Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «ВіЕйБі Банк» про захист прав споживача та стягнення коштів за договором банківського вкладу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.11.2013 року між ним та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір строкового банківського вкладу № 679536/2013 (в доларах США) на строк 13 місяців під 10,5 % річних, що передбачає щомісячну виплату відсотків по депозиту. З метою отримання відсотків та основної суми вкладу між сторонами було також укладено договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № 26204260406973 (в доларах США) від 16.11.2013 року. На протязі терміну дії вкладу позивач зміг отримати тільки частину поточних відсотків, нарахованих щомісяця згідно договору, у зв'язку з відсутністю у відповідача в касі відділення № 53 готівки у доларах США для виплати відсотків по вкладу. Невиконання відповідачем належним чином договірних зобов'язань змусило позивача прийняти рішення про дострокове розірвання договору банківського вкладу № 679536/2013 (в доларах США), про що було заздалегідь письмово повідомлено відповідача за 30 днів до дати розірвання договору у відповідній заяві від 07.03.2014 року, окремо, зазначивши, що позивачем не погоджено стягнення комісії за дострокове розірвання вкладу, оскільки будь-які комісії, штрафи та інше не передбачено договором банківського вкладу. Всупереч вимогам чинного законодавства, відповідач, 07.04.2014 року розірвавши договір строкового банківського вкладу № 679536/2013, повернув позивачу суму 15 166,46 доларів США (із загальної суми депозиту 16 000,00 дол. США) шляхом зарахування коштів на депозитний рахунок «Для виплат», та безпідставно стягнув суму 463,75 дол. США комісії за дострокове повернення вкладу, що не відповідає умовам договору строкового банківського вкладу. Позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами про видачу коштів готівкою через касу, а також з заявою про переказ наявних коштів на інший рахунок позивача в іншому банку, проте відповідач без пояснення причин відмовив у видачі депозитних коштів з каси банку готівкою та не виконав платіжне доручення про переказ коштів на інший рахунок позивача. Вважає це порушенням його прав як споживача та просив суд: визнати нікчемними умови щодо стягнення комісії за дострокове розірвання договору строкового банківського вкладу та несправедливими тарифи на обслуговування розрахунково-касових операцій клієнтів та зобов'язати відповідача анулювати такі умови/тарифи; заборонити застосування відповідачем змінених умов та тарифів щодо вже укладених до таких змін договорів банківського вкладу; видати наказ на примусове виконання платіжного доручення № 1 від 09.04.2014 року щодо переказу коштів в межах України з поточного рахунку позивача № [NUMBER] у ПАТ «ВіЕйБі Банк» в сумі 15 166,46 доларів США на поточний рахунок № 26205501295559 у ПАТ «Креді Агріколь Банк»; витрати пов'язані з примусовим виконанням платіжного доручення № 1 від 09.04.2014 року покласти на відповідача; стягнути з відповідач на користь позивача у доларах США неповернуту частину банківського вкладу в сумі 463,75 доларів США. В процесі розгляду справи позивач подав заяву про уточнення позовних вимог та просив стягнути з відповідача на користь позивача неповернуту суму банківського вкладу 15 630,21 доларів США, в тому числі 6,21 доларів США відсотків, нарахованих відповідачем на рахунок позивача № [NUMBER] «Для виплат» за ставкою 0,1 % річних до дати розірвання договору банківського вкладу; стягнути з відповідача на користь позивача 137,46 доларів США, що становить 3% річних від простроченої суми банківського вкладу за період з дати розірвання договору строкового банківського вкладу до дати судового розгляду справи. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги разом з уточненнями підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що 16.11.2013 року між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір банківського вкладу № 679536/2013 (в доларах США) на строк 13 місяців з ставкою 10,5 % річних, з щомісячною виплатою процентів (а.с.9). Відповідно до п.п. 1.2., 1.3., 1.5. договору, банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» № [NUMBER], на який банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченню строку його дії. Сума початкового вкладу - 16 000,00 доларів США з процентною ставкою 10,5 %. Згідно з п. 1.6 договору, при достроковому закритті вкладу проценти за вкладом, перераховуються/нараховуються за неповний строк розміщення вкладу за процентною ставкою для випадків дострокового закриття у розмірі, що діє на день закриття вкладу за цим видом вкладу у відповідній валюті, за відповідним строком, відповідною сумою початкового вкладу та відповідною періодичністю виплат процентів, оголошені на Інтернет-сайті Банку. Відповідно до положень п.п. 2.1., 2.4. договору, підписуючи договір, вкладник погоджується з викладеною пропозицією банку щодо розміщення вкладником вкладу на умовах, встановлених цим договором та правилами. Порядок припинення договору та закриття рахунку визначається правилами. Крім того, 16.11.2013 року між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № 26204260406973 (в доларах США) (далі - договір-2), відповідно до умов якого банк відкрив на ім'я вкладника іменного вкладного рахунку на умовах вкладу на вимогу «Для виплат» в доларах США № [NUMBER]. Відповідно до п.п. 1.4., 1.5. договору-2 виплата процентів, нарахованих на вклад на вимогу за ставкою 0,1% річних, здійснюється згідно з умовами договору-2 та правил. Дата вимоги вкладником вкладу на вимогу - на першу вимогу вкладника з урахуванням умов правил. Судом встановлено, що позивач виконав умови договору банківського вкладу належним чином та вніс на депозитний рахунок банку грошові кошти в сумі 16 000,00 доларів США, що підтверджується квитанцією № 709524 від 16.11.2013 року (а.с.10). 07.03.2014 року позивач звернувся до банку з заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу № 679536/2013, в якій просив розірвати з 06.04.2014 року договір банківського вкладу (в доларах США) № 679536/2013 від 16.11.2013 року та просив виплатити суму вкладу в розмірі 16 000,00 доларів США та нараховані відсотки в дату розірвання договору банківського вкладу готівкою через касу ПАТ «ВіЕйБі Банк». У вказаній заяві, позивач вказав, що він не погоджується із списанням комісії за дострокове закриття вкладу (а.с.12). У судовому засіданні позивач зазначив, що правилами відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк» станом на 07.03.2014 року та 06.04.2014 року не було передбачено стягнення комісії за дострокове розірвання депозитного договору у разі повідомлення банку про намір дострокового закриття депозиту не пізніше ніж за 7 календарних днів до дати розірвання договору, що підтверджується доданим до матеріалів справи копією правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк», які були чинні станом на день підписання договору - 16.11.2013 року (а.с.60-74). З матеріалів справи вбачається, що відповідач всупереч заяви позивача про дострокове розірвання договору від 07.03.2014 року, яка була подана за 30 днів до дати розірвання договору, припинив дію договору № 679536/2013 від 16.11.2013 року лише 07.04.2014 року та перерахував суму вкладу в розмірі 15 166,46 доларів США на рахунок позивача «Для виплат» № [NUMBER], стягнувши з позивача 463,75 доларів США комісії за дострокове повернення вкладу, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 09.04.2014 року (а.с. 28) та випискою по особовому рахунку з 16.11.2013 року по 07.04.2014 року (а.с.15-25). Крім того, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами щодо сплати грошових коштів у доларах США в межах ліміту, встановленого Національним банком України, з іменного рахунку для виплат № [NUMBER], що підтверджується його заявами від 15.07.2014 року, 16.07.2014 року, 17.07.2014 року, 18.07.2014 року (а.с.43-45) та позивач надав відповідачу на виконання платіжне доручення в іноземній валюті № 1 від 09.04.2014 року, яке було отримане представником банку 09.04.2014 року. (а.с.28). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав вимоги позивача щодо повернення коштів шляхом видачі готівки з каси банку та відмовив у виконанні платіжного доручення на переказ коштів без пояснення причин, чим допустив порушення його прав як вкладника. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, висловленої в постанові від 29.05.20163 року в справі № 6-39цс13, за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України підлягають до стягнення проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних в сумі - 137,46 доларів США за період з 07.04.2014 року по 22.07.2014 року (107 календарних днів). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в повному обсязі. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 3 654,00 коп. в дохід держави.

Outcome: approved