцип презумпції добропорядності (частину 3) було скасовано, а тому доказування Позивачем обґрунтованості свого позову, а саме - недостовірності поширеної Відповідачем інформації, має відбуватися у загальному порядку. Натомість, жодних доказів у підтвердження відсутності у неї психічних розладів (відповідної медичної довідки) Позивачем не надано. Таким чином, враховуючи відсутність належного обґрунтування заявлених вимог про спростування недостовірної інформації, у задоволенні позову слід відмовити. Крім того, беручи до уваги той факт, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про спростування недостовірної негативної інформації, підстав для задоволення вимог і в цій частині також немає.

Outcome: dismissed