Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

В квітні місяці 2017 року перший заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON], треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс-Клуб», Виробниче ремонтне житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району Дніпропетровської міської ради», [PERSON], про витребування майна, зустрічний позов [PERSON] до Дніпровської міської ради, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс -Клуб», виробниче житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська , [PERSON], про стягнення витрат на поліпшення майна. В обгрунтування позову зазначив, що в ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпра об'єктів нерухомого майна шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств, в тому числі нежитлового приміщення № 436, що розташоване за адресою: [ADDRESS], вартістю 76 962,00 грн. Зазначене нежитлове приміщення перебувало на балансі Виробничого ремонтного житлово-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська (далі - ВРЖЕП АНД району), яке було зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 13.09.1991. Позивач зазначає, що рішенням Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991 «Про комунальну власність Дніпропетровської міської ради народних депутатів», яке доповнено рішенням Дніпропетровської міської ради № 26/23 від 26.09.2001 затверджено перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпро. Факт належності об'єктів, зазначених у переліках (розділи І - XIII), що додаються до рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991 територіальній громаді м. Дніпропетровська встановлено рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/5829/13-ц від 14.05.2013 за заявою Дніпропетровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення. На підставі рішень Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991 та рішення Дніпропетровської міської ради № 26/23 від 26.09.2001 відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 08.07.2013 проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення № 436, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна- 113428212101). У подальшому, рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011, об'єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово- експлуатаційних підприємств, зокрема,, ВРЖЕП АНД району передано на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю». Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово- експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов'язувалось з визначенням єдиного підприємства наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю». Разом з тим, 06.08.2012 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі № 38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району. Однак, на час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011 ВРЖЕП АНД району в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 у справі № 38/5005/6637/2012 ВРЖЕП АНД району визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. На підставі вказаної постанови ліквідатором ВРЖЕП АНД району призначено арбітражного керуючого Барановського О.В., яким, всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління об'єктами комунальної власності, нежитлове приміщення № 436, що розташоване за адресою: [ADDRESS] з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів з продажу нежитлового приміщення № 436, що розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною площею 30,1 кв.м., оформлених протоколом № 2 від 27.12.2012, та переможцем яких визначено товариство з обмеженою відповідальністю «РЕНЕССАНС-КЛУБ». На підставі протоколу № 2 проведення біржових торгів з купівлі- продажу нежитлового приміщення № 436, що розташоване за адресою: [ADDRESS], 27.07.2013 між ВРЖЕП АНД району та Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕНЕССАНС-КЛУБ» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 436, що розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною площею 30,1 кв.м. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 5386, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об'єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі. Зокрема, рішенням суду визнано неправомірними дії ліквідатора ВРЖЕП АНД району арбітражного керуючого Барановського О.В. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення № 436, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» з продажу нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення № 436, що розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною площею 30,1 кв. м., оформлених протоколом № 2 від 27.12.2012 та визнано недійсним договір купівлі-продажу № 5386 від 26.07.2013, зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., укладеного між ліквідатором-арбітражним керуючим Саричевою Н.В. та ТОВ «РЕНЕССАНС-КЛУБ» з відчуження нежитлового приміщення № 436, що розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною площею 30,1 кв.м. З урахуванням, положень ч. 4 ст. 8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/6637/2012 є такою, що набрала законної сили. Вказане нерухоме майно ТОВ «РЕНЕССАНС-КЛУБ» через 3 дні відчужено на користь [PERSON] за договором купівлі-продажу № 3270 від 30.07.2013 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Ю.Г. У подальшому, спірне нерухоме майно [PERSON] відчужено на користь [PERSON] на підставі цивільно-правового договору № 2801 від 21.11.2013 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, на час звернення прокурора до суду, власником спірного нерухомого майна є [PERSON]. Крім того, відповідач [PERSON] самовільно, без наявності дозвільних документів, здійснив прибудову до приміщення № 436, що розташоване за адресою: [ADDRESS], чим збільшив загальну його площу, яка відповідно до технічного паспорта та свідоцтва про право власності на нерухоме майно становить 40,2кв.м. Разом з тим, зміна площі чи технічних характеристик спірного майна не свідчить про створення нової нерухомої речі, оскільки відповідно до положень ст. 181 ЦК України зазначений об'єкт є нерухомою річчю, основною ознакою якої є розміщення на певній земельній ділянці без можливості переміщення, тобто розташування за певною адресою. Враховуючи що при реалізації спірного майна не було дотримано процедуру його відчуження, останнє вибуло від власника поза волею останнього, позивач вважає, що воно підлягає поверненню у власність територіальної громади м. Дніпро. Оскільки, спірне нерухоме майно було відчужене ТОВ «РЕНЕССАНС-КЛУБ», Дніпровська міська рада як власник спірного майна, яке вибуло з її власності поза її волею, має право на його витребування шляхом пред'явлення віндикаційного позову на підставі ст. 388 ЦК України. Враховуючи викладене, позивач просить суд витребувати з незаконного володіння [PERSON] ( ІПН: [NUMBER], паспорт громадянина України серія та номер: [NUMBER] від 12.06.2001 року ) на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення , розташоване по [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна- 113428212101 загальною площею 40, 2 кв.м. Не погодившись з позовними вимогами, [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з зустрічною позовною заявою до Дніпровської міської ради, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс -Клуб», виробниче житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська , [PERSON], про стягнення витрат на поліпшення майна. В обгрунтування зустрічного позову зазначив, що [PERSON] придбано майно 21.11.2013 року згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно договору позивач придбав нежитлове приміщення № 436 за адресою: [ADDRESS] загальною площею 30.1 кв.м., яке складається з позицій 1-5. Після цього, у березні місяці 2014 року позивачем здійснено реконструкцію нежитлового приміщення № 436 під магазин, в результаті чого утворився об'єкт загальною площею 40,2 кв.м., а відповідно й збільшена площа об'єкту на 10,1 кв.м. Крім того, 12.05.2014 року зазначені зміни були зареєстровані та отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 21494339. Відповідно до експертного будівельно-технічного дослідження вих №4802/4803-17 від 15.12.2017 року, складений станом на 23.10.2017 року сума, на яку збільшилась вартість оспорюваного майна складає 606 448,00 грн., та відповідно ця сума підлягає стягненню з Дніпровської міської ради. Позивач вважає, що він на законних підставах набув у власність спірне майно, здійснив його поліпшення. Враховуючи викладене [PERSON] просить суд стягнути з Дніпровської міської ради на користь [PERSON] вартість ремонтних робіт у розмірі 606 448,00 грн.. Представник прокуратури в судовому засіданні надав аналогічні викладених в позовній заяві пояснення, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволені. Зустрічний позов не визнав та просив в його задоволені відмовити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засідання первісний позов не визнав, надав до суду свої заперечення і заяву про застосування строків позовної давності та просив в задоволені первісного позову відмовити. Зустрічний позов підтримав, надав пояснення аналогічні що викладені в зустрічній позовній заяві та просив зустрічні вимоги задовольнити. Інші учасники цивільної справи в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомили. Заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що в ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпро об'єктів нерухомого майна шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств, в тому числі нежитлового приміщення № 436, що розташоване за адресою: [ADDRESS], вартістю 76 962,00 грн. Спірне нежитлове приміщення перебувало на балансі Виробничого ремонтного житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська (далі - ВРЖЕП АНД району), яке було зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 13.09.1991. З матеріалів справи убачається, що рішенням Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991 «Про комунальну власність Дніпропетровської міської ради народних депутатів», яке доповнено рішенням Дніпропетровської міської ради № 26/23 від 26.09.2001 затверджено перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпро. Факт належності об'єктів, зазначених у переліках (розділи І - XIII), що додаються до рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991 територіальній громаді м. Дніпропетровська встановлено рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/5829/13-ц від 14.05.2013 за заявою Дніпропетровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення. На підставі рішень Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991 та рішення Дніпропетровської міської ради № 26/23 від 26.09.2001 відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 08.07.2013 проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення № 436, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна- 113428212101). Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (ст. 144 Конституції України). Відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції пленарного засідання міської ради відноситься прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення. У подальшому, рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011, об'єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово- експлуатаційних підприємств, зокрема ВРЖЕП АНД району передано на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю». Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово- експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов'язувалось з визначенням єдиного підприємства наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю». Разом з тим, 06.08.2012 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі № 38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району. Однак, на час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011 ВРЖЕП АНД району в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 у справі № 38/5005/6637/2012 ВРЖЕП АНД району визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. На підставі вказаної постанови ліквідатором ВРЖЕП АНД району призначено арбітражного керуючого Барановського О.В., яким, всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління об'єктами комунальної власності, нежитлове приміщення № 436, що розташоване за адресою: [ADDRESS] з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів з продажу нежитлового приміщення № 436, що розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною площею 30,1 кв. м., оформлених протоколом № 2 від 27.12.2012, та переможцем яких визначено товариство з обмеженою відповідальністю «РЕНЕССАНС-КЛУБ». На підставі протоколу № 2 проведення біржових торгів з купівлі- продажу нежитлового приміщення № 436, що розташоване за адресою: [ADDRESS], 27.07.2013 між ВРЖЕП АНД району та Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕНЕССАНС-КЛУБ» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 436, що розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною площею 30,1 кв. м. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 5386, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об'єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі. Зокрема, рішенням суду визнано неправомірними дії ліквідатора ВРЖЕП АНД району арбітражного керуючого Барановського О.В. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення № 436, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» з продажу нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення № 436, що розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною площею 30,1 кв. м., оформлених протоколом № 2 від 27.12.2012 та визнано недійсним договір купівлі-продажу № 5386 від 26.07.2013, зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., укладеного між ліквідатором-арбітражним керуючим Саричевою Н.В. та ТОВ «РЕНЕССАНС-КЛУБ» з відчуження нежитлового приміщення № 436, що розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною площею 30,1 кв.м. З урахуванням, положень ч. 4 ст. 8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/6637/2012 є такою, що набрала законної сили. Відповідно до положень ст. 321, ч. 1 ст. 319 та ст. 658 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном; право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього (ч. 1 ст. 330 ЦК України). Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Стаття 388 ЦК України передбачає випадки та обставини, при яких власник має право витребувати своє майно від добросовісного набувача. Пунктом 3 ч. 1ст.388 ЦК України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом наведеної норми випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. У той же час покупець не може бути визнаний добросовісним набувачем, якщо на момент укладення відплатної угоди щодо спірного майна мали місце претензії третіх осіб, про які покупцю було відомо і які згодом були в установленому порядку визнані правомірними. Враховуючи вищевказане, а також те, що при реалізації спірного майна не було дотримано процедуру його відчуження, останнє вибуло від власника поза волею останнього, а тому підлягає поверненню у власність територіальної громади м. Дніпро. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частиною 3 ст. 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Як роз'яснено в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України. Аналогічні висновки щодо можливості витребування нерухомого майна, що вибуло поза волею власника, викладені в постановах Верховного Суду України від 30.09.2014 у справі №43/440-6/231, від 11.06.2014 у справі №6- 52цс14 та від 08.06.2016 у справі № 6-3089ц15. Крім того, у постанові від 18.09.2013 у справі № 6-92цс13 Верховний Суд України висловив свою думку щодо застосування положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішень Європейського суду з прав людини у справах про витребування майна з чужого незаконного володіння. Так, основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, зазначено на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Так, розглядаючи питання щодо застосування до спірних правовідносин статті 1 Першого Протоколу до Конвенції та практики ЄСПЛ, що є джерелом права в Україні, колегія суддів приймає до уваги те, що предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого Протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. Оцінюючи можливість захисту права особи за статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції ЄСПЛ, суд загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося у зв'язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно (рішення та ухвали ЄСПЛ у справах «Раймондо проти Італії» від 22 лютого 1994 року, «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 5 липня 2001 року, «Аркурі та інші проти Італії» від 5 липня 2001 року, «Ріела та інші проти Італії» від 4 вересня 2001 року, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 6 листопада 2008 року). Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Оскільки, спірне нерухоме майно було відчужене ТОВ «РЕНЕССАНС-КЛУБ», Дніпровська міська рада як власник спірного майна, яке вибуло з її власності поза її волею, має право на його витребування шляхом пред'явлення віндикаційного позову на підставі ст. 388 ЦК України. Відповідно до ст. 318 ЦК України одним з суб'єктів права власності є територіальна громада міста, яка реалізує свої повноваження власника через відповідну міську раду(ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Згідно з ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України). Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. При цьому, згідно з п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна. Отже, лише за наявності волевиявлення органу місцевого самоврядування, оформленого рішенням, прийнятим виключно на пленарному засіданні Дніпропетровської міської ради, можливе розпорядження спірним нерухомим майном. Враховуючи положення ст. 136 ГК України, п. 30 ч. 1 ст. 26, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спірне нерухоме майно вибуло з власності Дніпропетровської міської ради поза волею власника іншим шляхом, а саме включення до ліквідаційної маси за відсутності правових підстав, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для витребування вказаного майна у громадянина [PERSON] як добросовісного набувача в порядку ч. 1 ст. 388 ЦК України. Фактично звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання набуття у власність об'єктів нерухомості комунальної власності та дотримані конституційного принципу рівності усіх перед законом. В силу положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб передбачений ст. 16 ЦК України, яким зокрема, є визнання права, відновлення становища, яке існувало до порушення. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»). Таким чином, враховуючи, що спірне нежитлове приміщення вибуло з власності територіальної громади м. Дніпро в особі Дніпропетровської міської ради поза волею власника, наявні підстави для повернення вказаного майна шляхом його витребування від добросовісних набувачів. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідним витребувати від [PERSON] ( ІПН: [NUMBER], паспорт громадянина України серія та номер: [NUMBER] від 12.06.2001 року ) на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення , розташоване по [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна- 113428212101 загальною площею 40,2 кв.м. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 800,00 грн. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. За положенням частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб'єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів. Проте з урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов'язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, у разі скасування судового рішення, на підставі якого набуто право власності на майно, перебіг позовної давності починається з моменту скасування такого судового рішення. Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 6-866цс16 Постанова ВСУ від 29.03.2017 року. Судом встановлено, що про недійсність правочину на підставі якого відбулося вибуття спірного нерухомого майна з володіння територіальної громади міста поза її волею, як позивачеві, так і прокурору стало відомо лише 29.08.2016 року після винесення ухвали господарським судом Дніпропетровської області ухвали в справі №38/5005/6637/2012 про задоволення скарги прокурора на дії ліквідатора по виключенню вказаного майна до ліквідаційної маси. Крім того, Дніпровська міська рада була залучена до участі у справі №38/5005/6637/2012 ухвалою від 12.04.2016, що також свідчить про те, що раніше Дніпровська міська рада не могла дізнатися про порушення її прав в справі про банкрутство ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська шляхом включення належного їй нерухомого майна до ліквідаційної маси. Зважаючи на те, що позивач про порушення свого права дізнався 29.08.2016 року та до суду звернувся з позовною заявою 28.04.2017 року, суд вважає, що строк позовної давності не порушений, а тому підстави для застосування строків позовної давності відсутні. Що стосується зустрічного позову, то слід зазначити наступне. Встановлено, що 21.11.2013 року [PERSON] придбано нежитлове приміщення № 436 за адресою: [ADDRESS] загальною площею 30.1 кв.м., яке складається з позицій 1-5. згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна , укладеного з ТОВ «Ренесанс - Клуб» . Дніпровська міська рада стороною договору купівлі-продажу не була, згоду на відчуження комунального майна не надавала. У березні місяці 2014 року [PERSON] було здійснено реконструкцію нежитлового приміщення № 436 під магазин, в результаті чого утворився об'єкт загальною площею 40,2 кв.м., а відповідно й збільшена площа об'єкту на 10,1 кв.м. Крім того, 12.05.2014 року зазначені зміни були зареєстровані та отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 21494339, що підтверджується договором підряду, актом приймання виконаних робіт та висновком експертного будівельно-технічного дослідження вих №4802/4803-17 від 15.12.2017 року, складений станом на 23.10.2017 року, відповідно до якого сума, на яку збільшилась вартість спірного майна складає 606 448,00 грн. Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про оренду державного та комунального майна», «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», Цивільного кодексу України та Наказами Фонду Державного майна України від 03.10.2006 № 1523 «Про затвердження Порядку надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна» та від 27.02.2004 №377 «Щодо затвердження Порядку оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід'ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації» встановлено порядок надання згоди та проведення невід'ємних поліпшень орендованого нерухомого майна комунальної форми власності. Оскільки зустрічний позивач не укладав з Дніпровською міською радою договір оренди спірного нерухомого майна, яке є комунальною власністю територіальної громади м. Дніпра, доказів про те, що Дніпровська міська рада надавала згоду на здійснення цих поліпшень суду надано не було, суд вважає, що зустрічний позов слід залишити без задоволення.

Outcome: approved