Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 15 квітня 2014 року ПАТ Альфа-Банк та [PERSON] уклали кредитний договір № 500935069, відповідно до якого позивач надав відповідачеві кредит у сумі 24652 грн. 33 коп. на строк з 15 квітня 2014 року до 16 квітня 2019 року. Стверджує, що в порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, тому позичальник вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. У звязку з чим ПАТ Альфа-Банк просить стягнути з відповідача заборгованість по зазначеному договору в сумі 18870 грн. 48 коп., що утворилася станом на 16 травня 2016 року, та яка складається з: - 17420 грн. 48 коп. простроченої заборгованості за кредитом; - 1450 грн. 00 коп. штрафу, та судові витрати по справі. Представник позивача надав до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач надала до суду письмову заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги не визнає, оскільки нею кредитна заборгованість сплачена повністю і кредитний договір № 500935069 від 15 квітня 2014 року закрито, а також долучила до матеріалів справи копію довідки ПАТ Альфа-Банк від 26 серпня 2016 року та копію квитанції № 83107 від 26 липня 2016 року. У звязку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.526, 610 Цивільного Кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні встановлено, що 15 квітня 2014 року між ПАТ Альфа-Банк та відповідачем було укладено кредитний договір № 500935069 від 15.04.2014 року, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 24652 грн. 33 коп., дата остаточного повернення кредиту 16 квітня 2019 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,99 % річних. Згідно квитанції № 83107 від 26 липня 2016 року [PERSON] сплатила заборгованість за кредитним договором № 500935069 від 15.04.2014 року. Відповідно до довідки ПАТ «Альфа-Банк» від 26 серпня 2016 року за вих. № 68432-23.1, [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 500935069 від 15.04.2014 року, отриманим в ПАТ «Альфа-Банк», не має. Кредитний договір закрито. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, Закону України Про судовий збір у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, а саме щодо стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в сумі 1378 грн., оскільки вимоги позивача щодо погашення заборгованості за кредитним договором задоволені відповідачем після пред'явлення позову. В іншій частині позовних вимог відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial