Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно з яким, враховуючи заяву про залишення без розгляду позовних вимог до Фонду в частині визнання незаконними дії та зобов'язання внести зміни до Реєстру вкладників, яка ухвалою суду від 16.07.2018 року була задоволена в повному обсязі, просить суд: стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування коштів за вкладом [PERSON] у ПАТ «Банк Михайловський» за договором №980-024-000144335 від 30.10.2015 року в розмірі вкладу 110 000,00 грн., 2378,00 грн. відсотків (станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку), суму коштів 15000,00 грн., перерахованих [PERSON] на свій рахунок у ПАТ «Банк Михайлівський» [NUMBER]. Позов мотивовано тим, що позивач уклав договір банківського вкладу з ПАТ «Банк Михайлівський» та розмістив на рахунках банку власні кошти. Водночас, згідно з Відповідно до рішення Правління Національного банку України № 124-рш від 12.07.2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1213 від 12.07.2016 року, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року. Таким чином, позивач вважає, що оскільки в зв'язку з проведенням процедури ліквідації банку повне управління банком та розпорядженням його майном здійснює відповідач, а тому останній є також і боржником по поверненню коштів за договором банківського вкладу. З урахуванням вказаних обставин, позивач просить стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб належні йому кошти. Водночас, згідно з Відповідно до рішення Правління Національного банку України № 124-рш від 12.07.2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1213 від 12.07.2016 року, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року. Таким чином, позивач вважає, що оскільки в зв'язку з проведенням процедури ліквідації банку повне управління банком та розпорядженням його майном здійснює відповідач, а тому останній є також і боржником по поверненню коштів за договором банківського вкладу. З урахуванням вказаних обставин, позивач просить стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб належні йому кошти. Ухвалою від 15.11.2017 року було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. 19.01.2018 року відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просило відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. 06.02.2018 року позивачем було подано до суду клопотання про відшкодування судових витрат на загальну суму 9 000,00 грн. Ухвалою судді від 06.02.2018 року розгляд даної цивільної справи було вирішено продовжити за правилами загального позовного провадження з призначенням проведення підготовчого засідання. Ухвалою від 02.03.2018 року було закрито підготовче засідання, а справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, зі змісту заяви позивача про залишення частини позовних вимог без розгляду вбачається, що позивач просить розгляд справи проводити за його відсутністю, а позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістив. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 30.10.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено Договір №980-024-000144335, за умовами якого [PERSON] передає ПАТ «Банк «Михайлівський» грошові кошти в розмірі та на строк, передбачені цим Договором, а саме до 29.04.2016 року, а банк, в свою чергу, зобов'язується повернути кошти та виплатити проценти в порядку та умовах, встановлених цим договором. Згідно з Додатковою угодою до договору від 02.11.2015 року сторони обумовили загальну суму вкладу в розмірі 110000,00 грн. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, проте, відповідач вклад у строки, визначені Договором позивачу не повернув. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що після закінчення строку дії Договору - 29.04.2016 року позивач перерахував на свій рахунок в ПАТ «Банк «Михайлівський» суму коштів в розмірі 15 000,00 грн. Обставини щодо отримання банком вищенаведених сум підтверджуються наявними в матеріалах справи квитанцією №7407229, платіжним доручення ПАТ «Банк «Михайлівський» №7407203 від 29.04.2016 року. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, як на підставу для його задоволення вказував, що оскільки в зв'язку з проведенням процедури ліквідації банку повне управління банком та розпорядженням його майном здійснює відповідач, останній є також і боржником по поверненню коштів за договором банківського вкладу. Так, на підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 року № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 23.05.2016 року № 812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора», яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 року до 22.06.2016 року. Відповідно до рішення Правління Національного банку України № 124-рш від 12.07.2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1213 від 12.07.2016 року, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року. Разом з тим, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Також, ч.ч. 1, 2, ст. 319 та ч. 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Також, слід зазначити, що згідно вимог ч. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. При цьому, положеннями ст. 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки ПАТ «Банк «Михайлівський» свої зобов'язання по поверненню вкладу з нарахованими процентами у строки, встановлені у Договорі, не виконав, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача відшкодування коштів за вкладом [PERSON] у ПАТ «Банк Михайловський» за договором №980-024-000144335 від 30.10.2015 року в розмірі вкладу 110 000,00 грн., 2378,00 грн. відсотків (станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку), суму коштів 15000,00 грн., перерахованих [PERSON] на свій рахунок у ПАТ «Банк Михайлівський» [NUMBER], є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 273,78 грн., а також понесені позивачем витрати на правову допомогу в сумі 9 000,00 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: partial