Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

В Нововодолазький районний суд Харківської області звернулися [PERSON] та [PERSON] з позовом до Станичненської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому вказали, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON]. Після смерті батька [PERSON], залишився спадок - житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Дане домоволодіння належало померлому спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями від 14 квітня 2001 року, що видане на підставі рішення виконавчого комітету Станичненської сільської ради від 03 квітня 2001 року №29 та зареєстроване Нововодолазьким МК ПТІ 25 серпня 2002 року в реєстровій книзі №2 за реєстровим №85 . 18 грудня 2015 року позивачі звернулися до завідувача Нововодолазької державної нотаріальної контори Т.М. Змієвської з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON]. 18 грудня 2015 року завідувачем Нововодолазької державної нотаріальної контори Т.М. Змієвською за Вих. №1090 була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії , у якій державний нотаріус зазначив, що позивачами до нотаріальної контори не подана заява про прийняття спадщини на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, тобто пропущені строки для прийняття спадщини, в зв'язку з чим позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивачі надали заяви в яких просять суд слухати справу без їх участі за наявності доданих до матеріалів справи доказів, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач Станичненська сільська рада Нововодолазького району Харківської області позовні вимоги визнали в повному обсязі, проти задоволення позову. не заперечували та просили суд слухання справи провести за їх відсутності . Суд, розглянувши заяви позивачів, відповідача, перевірив матеріали справи, надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню за наступних підстав. В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер батько позивачів [PERSON] (спадкодавець), що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 02 грудня 2000 року, про що 02 грудня 2000 року складено відповідний актовий запис №56. Родинні відносини між позивачем [PERSON] та її батьком, спадкодавцем [PERSON], підтверджуються свідоцтвом про народження від 12 квітня 1979 року [NUMBER], актовий запис № 12 від 12 квітня 1979 року , з якого вбачається, що [PERSON] є батьком позивачки [PERSON]. Прізвище «[PERSON]» на [PERSON] позивачкою змінено після укладання шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про одруження позивачки [NUMBER] від 01.06.2002 року, актовий запис №599 . Родинні відносини між позивачкою [PERSON] та її батьком, спадкодавцем [PERSON], підтверджуються свідоцтвом про народження від 08 жовтня 1981 року [NUMBER], актовий запис № 29 від 08 жовтня 1981 року , з якого вбачається, що [PERSON] є батьком позивачки [PERSON]. Прізвище «[PERSON]» на [PERSON] позивачкою змінено після укладання шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про одруження позивачки [NUMBER] від 26.07.2003 року, актовий запис №1108 . Після смерті батька позивачів [PERSON], залишився спадок - житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Дане домоволодіння належало померлому спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями від 14 квітня 2001 року, що видане на підставі рішення виконавчого комітету Станичненської сільської ради від 03 квітня 2001 року №29 та зареєстроване Нововодолазьким МК ПТІ 25 серпня 2002 року в реєстровій книзі №2 за реєстровим №85. 01 грудня 2015 року комунальним підприємством «Нововодолазьке архітектурно-інвентаризаційне бюро» був виготовлений технічний паспорт, відповідно до якого інвентаризаційна вартість зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями становить 88637,00 гривень (вісімдесят вісім тисяч шістсот тридцять сім гривень 00 копійок). 18 грудня 2015 року позивачі звернулися до завідувача Нововодолазької державної нотаріальної контори Т.М. Змієвської з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] . 18 грудня 2015 року завідувачем Нововодолазької державної нотаріальної контори Т.М. Змієвською за Вих. №1090 була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії . У постанові державний нотаріус зазначив, що позивачами до нотаріальної контори не подана заява про прийняття спадщини на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини тобто пропущені строки для прийняття спадщини, в зв'язку з чим позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом. Але відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Відповідно до довідки, що видана Станичненським сільським головою [PERSON] від 05 листопада 2015 року №1124, заповідач [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] та проживав по день смерті однією сім'єю з позивачами: [PERSON] та [PERSON] . Отже позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті заповідача [PERSON], але в зв'язку з юридичною необізнаністю до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини після смерті батька [PERSON] не звернулися. Житловий будинок з надвірними будівлями позивачі використовують за цільовим призначенням для власних потреб. Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України /1963 року/ спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 527 зазначеного кодексу визначено коло осіб, що можуть бути спадкоємцями. Так спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 ЦК України /1963 р./ при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. В ст.. 548 ЦК України /1963 р./ зазначено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 Цивільного кодексу України /1963 року/ визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 року №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», зазначено, що якщо в шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його часткою, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Згідно ст. 16 ЦК України /2004 року/ - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Таким чином, оскільки позивачами було прийнято спадщину, а зареєструвати своє право не мають можливості, вони вимушені були звернутись до суду з цим позовом про визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив. Тобто позивач є спадкоємцем першої черги. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Статтею 1299 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно ст.. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved