Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON], який неодноразово уточнював під час розгляду справи судом, та з урахуванням остаточних позовних вимог просив: виділити в натурі у власність [PERSON] 2/5 частки будинку [ADDRESS], що складаються з наступних приміщень: тамбур - 1,7 м2, ванна - 2,5 м2, коридор - 3,6 м2, житлова кімната - 8,4 м2, житлова кімната - 10,4 м2, житлова кімната - 7,9 м2, кухня - 9,7 м2, підсобне приміщення - 2,3 м2; визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,1 га за адресою: [ADDRESS], згідно належних часток співвласників. Під час розгляду справи в суді [PERSON] було подано зустрічний позов до [PERSON], згідно якого вона просила: розділити між сторонами належне їм на праві часткової власності домогосподарство, розташоване за адресою: [ADDRESS], виділивши кожному співвласнику частки даного майна в натурі; виділити в натурі у власність [PERSON] частку будинку та надвірних будівель за адресою: [ADDRESS], згідно її частки; визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], пропорційно її частки. Позовні вимоги, як первісного, так і зустрічного позовів обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку, надвірних будевіль і споруд, що належать до домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. При цьому, [PERSON] належить 2/5 частини вказаного домоволодіння, а [PERSON] - 3/5 частини домоволодіння. Разом з тим, оскільки між сторонами у справі виникають постійні суперечки про порядок користування і володіння зазначеним житловим будинком, надвірними будівлями і спорудами, що належать до домоволодіння за адресою: [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] просять виділити їм в натурі як співвласникам будинку таку частку домоволодіння, яка після розподілу зазначеного житлового будинку відповідала б належній їм частці у спільній власності на домоволодіння. Крім того, враховуючи ту обставину, що земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння по [ADDRESS], не приватизована та належить до земель міської ради, як [PERSON], так і [PERSON] просять визначити порядок користування нею згідно належних часток співвласників. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні первісний позов підтримали та просили його задовольнити. Проти позовних вимог за зустрічним позовом в цілому не заперечували, просили задовольнити зустрічний позов в межах позовних вимог що не суперечать вимогам за первісним позовом. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечувала та просила задовольнити позов частково, в межах позовних вимог за зустрічним позовом, який просила задовольнити. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у м.Києві - Гузь Д.І. у судовому засіданні просив суд за наслідками розгляду справи прийняти законне та обґрунтоване рішення. Третя особа Київська міська рада в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи міститься клопотання Київської міської ради, згідно якого остання просить розгляд справи проводити без участі свого представника. Третя особа Київське бюро технічної інвентаризації в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки свого представника у судове засіданні не повідомила. Крім того, у судовому засіданні, що відбулося 13.06.2017 року, експерт Наугольна Н.І., яка за клопотанням представника відповідача [PERSON] викликалася судом для участі в судовому засіданні по даній справі, висновок проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи від 15.03.2017 року підтримала та додатково надала пояснення і схему стосовно можливого варіанту визначення порядку користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS], додатково визначивши літерами кути повороту та відрізки обрисів меж цих ділянок, які пропонуються для користування кожному співвласнику. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, зібрані в матеріалах справи, допитавши експерта, суд вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON]. Так, відповідно до Договору купівлі-продажу нерухомості від 12.04.1973 року, Договору дарування 2/5 частин домоволодіння від 10.10.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лиюровою Л.О. та зареєстрованого в реєстрі за №2д-135, та Реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна №020120 від 16.10.2016 року, [PERSON] має право власності на 2/5 частини домоволодіння, а [PERSON] належить 3/5 частини вказаного домоволодіння (а.с.4, 8, 75). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] №17477 від 07.12.2012 року на земельній ділянці домоволодіння зведено: житловий будинок піл літ. А, з прибудовами під літ. А1, А2, А3, з погребами під літ. А1, А2, прибудовами під літ. а, а1, а2, а3, навіс під літ. З, є огорожа (а.