Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

В квітні 2017 року до суду звернувся позивач з позовною заявою до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором у сумі 3676,30 грн. та судових витрат в розмірі 1600 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 22.11.2012 року між АТ «Ощадбанк»\~\~та відповідачем було укладено договір № 9448/1, згідно умов якого останній було відкрито кредитну лінію в розмірі 3000,00 грн., зі сплатою 24 ,00 % річних за користування кредитом. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 26.01.2017 року утворилася заборгованість у сумі 3676,30 грн., яка складається з\~тіла кредиту - 2481,75 грн., заборгованості по процентам -959,16 грн., інфляційного збільшення заборгованості -103,91 грн., та трьох процентів річних від суми заборгованості -31,48 грн. В позові ставиться питання про стягнення вказаної суми заборгованості та судових витрат в розмірі 1600,00 грн. з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк». Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі\~ст. 224 ЦПК України\~не заперечує. Належно повідомлена відповідачка в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за її відсутності суду не надала, тому суд розглядав справу на підставі\~ст. 224 ЦПК України\~- заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються\~Цивільним кодексом України. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, відповідно до договору № 9448/1 від 22.11.2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді кредитної лінії на поточний рахунок у сумі 3000,00 грн. зі сплатою 24 ,00 % річних за користування кредитом. Однак, в порушення умов договору [PERSON] у повному обсязі не сплачувала суми кредиту та відсотки за його користування, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором № 9448/1 від 22.11.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON], встановив, що станом на 26.01.2017 року утворилась заборгованість на загальну суму 3676,30 грн., яка складається з\~тіла кредиту - 2481,75 грн., заборгованості по процентам -959,16 грн. Крім того, суд зазначає, що\~\~ч.2\~ст. 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, у відповідності з нормами\~ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано також суму інфляційного збільшення заборгованості в розмірі 103,91 грн., та трьох процентів річних від суми заборгованості в сумі 31,48 грн. Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань « від 17.12.2013 року № 14, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Таким чином суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача інфляційних витрат та трьох процентів річних, оскільки зазначені суми нараховані позивачем у відповідності з діючим законодавством та є цілком обґрунтованими. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Вимогами\~ст. 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання повинна бути стягнена з відповідачки [PERSON] Таким чином, суд вважає позовні вимоги доведеними, тому такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved