Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 14.06.2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.06.2021 року. Позивач, [PERSON] , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що 17 жовтня 2015 року позивач та відповідач уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 556 (свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] ). Від вказаного шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). У квітні 2021 року відповідач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про розірвання шлюбу. Шлюбні відносини між сторонами по справі припинені, проживають окремо. Позивач зазначає, що вона з дитиною та батьками проживає у квартирі за адресою реєстрації відповідача, а відповідач тривалий час проживає та працює у Словацькій Республіці у м. Михайлівці. Разом із тим у позовній заяві вказано, що відповідач самоусунувся від виховання дитини, матеріальну допомогу надає нерегулярно. Позивач зазначає, що відповідач з його слів, працює піцайолою у кафе в м.Михайлівці Словацької Республіки, його щомісячний дохід позивачу невідомий. У зв`язку з чим, [PERSON] , що розмір аліментів буде доцільно визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн., оскільки оплата праці за кордоном вища ніж в Україні. Таким чином позивач просить стягнути із відповідача на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, починаючи стягувати з дня звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повнолітнього віку. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На адресу суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити та просить справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від відповідача на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог, та не заперечує щодо їх задоволення, разом із тим просить справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем, 17 жовтня 2015 року укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 556, свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , копія якого міститься у матеріалах справи. Від вказаного шлюбу у сторін по справі народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ,копія якого міститься у матеріалах справи. Згідно позовної заяви позивач разом із сином проживає за адресою реєстрації відповідача, а саме [ADDRESS] , вказана обставина сторонами по справі не оспорювалася. Відповідно до ч. 3\~ст.\~160\~СК України \~якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.ч.\~1,2\~ст.\~29\~ЦК України,\~місцем проживання\~фізичної особи\~є житло,\~в якому\~вона проживає\~постійно або\~тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються\~законом. Суд вважає за необхідне констатувати, що згідно поданої через канцелярію суду заяву, відповідач визнав позовні вимоги повністю, та не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу дії ч.3\~ст.181 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Так, позивач просила стягнути з відповідача на її користь на утримання спільного із відповідачем сина [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі по 5000 грн., (п`ять тисяч гривень) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення аліментів з дня звернення до суду з даним позовом, і до досягнення дитиною повнолітнього віку. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 184 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 2 статті 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зі змісту позовної заяви встановлено, що відповідач з його слів працює піцайолою у кафе в м. Михайлівці Словацької Республіки, разом із тим, офіційної інформації щодо працевлаштування відповідача суду не надано, так само як відомостей про щомісячний його дохід. При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність відомостей про офіційне та постійне місце роботи та щомісячного доходу відповідача, відсутність у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, стан його здоров`я, матеріальне становище відповідача, та матеріальне становище позивача, визнання позовних вимог відповідачем та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, та приходить до висновку, що є підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 гривень щомісячно, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: approved