Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] предявила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач участі в житті доньки не приймає, матеріально не допомагає, її вихованням не цікавиться. На даний момент відповідач офіційно не працює, але їздить на заробітки до Чеської Республіки. У звязку з цим позивачка просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. Рішенням Хустського районного суду від 17 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 850 грн. щомісячно починаючи з 9 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання про судові витрати. В апеляційній скарзі позивачка [PERSON] просить це рішення змінити тільки в частині часу, з якого присуджено аліменти. Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення (ч. 3 ст. 303 ЦПК України). В даному випадку позивачка оскаржує рішення суду в частині часу, з якого присуджуються аліменти, розмір стягнення не оспорює. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] предявила позов 6 листопада 2014 року (а.с.). Місцевий суд звернув увагу на цю обставину, однак ухвалив рішення про стягнення аліментів, починаючи з 9 серпня 2016 року. При цьому суд врахував обставини, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України не впливають на час, з якого судом мають бути присуджені аліменти на утримання дитини. У звязку з цим колегія вважає за необхідне констатувати, що частина 1 ст. 191 СК України містить імперативну норму. Частина друга цієї ж статті стосується присудження аліментів за минулий час, що не охоплюється даним випадком. Той факт, що у даній справі судом першої інстанції ухвалювалось спочатку заочне рішення від 2 грудня 2014 року, яке було скасовано ухвалою від 29 серпня 2016 року, а після нового розгляду рішення від 17 жовтня 2016 року, стосується процедури судового розгляду та процесуальних гарантій його учасників, яке забезпечується процесуальними методами, які не є визначальними для матеріальних відносин сторін, що є предметом судового захисту. За цих обставин рішення суду першої інстанції слід змінити: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 850 грн. щомісячно, починаючи з 6 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. В решті рішення місцевого суду сторонами не оскаржено, підстав для його зміни чи скасування немає. Враховуючи наведене,

Outcome: approved