Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, яким з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила розірвати шлюб, укладений 23 вересня 2005 року між нею та [PERSON], який був зареєстрований Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї. Крім цього, просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 25% з усіх видів доходу та грошового забезпечення [PERSON] щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення сином повноліття, а також просила щомісячно стягувати з нерегулярного мінливого доходу [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошові сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, він не заперечував проти розірвання шлюбу та погодився сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі ? частини свого доходу. Щодо стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі заперечував, оскільки він не має іншого заробітку, окрім офіційної заробітної плати. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23 вересня 2005 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений запис №1527. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб (а.с.10) та копією свідоцтва про народження, виданого на ім'я [PERSON] (а.с.11). У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не можуть жити однією сімєю. Відновлювати відносини сторони не бажають, мають намір в подальшому створити окремі сімї. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Крім того, згідно з ч.1 ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У разі ухилення від цього обовязку за рішенням суду з батьків стягуються аліменти. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON], добровільно приймає участь в утриманні малолітнього сина. З огляду на це, суд вважає допустимим примусово стягувати з нього аліменти на утримання малолітнього сина. При визначенні розміру та способу стягнення аліментів суд керується ч.1 ст.182 СК України, у відповідності до якої розмір аліментів залежить від стану здоров'я та матеріального становища дитини; стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів; від наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; та інших обставин, що мають істотне значення. На даний час сторони проживають окремо. При цьому малолітній син проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Вказана обставина підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 20 липня 2015 року, складеного секретарем сільської ради [PERSON] (а.с.13). Суд враховує ту обставину, що позивач працює на посаді касира торговельного залу в ТОВ «Восток» та розмір її заробітної плати за рік становить 60753 гривень 84 копійок (а.с.30). Разом з цим, в матеріалах цивільної справи відсутні докази того, що [PERSON] має незадовільний стан здоров'я, інші діти, непрацездатні дружина та батьки на її утриманні не перебувають. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається зі змісту довідок про доходи №56, №76, №77 [PERSON] працює старшим охоронником у Департаменті забезпечення Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України. При цьому розмір його доходу за період з березня 2015 року по серпень 2015 року становить 24653 гривні 65 копійок (а.с.44,46,47). Вказане свідчить про те, що відповідач має регулярний дохід. В такому випадку підстави для стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі відсутні. Враховуючи викладене, з відповідача на користь [PERSON] належить стягувати аліменти на утримання малолітнього сина, у розмірі ? частини доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення сином повноліття. Такий розмір аліментів забезпечить мінімальне утримання [PERSON] та не погіршить матеріальний стан платника аліментів. За правилами ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Допитана у судовому засіданні в якості свідка позивач повідомила, що їй відомо, що в неробочий час [PERSON] займається додатковими підробітками, зокрема робить ремонти. Як стверджує позивач даний дохід є нерегулярним, мінливим, але набагато більшим в порівнянні з офіційною заробітною платою. Розмір даного додаткового заробітку позивачу невідомий. Тому вона вважає, що є достатні підстави стягувати з додаткового заробітку відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно. В свою чергу, [PERSON] заперечував проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, зважаючи на те, що він не має додаткового заробітку, оскільки працює по змінно, а тому у нього не має часу для здійснення додаткових підробітків. Таким чином, позивач та її представник не надали до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що [PERSON] має ще додатковий дохід, який він отримує на підробітках, зокрема за ремонт квартир, приміщень тощо. Зважаючи на це, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, належить відмовити. Згідно з ч.1 та ч.3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, не сплатила судові витрати, вони присуджуються судом з відповідача в дохід держави. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.1), вбачається, що при предявленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. Предявлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 243 гривень 60 копійок. При предявленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір за позовні вимоги щодо стягнення аліментів, оскільки вона звільнена від сплати судового збору. Предявлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial