Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач) про стягнення боргу за борговою розпискою. Свої вимоги Позивач мотивував тим, що 24 жовтня 2011 року Відповідач позичив у Позивача грошові кошти в розмірі 12 000,00 доларів США та зобов'язався повернути зазначену суму до 24.04.2012р. В подальшому 12.06.2012 року в рамках умов Договору позики Відповідач у Позивача грошові кошти в розмірі 16 000,00 доларів США та зобов'язався повернути зазначену суму до 01.12.2012р., в подальшому 29.09.2012р. в рамках вказаного Договору Відповідач позичив у Позивача ще 25 000,00 доларів США та зобов'язався повернути зазначену суму до 20.04.2013р., таким чином загальний розмір грошових коштів отриманих Відповідачем від Позивача по Договору складає 53 000,00 доларів США. Усі зазначені договори були укладені в письмовій формі, що підтверджується відповідними розписками. Як зазначає Позивач, Відповідач відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов'язання передбачені договором щодо повернення позики, ігнорує прохання Позивача щодо повернення суми позики, при особистих зустрічах відмовляється виконувати умови позики та взяті на себе зобов'язання, та всіма можливими способами ухиляється від виконання зобов'язань щодо повернення позики і до теперішнього часу не виконав свій обов'язком, порушивши строки повернення суми коштів, передбачених Договором позики. У зв'язку з тим, що Відповідач не виконав у строк своїх зобов'язань по поверненню грошових коштів Позивачу, на підставі ст.ст. 625, 1048 ЦК України останній просив стягнути з Відповідача на свою користь: - заборгованість за договором позики в сумі 582 899,30 грн., - проценти за користування позикою в сумі 35 906,26 грн., - 3% річних від простроченої суми в розмірі 16 029,58 грн., а всього 634 835,14 грн. та судовий збір в розмірі 3 654,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 52). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.. Як встановлено в судовому засіданні, 12 червня 2012 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір позики, згідно якого Позивач надав Відповідачу позику в розмірі 16 000,00 доларів США, а Відповідач прийняв на себе зобов'язання повернути суму позики до 01 грудня 2012 року, що підтверджується розпискою Відповідача від 12.06.2012 року. (а.с. 6-копія, а.с. 54-оригінал). В подальшому між Позивачем та Відповідачем було укладено другий договір позики, згідно якого Позивач надав відповідачу позику в розмірі 12 000,00 доларів США терміном на 6 місяців, а відповідач прийняв на себе зобов'язання повернути суму позики після спливу вказаного строку, що підтверджується розпискою відповідача від 24.10.2011р. (а.с. 7-копія, а.с. 55-оригінал). Відповідно до умов третього договору позики, укладеного між Позивачем та Відповідачем, Позивач надав Відповідачу позику в розмірі 25 000,00 доларів США, а Відповідач прийняв на себе зобов'язання повернути зазначені грошові кошти до 20.04.2013 року, що підтверджується розпискою Відповідача від 20.04.2012р. (а.с. 8 - копія, а.с. 53- оригінал). Таким чином, вказаними розписками підтверджується укладення між Позивачем та Відповідачем договорів позики на суми 16 000,00 доларів США, 12 000,00 доларів США та 25 000,00 доларів США, що разом складає 53 000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 01 квітня 2014 року складає 582 899,30 грн. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, у встановлений сторонами строк та по теперішній час відповідач не виконав зобов'язань та суму позики не повернув. Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що Відповідач не виконав своїх зобов'язань за договорами позики щодо повернення Позивачеві суми позики у розмірі 16 000,00 доларів США, 12 000,00 доларів США та 25 000,00 доларів США, що разом складає 53 000,00 доларів США, гривневий еквівалент станом на 01 квітня 2014 року складає 582 899,30 грн., в строк обумовлений сторонами, суд вважає, що заявлені Позивачем вимоги в частині стягнення на його користь з Відповідача суми заборгованості є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Оскільки в Договорах позики не встановлено розмір процентів, то вважається, що проценти по Договорам позики встановлені на рівні облікової ставки Національного банку України. У період з 23 березня 2012р. облікова ставка Національного банку України була встановлена на рівні 7,5% згідно Постанови НБУ № 102 від 21.03.2012р., з 10.06.2013р. - 7% згідно Постанови НБУ № 209 від 06.06.2013р., з 13.08.2013р. - 6,5% згідно Постанови НБУ № 315 від 09.08.2013р. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача процентів за договорами позики підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог по Договору-1 за період з 25.04.2012р. по 01.04.2014р., по Договору-2 за період з 02.12.2012р. по 01.04.2014р., по Договору-3 за період з 21.04.2013р. по 01.04.2014р. в загальній сумі 35 906,26 грн. За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Доказів того, що Відповідач виконав свій обов'язок по поверненню Позивачу грошових коштів за укладеним договорами позики в матеріалах справи відсутні. Таким чином, Відповідач вважається таким, що прострочив починаючи: - з 25.04.2012 року виконання своїх зобов'язань за Договором-1, - з 01.12.2012 року - по Договору-2, - з 21.04.2013 року - по Договору-3. З огляду на все наведене вище, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача 3% річних за прострочення виконання грошових зобов'язань підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог в загальній сумі 16 029,58 грн. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 10 ЦПК України). За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд вважає, що Позивачем доведено належними та допустимими доказами в межах заявлених позовних вимог обставини, якими обґрунтовуються заявлені вимоги, а тому позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню шляхом стягнення з Відповідача на користь Позивача боргу за договорами позики у загальній сумі 582 899,30 грн., процентів за договорами позики в сумі 35 906,26 грн. та 3% річних за прострочення повернення боргу у розмірі 16 029,58 грн., а всього 634 835,14 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь Позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654,00 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 253, 525, 526, 530, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved