Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 27.04.2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 30.04.2021 року. Позивач, [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов мотивує тим, що з червня 2005 року по лютий 2020 року позивач перебував з відповідачкою - [PERSON] у шлюбі, під час якого у них народилося двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13 лютого 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] було залишено проживати із батьком. Позивач зазначає, що на даний час неповнолітні діти проживають із ним та його батьками у у [ADDRESS] . Позивач вказує на те, що де саме на даний час проживає [PERSON] , йому не відомо, дітей вона не провідує, у школі, де вони навчаються, відповідачка не появляється, вдома вона не появляється близько півроку. У:той же час, [PERSON] злісно ухиляється від їх виховання, матеріальну допомогу їм не надає. Позивач просить суд: стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] по 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину до досягнення ними повнолітті, починаючи з моменту подання вказаного позову до суду. 28.10.2020 року у справі відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводить в порядку спрощеного позовного провадження. 15.04.2021 від представника відповідача [PERSON] [PERSON] ,надійшов відзив на позовну заяву. Так, представник відповідача зазначає, що [PERSON] перебуває на обліку як безробітна в Ужгородському МЦЗ з 17 березня 2021 року, що підтверджується довідкою, яка додається. Наразі відповідачка немає постійного доходу та не має можливості сплачувати аліменти на дітей у заявленому розмірі. Вона задовольняє свої потреби за рахунок заощаджень, а її власний бюджет на місяць становить 2 000 грн. Відповідачка знаходиться в активному пошуку роботи, адже в період карантинних обмежень надзвичайно важко знайти будь-яку оплачувану роботу, адже у багатьох установах та організаціях. Єдиним джерелом доходів відповідачки є тимчасові підробітки. Проте маючи підробітки, по можливості, відповідачка регулярно матеріально допомагає своїм дітям. У відзиві вказано на те, що відповідачка зараз проживає у своїх батьків за адресою [ADDRESS] , так як позивач фактично вигнав її з їхнього спільного будинку та не дозволяє їй спілкуватися з її дітьми. Відповідачка неодноразово намагалася знайти спільну мову з позивачем, проте він не бажає йти на контакт. Представник відповідача зазначає, що беручи до уваги мінімальний прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, який наразі сягає 2395 грн. (1197), а також те, що обов`язок утримувати спільних дітей з народження виникає в обох батьків незалежно від того з ким вони проживають, та з огляду на вказане просить суд: позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей задовільнити частково, а саме стягнути з [PERSON] на корить [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , 2006 р.н. та [PERSON] , 2010 р.н. в розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Від позивача [PERSON] та його представника [PERSON] , через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Вказують, що з відзивом на позовну заяву ознайомлені. Разом із тим зазначають, що позовні вимоги підтримують повністю та просять задовольнити. Відповідач в судове засідання не заявилася, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином про причини неявки не повідомляла. Від її представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просить позов задовольнити частково, стягнути на користь позивача аліменти в розмірі 2500 грн. щомісячно на утримання обох дітей. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з червня 2005 року по лютий 2020 року перебував з відповідачкою - [PERSON] у шлюбі, під час якого у них народилося двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2020 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , залишено проживати разом із батьком [PERSON] . Згідно позовної заяви діти на даний час проживають разом із позивачем, вказана обставина сторонами не заперечувалася, спору про місце проживання дітей між сторонами не має. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу дії ч.3\~ст.181 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Позивач просить суд стягнути із [PERSON] , на його користь аліменти на утримання доньки та сина, у розмірі 2000 грн. на кожну дитину з дня звернення із даною позовною заявою до суду до досягнення дітьми повноліття. Згідно ч.\~1\~ст.\~161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки та сина, аліменти у твердій грошовій сумі по 2000 грн., починаючи із дня звернення до суду із даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що відвідач немає постійного місця роботи, що підтверджується довідкою наданою [PERSON] , Ужгородським МЦЗ, про те, що вона перебуває на обліку як безробітна в Ужгородському МЦЗ з 17 березня 2021 року. Згідно відзиву на позовну заяву, джерелом доходу відповідача є тимчасові підробітки. Разом із тим, доказів про розміри доходів відповідача до матеріалів не додано. Таким чином, відсутні відомості про отримання відповідачем будь яких доходів та про їх розмір. Разом із тим при розгляді справи відповідач вказала , що не має постійного джерела доходу, наразі шукає роботу, живе на заощадження. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII\~(далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд не може визначити розмір аліментів на дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~ Відповідно до\~ч.2\~ст.182\~ЦПК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет на\~2021\~рік» установлено\~у 2021\~році прожитковий\~мінімум на\~одну особу\~в розрахунку\~на місяць\~у розмірі\~з 1\~січня -\~2189\~гривень,\~з 1\~липня -\~2294\~гривні,\~з 1\~грудня -\~2393\~гривні,\~а для\~основних соціальних\~і демографічних\~груп населення: дітей\~віком до\~6\~років:\~з 1\~січня -\~1921\~гривня,\~з 1\~липня -\~2013\~гривень,\~з 1\~грудня -\~2100\~гривень; дітей\~віком від\~6\~до 18\~років:\~з 1\~січня -\~2395\~гривень,\~з 1\~липня -\~2510\~гривень,\~з 1\~грудня -\~2618\~гривень; працездатних\~осіб:\~з 1\~січня -\~2270\~гривень,\~з 1\~липня -\~2379\~гривень,\~з 1\~грудня -\~2481\~гривня; працездатних\~осіб,\~який застосовується\~для визначення\~базового розміру\~посадового окладу\~судді:\~з 1\~січня -\~2102\~гривні; працездатних\~осіб,\~який застосовується\~для визначення\~посадових окладів\~працівникам інших\~державних органів,\~оплата праці\~яких регулюється\~спеціальними законами:\~з 1\~січня -\~2102\~гривні; працездатних\~осіб,\~який застосовується\~для визначення\~посадового окладу\~прокурора окружної\~прокуратури:\~з 1\~січня -\~1600\~гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні. При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків. Виходячи з встановлених обставин , суд вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1400 грн., на кожну дитину щомісячно. Суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у більшому, заявленому позивачем розмірі по 2000 грн., на кожну дитину, при цьому суд враховує і матеріальне становище батька та матері. Суд разом з тим не вбачає і підстав для стягнення аліментів у меншому розмірі, враховуючи, що відповідач працездатна, інших утриманців не має, і нею не доведено наявності суду обставин, які б заслуговували на увагу для стягнення аліментів у меншому розмірі. При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений права в майбутньому звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, зміни способу їх стягнення, а відповідач з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до\~ст.\~191\~СК України\~аліменти на\~дитину присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня пред`явлення\~позову,\~а в\~разі подання\~заяви про\~видачу судового\~наказу -\~із дня\~подання такої\~заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що обов`язок утримування, забезпечення дитини в однаковій мірі покладається на обох батьків, суду не надано доказів розміру щомісячного заробітку відповідача, разом із тим судом встановлено, що на утриманні в відпоівдачки інших дітей чи непрацездатних батьків не має та приходить до висновку, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дітей, аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 1400 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку з врахуванням індексації відповідно до закону, починаючи із 14.09.2020 року, тобто із дня звернення до суду із даним позовом та до досягнення дітьми повноліття. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: partial