с. 106-108). При цьому, згідно експлікації приміщень (а.с. 107) будинок [ADDRESS] складається з наступних приміщень: тамбуру площею 1,7 м2, ванни площею 2,5 м2, коридору площею 3,6 м2, житлової кімнати площею 8,4 м2, житлової кімнати площею 10,4 м2, кухні площею 9,7 м2, житлової площею 7,9 м2, підсобного площею 2,3 м2, а всього по кв. №1 - 46,5 м2; кухні площею 14,5 м2, ванни площею 4,7 м2, житлової кімнати площею 8,5 м2, житлової кімнати площею 14,7 м2, житлової кімнати площею 20,0 м2, коридору площею 5,8 м2, а всього по кв.№2 - 68,2 м2. Разом з тим, як вбачається зі змісту позовних заяв та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, на даний час позивач [PERSON] користується частиною спірного житлового будинку, надвірних будівель і споруд, а саме: тамбуром площею 1,7 м2, ванною площею 2,5 м2, коридором площею 3,6 м2, житловою кімнатою площею 10,4 м2, кухнею площею 9,7 м2, житловою площею 7,9 м2, погрібом під літ. А1, а у відповідача [PERSON] знаходяться в користуванні: кухня площею 14,5 м2, ванна площею 4,7 м2, житлова кімната площею 8,5 м2, житлова кімната площею 14,7 м2, житлова кімната 20,0 м2, коридор площею 5,8 м2, погріб під літ. А2. В той же час, звертаючись до суду як з первісними, так і зустрічними позовними вимогами, [PERSON] та [PERSON] вказували, що оскільки між ними виникають постійні суперечки про порядок користування і володіння зазначеним житловим будинком, надвірними будівлями і спорудами, що належать до домоволодіння за адресою: [ADDRESS], існує необхідність виділити їм в натурі як співвласникам будинку таку частку домоволодіння, яка після розподілу зазначеного житлового будинку відповідала б належній їм частці у спільній власності на домоволодіння. Так, положеннями ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною третьої цієї статті передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з ч. 1 ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. При цьому, ч. 1 ст. 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Разом з тим, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 1, 2 п. 6 Постанови № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (надалі - Пленум) з подальшими змінами та доповненнями, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК УРСР (аналогічна норма міститься в ст. 364 діючого ЦК України), це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. Також, слід також відмітити, що відповідно до роз'яснень зазначити у п. 7 Пленуму в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток. У зв'язку з наявною необхідністю та для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, за клопотанням представника позивача 17.02.2016 року судом була призначена у справі судова будівельно-технічна експертиза. Так, відповідно до висновку №4313/16-43/4583/17-43 судової будівельно-технічної експертизи від 15.03.2017 року, проведеної судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Наугольною Н.І., розділ будинку [ADDRESS] між співвласниками (2/5 та 3/5 ідеальні частки) технічно можливий при умові відступу від рівності часток співвласників. На момент проведення експертизи будинок фактично розділений на дві окремі квартири з двома виходами. Варіант розділу будинку, який відповідає порядку користування, що склався між співвласниками, наступний: співвласнику 2/5 часток будинку виділяється - тамбур площею 1,7 м2; ванна площею 2,5 м2; коридор площею 3,6 м2; житлова кімната площею 8,4 м2; житлова кімната площею 10,4 м2; кухня площею 9,7 м2; житлова площею 7,9 м2; погріб під літ. А1, а співвласнику 3/5 часток будинку виділяється - кухня площею 14,5 м2; ванна площею 4,7 м2; житлова кімната площею 8,5 м2; житлова кімната площею 14,7 м2; житлова кімната площею 20,0 м2; коридор площею 5,8 м2; погріб під літ. А2. При цьому, як зазначив експерт в своєму висновку, фактичні частки співвласників у домоволодінні при даному варіанті розподілу становлять: І співвласник ([PERSON].) - 21/100, ІІ співвласник ([PERSON].) - 79/100 (а.с. 208-222). Беручи до уваги наведене та враховуючи варіант розподілу будинку, запропонований у висновку судової будівельно-технічної експертизи, суд вважає за необхідне відступити від ідеальних часток, які належать сторонам по справі та розподілити між сторонами домоволодіння відповідно до запропонованого експертом варіанту, як таким, що найбільш приближений до ідеальних часток права власності сторін по справі. Щодо позовних вимог стосовно визначення порядку користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно положень до ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Як вже зазначалось вище, відповідно до Договору купівлі-продажу нерухомості від 12.04.1973 року, Договору дарування 2/5 частин домоволодіння від 10.10.