overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

В обґрунтування позову позивач вказує, що 25.09.2010 сторони уклали шлюб з метою створення сім`ї, проте, сімейне життя не склалося, подальше збереження шлюбу і спільне життя є неможливим, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, а тому позивач просить шлюб розірвати. Засади шлюбу, права та обов`язки подружжя визначені Сімейним кодексом України. Зокрема, у статтях 21, 24, 110 Сімейного Кодексу України зазначається, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Звернення позивача до суду свідчить про стійке бажання розірвати шлюб з відповідачем, а тому відмова у задоволенні позовної заяви матиме наслідком фактичне примушування до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим у демократичному суспільстві та порушуватиме вищевказані вимоги чинного законодавства України. Як встановлено судом, подальше спільне життя сторін у справі і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу в порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

В обґрунтування позову позивач вказує, що 25.12.1993 сторони уклали шлюб з метою створення сім`ї, проте, сімейне життя не склалося, подальше збереження шлюбу і спільне життя є неможливим, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, а тому позивач просить шлюб розірвати. Засади шлюбу, права та обов`язки подружжя визначені Сімейним кодексом України. Зокрема, у статтях 21, 24, 110 Сімейного Кодексу України зазначається, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Звернення позивача до суду свідчить про стійке бажання розірвати шлюб з відповідачем, а тому відмова у задоволенні позовної заяви матиме наслідком фактичне примушування до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим у демократичному суспільстві та порушуватиме вищевказані вимоги чинного законодавства України. Як встановлено судом, подальше спільне життя сторін у справі і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу в порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

В обґрунтування позову позивач вказує, що 26.07.2013 сторони уклали шлюб з метою створення сім`ї, проте, сімейне життя не склалося, подальше збереження шлюбу і спільне життя є неможливим, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, а тому позивач просить шлюб розірвати. Засади шлюбу, права та обов`язки подружжя визначені Сімейним кодексом України. Зокрема, у статтях 21, 24, 110 Сімейного Кодексу України зазначається, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Звернення позивача до суду свідчить про стійке бажання розірвати шлюб з відповідачем, а тому відмова у задоволенні позовної заяви матиме наслідком фактичне примушування до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим у демократичному суспільстві та порушуватиме вищевказані вимоги чинного законодавства України. Як встановлено судом, подальше спільне життя сторін у справі і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу в порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

В обґрунтування позову позивач вказує, що 29.10.2018 сторони уклали шлюб з метою створення сім`ї, проте, сімейне життя не склалося, подальше збереження шлюбу і спільне життя є неможливим, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, а тому позивач просить шлюб розірвати. Засади шлюбу, права та обов`язки подружжя визначені Сімейним кодексом України. Зокрема, у статтях 21, 24, 110 Сімейного Кодексу України зазначається, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Звернення позивача до суду свідчить про стійке бажання розірвати шлюб з відповідачем, а тому відмова у задоволенні позовної заяви матиме наслідком фактичне примушування до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим у демократичному суспільстві та порушуватиме вищевказані вимоги чинного законодавства України. Як встановлено судом, подальше спільне життя сторін у справі і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу в порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

В обґрунтування позову позивач вказує, що 30.04.2011 сторони уклали шлюб з метою створення сім`ї, проте, сімейне життя не склалося, подальше збереження шлюбу і спільне життя є неможливим, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, а тому позивач просить шлюб розірвати. Засади шлюбу, права та обов`язки подружжя визначені Сімейним кодексом України. Зокрема, у статтях 21, 24, 110 Сімейного Кодексу України зазначається, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Звернення позивача до суду свідчить про стійке бажання розірвати шлюб з відповідачем, а тому відмова у задоволенні позовної заяви матиме наслідком фактичне примушування до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим у демократичному суспільстві та порушуватиме вищевказані вимоги чинного законодавства України. Як встановлено судом, подальше спільне життя сторін у справі і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу в порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

В обґрунтування позову позивач вказує, що 30.04.2015 сторони уклали шлюб з метою створення сім`ї, проте, сімейне життя не склалося, подальше збереження шлюбу і спільне життя є неможливим, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, а тому позивач просить шлюб розірвати. Засади шлюбу, права та обов`язки подружжя визначені Сімейним кодексом України. Зокрема, у статтях 21, 24, 110 Сімейного Кодексу України зазначається, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Звернення позивача до суду свідчить про стійке бажання розірвати шлюб з відповідачем, а тому відмова у задоволенні позовної заяви матиме наслідком фактичне примушування до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим у демократичному суспільстві та порушуватиме вищевказані вимоги чинного законодавства України. Як встановлено судом, подальше спільне життя сторін у справі і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу в порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

В обґрунтування позову позивач вказує, що 30.07.2011 сторони уклали шлюб з метою створення сім`ї, проте, сімейне життя не склалося, подальше збереження шлюбу і спільне життя є неможливим, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, а тому позивач просить шлюб розірвати. Засади шлюбу, права та обов`язки подружжя визначені Сімейним кодексом України. Зокрема, у статтях 21, 24, 110 Сімейного Кодексу України зазначається, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Звернення позивача до суду свідчить про стійке бажання розірвати шлюб з відповідачем, а тому відмова у задоволенні позовної заяви матиме наслідком фактичне примушування до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим у демократичному суспільстві та порушуватиме вищевказані вимоги чинного законодавства України. Як встановлено судом, подальше спільне життя сторін у справі і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу в порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

В обґрунтування позову позивач зазначав, що йому на праві власності належить житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , але з 2002 року він фактично не проживає у ньому. В зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований в будинку та не мешкає в ньому позивач не має змоги повністю розпоряджатися своїм житловим будинком. Саме тому позивач був змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але подав до суду письмову заяву, в якій позов просив розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, в разі неявки відповідачів в судове засідання він не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки-повідомлення, але в судове засідання не з`явився без поважних на то причин та відзив на позов не подавав. А тому суд зі згоди позивача розглядає справу за відсутністю відповідача, в заочному судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору довічного утримання, посвідченого 26 вересня 1995 року державним нотаріусом Другої Харківського району державної нотаріальної контори Столяренко Н.В., реєстр №2-1976, та зареєстрованого 11 березня 1996 року в Люботинському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером №331. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/381 від 27 січня 2020 року, в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] - онук позивача по справі. Проте, як зазначено в акті, виданому органом самоорганізації населення №52 від 02 березня 2020 року [PERSON] фактично з 2002 року не мешкає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ,. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] , як член сім`ї власника мав право на проживання в житловому будинку, що належить позивачу, але він втратив це право, оскільки не проживав в ньому без поважних на то причин більше одного року, а тому суд вважає, що він втратив право користування житловою площею у вказаному житловому будинку. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

В обґрунтування позову позивач зазначала, що їй на праві власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. У вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON], але з 2014 року він фактично не проживає у ньому. В зв'язку з тим, що відповідач зареєстрований в житловому будинку та не мешкає в ньому позивач не має змоги повністю розпоряджатися своїм житловим будинком. Саме тому позивач була змушена звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою суду від 31 липня 2018 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, відповідачем відзив не поданий, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу ВЕР №111016 від 26 травня 2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гонтаренко С.Л. та зареєстрованого в Люботинським БТІ згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14775237 від 04 червня 2007 року, що також підтверджується довідкою КП «Люботинське БТІ» №56-в від 05 липня 2018 року. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області №03-10/3339 від 02 липня 2018 року до складу сім'ї [PERSON], що зареєстрована за адресою: [ADDRESS], відносяться її син [PERSON], а також із копії будинкової книги для реєстрації місця проживання громадян вбачається, що [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 13 березня 2014 року. Проте, як зазначено в акті, виданому органом самоорганізації населення № 59 від 02 липня 2018 року громадянин [PERSON] фактично з 2014 року не мешкає за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] як член сім'ї власника мав право на проживання в житловому будинку, що належить позивачу, але він втратив це право, оскільки не проживає в ньому без поважних на то причин більше одного року, а тому суд вважає, що він втратив право користування житловою площею у вказаному житловому будинку. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

В обґрунтування позову позивач зазначив, що йому на праві власності належить квартира, за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], але з 2004 року він фактично не проживає у ній. В зв'язку з тим, що відповідач зареєстрований в квартирі та не мешкає в ній позивач не має змоги повністю розпоряджатися своїм житловим будинком, зокрема оформити житлову субсидію. Саме тому позивач був змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою суду від 03 липня 2018 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, відповідачем відзив не поданий, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу ВВВ №385289 від 25 лютого 2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гонтаренко С.Л. та зареєстрованого в Люботинським БТІ згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2931309 від 26 лютого 2004 року. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області №03-10/1777 від 11 травня 2018 року до складу сім'ї [PERSON], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS], відносяться його пасинок [PERSON]. Проте, як зазначено в акті, виданому органом самоорганізації населення № 20А від 10 травня 2018 року громадянин [PERSON] фактично з 2004 року не мешкає за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] як член сім'ї власника мав право на проживання в квартирі, що належить позивачу, але він втратив це право, оскільки не проживає в ній без поважних на то причин більше одного року, а тому суд вважає, що він втратив право користування житловою площею у вказаній квартирі, а тому суд задовольняє позовну вимогу про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS]. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

В обґрунтування позову позивач зазначила, що з відповідачем проживали однією сім`єю та не перебували у шлюбі. Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Посилаючись на викладене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) щомісячно. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке надсилалося на адресу зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання відповідача. Суд також вживав заходів для повідомлення відповідача через офіційний веб-сайт суду. Жодних заяв чи клопотань, заперечень проти позову чи відзиву від відповідача не надійшло, про причини неявки відповідач суд не повідомив. Відповідно до\~пункту 1\~частини 3\~статті 223\~ЦПК України\~якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У судовому засіданні позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Встановивши наявність умов для проведення заочного розгляду справи, які передбачені частиною 1 статті 280 ЦПК України, суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про здійснення заочного розгляду справи, яка занесена до протоколу судового засідання. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на те, що відповідач мав достатньо часу для підготовки своїх заперечень проти позову, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, справа про стягнення аліментів відповідно до пункту 3 частини 6 статті 19 ЦПК України належить до малозначних, що розглядаються в спрощеному порядку і для цієї справи пріоритетним є швидкий розгляд,

Outcome: approved