Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначила, що їй на праві власності належить житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] . З її дозволу у вказаному житловому будинку були зареєстровані відповідачі [PERSON] і [PERSON] , які отримали право проживання в будинку, але фактично в ньому не проживають. Відповідачі не являються членами сім`ї позивача і не пов`язані з ним спільним побутом і бюджетом. Тому ніяких підстав для їх подальшого перебування у вказаному будинку немає, але у добровільному порядку вони знятися з реєстраційного обліку не бажають. Від так позивач не має змоги повністю розпоряджатися своїм житловим будинком. Саме тому позивач був змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою від 31 серпня 2021 року провадження в справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. В судове засідання відповідачі [PERSON] і [PERSON] не з`явилися, хоча про день, час і місце розгляду справи були повідомлені у належний спосіб. Про причини неявки в судове засідання відповідачі не повідомили, тому суд виходить з того, що їх неявка відбулась за неповажних причин. Суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів. Суд, дослідивши наявні в справі письмові матеріали, встановив наступне. Згідно з дублікатом договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку, посвідченим 18 січня 2011 року приватним нотаріусом ХРНО Десятниченком О.В. за реєстр. № 47, житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , позивачу по даній справі. Право власності позивача на вказаний будинок також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 245865121 від 25 лютого 2021 року. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/2008 від 10 серпня 2021 року, в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , тобто позивач по справі, а також відповідачі - [PERSON] і [PERSON] , яке не являються членами сім`ї позивача та не ведуть з ним спільне господарство. Проте, як зазначено в акті, виданому комісією ОСН № 34 від 04 серпня 2021 року, відповідачі [PERSON] і [PERSON] фактично не мешкають в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ч. 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень гл. 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Якщо відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України. Аналогічний по суті висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року в справі N 734/387/15-ц, що користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 ЦК України, Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постановах від 16 січня 2019 року в справі N 243/7004/17-ц (провадження N 61-25371св18), від 16 жовтня 2019 року у справі 243/9627/16-ц (провадження N 61-34009св18), від 23 жовтня 2019 року у справі N 766/12748/16-ц (провадження N 61-31405св18). Враховуючи вищевказані обставини, та те що між позивачем [PERSON] і відповідачами [PERSON] і [PERSON] договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались, вони не пов`язані спільним побутом, суд прийшов висновку про те, що відповідачі, залишаючись зареєстрованими у житловому будинку, власником якого є позивач [PERSON] , являються сторонніми для неї особами, які перешкоджають позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушують її права, як власника. Тому право відповідачів на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України. На підставі викладеного, суд задовольняє позов в повному обсязі.

Outcome: approved