Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог, які були уточнені в процесі розгляду справи позивачі покликаються на те, що вона, [PERSON], перебувала в шлюбі з [PERSON] з 16.06.1994р. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] [INFO] Батько її чоловіка [PERSON] побудував житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина на належне його майно. За життя [PERSON] 26.01.1993 року оформив заповіт на свого сина - їхнього чоловіка і батька - [PERSON] і заповів йому приміщення другого поверху вказаного будинку, та автомобіль марки ВАЗ-21013. Спадкоємцями за законом згідно ст. 529 ЦК України від 18.07.1963 р., який діяв на час відкриття спадщини є дружина - відповідачка по справі [PERSON] та сини [PERSON] і [PERSON] Після смерті спадкодавця спадщину прийняли спадкоємець за заповітом і за законом [PERSON] та спадкоємець за законом [PERSON], які у відповідності з вимогами ст. 549 вищевказаного Кодексу прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном так, як проживали в спадковому будинку, а також її чоловік звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] спадщину не прийняв, заяву в нотконтору в шестимісячний строк не подав, у фактичне володіння спадковим майном не вступив і в цей час знаходився на роботі за кордоном в Лівії. [PERSON] в тій частині будинку, на яку є заповіт в його користь належить 7/36 частин будинку на суму 148296 грн. 89 коп. Спадкування в частині будинку, що належало спадкодавцю [PERSON], на яку він не склав заповіт - 1/4 на суму 187320 грн. належить в рівних частках дружині і сину [PERSON], які прийняли спадщину по 1/8 частині або по 9/72 частин будинку на суму - 95334 грн. 57 коп. При такому розрахунку [PERSON] успадкував в будинку після смерті батька 7/36 або 14/72 частин будинку на суму 148296 гривень 89 коп. по заповіту з урахуванням обов'язкової частини матері та 9/72 частин в частині житлового будинку спадкодавця, на яку немає заповіту на суму 95334 грн. 57 коп., а всього в будинку по заповіту і по закону 23/72 часток на суму 243631 грн. 46 коп. Відповідачка в частині будинку по заповіту успадкувала 2/36 або 4/72 частин на суму 42370 грн. 54 коп., як обов'язкову частку непрацездатної дружини, та 9/72 часток в частині будинку спадкодавця, яка не увійшла в заповіт на суму 95334 грн. 57 коп., а всього 13/72 часток на суму 137705 грн. 11 коп., 23/72 +13/72=36/72 частин або 1/2 частина будинку, яка була власністю спадкодавця. А в цілому в будинку відповідачці належить 49/72 частин з яких 13/72 по спадкуванні і 36/72 частин, як подружжя у спільній власності на суму 519640 грн. 11 коп. [PERSON] належало 23/72 часток на 243631 грн. 46 коп. [PERSON] після смерті батька в 2001 р. прийняв спадщину в розмірі 23/72 часток будинку і його заява в нотаріальну контору 24.07.2003р. про те, що не претендує на спадкове майно після смерті батька не має юридичного значення в зв'язку з тим, що вона подана після спливу 6 місяців після смерті спадкодавця. Спадкоємець [PERSON] оформив спадщину за заповітом на легковий автомобіль, одержавши 17.12.2002 р. в Стрийській державній нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстром № 1-5063, а на частину домоволодіння спадщину не оформив тому, що Стрийським інвентарбюро спочатку не було встановлено частку заповіданих кімнат в будинку, а пізніше він перебував на стаціонарному лікуванні з приводу операцій голови і серця внаслідок чого став інвалідом першої групи. [PERSON] помер [INFO] і після його смерті відкрилася спадщина на належну йому частину спадкового майна. Спадкоємцями першої черги за законом згідно ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є позивачі по справі син [PERSON], [INFO], та дружина [PERSON] і відповідачка [PERSON] як мати. Вона та її син прийняли спадщину шляхом подачі в Стрийську державну нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини (Спадкова справа № 780 за 2007 рік). Крім того вони постійно разом проживали з спадкодавцем, що також згідно ст. 1268 ЦК України вважається прийняттям спадщини. Спадкоємець [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняла. Таким чином вона та її син мають право в рівних частках на спадкову частину житлового будинку та господарських будівель, тобто по 8/54 житлового будинку та по 1/8 частині господарських будівель. Для оформлення спадщини на спадкове майно вона звернулася в Стрийську державну нотаріальну контору. Проте листом №548/01-11 від 05.08.2008 року нотаріальна контора їй повідомила, що на частину житлового будинку Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] не можна видати у зв'язку з тим, що згідно з даними, які є в нотаріальній конторі, йому частина будинку не належала. На мою вимогу нотаріальна контора видала фотокопію Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 11.09.2003 року Стрийською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-3737, згідно якого [PERSON] оформила спадщину після смерті чоловіка [PERSON] на цілий житловий будинок та господарські споруди. Одночасно нотаріальною конторою їй було видано фотокопії заяви від її чоловіка, яка подана 14.12.2002 р. про прийняття спадщини та видачу Свідоцтва про право на спадщину, в тому числі і на житловий будинок, фотокопію заяви від нього та відповідача [PERSON], яка зареєстрована під вхідним номером 464 від 24.07.2003 р. про те, що їм відомо про відкриття спадщини після смерті батька та про належність їм частки, яка ними не прийнята і вони на неї не претендують та фотокопії інших документів. Для вирішення питання в добровільному порядку вона звернулася з проханням до відповідачів про оформлення належної її чоловіку частини домоволодіння на її сина [PERSON], який зареєстрований в житловому будинку і фактично залишився сиротою після смерті батька. Спочатку вони обіцяли це зробити, а весною цього року перестали спілкуватися з нею. Після звернення в Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації згідно довідки № 786 від 25.03.2009 р. їй стало відомо, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за відповідачем [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 07.08.2007р. Дутко О.В. приватним нотаріусом Стрийського районного округу за реєстром № 2596. Нотаріус незаконно видала свідоцтво про спадщину [PERSON] на все будинковолодіння, а та в свою чергу, не будучи законним власником будинковолодіння, незаконно подарувала його [PERSON] в зв'язку з чим це свідоцтво про право на спадщину на все будинковолодіння [PERSON], так і договір дарування усього будинковолодіння [PERSON] слід визнати недійсним. Дані правовстановлюючі документи суперечать вимогам закону, який регулював право спадкування на час відкриття спадщини та закону, який регулює право власності особи на майно. Оформлення відповідачкою [PERSON] у свою користь частини домоволодіння без законних підстав, позбавило права власності на неї спадкоємця [PERSON] Визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі якого був укладений Договір дарування житлового будинку, зумовлює визнання недійсним цієї угоди. Крім будинку в спадковуваному нею входили господарські споруди, а саме: сарай «Б» вартістю - 24424 грн, сарай «В» вартістю - 1799 грн., огорожа - 10467 грн., огорожа - 13165 грн., ворота - 8177 грн. Всього на суму 55032 грн. Половина цього майна на суму 27516 грн. належить відповідачці, як подружжю, а на другу частину, яка належала [PERSON] відкривається спадщина, яку успадковують в рівних частках відповідачка і [PERSON] по 1/8 частині на суму по 13758 гривень кожному. Земельна ділянка площею 0,0474 га на суму 45081 грн. залишається в користуванні співвласників будинку пропорційно їх часткам в будинку в зв'язку з тим, що цільове призначення цієї ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. [PERSON] помер [INFO] і спадкоємцями першої черги були вони, позивачі, та відповідачка. Але відповідачка спадщини після смерті [PERSON] не прийняла і заяви в нотконтору не подала, тому що за місяць до смерті свого сина [PERSON] подарувала будинковолодіння [PERSON]. В зв'язку з чим спадкове майно на яке мав право [PERSON] ділиться в рівних частках на них, позивачів по справі. Вона 01.11.2007 року подала заяву в нотконтору про прийняття спадщини від свого імені і від імені сина. На підставі наведеного позивачі просять суд: -визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування на 23/144 частини житлового будинку на суму 121815,50 гривень, 1/8 частини господарських споруд на суму 6876 гривень, та судові витрати. -визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування на 23/144 частини житлового будинку на суму121815,50 гривень, 1/8 частини господарських споруд на суму 6876 гривень, та судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та представляє інтереси позивача [PERSON], позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені у позові обставини, та суду пояснила, що після смерті чоловіка [PERSON] вони звернулися в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Саме в цей час їм стало відомо про те, що відповідачка [PERSON] успадкувала цілий будинок, після чого подарувала його відповідачу [PERSON] Все це було зроблено у період часу, коли її чоловік був тяжко хворий і перебував на лікуванні. Дії нотаріусів вважає незаконними, а свідоцтво про право на спадщину, оформлене на [PERSON], та договір дарування спірного будинку - недійсними. ЇЇ сину [PERSON] та їй належить частка у спірному будинку, яка належала [PERSON], тому просить позовні вимоги задоволити. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені у позові обставини, та суду пояснив, що власником будинку на даний час згідно договору дарування є відповідач [PERSON] Однак, даний договір і свідоцтво про право на спадщину, оформлене на [PERSON], вважає такими, що укладені незаконно з наступних підстав. Батько [PERSON] помер у 2001р., а заяви від синів [PERSON] та [PERSON] про відмову від спадщини на користь [PERSON], що дало можливість останній оформити на себе весь будинок, подано у 2003р. Дані заяви є недійсними, оскільки для подачі таких заяв визначено строк у шість місяців з часу відкриття спадщини. А значить, свідоцтво про право на спадщину, оформлене на [PERSON], та договір дарування спірного будинку теж є недійсними, тому просить суд позовні вимоги задоволити. Відповідач [PERSON], який діє в своїх інтересах та представляє інтереси відповідача [PERSON], проти задоволення позовних вимог заперечив суду пояснивши, що мама [PERSON] була хвора і з її ініціативи вони переписали будинок на нього. В цей час брат [PERSON] перебував у важкому хворобливому стані. Будинок будувався батьком і за його кошти. За життя батько склав заповіт на брата і на нього, тому його частку він може успадкувати в любий час, так як вважає, що термін на прийняття спадщини за заповітом не визначений. Він не заперечує проти того, що позивачі мають право на частку в спадковому майні після смерті його брата, однак він відкрив депозитний рахунок на ім'я позивачки в сумі 10000 доларів США, і вартість тих часток, на яку позивачі мають право, повністю покривається цією сумою, він теж має право на спадщину після смерті батька, оскільки постійно проживав на час відкриття спадщини і проживає до цього часу у спадковому майні, тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечила суду пояснивши, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем першої черги як мати і як дружина. Тому, в даному випадку, мова може йти про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, а не про визнання такого недійсним. Поданий позивачами розрахунок частки спадкового майна, яке підлягає спадкуванню сторонами, не відповідає дійсності і є неправильний. В даному розрахунку з самого початку допущена помилка у вирахуванні ідеальної частки у спадкуванні за законом після смерті [PERSON] Доводи позивача про втрату [PERSON] права на спадкування після смерті батька вважає безпідставними, оскільки такі суперечать вимогам ст. 549 ЦК України в редакції 1963р. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] теж претендують на спадщину після смерті [PERSON] Відповідачем [PERSON] в 2012р. перераховано на депозитний рахунок [PERSON] грошові кошти для компенсації її частки у спадковому майні в сумі 10000 доларів США під три відсотки річних, і на даний час ця сума, разом з відсотками, становить приблизно 10600 доларів США. На її думку ця сума повністю покриває вартість часток позивачів, тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Представник третьої особи Стрийського МБТІ суду пояснив, що в спірному будинку житлова площа складає 93 кв.м., а загальна площа будинку 206,8 кв.м. Самочинним будівництвом рахується тільки побудований сарай. В матеріалах реєстраційної справи відсутні документи про визначення часток в спірному будинку. Для вирахування ідеальної частки, яка підлягає спадкуванню за заповітом [PERSON], слід враховувати і інші кімнати, через які є доступ до другого поверху будинку. Представник третьої особи Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. суду пояснила, що спадкова справа №18 була заведена діючою на той час Моршинською державною нотаріальною конторою, а після того, як ця нотаріальна контора була ліквідована - справу передали в Стрийську державну нотаріальну конторі. До неї звернувся [PERSON] разом з дружиною [PERSON] з метою ознайомлення із спадковою справою. Було встановлено, що [PERSON] за життя склав заповіт, посвідчений Моршинською державною нотаріальною конторою, яким заповів [PERSON] належний йому на праві власності автомобіль та частину житлового будинку по [ADDRESS], а саме приміщенні, розташовані на другому поверсі цього будинку. В частині будинку цей заповіт реалізувати не можна було, оскільки однією з причин було те, що дружина покійного [PERSON] претендувала на все, на що мала право, а саме: половину будинку як подружжя, обов'язкову частку у спадковому майні. Вона роз'яснила [PERSON] та [PERSON] про те, що їм необхідно звернутися до суду про визнання права власності на належну частину будинку, оскільки свідоцтво про право на спадщину на частину будинку вона видати не могла у зв'язку з відсутністю визначених часток в ньому та існуючому спорі щодо його поділу. Нею було видано свідоцтво про право на спадщину на автомобіль за заповітом. До неї неодноразово приходив [PERSON] з дружиною та його мамою і була досягнута домовленість про те, щоб весь будинок було успадковано мамою, а мама зробить заповіт на нього з братом, тому вони чекали на [PERSON], який в той час був за кордоном. Після приїзду останнього, вони двоє - [PERSON] та [PERSON], написали заяви про відмову від спадкової частки на користь матері, після чого вона видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на цілий будинок. Також їй відомо, що [PERSON] помер. Вона визнає те, що заяву, подану [PERSON], приймати вона не мала права, оскільки він прийняв спадщину і по закону йому належала частина будинку. Вважає, що свідоцтво з цих підстав можна визнати судом частково недійсним. Представник третьої особи Виконавчого комітету Моршинської міської ради в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить розгляд даної справи продовжувати та закінчувати за її відсутності, відносно рішення покладається на розсуд суду. Приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Дутко О.В. в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки не повідомила. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та її представника, відповідача [PERSON] та його представника, представника третьої особи Стрийського МБТІ, представника третьої особи Стрийської державної нотаріальної контори, враховуючи думку третьої особи Виконавчого комітету Моршинської міської ради, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про народження від 19.03.1976р., актовий запис №32, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. З свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 15.06.1982р. вбачається, що цілий жилий будинок з приналежними будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності. Як вбачається із заповіту від 26.01.1993р., зареєстрованого в реєстрі за №93, [PERSON] заповів своєму синові [PERSON] в належному йому на праві особистої власності жилому будинку, що знаходиться по [ADDRESS], кімнати, що розташовані на другому поверсі, а також автомобіль марки Ваз 21013, 1984р.в. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу від 16.06.1994р., актовий запис №8, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 16.06.1994р. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». З свідоцтва про народження від 24.11.1994р., актовий запис №59, вбачається, що батьками [PERSON], [INFO]., є [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про смерть від 03.01.2001р., актовий запис №1, [PERSON] помер [INFO] Як вбачається з витягів з медичної картки хворого [PERSON], в період часу з 03.01.01р. по 30.01.01р, з 14.11.01 по 04.12.01р., з 06.03.03р. по 21.03.03р., з 13.06.03р. по 04.07.03р. перебував на стаціонарному лікуванні. Як вбачається з свідоцтва про смерть від 21.09.2007р., актовий запис №43, [PERSON] помер [INFO] З довідки-характеристики Стрийського МБТІ №4547 вбачається, що по [ADDRESS] розташовані: житловий будинок «А-3», сарай «Б», сарай «В», огорода №1, №2, ворота №3. Відповідно до заяви [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом, 27 вересня 2001р. він звернувся з такою в Моршинську державну нотаріальну контору про прийняття спадкового майна, яке залишилось після смерті його батька [PERSON] - кімнат, розташованих на 2 поверсі житлового будинку [ADDRESS] та автомобіля марки Ваз 21013. Відповідно до заяви [PERSON] про прийняття спадщини, 17.12.2002р. він звернувся з такою в Стрийську державну нотаріальну контору і просить видати йому свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно