Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

В квітні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] р. помер її батько - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Вказана квартира належала померлому на праві власності, яке належним чином зареєстровано не було. Через що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на вищевикладене позивачка просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] р. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі, підтримав заявлені вимоги. Представник відповідача Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явився, згідно заяви просив про розгляд справи без його участі, покладаючись на розсуд суду. Дослідивши надані суду докази, суд встановив наступне. Згідно Свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] [INFO] р. [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належного йому нерухомого майна. Відповідно до Свідоцтва про право власності від 19.05.1993 р. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до Довідки за вих. № 7 від 22.02.2016 р. [PERSON], [INFO], був зареєстрований та проживав з 23.10.1980 р. по день смерті ([INFO] р.) в квартирі [ADDRESS]. За вказаною адресою на час смерті спадкодавця проживала також його донька - [PERSON] В березні 2016 р. позивачка [PERSON] звернулась до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав в порядку спадкування за законом після смерті її батька - [PERSON] Проте, відповідно до Постанови нотаріуса від 26.03.2016 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки правовстановлюючий документ на квартиру [ADDRESS] - Свідоцтво про право власності на житло - померлому [PERSON] був виданий після його смерті, що не відповідає вимогам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна має право пред'являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачка є спадкоємицею першої черги після смерті її батька [PERSON], якому на праві власності належала квартира [ADDRESS], вона проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті та фактично вступила в управління спадковим майном, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 527-549 ЦК Української РСР, та

Outcome: approved