Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з відповідачкою по справі перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дукбенського міськрайонного суду від 15 березня 2017 року. Від спільного подружнього життя у них є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 17лютого 2020 року за позовом позивача до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Сектор з питань опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей Дубенської міської ради про визначення місця проживання дітей, визначено постійне місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] . З грудня 2016 року мати дітей участі у їх вихованні та утриманні не приймає, своїх батьківських обов`язків належним чином не виконує. Діти знаходяться на утриманні позивача. На даний час позивачу не відоме місце проживання відповідачки по справі, з ним та з дітьми вона не спілкується. Просить стягнути з відповідачки аліменти на його користь на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23.10.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи провести без його участі. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «Адреса за вказаною адресою відсутній», у зв`язку з чим була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, про причини неявки не повідомила, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дубенського міськрайнного суду від 15 березня 2017 року (а.с.6). [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народився [INFO] , їхніми батьками зазначені строни по справі (а.с.4,5). Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 17лютого 2020 року визначено постійне місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] (а.с.9-10). Згідно довідки ЦНАП Дубенської міської ради від 25.11.32019 року № 07-01-20/2837, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають разом з батьком за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд вважає, що є підстави для призначення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Згідно вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідачки в порядку ст.141 ЦПК України 840 гривень 80 копійок судового збору в дохід держави.

Outcome: approved