Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, в загальному розмірі 6152 грн. 46 коп. В позові зазначав, що 10 травня 2017 року в селі Квітневе, по вул. Миру, біля будинку, 2 Вітовського району Миколаївської області відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), під час якої автомобіль [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] в результаті наїзду свого транспортного засобу збив опору № 3 ПЛ-0,4 кВ від ТП-114 ф.3, яка перебуває на балансі ПАТ «Миколаївобленерго». Посилаючись на те, що винним у ДТП був визнаний відповідач, тому просив стягнути з нього зазначену суму матеріальних збитків, яка склала 6152 грн. 46 коп. , а також судові витрати в сумі 1600 грн. В судовому засіданні представник позивача не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, вважаючи можливим здійснити заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку. 10 травня 2017 року близько 22-30 годин [PERSON], керуючи транспортним засобом ГАЗ 32213, реєстраційний номер [NUMBER] в с. Квітневе, по вул. Миру, біля будинку № 2, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив виїзд на праве походу руху узбіччя з послідуючим наїздом на опору № 3 ПЛ-0,4 кВ від ТП-114 ф.3. Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 червня 2017 року його було визнано винним у вчиненні ДТП за ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. Виходячи з того, що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, тому загалом вимоги позивача про відшкодування шкоди, спричиненої ДТП, є обґрунтованими. Сама по собі вина відповідача у пошкодженні опори та у спричиненні йому матеріального збитку доказуванню не підлягає. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положення ч. 1 ст. 1166 ЦК України вказують на те, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована винною особою в повному обсязі. Відновлювальний ремонт опори склав 6152 грн. 46 коп., про що свідчить акт про проведення інвентаризації по факту нанесення шкоди, локальний кошторис на будівельні роботи на відновлення опори, а також довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат щодо відновлення опори. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача в сумі 1600 грн. підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved