Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ №514435 вона є власником транспортного засобу автомобіля VOLKSWAGEN Transporter Т5 TDI, реєстраційний номер [NUMBER]. 27 березня 2015 року приблизно о 19 годині 55 хвилин її чоловік [PERSON], перебуваючи за кермом даного автомобіля, рухався по вулиці Шевченка у м.Моршин Львівської області. Відповідач [PERSON] керуючи автомобілем марки LDV 400 Convoy, реєстраційний номер AT1276АН, порушивши вимоги Правил дорожнього руху України, здійснив обгін транспортного засобу ближче, ніж за 50 м до пішохідного переходу, у кінці підйому, в результаті чого допустив зіткнення із належним їй автомобілем. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди належний їй автомобіль зазнав значних технічних ушкоджень. Постановою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2015 року відповідача [PERSON] було визнано винним за ст.124 КупАП та накладено штраф у розмірі 350 гривень. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача [PERSON], їй заподіяно значної матеріальної шкоди, яка на даний час не відшкодована. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ №103 від 16 червня 2015 року вартість матеріального збитку , заподіяного внаслідок ДТП відповідачем [PERSON] їй як власнику автомобіля [NUMBER] становила 384379 гривень 70 копійок. Крім того, внаслідок винних дій відповідача їй заподіяно значної моральної шкоди, яка полягає у тому, що внаслідок ДТП вона зазнала сильного психологічного стресу, що позначилося на її психічному та психологічному стані. Внаслідок ДТП було пошкоджено її автомобіль. У звязку із відмовою відповідача своєчасно відшкодувати заподіяну шкоду, вона не має можливості користуватися автомобілем. Сукупність вищевикладених обставин, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, глибина пережитих нею моральних страждань дають підстави оцінити заподіяну їй моральну шкоду у сумі 3000 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позові обставини і просить суд позовні вимоги задоволити. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечив. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ №514435, транспортний засіб VOLKSWAGEN Transporter-В легковий, реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований 24.12.2013р. за [PERSON]. Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.05.2015р. встановлено, що [PERSON] порушивши вимоги п.п. 14.6 А, 14.6 Г ПДР України допустив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN Transporter, номерний знак [NUMBER], обидва автомобілі отримали технічні пошкодження, в звязку з чим його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 350 грн. Як вбачається з висновку №103 від 16 червня 2015 року експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки VOLKSWAGEN Transporter Т5 2,0 TDI, реєстраційний номер [NUMBER], на момент проведення дослідження становила 384379,70 грн. Вартість проведення експертного дослідження згідно квитанції прибуткового касового ордера №103 від 22.04.2015р. складає 1500 грн. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається з п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З п. 4 вказаної постанови вбачається, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). В пункті 9 вказаної постанови зазначається, що слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як вбачається з п. 9 постанови Пленум Верховного суду України №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини відповідача 27.03.2015р. о 19 годині 55 хвилин в м. Моршин на вул. Шевченка, позивачу завдано майнової шкоди в розмірі 384379,70 грн. Враховуючи, що завдана відповідачем майнова шкода позивачу по даний час не відшкодована та зважаючи на вимоги ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, тому суд вважає, що майнова шкода підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Крім цього, внаслідок протиправних дій відповідача позивачу завдана моральна шкода, оскільки у зв'язку із пошкодженням автомобіля позивач зазнала душевних страждань. Зважаючи на тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивача, оскільки вона втратила змогу користуватися своїм автомобілем, а також враховуючи час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану автомобіля, тому суд вважає розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 3000 грн. розумним та справедливим. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди підлягають до задоволення. Сплачений позивачем та документально підтверджений судовий збір підлягає стягненню на його користь з відповідача відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України. Недоплачена сума судового збору підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved