Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

В липні 2011 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 09 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит, у встановленому договором розмірі. Оскільки відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань, встановлених кредитним договором, позивач просив стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором від 09 вересня 2008 року №б/н, у розмірі 30589,03 грн. та судові витрати. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» - було задоволено та стягнуто з Стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 09 вересня 2008 року в сумі 60589, 09 грн., яка станом на 30 квітня 2011 року складається з: заборгованості за кредитом - 15597,42 грн., заборгованості за відсотками та за користування кредитом - 9127,46 грн, нарахованої комісії - 155,97 грн., простроченої комісії - 3775,37 грн., заборгованості по судовим штрафам - 1932,81 грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 305, 89 грн., та витрати по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу в сумі 120,00 грн. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2017 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2011 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, в разі неявки відповідача просила винести заочне рішення та провести судове засідання за відсутності представника ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 97). Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. В судові засідання, призначені після скасування заочного рішення на 10 січня 2018 року, 08 лютого 2018 року , 05 березня 2018 року, 11 квітня 2018 року відповідач також з'явився, будь-яких клопотань про розгляд справи за його відсутності або заперечень на позов до суду не надав (а.с. 82, 85, 86, 90, 91). Аналіз викладених вище обставин, неявки в судові засідання позивача та його представника, яким було відомо про розгляд справи, призвело до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті. Тому суд, такі дії позивача та його представника сторін відносить до таких, що суперечать вимогам ст. 43 ЦПК України, та розцінює їх як зловживання сторонами своїми процесуальними правами, що призводить до порушення розумних строків розгляду справи. У зв'язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачем та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є юридичною особою, керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки (а.с. 11-14). Судом встановлено, що 09 вересня 2018 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-9). Відповідно до умов кредитного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною картою. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, однак відповідач від виконання своїх зобов'язань ухиляється. Через невиконання зобов'язань за кредитним договором від 09 вересня 2008 року № б/н у відповідача станом на 30 квітня 2011 року склалася заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 30589 (триста п'ять тисяч вісімдесят дев'ять) гривень 03 копійки, яка складається з: заборгованості за кредитом - 15597, 42 грн., заборгованості за відсотками та за користування кредитом - 9127,46 грн, нарахованої комісії - 155,97 грн., простроченої комісії - 3775,37 грн., заборгованості по судовим штрафам - 1932,81 грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов Кредитного договору від 09 вересня 2008 року № б/н (а.с.4-6) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідачкою не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутньою у судових засіданнях відповідачка також розпорядилась на свій розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставинами, суд доходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved