Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору від 04.08.2008 року відповідач отримав кредит в розмірі 3 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно пункту 9.12 умов та правил надання банківських послуг, які разом із Правилами користування платіжною карткою та заявою відповідача складають між банком і відповідачем договір, останній діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Позивач зазначає, що в порушення норм ЦК України а умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку із чим утворилася заборгованість в сумі 25 932,98 грн., з яких 2 658,00 грн. заборгованість за кредитом, 12 921,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 8 615,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, штрафи 500,00 грн. та 1 211,09 грн., які позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку та вирішити питання про судові витрати (а.с.3-4) Позивач в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.21) Відповідач про дату, час та місце розгляду справи також повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, окремо представник позивача зауважив, що оскільки позивачем пропущено строки позовної давності, то у задоволенні позову слід відмовити, посилаючись на правові позиції Верховного Суду України (а.с.40) Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення у справі суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовується вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін впливають із встановлених обставин і яка норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід застосувати за клопотанням відповідача строки позовної давності. Судовим розглядом встановлено, що 04.08.2008 між сторонами був укладений кредитний договір. Так, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між сторонами договір, що підтверджується підписом в заяві та не запереченням цих обставин самим позивачем. Відповідно до нього відповідач 04.08.2008 отримав кредит в розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 24,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін. Крім того, відповідно до п.6.4 Умов та правил надання банківських послуг у разі незгоди зі змінами правил чи тарифів обов`язок клієнта пред`явити банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, яка утворилася перед банком, в тому числі й заборгованість, яка утворилася упродовж 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. Так, відповідач не вказує на те, що звертався до позивача із такими письмовими заявами. Проте, в даному випадку суд застосовує правові позиції, викладені Верховним Судом України в своїх постановах у справах №6-14цс14 від 19.03.2014 та №6-1295цс15 від 07.10.2015, згідно яким перебіг строків позовної давності в справах щодо стягнення заборгованості за платіжними картками в частині повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. В даному випадку Верховний Суд України зробив висновок про те, що незважаючи на посилання в Умовах та правилах надання банківських послуг, будь-яких інших документах на те, що в разі відсутності письмової заяви боржника про розірвання такого договору він (договір) продовжує діяти, тобто пролонгується, зазначив, що строк дії картки не відповідає строку дії договору. Відповідно до п.п. 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказано на картці та що останній платіж здійснено згідно представленого розрахунку в березні 2011 року, а дія картки закінчилася у вересні 2009 року. Відтак навіть якщо припустити, що відповідач визнавши вимоги до себе здійснив в березні 2011 року черговий платіж за цим договором, однак навіть з 2011 року вже пройшло більше ніж 3 роки, відтак можна казати про можливість застосування строків позовної давності навіть за умови неповернення частини грошей за договором, що визнається самим відповідачем. Верховний Суд України акцентував увагу на тому, що строк дії договору прив`язаний до строку дії картки. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови в позову (ч.4 ст.267 ЦК України) Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України) Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України) Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до пункту 2.1.1.2.11 Умов та правилах надання банківських послуг картка дійсна до останнього календарного дня місяця указано на ній. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. За змістом пункт 2.1.1.2.1 Умов та правилах надання банківських послуг для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Після настання зазначеного на картці терміну її дії банком випускається картка на новий термін, згідно діючих тарифів (п. 2.1.1.2.12 Умов) Пунктом 2.1.1.2.3 Умов та правилах надання банківських послуг встановлено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Крім того, пунктом 2.9 Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням затвердженим постановою Національного банку України від 19 квітня 2005 року № 137 визначено, що кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування. Окремо суд акцентує увагу позивача на те, що він не надав суду пам'ятку клієнта, яка є складовою укладеного договору про надання банківських послуг, довідку про умови кредитування та рішення банку, яким встановлено кредитний ліміт на кредитну картку, якщо таке рішення приймалось банком. Встановлені судом обставини та вже усталена правова позиція з цього приводу Верховного Суду України дозволяють суду застосувати за вимогою відповідача строки позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed