Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 25 лютого 2006 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Від даного шлюбу у них народились двоє дітей дочки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 13 вересня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано. В період шлюбу за рахунок спільних коштів 19 жовтня 2006 року вони придбали на підставі договору купівлі-продажу будинковолодіння по [ADDRESS], на якому протягом 2007 - 2013 року побудували будинок, правовстановлюючий документ на який було оформлено на відповідача після розірвання шлюбу 14 лютого 2014 року, позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Відповідач та його представник, які повідомлені про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явились подавши до суду заяву про перенесення розгляду справи, суд відхиляє вказану заяву та розцінює як намір затягнути розгляд справи. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Однак в попередньому судовому засіданні відповідач та його представник просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки спірний будинок побудований за кошти відповідача та його батьків. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25 лютого 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який розірвано 13 вересня 2013 року. В шлюбі у них народились двоє дітей, дочки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], 24 листопада 2008 року. В період шлюбу за рахунок спільних коштів 19 жовтня 2006 року вони придбали на підставі договору купівлі-продажу будинковолодіння по [ADDRESS], на якому протягом 2007 - 2013 року побудували будинок, правовстановлюючий документ на який було оформлено на відповідача після розірвання шлюбу, тобто 14 лютого 2014 року. Дані обставини визнаються сторонами та підтверджуються відповідними свідоцтвами, договором купівлі-продажу та рішенням Хмельницького міськрайонного суду. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домаш-нього господарства ,догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є обєктом права спіль-ної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ст.71 даного Кодексу майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Оцінюючи встановлені обставини та зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS], оскільки спірне приміщення придбано сторонами за час шлюбу і є їх спільною власністю. Суд критично ставиться до показів відповідача про будівництво будинку за власні кошти та своїх батьків, оскільки доказів цьому не надав та спростовується вищенаведеним законодавством, а також свідків, зважаючи на родинність та приятельські відносини. Вирішення спору між сторонами у такий спосіб не буде порушувати їх прав та законні інтереси.

Outcome: approved