Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

В.о.прокурора Коропського району в інтересах [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, вказуючи на те, що [PERSON], будучи дитиною позбавленою батьківського піклування, навчався у Черешенській загальноосвітній школі-інтернат І-ІІІ ступенів та перебував на повному державному утриманні. У 2014 році він закінчив навчання у вказаній школі-інтернат та здобув повну загальну середню освіту. З 01.09.2014 року [PERSON] навчається на денній формі навчання в Чернігівському вищому професійному училищі. Йому, як випускнику навчального закладу із числа дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, відповідачем було виплачено одноразову допомогу в сумі 1300 грн., але згідно Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» розмір одноразової грошової допомоги повинен становити не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. А тому в.о.прокурора Коропського району просить стягнути з Черешенської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів на користь [PERSON] недовиплачену одноразову грошову допомогу у сумі 6416 грн. В судовому засіданні прокурор Васюшкіна С.В. позовну заяву підтримала з вище викладених мотивів і просить її задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з»явився, але надав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. В судовому засіданні представник Черешенської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів [PERSON] позовні вимоги не визнав, надавши письмові заперечення на позов. Суть заперечень зводиться до наступного. Відповідач не вважає, що саме він є субєктом сплати спірної допомоги. Також, відповідач посилається на те, що спеціальна Постанова КМУ по іншому, ніж [PERSON], регулює порядок сплати допомоги. Крім того, жодний контролюючий орган при проведенні перевірок відповідача, не виявив порушень при виплаті випускникам допомоги. Заслухавши пояснення учасників та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України: Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено і не заперечується обома сторонами, що [PERSON], на час навчання у відповідача мав статус дитини позбавленої батьківського піклування. У 2014 році закінчив навчання у Черешенській загальноосвітній школі-інтернат І-ІІІ ступенів, що підтверджується атестатом від 31.05.2014 року і в цьому ж році вступив до Чернігівського вищого професійного училища. У 2014 році [PERSON], як випускнику навчального закладу відповідачем було виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 1300 грн., що підтверджується копією відомості про виплату допомоги випускникам дітям-сиротам. Згідно ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (далі по тексту - [PERSON]): Випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Відповідно до ст. 1 Закону (визначення термінів): заклади для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, - медичні, навчальні, виховні заклади, інші заклади та установи, в яких проживають діти-сироти і діти, позбавлені батьківського піклування. Таким чином, у ч. 7 ст. 8 Закону йдеться не про альтернативну навчальному закладу установу, яка паралельно з навчальним закладом несе обовязок по виплаті допомоги, як стверджує відповідач, а про заклад, випускником якого є особа, позбавлена батьківського піклування. Постановою КМУ № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського виховання» у п. 13 передбачено виплату випускникам з числа дітей, позбавлених батьківського піклування допомоги у розмірі шести прожиткових мінімуми, але тільки за умови працевлаштування. Тобто, підзаконний нормативно-правовий акт, яким є постанова КМУ, звужує зміст прав осіб з числа дітей, позбавлених батьківського піклування порівняно з нормами Закону. [PERSON] України має вищу юридичну силу відносно постанови Уряду. Крім того, остання редакція п. 13 Постанови, де йдеться про субєктів отримання допомоги, відбулася у 2008 році. А ч. 7 ст. 8 Закону, де зазначено розмір допомоги шість прожиткових мінімумів та субєкт її отримання всі випускники навчальних закладів, незалежно від їх подальшої долі, прийнята у 2012 році. Таким чином, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах застосовуванню підлягає нормативний акт, що має вищу юридичну силу і який прийнятий пізніше. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років становив 1286 грн. Отже, з відповідача необхідно стягнути на користь [PERSON] суму недоплаченої одноразової грошової допомоги - 6416 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved