Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

В Нововодолазький районний суд Харківської області звернулася з позовом [PERSON] в якому зазначила, що 28 березня 2014 року вона подала заяву до Реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, на яку отримала відмову в зв'язку з тим, що в заяві та копії паспорта вказано по батькові позивача ,,[PERSON],,, а в дублікаті договору купівлі-продажу та довідці, виданій КП ,,Нововодолазьке архітектурно-інвентаризаційне бюро,, по батькові позивача зазначено ,,[PERSON],,, та в зв'язку з наявною розбіжністю щодо адреси (вулиці), де розташований житловий будинок, а саме в договорі зазначена вулиця ,[ADDRESS],,, а в технічному паспорті та реєстрації в паспорті позивача - вулиця ,[ADDRESS],,. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач надала до суду заяву, в якій просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, слухання справи провести без її участі. Відповідач по справі, Нововодолазька селищна рада Нововодолазького району Харківської області, в наданій до суду заяві просив слухання справи провести без участі його представника, зазначив про визнання позову та не заперечує проти його задоволення. Суд розглянув заяви позивача та відповідача по справі, перевірив матеріали справи, надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17 квітня 1980 року між [PERSON], яка діяла по довіреності від імені [PERSON] та [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори [PERSON] і зареєстрований у реєстрі за №463 на праві особистої власності за [PERSON], про що свідчіть дублікат договору купівлі-продажу серія ВТМ № 513240, виданий 16.01.2014 року державним нотаріусом Харківського обласного державного нотаріального архіву Остапенко О.А. замість втраченого. Суд зазначає, між позивачем та продавцем будинку була досягнута згода щодо усіх суттєвих умов договору, умови договору фактично виконані сторонами за договором. З моменту укладання і посвідчення договору купівлі-продажу позивач користувалася зазначеним житловим будинком, проживає в ньому та утримує його. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частина 3 статті 640 ЦК України передбачає, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, вважається укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі потреби і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, непосвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ /майно/, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статті 331 ЦК України - право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Судом встановлено, відповідно до довідки вих. №560 від 19.12.2013 року, виданої КП ,,Нововодолазьке архітектурно-інвентаризаційне бюро,, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 17.04.1980 року Нововодолазької держнотконтори (Р№463). Згідно даних технічного паспорту, виготовленого станом на 29.11.2013 року, житловий будинок, літера А-1, житловою площею 36,5 квадратних метрів, загальною площею 61,5 квадратних метрів, тамбур, літера а, літня кухня, літера Б, веранда, літера б, вбиральня, літера Г, погріб, літера N, ворота з хвірткою, літера N-1, огорожа, літера N-2, розташований за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, 28 березня 2014 року позивач подала заяву до Реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], на яку отримала відмову (рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №12101613 від 02 квітня 2014 року) в зв'язку з тим, що в заяві та копії паспорта вказано по батькові позивача ,,[PERSON],,, а в дублікаті договору купівлі-продажу р.№1-1 виданого державним нотаріусом Харківського обласного державного нотаріального архіву та довідки вих. №560 від 19.12.2013 року, виданої КП ,,Нововодолазьке архітектурно-інвентаризаційне бюро,, по батькові позивача значиться ,,[PERSON],,. Також існує розбіжність щодо адреси (вулиці), де розташований житловий будинок, а саме в договорі зазначена вулиця Восточна, а в технічному паспорті та реєстрації в паспорті позивача вулиця Східна. Відповідно до довідки №560 від 19.12.2013 року, виданої КП ,,Новововдолазьким архітектурно-інвентаризаційним бюро,,, вулиця Східна-Восточна - це одна й та сама вулиця. У відповідності до ч.1 п.6 ст.256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, місце і час цієї особи, зазначені у свідоцтві про народження або паспорті. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Враховуючи заяву, що надана відповідачем по справі про визнання позову та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено факт належності договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], [PERSON], у зв'язку з чим суд вважає за доцільне визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок.

Outcome: approved