Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] міської ради, треті особи [PERSON] і [PERSON], про визначення частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку та визнання за ними права власності на спадщину: по 1/2 частині земельної ділянки площею 0,0300 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в м. Рівне по вул. Наливайка, 37, як на спадкове майно після смерті матері [PERSON], померлої 03 вересня 2003 року в місті Рівному. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що є спадкоємцями першої черги та мають право на спадкування після смерті 03 вересня 2003 року матері [PERSON]. 01.10.2004 року позивачами була проведена реєстрація права власності на спадкове нерухоме майно у виді домоволодіння № 47 по вул. Ярослава Мудрого в місті Рівне на підставі свідоцтва про право власності на спадщину ВКК №910989, виданого державним нотаріусом Другої рівненської державної нотаріальної контори [PERSON] за р.№2-1868 від 11.09.2014 року та свідоцтва про право власності на спадщину ВКК №910990, виданого державним нотаріусом Другої рівненської державної нотаріальної контори [PERSON] за р.№2-1870 від 11.09.2014 року. В грудні 2015 року позивачі виявили Договір купівлі-продажу, згідно якого матір [PERSON] та [PERSON] купили у гр. [PERSON] в рівних частинах земельну ділянку площею 0,06000 га по вул.. Наливайка,37 в м. Рівне для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Продаж вчинено за 164,20 грн. У цьому звязку на їх звернення державний нотаріус Другої рівненської нотаріальної контори винесла дві постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій внаслідок відсутності правовстановлюючого документа, який безспірно підтверджує право власності спадкодавця на земельну ділянку. Правовстановлюючий документ про зареєстроване належним чином право власності на земельну ділянку [PERSON] за життя не був отримала. Отримати такі правовстановлюючі документи на ім»я померлої на земельну ділянку є неможливим, оскільки цивільна правоздатність фізичної особи припинена в момент її смерті. Із урахуванням вищенаведеного, на підставі положень ст.ст. 1225,1216,1217,1218,1261 ЦК України, позивачі вважають, що вони як діти померлої мають право на першу чергу спадкування за законом та просять визнати право на спадщину у виді ? частини земельної ділянки 0,0300 га. за вказаною адресою. Представник позивачів повністю підтримав вимоги позовної заяви в суді, вказавши, що із урахуванням того, що попереднім власником, спадкодавцем, не зареєстроване право власності на земельну ділянку, вирішення цього спору можливе лише в судовому порядку. Просить задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради повністю визнала позовні вимоги [PERSON] та [PERSON], пояснивши, що позовні вимоги достатньо обґрунтовані, доведені доказами, їх правомірність Рівненська міська рада не заперечує, інтереси відповідача із задоволенням позовних вимог не порушуються. Третя особа в справі [PERSON]не заперечує обґрунтованість позовних вимоги. Пояснила суду, що нею та матір»ю позивачів [PERSON], земельні ділянки яких межували із двох сторін до земельної ділянки гр. [PERSON], 06.02.1998 року уклади договір купівлі продажу в рівних частинах кожна на земельну ділянку площею 0,0600 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських приміщень і споруд по вулиці Наливайка,37 в м. Рівне із власником [PERSON] Вона зареєструвала право власності на належну їй частину земельної ділянки 0,0300 га, використовує таку за призначенням. Попередній власник [PERSON] будь-яких претензій щодо земельної ділянки не має. Третя особа [PERSON], будучи повідомленою про час і місце судового розгляду справи у встановленому порядку, в судове засідання не зявилась, причину неявки не повідомила. За згодою сторін вважається можливим розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази в даній справі, встановлені обставини та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено на підставі досліджених доказів, що 3 вересня 2003 року померла [PERSON], матір позивачів [PERSON] та [PERSON], які, будучи спадкоємцями першої черги по закону щодо майна [PERSON] у встановленому порядку отримали свідоцтво про право власності на спадщину ВКК №910989, видане [PERSON] державним нотаріусом Другої рівненської державної нотаріальної контори [PERSON] за р.№2-1868 від 11.09.2014 року та свідоцтва про право власності на спадщину ВКК №910990, видане [PERSON] державним нотаріусом Другої рівненської державної нотаріальної контори [PERSON] за р.№2-1870 від 11.09.2014 року, на підставі яких спадкоємцями /позивачами/ проведена реєстрація права власності на спадкове нерухоме майно у виді домоволодіння № 47 по вул. Ярослава Мудрого в місті Рівне. В грудні 2015 року Позивачі виявили Договір купівлі-продажу, посвідчений 06 лютого 1998 року приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] за р.№1208 на бланку встановленого зразка 02192119. Відповідно дослідженого судом договору, матір позивачів, спадкодавець [PERSON] та [PERSON] купили у [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в м. Рівне по вул. Наливайка, 37, площею 0.0600 га, в рівних частинах кожна. Продаж було вчинено за 164 грн. 20 коп. Реєстрація договору не проведена у встаноловленому порядку. Виявивши даний договір, Позивачі звернулись до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори для вчинення нотаріальної дії, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку [PERSON]. [PERSON], державний нотаріус Другої [PERSON] державної нотаріальної контори, винесла дві постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Згідно досліджених судом постанов державного нотаріуса (вони аналогічні) вказано, на основі яких підстав державний нотаріус не може вчинити дану нотаріальну дію, а саме за відсутністю документів, які свідчили б про належність земельної ділянки площею 0.0300 га, в м.Рівне, вул. Наливайка, 37, померлій [PERSON]. Згідно ч. 1\~ст. 1267 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 42 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів. Згідно п.2 ч.1ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно до ст.\~86\~та ст.\~100 ЦК Української РСР\~в редакції 1963 року, який діяв на момент придбання померлою [PERSON] вказаної земельної ділянки, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом.\~Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Відповідно до ч. 1 ст.\~316\~та ст.\~328 чинного ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частина 1\~ст.131 Земельного кодексу України\~передбачає, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до\~статті 1225 ЦК\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до\~ст. 125 ЗК\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2\~ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 1\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частина 1 ст.1297 встановлює, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Разом з тим, відповідно до ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Єдиним способом оформити власність на успадковане майно є звернення за захистом свого права до суду. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Зважаючи на наведене вище, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає до задоволення шляхом визнання право приватної власності кожного із позивачів /спадкоємців/ на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0300 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в м. Рівне по вул. Наливайка, 37, як на спадкове майно після смерті матері [PERSON], померлої 03 вересня 2003 року в місті Рівному. На підставі наведеного,

Outcome: approved