Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

В липні 2015року позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з даним позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 25145грн.37коп. за договором № б/н від 09.02.2006 року, яка складається з: 4170 грн. - заборгованість за кредитом; 19301грн.78 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500грн. - штраф (фіксована частина); 1173грн. 59коп. - штраф (процентна складова). Також позивач просив стягнути на його користь з відповідача в рахунок відшкодування понесених судових витрат 251грн. 45коп. Вимоги заявленого позову обґрунтовувались тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 09.02.2006року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач вказує, що при зміні кредитного ліміту банк керується п. 3.2., п.3.3.Умов та Правил надання банківських послуг, в яких зазначено, що клієнт надає свою згоду відносно того, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.Позивач зазначає, що підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3.Умов та Правил надання банківських послуг. Пунктом 9.12. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Позивач вказує, що банк виконав свої зобовязання за укладеним договором в повному обсязі та надав відповідачу обумовлений договором кредит, проте [PERSON] порушує зобовязання за договором, не сплачуючи відповідні платежі, у звязку з чим станом на 31.05.2015року відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 25145 грн. 37 коп. за договором № б/н від 09.02.2006 року, яка складається з наступного: 4170 грн. - заборгованість за кредитом; 19301грн.78коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1173 грн. 59 коп. - штраф (процентна складова). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.10.2015року в задоволенні вимог позову ПАТ КБ ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено у звязку зі спливом позовної давності. В апеляційній скарзі ПАТ КБ ПриватБанк просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову.Доводи апеляційної скарги зазначають, що рішення суду є безпідставним, його ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. ПАТ КБ ПриватБанк вказує, що строк позовної давності необхідно відраховувати від кожного нарахованого, але несплаченого платежу за кредитом, а не від дати закінчення строку дії картки. ПАТ КБ ПриватБанк зазначає, що платіжна картка є спеціальним засобом для отримання та перерахування коштів, при цьому закінчення строку її дії не припиняє строку дії договору. ПАТ КБ ПриватБанк також вказує, що з врахуванням погашень платежів за договором та строком дії кредитної картки, суд не визначив моменту недотримання боржником строку погашення чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності. В судове засідання апеляційного суду відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду даної справи, відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.74), не зявилась. Згідно приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.3 ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення висновок суду щодо відсутності заборгованості у [PERSON] за договором №б/н від 09.02.2006року, укладеному між ЗАТ (ПАТ) КБ ПриватБанк та [PERSON]. В іншій частині рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07жовтня 2015року необхідно залишити без змін. Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.10.2015року в задоволенні вимог позову ПАТ КБ ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено у звязку зі спливом позовної давності. Апеляційний суд погоджується з вірним по суті висновком суду першої інстанції,оскільки вказаний висновок узгоджується з фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності вказаного висновку суду першої інстанції нормам матеріального права не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що відповідно до укладеного договору із ЗАТ КБ ПриватБанк № б/н від 09.02.2006року, [PERSON] отримала кредит в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається із заяви кредитора, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою (а.с.6-12). ПАТ КБ ПриватБанк є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ ПриватБанк, відповідно до п.1.1. Статуту ПАТ КБ ПриватБанк(а.с.18). Згідно з пунктом 9.12. умов і правил надання банком послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично вважається пролонгованим на такий самий строк. При цьому строк дії договору відповідає строку дії картки. Пунктом 3.1.1.правил користування платіжною карткою регламентовано, що строк дії картки вказано на її лицьовій стороні (місяць і рік).Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Відповідно до п.3.1.3. правил користування платіжною карткою, після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картрахунку і при виконанні інших умов продовження, передбачених договором. З представленого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за укладеним договором (а.с.4-5), вбачається, що станом на 31.05.2015року заборгованість [PERSON] за договором № б/н від 09.02.2006року становить 25145грн.37 коп., і складається з: 4170 грн. - заборгованість за кредитом; 19301грн. 78коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1173 грн. 59 коп. - штраф (процентна складова). Як вбачається з оригіналу платіжної картки, яка була видана банком відповідачу (а.с.42), строк дії вказаної картки - до 02/09 (лютий місяць 2009року), тобто, термін її дії закінчився в лютому (включно) 2009року. Відповідно до даних представленого суду позивачем розрахунку заборгованості відповідача за укладеним договором (а.с.4-5), останній платіж за укладеним договором № б/н від 09.02.2006року [PERSON] було вчинено в травні 2008року. До суду першої інстанції з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернувся 06.07.2015року (а.с.2-3). Згідно письмової заяви [PERSON] від 21.09.2015року(а.с.36-37), адресованої суду першої інстанції, відповідач до винесення судом рішення заявляє про сплив позовної давності звернення позивача до суду з даним позовом і просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності, відмовивши позивачу в задоволенні вимог заявленого позову. Відповідно до приписів 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частина 1 статті 261 ЦК України регламентує, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто, можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. В разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до приписів статті 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно п.3.1.1., 5.4. правил користування платіжною карткою (а.с.7-12), строк дії картки вказано на її лицьовій стороні (місяць і рік), картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. При цьому строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, зазначеного на платіжній картці. Як вбачається з оригіналу платіжної картки, яка була видана банком відповідачу (а.с.42), строк дії вказаної картки - до 02/09 (лютий місяць 2009року), тобто, термін її дії закінчився в лютому (включно) 2009року. Відповідно до даних представленого суду позивачем розрахунку заборгованості відповідача за укладеним договором (а.с.4-5), останній платіж за укладеним договором № б/н від 09.02.2006року [PERSON] було вчинено в травні 2008року. До суду першої інстанції з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернувся 06.07.2015року (а.с.2-3). Згідно письмової заяви [PERSON] від 21.09.2015року(а.с.36-37), адресованої суду першої інстанції, відповідач до винесення судом рішення заявляє про сплив позовної давності звернення позивача до суду з даним позовом і просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності, відмовивши позивачу в задоволенні вимог заявленого позову. За даних обставин, приймаючи до уваги приписи статей: 256, 257, 266, 267 ЦК України, апеляційний суд вважає, що є вірним по суті висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог заявленого позову у звязку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, а саме, відповідачем [PERSON]При цьому заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності вчинена [PERSON] до винесення судом рішення (а.с.36-37). Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19березня 2014року (справа №6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Приймаючи до уваги наведене, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права при вирішенні вказаного спору та відмові в задоволенні вимог заявленого позову у звязку зі спливом позовної давності не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. В письмових поясненнях позивач стверджує (а.с.40), що строк дії кредитної картки, яку отримала [PERSON], дійсно закінчився, проте, згідно витягу з ПК банку, строк дії кредитної картки відповідача закінчився 31.02.2013року. Судом першої інстанції обгрунтовано не прийнято до уваги твердження позивача про закінчення строку дії кредитної картки відповідача 31.02.2013року, оскільки всупереч приписам статті 60 ЦПК України, яка регламентує обовязки доказування і подання доказів, такі пояснення позивача не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім того, вказані твердження позивача не узгоджуються з положеннями умов і правил надання банком послуг, а також з правилами користування платіжною карткою (а.с.7-12). Разом з тим, в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції, викладений судом в мотивувальній частині рішення щодо відсутності у відповідача заборгованості за договором №б/н від 09.02.2006року, не узгоджується з фактичними обставинами справи. Зокрема, як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача за договором №б/н від 09.02.2006року (а.с.4-5), станом на 30.05.2008року заборгованість відповідача [PERSON] складала: 3997 грн. 07 коп. - поточна заборгованість за кредитом, 172грн.93коп. - прострочена заборгованість за кредитом; 442грн.09коп. - загальна заборгованість за процентами (накопичувальним підсумком). За даних обставин апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково; рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07жовтня 2015року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення висновок суду щодо відсутності заборгованості у [PERSON] за договором №б/н від 09.02.2006року, укладеному між ЗАТ(ПАТ) КБ ПриватБанк та [PERSON]. В іншій частині рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015року необхідно залишити без змін, оскільки у вказаній частині рішення ухвалено на основі зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права при вирішенні вказаного спору та відмові в задоволенні вимог заявленого позову у звязку зі спливом позовної давності не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Outcome: partial