Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

В липні 2012 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси із позовом до ПП «ПриватТур» про стягнення вартості авіаквитків та компенсації моральної шкоди. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2012 року позов [PERSON] було задоволено частково: стягнуто з ПП «ПриватТур» на користь [PERSON] - 5.521 гривню 50 копійок та компенсацію моральної шкоди в розмірі 1000 гривень, а разом - 6.521 гривню 50 копійок. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22 серпня 2013 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2012 року було скасоване та постановлене нове рішення, яким позов [PERSON] було задоволено частково: стягнуто з ПП «ПриватТур» на користь [PERSON] 642 гривні майнової шкоди та 500 гривень на компенсацію моральної шкоди. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 лютого 2014 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2012 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 22 серпня 2013 року були скасовані, а справа була направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2014 року цивільна справа за позовом [PERSON] до ПП «ПриватТур» про стягнення вартості авіаквитків та компенсації моральної шкоди була прийнята до провадження. Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що 26 листопада 2010 року він придбав в ПП «ПриватТур» три авіаквитки для перельоту - 15 лютого 2011 року разом із дружиною та сином на літаку авіакомпанії «Ель-Аль» Ізраїльські авіалінії з м. Одеси до м. Тель-Авів, Ізраїль та на зворотній рейс - 08 березня 2011 року. У зв'язку із тим, що у період з 20 січня 2011 року по 03 лютого 2011 року позивач переніс операцію на оці та відповідно до медичного висновку від 03 лютого 2011 року йому були заборонені польоти у літаку, він звернувся до відповідача із заявою про відмову від польоту та повернення вартості придбаних ним авіаквитків. Однак відповідач не відреагував на зазначену вимогу, не повідомив про це авіакомпанію та не повернув вартість авіаквитків, у зв'язку із чим він звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути із відповідача 5.610 гривень 00 копійок вартості авіаквитків та 15.000 гривень компенсації за моральну шкоду. Представник відповідача надав суду заперечення проти позову, у якому просив суд відмовити у задоволенні позову із підстав його безпідставності та тих фактів, що: - квитки були придбані не позивачем, а іншою особою ([PERSON]), - позивач не надавав ПП «ПриватТур» жодних письмових заяв щодо відмови від польоту, - позивач не надавав ПП «ПриватТур» медичного висновку «Інституту очних хвороб і тканинної терапії імені В.П. Філатова АМН України». В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свій позов та наполягав на його задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача ПП «ПриватТур» у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], вивчивши матеріали справи, оглянувши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 листопада 2010 року позивач придбав в ПП «ПриватТур» три авіаквитки для перельоту 15 лютого 2011 року разом із дружиною та сином на літаку авіакомпанії «Ель-Аль» Ізраїльські авіалінії з м. Одеси до м. Тель-Авів, Ізраїль та на зворотній рейс 08 березня 2011 року. Так згідно до перекладу електронного квитка від 26 листопада 2010 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] придбали за готівкові кошти авіаквитки за №№ 1141697787897, 1141697787898, 1141697787899 Ізраїльської авіакомпанії «Ель-Аль». У період з 20 січня 2011 року по 03 лютого 2011 року позивач знаходився на лікуванні у державній установі «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова АМН України». 25 січня 2011 року [PERSON] була зроблена операція, та згідно медичного висновку від 03 лютого 2011 року йому було заборонено польоти у літаку. Судом встановлено, що позивач дійсно завчасно звернувся до відповідача із заявою щодо відмови від польоту та повернення вартості авіаквитків з посиланням на стан здоров'я, але відповідач будь-яким чином не відреагував на зазначену вимогу, а саме не повідомив про це авіакомпанію та не повернув вартість авіаквитків. Згідно ст. 910 ЦК України, за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Частиною 2 ст. 910 ЦК України передбачено, що укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Відповідно до ст. 911 ЦК України, пасажир має право: 1) одержати місце у транспортному засобі згідно з придбаним квитком; 2) провозити з собою безоплатно одну дитину віком до шести років без права зайняття нею окремого місця; 3) купувати для дітей віком від шести до чотирнадцяти років дитячі квитки за пільговою ціною; 4) перевозити з собою безоплатно ручну поклажу у межах норм, встановлених транспортними кодексами (статутами); 5) зробити не більше однієї зупинки в дорозі з подовженням строку чинності проїзних документів (квитка) не більше ніж на десять діб, а в разі хвороби - на весь час хвороби; 6) відмовитися від поїздки, повернути квиток і одержати назад повну або часткову вартість квитка - залежно від строку здавання квитка згідно з правилами, встановленими транспортними кодексами (статутами); 7) отримувати повну та своєчасну інформацію про час та місце відправлення транспортного засобу за вказаним у транспортному документі (квитку) маршрутом. У відповідності до глави 8 Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 23 квітня 2010 року № 216 та Зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 11 серпня 2010 року за № 669/17964, квиток може бути пред'явлений перевізнику для повернення сплачених сум за частково або повністю не використане перевезення, якщо таке повернення дозволяється правилами застосування тарифів: до початку перевезення, або протягом усього строку чинності квитка для польоту, або протягом 30 днів після закінчення строку чинності квитка для польоту. Судом було встановлено, що відповідач не виконав умови ст. 911 ЦК України та глави 8 Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 23 квітня 2010 року № 216, а позивач в свою чергу здійснив усі необхідні дії та виконав усі встановлені законодавством вимоги із приводу звернення до відповідача для повернення йому коштів за авіаквитки. Згідно до ст. 920 ЦК України, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). На думку суду доводи представника відповідача, що викладені у запереченні проти позову та озвучені ним у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи. Статтею 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. На думку суду, позивач довів, що діями відповідача йому була нанесена моральна шкода, але не в тому розмірі, яка зазначена у позовній заяві. Виходячи із засад розумності та справедливості суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо компенсації моральної шкоди у розмірі 1.000 гривень.

Outcome: partial