Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

В квітні 2017 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на її користь 25591,5 грн. та судові витрати, у тому числі 1500 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що 02.08.2016 року нею був укладений договір банківського вкладу [NUMBER] та була підключена система «FгееВаnк» за допомогою якої вона могла здійснювати розпорядження належними їй коштами накопиченими на її рахунку. При цьому, при підписанні договору банківського вкладу [NUMBER], вона дала згоду на регулювання відносин між нею та банком Універсальним договором банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у ПАТ «Банк Кредит Дніпро» розміщеного у мережі Інтернет. При підписанні договору банку був повідомлений її фінансовий номер [NUMBER], з якого банк повинен був примати від неї інформацію, щодо розпорядження належними їй коштами. 03 лютого 2017 року, близько 17.30-18.00, на її фінансовий телефон [NUMBER] у ПУМБ банку подзвонив невідомий їй чоловік, який представився працівником ПУМБ банку та почав розпитувати її відносно її банківських операцій, а також розпитувати її особисті данні. При цьому, ні ПІН коди її карт, ні данні із СМС повідомлень вказаній особі нею не надавались. Через деякий час вказана особа дізналась, що у неї є рахунок у банку Кредит Дніпро та попросив у неї інформацію відносно цього банку. Зазначені запитання насторожили її, у зв'язку із чим вона припинила розмову та, у той же час, звернулась по телефону із фінансового номеру [NUMBER] до відповідача із повідомленням та проханням заблокувати належні їй кошти на рахунку [NUMBER]. На наступний день вона звернулась до поліції, а також у відділення банку Кредит Дніпро з метою розблокування коштів та можливо внесення яких-небудь зміни (паролів) з метою захисту її коштів. У банку, 04 лютого 2017 року, їй надали виписку з її рахунку, у якій зазначено про блокування (Холдування) суми з її рахунку у розмірі 24750 грн. Як на момент її телефонного звернення до банку, так і на момент її з'явлення із паспортом до відділення банку гроші знаходились у банку. При цьому, спроба зробити її операції здійснювалась у не операційний час о 19 годині. З моменту ініціювання шахраєм переказу - 03.02.2017 року, вечора п'ятниці, до моменту її звернення до банку - 04.02.2017 року, суботи, її гроші знаходились у банку, а банк фізично не міг виконати доручення шахрая до понеділка 06.02.2017 року, навіть за відсутності інформації про шахрайські дії. Однак, банк, у супереч закону, а також постанов НБУ, укладеного із банком договору, перерахував шахраю гроші у понеділок 06.02.2017 року. В свою чергу, згідно з п. 6 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» постанови НБУ від 05.11.2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Згідно з п. 7-8 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» цієї ж постанови, емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Отже, у банку була, як фізична так і юридична можливість зупинити операцію, але він такою можливістю не скористався, тому усі ризики щодо втрати належних їй коштів повинен нести банк. Тому, відповідач в особі своїх працівників не тільки порушив постанови НБУ, закони, що регулюють банківську діяльність, але і укладений між ними договір, що змушує його повернути вкрадені з рахунку позивачки гроші. Однак, підставою для стягнення з банку належних їй коштів є не тільки порушення відповідачем порядку збереження коштів у разі «атаки» шахраїв, а і порушення порядку доступу до її рахунку та здійснення розпорядження відносно коштів, які на них зберігається. Так, виходячи із відповіді банку від 20.02.2017 року, розпорядження належними їй коштами відбулось шляхом зміни її фінансового номеру та підняття ліміту, яке було здійснено за телефоном вказаним у відповіді та який не збігається з телефоном, про який вона письмово повідомила банк. Зміна фінансового номеру могла відбутись виключно шляхом її особистого з'явлення до банку, а будь-які фінансові операції повинні здійснюватися виключно з номеру [NUMBER]. Банк же у супереч домовленості з нею та правил, які ним же складались, здійснив фінансові операції без її ідентифікації у відділенні, розголосивши ПІН код та іншу інформацію шахраю та здійснивши незаконне розпорядження належними їй коштами. Оскільки банк сам винен у крадіжці її коштів, останній повинен був поновити баланс на її рахунку та здійснити перерахунок її коштів за її розпорядженням згідно п. 8 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» постанови НБУ від 05.11.2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», чого він не зробив. Тому, відповідач повинен не тільки перерахувати їй 24750 грн., а і пеню у розмірі 0,1 відсотка за кожен день прострочення. В судовому засіданні представник позивачки підтримав її позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки та просила відмовити їй в повному обсязі. При цьому, зазначила, що між сторонами дійсно укладений Договір банківського вкладу на вимогу [NUMBER] від 02.08.2016 року. І дійсно, 03 лютого 2017 року, о 19:36:55, з рахунку [NUMBER], платіжної картки [NUMBER], що належить позивачці, було проведено транзакцію з переказу коштів з картки на картку, здійснену в мережі Інтернет, на суму 24750,00 грн. До здійснення зазначеної операції 03 лютого 2017 року о 18:51:32 по телефонному дзвінку особи, яка назвалася [PERSON] та повністю пройшла ідентифікацію, були збільшені ліміти по платіжній карті [NUMBER] для переказу коштів з картки на картку через платіжні сервіси у мережі Інтернет. Платіжна картка [NUMBER] була заблокована позивачкою 03 лютого 2017 року о 19:55:07, тобто вже після здійснення оскаржуваної операції по платіжній карті. Позивачка самостійно надала невідомим третім особам свої ідентифікаційні дані та реквізити платіжної картки [NUMBER], а блокування платіжної картки [NUMBER] відбулось вже після здійснення оскаржуваної операції на суму 24750,00 грн. Відповідно до п. 6 розділу VI Положення про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів, затвердженого Постановою Правління НБУ від 05.11.2014 року № 705, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Як вбачається із часу проведення операцій позивачки - 03 лютого 2017 року, останньою не було здійснено негайне блокування платіжної картки [NUMBER] після розголошення персональних ідентифікаційних даних невідомим третім особам. При цьому, для здійснення невідомими третіми особами переказу грошових коштів з платіжної картки позивачки [NUMBER] через сервіс CARD2CARD UA IPAY у сумі 24750,00 грн. необхідно було ввести реквізити платіжної картки, а саме: номер картки позивачки, строк дії картки, СVV код. Усі ці реквізити платіжної картки позивачки [NUMBER] були відомі третім особам, які здійснили оскаржувану операцію на суму 24750,00 грн. Більш того, 03 лютого 2017 року, після введення третіми особами реквізитів платіжної картки [NUMBER], на номер телефону позивачки було надіслано смс-повідомлення з одноразовим кодом підтвердження операції на суму 24750,00 грн. У Контакт-Центрі відповідача особам, які намагалися дізнатися цей одноразовий код підтвердження операції на суму 24750,00 грн., було відмовлено у повідомленні цього коду. У зв'язку з тим, що на сайті http://card2card.com/payments було введено правильно одноразовий код підтвердження із смс-повідомлення, здійснення оскаржуваної операції на суму 24750,00 грн. стало можливим. Про те, що оскаржувана позивачкою операція на суму 24750,00 грн. була здійснена із вірним введенням підтверджуючого коду, відповідач зазначав у листі-відповіді [PERSON] від 20.02.2017 року № 23-550. Оскільки оскаржувана операція була здійснена із електронною ідентифікацією платіжної картки [NUMBER] через сервіс CARD2CARD UA IPAY, відповідальність за здійснення такої платіжної операцій, відповідно до п. 9 розділу VI Положення № 705, несе позивачка. Крім того, у позовні заяві [PERSON] стверджує, що дзвінок у Контакт-Центр відповідача, за результатами якого були збільшені ліміти операцій по платіжній карті [NUMBER], було здійснено не з її «фінансового» номеру телефону у Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро». Але в Універсальному Договорі обслуговування клієнтів - фізичних осіб в ПАТ «Банк Кредит Дніпро» відсутній такий термін, як «фінансовий номер телефону». Лише у Додатку № 12 до УДБО клієнтом зазначається основний номер телефону для проведення фінансових операцій по рахункам, відкритих в Банку. Ні в УДБО, ні в Додатку № 12 чи інших додатках до УДБО не встановлено, що у випадку дзвінка клієнта до Контакт-Центру Банку з неосновного номеру телефону оператор Контакт-Центру зобов'язаний відмовити у зміні лімітів на проведення операцій за рахунком/платіжною карткою клієнта. Основний номер телефону не використовується для здійснення Автентифікації клієнта. У листі-відповіді ПАТ «Банк Кредит Дніпро» від 20.02.2017 року № 23-550 [PERSON] не було повідомлено про зміну фінансового номеру, а лише зазначено, з якого номеру телефону було здійснено дзвінок. Також, у своїй позовній заяві [PERSON] посилається на те, що сума 24750,00 грн. була заблокована (знаходилась у холді) до 06.02.2017 року. Але операції з переказу коштів з картки на картки через платіжні сервіси в мережі Інтернет є миттєвими операціями, сума операції дійсно спочатку блокується у стані холд, але списання коштів з рахунку відправника відбувається відразу після отримання підтвердження від банку-еквайру (банку, через який проводиться така операція), що звичайно відбувається у цей же календарний день, незалежно від того, чи була операція з переказу коштів з картки на карту проведена в операційний чи післяопераційний час банку. У зв'язку з цим, відповідач не мав можливості повернути позивачці суму коштів, що знаходилась у холді, а тому відсутні для повернення коштів, а також підстави для нарахування пені. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають в повному обсязі по наступним підставам. В судовому засіданні було встановлено, що 02 серпня 2016 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» був укладений Договір банківського вкладу [NUMBER] (а.с.7) та була підключена система «FгееВаnк», за допомогою якої [PERSON] могла здійснювати розпорядження належними їй коштами накопиченими на її рахунку. При цьому, при підписанні договору банківського вкладу [NUMBER], [PERSON] дала згоду на регулювання відносин між нею та банком Універсальним договором банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у ПАТ «Банк Кредит Дніпро» (а.с.8-70). 03 лютого 2017 року за платіжною карткою позивачки [NUMBER] була вчинена інтернет-операція з переказу коштів з картки на картку у сумі 24750,00 грн. Вищевказані обставини визнавалися та не заперечувалися сторонами у справі. А тому, дані обставини не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України, згідно якої обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивачка вказала, що вона дану операцію не вчиняла, у зв'язку з чим звернулася до поліції, щодо вчинення протиправних дії з її рахунком, та до відповідача для блокування належних їх коштів та повернення їх на її рахунок, оскільки кошти були переведені шахраями. Разом з тим, незважаючи на звернення позивачки, відповідач перевів кошти на інший рахунок. При цьому, позивачка вказує, що кошти були переведені значно пізніше її звернення, а кошти, на момент її звернення, перебували в «холді». Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 03 лютого 2017 року за платіжною карткою позивачки [NUMBER] були вчинені наступні операції: 03 лютого 2017 року операцій за платіжною карткою Позивача [NUMBER] із зазначенням часу: -03.02.2017 р. о 18:51:32 - телефонний дзвінок до Контакт-центру Банку про підняття лімітів за платіжною карткою [NUMBER]; -03.02.2017 р. о 19:36:55 - проведення інтернет-операції з переказу коштів з картки на картку у сумі 24750,00 грн.; -03.02.2017 р. о 19:55:07 - блокування позивачкою платіжної картки [NUMBER]. Згідно з п. 6 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» постанови НБУ від 05.11.2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», на яку посилається позивачка, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Згідно з п. 7-8 цієї ж постанови, емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Тому, позивачка вважає, що відповідач має відновити залишок коштів на її рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням інтернет-операції з переказу коштів з картки на картку у сумі 24750,00 грн. Разом з тим, спеціальними для спірних правовідносин нормами є Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» та ст. 1073 ЦК України. Зокрема, до таких висновків прийшов й Верховний Суд у своїй постанові від 23 січня 2018 року по цивільній справі № 202/10128/14-ц, а також Верховний Суд України у своїй постанові від 13 травня 2015 року по справі № 6-71цс15. Так, відповідно до ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України № 223 від 30 квітня 2010 року, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивачка, звертаючись до суду, вказувала, що нею не передавались шахраям ні ПІН коди її карт, ні данні із СМС тощо. Згідно з п.5.6.2.7. Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у ПАТ «Банк Кредит Дніпро», для проведення Операцій з використанням Платіжної картки у мережі Internet та операцій CNP використовуються наступні реквізити: -ім'я Держателя (опціонально); -ПАН Платіжної картки - 16-ти значний номер на лицьовому боці Платіжної картки; -термін дії (ММ/РР де ММ - місяць, РР - рік) на лицьовому боці Платіжної картки; -номер СVС2 або СVV2 - на панелі для підпису (опціонально). Згідно з п.5.6.2.10.- 5.6.2.11. Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у ПАТ «Банк Кредит Дніпро», операції у мережі Internet та операцій CNP відносяться до найбільш ризикованих. Держатель не повинен розголошувати реквізити Платіжної картки (ПАН, строк дії та номер СVС2 або СVV2) у відповідь на надіслані Держателю ніби від імені Банку електронні листи та SMS-повідомлення. на підозрілих сайтах, в інших випадках, якщо Держатель не впевнений в їх безпечності, тому що це може бути спробою шахрайства, так званого «фітингу». Наголошуємо, що Банк ніколи не надсилає Клієнтам листи та повідомлення з метою отримання конфіденційної інформації, даних про реквізити Платіжної картки, ПІН та залишку на рахунку, номеру рахунку тощо. У разі підозри на дискредитацію конфіденційних даних (реквізити Платіжної картки та ПІН-коду) Держатель повинен негайно повідомити про це Банк за телефонами Контакт Центра, що вказані на зворотній стороні Платіжної картки та у розділі 17 УДБО. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, судом були витребувані у відповідача аудиозаписи телефонних розмов з «гарячою лінією» Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» по номеру [NUMBER] та персональних мобільних номерів [PERSON]: [NUMBER] які були здійснені 03.02.2017 року. Вказані аудиозаписи телефонних розмов були вивчені (прослухані) в судовому засіданні, з яких було встановлено наступне. Зокрема, сама позивачка зазначає оператору, що нею була надана шахраям уся інформація по її картці. З вищевказаного вбачається, що позивачка своїми діями сприяла втраті та незаконному використанню її особистої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Таким чином, Банк не несе відповідальності за списані з рахунку позивачки кошти, що прямо передбачено п. п. 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України № 223 від 30 квітня 2010 року. Щодо посилань позивачки на те, що операції з її рахунком були проведені не з її фінансового телефону та у післяопераційний час, що є порушенням відповідачем умов укладеного між ними договору та вимог чинного законодавства, то ці посилання спростовуються умовами Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у ПАТ «Банк Кредит Дніпро». Зокрема, згідно з п. 1.1. Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у ПАТ «Банк Кредит Дніпро», автентифікація є процедурою встановлення відповідності інформації про Клієнта, наданої ним у телефонному режимі, із інформацією, що міститься у базі даних Банку, яка підтверджує факт того, що особа, яка звернулась, є власником Рахунку та/або держателем Картки на законних підставах. Згідно п. 10.15.4. цього договору, автентифікація Клієнта здійснюється за допомогою засобів ідентифікації, що передбачені між Банком і Клієнтом (засоби ідентифікації: прізвище, ім'я, по батькові, паспортні дані, дата народження, номер Картки та/або номер Договору, Слово-пароль, номер Клієнта, особистий ПІН-Код, сукупність цифрових та буквених компонентів і т.п.). Банк має право затребувати додаткову інформацію для більш точної Автентифікації Клієнта. Таким чином, автентифікація клієнта може здійснюватися з будь-якого номеру телефону, при зазначенні клієнтом інформації яка відповідає інформації, що міститься у базі даних Банку, яка підтверджує факт того, що особа, яка звернулась, є власником Рахунку та/або держателем Картки на законних підставах. Проведення же операцій з переказу коштів з картки на картки через платіжні сервіси в мережі Інтернет є миттєвими операціями, сума операції дійсно спочатку блокується у стані холд, але списання коштів з рахунку відправника відбувається відразу після отримання підтвердження від банку-еквайру (банку, через який проводиться така операція), що звичайно відбувається у цей же календарний день, незалежно від того, чи була операція з переказу коштів з картки на карту проведена в операційний чи післяопераційний час банку. Вказані обставини були роз'яснені та підтверджені допитаними в судовому засіданні спеціалістами: [PERSON], який є начальник відділу по технічно шахрайським операціям Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», та [PERSON], яка є начальником операційного бокс-офісу Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро». Таким чином, зазначені позивачкою обставини спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, у зв'язку з чим суд вважає необґрунтованими позовні вимоги позивачки та такими, які не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити повністю в задоволенні позовної заяви [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про стягнення з відповідача на її користь списаних з її рахунку коштів. Крім того, оскільки позивачці відмовлено в задоволенні її позовних вимог, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на її користь судових витрат, задоволенню також не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed