Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

В квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити факт, що він, [PERSON], [INFO] є рідним сином [PERSON], який помер [INFO]; визнати його, [PERSON], [INFO], ідентифікаційний податковий номер [NUMBER], правонаступником та головою Фермерського господарства «Гукова», ідентифікаційний код юридичної особи 24238338, номер запису в Єдиному державному реєстрі 1 203 120 0000 001300, місцезнаходження юридичної особи, 52001, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне; визнати за ним, [PERSON], [INFO], ідентифікаційний податковий номер [NUMBER], право власності на Фермерське господарство «Гукова», ідентифікаційний код юридичної особи 24238338, номер запису в Єдиному державному реєстрі 1 203 120 0000 001300, місцезнаходження юридичної особи, 52001, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON]. Позивач надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу без їх участі (а.с.36). Представник третьої особи Державної реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у судове засідання не з'явився. Треті особи [PERSON] (а.с.40), [PERSON] (а.с.38), [PERSON] (а.с.37), [PERSON] (а.с.39), [PERSON] (а.с.41) у судове засідання не з'явилися надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В свою чергу, в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити, загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] актовий запис № 142 від 03 червня 2013 року (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому Фермерське господарство «Гукова» ідентифікаційний код юридичної особи - 24238338, номер запису в Єдиному державному реєстрі - 1 203 120 0000 001300. На підставі ст. 1261 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем першої черги та відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину не отримав, так як через розбіжності в написанні прізвища його батька, було не можливо встановити родинні відносини між ним та батьком, а також нотаріус мотивував свою відмову тим, що на теперішній час не передбачений порядок реєстрації підприємств (цілісного майнового комплексу), як об'єкта нерухомості, а тому позивач звернувся до суду для встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Тому, виникла необхідність встановлення факту родинних відносин між [PERSON], [INFO] та його батьком [PERSON], який помер [INFO]. Статтею 256 ЦПК України, передбачено, що в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Від встановлення факту родинних відносин між [PERSON] померлим [INFO] та [PERSON] залежить виникнення у позивача права на спадкування після померлого батька. Як вбачається з матеріалів справи, факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] померлим [INFO] підтверджується оригіналами документів, які збереглися на руках у позивача як у члена родини, зокрема: свідоцтвом про смерть [PERSON] померлого [INFO] (а.с.12); Державним актом на право постійного користування землею Серії ДП ДН № 003490 виданим 25 березня 1996 року (а.с.19) та іншими документами. Окрім цього, факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача [PERSON], в якому прізвище батька позивача вказано «[PERSON]» (а.с.15). Окрім цього, судом встановлено, що померлий [PERSON] був прописаний та постійно проживав з [PERSON], за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою з Підгородненської міської ради № 180 від 22 січня 2014 року (а.с.11). Таким чином, з наведених доказів можливо зробити висновок, що є всі правові підстави для задоволення позовних вимог про встановлення факту родинних відносин, а тому суд вважає за необхідне встановити факт, що [PERSON], що помер [INFO] є рідним батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємцями першої черги після померлого є позивач по справі [PERSON], який звернувся з заявою до нотаріуса про прийняття спадкового майна. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] на Фермерське господарство «Гукова» нотаріусом було відмовлено, оскільки на теперішній час не передбачений порядок реєстрації підприємств (цілісного майнового комплексу), як об'єкта нерухомості. Встановлено, що на підставі рішення VI сесії ХХІІ скликання Дніпропетровської районної Ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 25 січня 1996 року [PERSON] була передана земельна ділянка площею 2,8 га для ведення фермерського господарства, що розташована на території м. Підгородне Підгородненської міської ради, про що 25 березня 1996 року на його ім'я був виданий Державний акт на право постійного користування землею серії ДП ДН № 003490 (а.с.19). [PERSON], як голові селянського (фермерського) господарства «Гукова» був наданий дозвіл на складання проекту відведення із землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність та розпаювання між членами фермерського господарства (6 громадян), загальною площею 19,4 га, в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства за межами населеного пункту на території Підгородненської міської ради за рахунок земель, наданих в постійне користування [PERSON] для ведення селянського (фермерського) господарства згідно Державного акту на право постійного користування землею ДП ДН № 003490, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 852 від 25 березня 1996 року, що підтверджується розпорядженням голови районної державної адміністрації № 1513-Р від 01 квітня 2008 року (а.с.20). Згідно п. 218 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкування майна фермерського господарства здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про фермерське господарство». Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство», успадкування фермерського господарства цілісного майнового комплексу або його частини здійснюється відповідно до закону, тому фермерське господарство повинно успадковуватися як цілісний майновий комплекс. У разі внесення змін до установчих документів, які пов'язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи на підставі факту смерті фізичної особи-засновника (учасника) та відмови інших засновників учасників) у прийнятті спадкоємця (спадкоємців) померлого до складу засновників, крім документів, які передбачені ч. 1 ст. 29 Закону України № 755-ІУ, додатково подається нотаріально засвідчена копія свідоцтва про смерть фізичної особи, або відповідна довідка органу реєстрації актів громадянського стану чи судове рішення про оголошення громадянина померлим. Згідно роз'яснень Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 21.12.2005 року № 11202 замість нотаріально посвідченої копії рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу, яким затверджено зміни до установчих документів, подається копія свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює спадкове право позивача, він не має можливості оформити свої спадкові права. [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, так як є рідним сином померлого [PERSON] і має право на спадщину, що відкрилася після його смерті. Від спадщини позивач не відмовився і продовжує займатися всіма справами, пов'язаними із статутною діяльністю господарства, тобто фактично вступив у його володіння. Окрім позивача, членами ФГ «Гукова» є треті особи по справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Наказом від 03 лютого 2012 року по Фермерському господарству «Гукова» [PERSON] призначено головою підприємства. На загальних зборах членів ФГ «Гукова», які відбулись 10 березня 2014 року [PERSON] було обрано головою підприємства. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 23 Закону України № 973-1 від 19.06.2003 року «Про фермерське господарство» передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається (нотаріусом) іншою особою. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У відповідності до п. 2.5 Статуту ФГ «Гукова» прямим спадкоємцем та правонаступником господарства є член господарства - [PERSON]. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, встановлено неможливість оформлення [PERSON] спадкових прав на Фермерське господарство «Гукова» у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на Фермерське господарство «Гукова», що розташоване на території Підгородненської міської ради. На підставі викладеного,

Outcome: approved