його батька [PERSON] - житловий будинок [ADDRESS] та автомобіль марки Ваз 21013. Відповідно до заяви [PERSON], про прийняття спадщини, [PERSON] просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно: житловий будинок [ADDRESS], та на грошові вклади в банку. На видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя не претендує. Відповідно до поданої 24.07.2003р. заяви до Стрийської ДНК [PERSON] та [PERSON], таким відомо про відкриття спадщини після смерті їхнього батька [PERSON] і вони від належної їм частки у спадковому майні відмовляються. Із виданого Стрийською ДНК свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.12.2002р., зареєстрованого в реєстрі за №1-5063, вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON], а саме автомобіля марки Ваз 21013, 1984 року випуску, є його син [PERSON] Видача даного свідоцтва свідчить про прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON], тому суд не приймає до уваги подану [PERSON] заяви про відмову від спадщини на частину спадкового майна, а саме спірного будинку, оскільки така заява суперечить вимогам ст. 553 ЦК України 1963р. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2003р., зареєстрованого в реєстрі за №1-3737, спадкоємцем майна [PERSON], а саме житлового будинку разом із належними до нього господарськими спорудами по [ADDRESS], є його дружина [PERSON] З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.10.2003р. та з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.08.2007р. вбачається, що будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], і складається з житлового будинку «А-2», сараю «Б», сараю «В», огороди №1, №2, воріт №3. З договору дарування житлового будинку від 07.08.2007р., зареєстрованого в реєстрі за №2596, вбачається, що [PERSON] подарувала [PERSON] будинок [ADDRESS]. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.09.2008р. вбачається, що будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Як вбачається з заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 01.11.07р., вона звернулася з такою 01.11.2007р. в Стрийську державну нотаріальну контору від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] і просить видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно чоловіка [PERSON] - частину житлового будинку [ADDRESS] та автомобіль марки Ваз 21013. Як вбачається з довідки ПЖКГ Моршинської міської ради від 01.08.2008р. №2164, [PERSON] на день своєї смерті [INFO] проживав і був зареєстрований в [ADDRESS]. Як вбачається з довідки ПЖКГ Моршинської міської ради від 01.08.2008р. №596, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS]. Як вбачається з листа Стрийської державної нотаріальної контори на ім'я [PERSON] від 05.08.08р. №548/01-11, на частину житлового будинку взагалі не можуть видати свідоцтво про право на спадщину в зв'язку з тим, що згідно даних, які є в нотаріальній конторі, [PERSON] частина будинку не належала. Як вбачається з довідки від 25.03.2009р. №786, виданої [PERSON] на запит адвоката Мельник Б.М., згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано на [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 07.08.2007р. Дутко О.В. приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу, реєстр №2596. З довідок ПЖКГ Моршинської міської ради від 01.09.2011р. №1613 та 13.03.2012р. №1155, вбачається, що [PERSON] дійсно проживає, зареєстрований в [ADDRESS]. Як вбачається з довідки відділу архітектури та містобудування Моршинської міської ради від 12.03.2012р. №6, будинок гр. [PERSON] знаходиться по [ADDRESS]. Відповідно до висновку судової інженерно-технічної експертизи №3987/3988/3989 від 28.01.2014р., дійсна вартість будинковолодіння №8 (житловий будинок літ. «А» загальною площею 206,80 кв.м, сарай з цегли літ. «Б», навіс з дощок літ. «В», огорожа з металевої сітки № 1-2, ворота металеві № 3) по [ADDRESS] з врахуванням вартості земельної ділянки на час проведення експертизи становить: 862783 грн. без ПДВ. Дійсну ринкову вартість будинковолодіння №8 станом на 19 вересня 2007р. (день відкриття спадщини після смерті [PERSON]) визначити зараз неможливо. Можна досить вірогідно припустити, що вартість будинковолодіння №8 станом на 19 вересня 2007року (день відкриття спадщини після смерті [PERSON] приблизно рівна вартості будинковолодіння №8 на час проведення експертизи. Кімнати другого поверху за даними експлікації будинку 12.01.1984 року відношенню до цілого будинку становлять ~1/4 ідеальну частку по відношенню цілого будинку, їх вартість на даний час становить 194015,72 грн. Вартість приміщень 2-го поверху, як і будинковолодіння №8 в цілому, станом на [INFO] (день відкриття спадщини після смерті [PERSON] визначити зараз неможливо. Можна досить вірогідно припустити, що вартість приміщень 2-го поверху,. і будинковолодіння №8 в цілому, станом на [INFO] (день відкрит спадщини після смерті [PERSON]) приблизно рівна вартості цих приміщень на час проведення експертизи. Як вбачається з заяви [PERSON] від 04.07.2014р., посвідченого Швед І.В. приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстрованої в реєстрі за №1492, він передав [PERSON] в приміщенні банку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в смт. Рожнятів 10000 доларів США, яка в його присутності ці кошти поставила на депозитний рахунок, відкритий на її ім'я. Ці гроші були передані як компенсація синові за його частку у спадковому майні після смерті його батька. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 524 ЦК України в редакції 1963р. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК України в редакції 1963р. часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963р. при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 534 ЦК України в редакції 1963р. кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 535 ЦК України в редакції 1963р. неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом Відповідно до п.16 постанови частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується на загальних підставах спадкоємцями за законом, до їх числа входять і ті спадкоємці відповідної черги за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. З п.19 постанови вбачається, що перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. Той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов'язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як вбачається з п.25 постанови відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. У разі відкликання спадкоємцем своєї відмови від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття, він відновлює своє право на спадкування. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що [INFO] в м.Моршині помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме житловий будинок по [ADDRESS] та автомобіль марки Ваз - 21013. Спадкоємцем після смерті [PERSON] по заповіту на заповідане майно, а саме 14 частини будинку по [ADDRESS] та автомобіль марки Ваз - 21013 є син [PERSON] Спадкоємцями по закону після смерті [PERSON] на не заповідане майно, а саме на 34 частини житлового будинку по [ADDRESS] є його дружина [PERSON] та сини [PERSON] та [PERSON] Враховуючи вимоги ст. 535 ЦК України 1963р. право на обов'язкову частку в спадщині дружини спадкодавця [PERSON], яка на час відкриття спадщини була пенсіонером, та спадкування сина [PERSON] маси спадкового майна по заповіту та по закону, його право на спірне спадкове майно після смерті спадкодавця [PERSON] становить 42100 частини житлового будинку по [ADDRESS], із відповідною часткою господарських будівель. [PERSON] помер [INFO] Після його смерті відкрилась спадщина на 42100 частини. житлового будинку по [ADDRESS], із відповідною часткою господарських будівель. Спадкроємцями після смерті [PERSON] є позивачі по справі дружина [PERSON], син [PERSON], та відповідач по справі мати спадкодавця [PERSON] в рівних частках кожен. Таким чином частка права на спадщину позивачів на спірне майно а саме на житловий будинок по [ADDRESS], та господарських будівель після смерті [PERSON] становить по 14100 частини кожному, тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Документально підтверджені судові витрати, понесені позивачами, а саме: витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. (Т.1 а.с.49), витрати по сплаті судового збору в розмірі 265,10 грн. (Т.1 а.с.50), сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. (Т.1 а.с.51), витрати по сплаті судового збору в розмірі 629,64 грн. (Т.1 а.с.205), витрати на правову допомогу в розмірі 2400 грн. (Т.2 а.с.22), витрати по сплаті судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 5888,00 грн. (Т.2 а.с.23), витрати по сплаті судового збору в розмірі 1679,25 грн. (Т.2 а.с.36) та 250,00 грн. (Т.2 а.с.37), а всього 11731,99 грн. підлягають стягненню солідарно з відповідачів в користь позивача [PERSON] відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed