Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

В Краматорський міський суд надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та суду пояснив, що 16.06.2016 року він був прийняти до ТОВ «НВП «КЗЕМ» на посаду підручного сталеваоа електропечі 3-го розряду на фасоно-ліварну ділянку, зі строком випробування один місяць. З наказом про прийняття на роботу він був ознайомлений 16.06.2016 року. На його заяві про прийняття на роботу розмір окладу був 2700 грн.. З 17.06.2016 року він приступив до роботи. 30.06.2016 року він був ознайомлений з розпорядженням № 18/2 про підвищення йог опосадового окладу до 3000 грн. За період його роботи в ТОВ «НВП «КЗЕМ» з 17.06.2016 року по 04.08.2016 року норми ст 115 КЗпП України були порушені, а саме: першу заробітну плату за відпрацьований період з 17.06.2016 року по 30.06.2016 року він отримав лише 2707.2016 року, за відпрацьований період з 01.07.2016 року по 31.07.2016 року 26.08.2016 року. Остаточний розрахунок отримав 23.09.2016 року. 04.08.2016 року він був звільнений за власним бажанням з ТОВ «НВП «КЗЕМ». В порушення вимог ст 116 КЗпП України відповідач 04.08.2016 року не виплатив належдні йому суми, а саме за липень 2016 року в сумі 2773,80 грн. (нараховано 3445,72 грн.), за чотири дні серпня , за три лдні невикористованої відпустки в сумі 710,03 грн. та остаточний розрахунок належних сум він отримав 23.09.2016 року. Час затримки з дня звільнення по день фактичного розрахунку становить 34 робочі дні. Тому відповідно до ст 117 КЗпП України відповідач повинен виплатити 155,91 * 34 = 5300,94 грн., яку просить стягнути з відповідача. Крім того, оскільки відповідач не проводив з ним повний розрахунок в день його звільнення, дана обставина заподіяла йому моральні страждання, бо його сімя була позбавлена нормального життя. Він має двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Син [PERSON] хворіє на бронхіальну стаму, йому постійно необхідні ліки. Несвоєчасна виплата розрахункових виплат при звільненні позбавила його можливості купувати хворій дитині ліки та нормальне харчування. Відповідно до ст 237-1 КЗпП України просить стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн.. Представником відповідача було подано заперечення на позовну заяву, з якого вбачається, що дійсно 16.06.2016 року [PERSON] був прийнятий на роботу до ТОВ «НВП «КЗЕМ». 04.08.2016 року він написав заяву про звільнення його за власним бажанням. При цьому посилався на те, що він переїжджає на постійне місце проживання у іншу місцевість і просив звільнити його без відпрацювання двотижневого строку. Керівництво товариства задовольнило дану заяву та 04.08.2016 року був підписаний наказ про звільнення [PERSON]. При звільненні і наступного дня позивач не заявляв вимоги про виплату належних йому сум. Відповідно до норм діючого законодавства середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 111,15 грн., що підтверджується довідкою від 28.11.2016 року. Остаточний розрахунок був проведений з позивачем 23.09.2016 року шляхом перерахування суми 710,03 грн. на картковий рахунок позивача, що підтверджується платіжним дорученням № 915 від 23.09.2016 року та відомістю про заробітну плату за серпень 2016 року. Кількість робочих днів за період з 05.08.2016 року по 23.09.2016 року становить 34 дні. Просять врахувати той факт, що позивач звільнився з підприємства не для переїзду в іншу місцевість, а для працевлаштування до ПАТ «НКМЗ» та відкритий картковий рахунок, виданий йому ТОВ «НВП «КЗЕМ», став використовувати для отримання заробітної плати ПАТ «НКМЗ». Цей факт лишив відповідача змоги виплатити [PERSON] належні йому грошові кошти раніше ніж вересень 2016 року. Що ж стосується стягнення з них моральної шкоди на користь позивача, вважають, що факт моральних страждань позивачем не доведений. Позивач після звільнення з ТОВ «НВП «КЗЕМ» одразу ж працевлаштувався до ПАТ «НКМЗ», тому позивач не був позбавлений нормальних життєвих звязків зі своєю сімєю. Просять відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. В судовому засіданні представник відповідача підтримала викладене в запереченні та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до наказу № 22к від 16.06.2016 року [PERSON] був прийнятий на роботу до ТОВ «НВП «КЗЕМ» підручним сталеваром 3-го розряду електропечі на фасонно-ливарну ділянку з 17.06.2016 року з окладом згідно штатного розпису, зі строком випробування один місяць. Відповідно до штатного розпису посадовий оклад [PERSON] складав 2700 грн.. Розпорядженням № 18/2 від 30.06.2016 року з 01.07.2016 року підручного сталевара [PERSON] було переведено на посадовий оклад 3000 грн.. Наказом від 04.08.2016 року № 23к [PERSON] було звільнено з посади підручного сталевара фасоно-ливарної ділянки за власним бажанням, відповідно до ст 38 КЗпП України. Невикористана щорічна відпустка за період з 17.06.2016 року по 04.08.2016 року у кількості трьох календарних днів. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, але не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В судовому засіданні встановлено, що при звільненні [PERSON] не була проведена виплата усіх належних йому грошових коштів в день звільнення, останній платіж було проведено 23.09.2016 року в сумі 710,03 грн., про що свідчить платіжне доручення № 915 від 23.09.2016 року. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню. Відповідно до довідки від 28.11.2016 року № 32/12-16 середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 111,15 грн. Виходячи з того, що середньоденний заробіток позивача складає 111,15 грн., а в період з 05.08.2016 року по 23.09.2016 року, підлягає компенсації 34 робочих дня, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 111,15 грн. х 34 днів = 3779,10 грн.. Крім того, в позовній заяві позивач просить стягнути з відпровідача моральну шкоду в сумі 5000 грн., посилаючись на те, що ТОВ «НВП «КЗЕМ» не проводив з позивачем повний розрахунок в день його звільнення, дана обставина заподіяла йому моральні страждання, бо його сімя була позбавлена нормального життя. Він має двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Син [PERSON] хворіє на бронхіальну астму, йому постійно необхідні ліки. Несвоєчасна виплата розрахункових виплат при звільненні позбавила його можливості купувати хворій дитині ліки та нормальне харчування. Відповідно до ст 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме: в розмірі 300 грн., що буде достатнім для відшкодування моральних страждань позивача. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378 грн. на користь держави.

Outcome: approved