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лиюровою Л.О. та зареєстрованого в реєстрі за №2д-135, та Реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна №020120 від 16.10.2016 року, [PERSON] має право власності на 2/5 частини домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], а [PERSON] належить 3/5 частини вказаного домоволодіння. Рішенням Київської міської ради від 07.07.1998 року №65 «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських будівель» [PERSON] та [PERSON] передано у спільну приватну власність земельну ділянку площею 0,1 га за адресою: [ADDRESS], у м.Києві. Згодом, у зв'язку із заявами громадян, рішенням Київської міської ради від 24.01.2008 року №53/4525 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків і споруд у Шевченківському районі м.Києва» до додатку до рішення Київської міської ради від 07.07.1998 року №65 були внесені зміни, відповідно до яких [PERSON] надано 3/5 від 0,1 га, а [PERSON] 2/5 від 0,1 га земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. Однак, як встановлено в судовому засіданні, жодна із осіб, яким вищевказаними рішеннями Київської міської ради виділено земельну ділянку по [ADDRESS], не одержали державний акт на землю. В той же час, судом встановлено, що згідно рішення Виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих від 01.06.1954 року земельна ділянка по [ADDRESS] була передана в тимчасове користування власникам будинку [ADDRESS]. Таким чином, суд приходить до висновку, що, враховуючи положення ч.2 ст. 120 ЗК України та укладені Договір Договору купівлі-продажу нерухомості від 12.04.1973 року та Договір дарування 2/5 частин домоволодіння від 10.10.2016 року,сторони по справі набули право користування земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попередніх землекористувачів. Разом з тим, в обгрунтування позовних вимог як за первісним, так і за зустрічним позовами в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, [PERSON] та [PERSON] зазначали, що не вони не можуть дійти згоди щодо порядку користування вказаною земельною ділянкою. Так, відповідно до висновку №4313/16-43/4583/17-43 судової будівельно-технічної експертизи від 15.03.2017 року, а також з урахуванням пояснень та схеми, наданих в судовому засіданні судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Наугольною Н.І., для встановлення порядку користування земельною ділянкою між сторонами, з урахуванням ідеальної частки кожного з співвласників будинку, експертом було запропоновано наступний варіант порядку користування земельної ділянки: [PERSON] виділити у користування частину земельної ділянки, обмежену лінією розподілу «А-Б-В-Г-Д-Ж-К-К1-К2-Л-М-Н-П», яку прокласти від точки «К» в точку «Ж»; від точки «Ж» в точку «Д»; від точки «Д» в точку Г»; від точки «Г» в точку В»; від точки «В» в точку «Б»; від точки «Б» в точку А»; від точки «А» в точку «П»; від точки «П» в точку «Н»; від точки «Н» в точку «М»; від точки «М» в точку Л»; від точки «Л» в точку «К»; [PERSON] виділити у користування частину земельної ділянки, обмежену лінією розподілу «А-Б-В-Г-Д-Ж-К-К1-К2-Л-М-Н-П», яку прокласти від точки «К1» в точку «К2»; від точки «К2» в точку «А»; від точки «А» в точку «Б»; від точки «Б» в точку «В»; від точки «В» в точку «Г»; від точки «Г» в точку «Д»; від точки «Д» в точку «Ж»; від точки «Ж» в точку «К»; від точки «К» в точку «К1». Згідно роз'яснень, які містяться в п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 25 грудня 1996 року № 13, при встановленні порядку використання земельної ділянки й розпорядження нею громадянами, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди належать на праві спільної часткової власності, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком та здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. У разі неможливості перенесення співвласником на надану в його користування ділянку господарських будівель і насаджень суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. У спільному користуванні сторін суд може залишити лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. На підставі зазначеного, суд, з урахуванням встановлених обставин по справі та думки сторін, дійшов висновку, що вищевказаний варіант порядку користування земельною ділянкою відповідатиме ідеальним часткам позивача та відповідача та найбільш враховує баланс інтересів кожного із співвласників будинку, а тому, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обидва позови, як [PERSON] так і зустрічний [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: partial