Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

В липні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 02.10.2008р. ВАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Красноокнянського відділення №2830, було укладено кредитний договір №364 із [PERSON] на видачу йому кредитних коштів сумі 200 000,00грн. Виконання зобов'язань по кредитному договору було забезпечено договором іпотеки №970997 від 15.10.2008р., укладеним між АТ «Ощадбанк» з однієї сторони та [PERSON] і [PERSON] з іншої, відповідно до якого предметом іпотеки виступає домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Банк належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, видавши позичальнику кредит у сумі 200 000,00грн., а позичальник свої зобов'язання по погашенню кредиту не виконує. Іпотекодавець також не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором №364 від 02.10.2008р., а тому станом на 08.05.2014р. утворилась заборгованість в сумі 419 588,42грн. 22.05.2014р. іпотекодержателем було направлено вимогу іпотекодавцю про усунення порушення, в якій він був попереджений про можливе звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі не усунення порушень кредитного договору у тридцятиденний строк, проте, іпотекодавець не виконав вимогу іпотекодержателя, що і спонукало останнього на звернення до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, заяву про розгляд справи в його відсутності та згоду на заочний розгляд справи, а тому справа розглянута без його присутності, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. /ар.сп. 53-56 / Відповідачі про час і місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать: поштові конверти з відмітками про відсутність відповідача [PERSON] за зареєстрованою адресою місця проживання та про відмову від отримання судової повістки, а також зворотні поштові повідомлення про отримання судових повісток і відповідачем [PERSON] і відповідачкою [PERSON], причини своєї неявки суду не повідомили, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.74, 224 ЦПК України. /ар.сп. 51-52,58-59/ Дослідивши всі подані докази, суд, на основі встановлених фактів та відповідних їм правовідносин, прийшов до висновку про повне задоволення позову, виходячи із наступного: згідно кредитного договору №364 від 02.10.2008р., укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON], та долучених до нього документів, останній отримав від Банку кредитні кошти в сумі 200 000,00грн., строком на 120 місяців, тобто до 02.10.2018р., зі сплатою позивачеві процентної винагороди за користування кредитом в розмірі 21 відсоток річних; /ар.сп. 4-7, 35-37 / із договору іпотеки від 15.10.2008р., укладеного між Банком, [PERSON] та [PERSON] вбачається, що даний договір забезпечує вимогу іпотекодержателя, тобто банку, що випливає з кредитного договору №364 від 02.10.2008р., у випадку невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, шляхом отримання задоволення за рахунок майна, заставленого по договору іпотеки, тобто домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]; /ар.сп. 8-12 / відповідно до п.1.5 кредитного договору №364 від 02.10.2008., позичальник зобов'язався проводити погашення кредиту та сплачувати відсотки щомісячно до 02 числа, шляхом внесення готівки до каси банку, до моменту повного погашення кредиту; /ар.сп. 4 / п.п.4.3.1 та 4.3.3 кредитного договору №364 від 02.10.2008р. передбачено, що позичальник повинен належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання, а у разі порушення ним умов кредитного договору та/або договору іпотеки достроково повернути кредит, з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій; / ар.сп. 6 / п.5.2 кредитного договору №364 від 02.10.2008р. встановлено, що за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення; / ар.сп. 6 / листами від 22.05.2014р. позивач повідомляв відповідачів про невиконанні ними зобов'язання по вказаному кредитному договору, та просив у 30-денний термін погасити заборгованість в сумі 419 588,42грн.; / ар.сп. 20-21 / із розрахунку загальної заборгованості за договором №361 від 02.10.2008р. та додатків №№1, 2, 3 видно, що позичальник, після отримання кредиту, взяті на себе зобов'язання щодо його погашення належним чином виконував лише до липня 2009 року, а в подальшому платежі здійснював не регулярно, а з січня 2013 року погашення кредиту взагалі припинив, в зв'язку з чим, станом на 08.05.2014р., утворилась загальна заборгованість в сумі 419 588,42грн., в тому числі: прострочений основний борг по кредиту - 190 904,00грн.; прострочені проценти за користування кредитом - 123 097,84грн.; пеня за прострочений основний борг по кредиту - 52 037,35грн.; пеня за прострочені проценти за користування кредитом - 53 549,23грн.; / ар.сп. 13-16 / ч.1 та п.5 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, примусове виконання обов'язку в натурі; відповідно до п.8 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; ч.1 ст.509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу; ст.527 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто; відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, які обчислюються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно; ч.1 ст.572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави); ч.1 ст.575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; відповідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок якого заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором; відповідно до ч.ч.1, 4 ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, і у разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі; згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його в строк, передбачений договором; ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; ч.1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України передбачено, що коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому; відповідно до ч.5 ст.9 Житлового кодексу Української РСР, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій; ч.3 ст.109 ЖК Української РСР встановлено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятком, встановленими законом; згідно ч.ч.4, 6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки; ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки; ч.ч.1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а звернення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя; згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх його мешканців; ч.1 ст.41 Закону України «Про іпотеку» визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження; п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, позовні вимоги, на переконання суду, підлягають повному задоволенню, оскільки позичальник, отримавши від банку кредитні кошти, своєчасно їх не повертає, тобто порушує взяті на себе зобов'язання, а тому кредитор, як іпотекодержатель, має безумовне право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір, в розмірі 3 654,00грн. На підставі ст.ст.16 ч.1, ч.2 п.5, 346 ч.1 п.8, 509 ч.1, 526, 527, 530, 549, 572 ч.1, 575 ч.1, 589, 590 ч.ч.1, 4, 612 ч.1, 1049 ч.1, 1050 ч.2, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст.9 ч.5, 109 ч.3 Житлового кодексу Української РСР, ст.ст.3 ч.ч.4, 6, 12 ч.1, 33 ч.ч.1, 3, 40 ч.1, 41 ч.1 Закону України «Про іпотеку», ст..7 ч.1 п.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», та

Outcome: approved