overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно, зобов'язаний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 446,5 гривень до досягнення повноліття. Розмір аліментів, присуджених відповідачу на утримання сина на сьогоднішній день недостатній для його повноцінного утримання, оскільки син підріс, збільшились потреби у його навчанні та розвитку. Крім цього ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, тобто на сьогоднішній день ? частина прожиткового мінімуму для дитини становить 930 гривень. Тому просила збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі розміром 2000 гривень, щомісячно, але не менше ніж половина прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вважав можливим збільшення розміру аліментів до 1500 гривень. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], на утримання якого рішенням Бородянського районного суду від 19 липня 2012 року, з відповідача стягнуті аліменти у розмірі 446,50 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копіями свідоцтва про розірвання шлюбу, про народження, рішення Бородянського районного суду (а.с.4-5, 8) З копії довідки Клавдієво-Тарасівської селищної ради Бородянського району Київської області №442 від 25 квітня 2018 року вбачається, що малолітній син [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю та перебуває на її повному утриманні (а.с.7). Оскільки суду не надані докази про те, що відповідач може сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у вказаному позивачкою розмірі, то суд, частково задовольняючи позов, вважає за необхідне змінити розмір аліментів, та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1500,00 гривень, щомісячно, починаючи з 27 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем має двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею і знаходяться на її повному утриманні. Оскільки відповідач з 2016 року проживає окремо, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей не приймає просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 1200 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що від шлюбу сторони по справі мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, що підтверджується копіями рішення суду, свідоцтв про народження, довідкою Немішаївської селищної ради №1436 (а.с.5-7, 23). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Враховуючи, що доказів, які підтверджують наявність доходу у відповідача, який дозволяє сплачувати аліменти в розмірі 1200 гривень на кожну дитину, щомісячно, суду не надано, то суд, частково задовольняючи позов, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] у розмірі 972 грн. на кожну дитину (1/2 прожиткового мінімуму), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і знаходиться на її повному утриманні. Оскільки відповідач проживає окремо, має іншу сім'ю, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина не приймає, просила стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, просила слухати справу без її участі, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5) та копією довідки селищної ради №681 (а.с.6). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Враховуючи, що доказів, які підтверджують наявність доходу у відповідача, який дозволяє сплачувати аліменти в розмірі 1500 гривень на дитину, щомісячно, суду не надано, то суд, частково задовольняючи позов, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 972 грн. (1/2 прожиткового мінімуму), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач матеріальним забезпеченням сина не турбується, матеріальну допомогу на його утримання добровільно не надає просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі, в розмірі 1200,00 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 1200,00 грн. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що від шлюбу сторони по справі мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, що підтверджується копіями рішення суду та свідоцтва про народження (а.с.5, 12), довідкою Бородянської селищної ради №424 (а.с.10). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Враховуючи, що доказів, які підтверджують наявність доходу у відповідача, який дозволяє сплачувати аліменти в розмірі 1200 гривень на дитину, щомісячно, суду не надано, то суд, частково задовольняючи позов, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 930 гривень (Ѕ частина прожиткового мінімуму), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1200,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 15 липня 2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні характери. Оскільки між ними постійно виникають сварки та скандали сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з нею. Тому просила шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі розміром 2500 гривень, щомісяця, до досягнення донькою повноліття. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, просив розглянути справу у його відсутність, позов визнав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2014 року, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копією свідоцтва про народження (а.с.6, 7). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Враховуючи викладене, оскільки позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав, то суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі розміром 2500 гривень, щомісяця до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 142 ЦПК України, у зв'язку з визнанням відповідачем позову, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% сплаченого нею судового збору, що становить 352,40 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені судові витрати у розмірі 352,40 грн. та в дохід бюджету судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 27 серпня 1993 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Спільних неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Останнім часом їх сімейне життя різко погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, з листопада 2017 року спільного господарства не ведуть. Відповідач перестав піклуватися про сім'ю, підтримує сімейні стосунки з іншою жінкою і про збереження сім'ї не дбає. Вважала, що шлюб існує формально, тому просила його розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, відповідно до заяви просила слухати справу у її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони з 27 серпня 1993 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому міським відділом запису актів громадянського стану Ірпеня Київської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивачка позов підтримала, відповідач відзиву на позов не надіслав, клопотань про надання часу для примирення не подавав, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 1995 року. Від шлюбу мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння, суперечки, різні погляди на життя шлюбні стосунки між ними припинені, спільне проживання та збереження сімґї неможливе. Просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 18 лютого 1995 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Бородянського райвиконкому Київської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від шлюбу мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.4-5). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивачка позов підтримала, відповідач відзив на позов не подав, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що являється власницею домоволодіння №289 по вулиці Центральна (колишня назва Леніна) в смт Бородянка Київської області. В належному їй домоволодінні зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які за місцем реєстрації ніколи не проживали. Оскільки відповідачі за місцем реєстрації не проживають просила визнати їх такими, які втратили право користування житловим будинком №289 по вулиці Центральна (колишня назва Леніна) в смт.Бородянка Київської області. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Третя особа Бородянський районний відділ державної міграційної служби України в Київській області в судове засідання представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт не проживання відповідачів в будинку позивачки по вулиці Центральна, 289 в смт.Бородянка Київської області, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] являється власницею житлового будинку №289 по вулиці Центральна (колишня назва Леніна) в смт.Бородянка Київської області, де зареєстровані відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], але з моменту реєстрації за вказаною адресою не проживають, що підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину за законом, витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, будинкової книги та актами депутата Бородянської селищної ради від 21 квітня, 28 листопада, 24 грудня 2014 року та 26 січня 2017 року (а.с.7, 8, 16-24, 10-13) та підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, яка втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідачі відсутні, не користуються і не проживають у житловому будинку №289 по вулиці Центральна (колишня назва Леніна) в смт.Бородянка Київської області, більше 6 місяців, то суд вважає за необхідне визнати їх такими, які втратили право користування вказаним будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що являється власницею житлового [ADDRESS]. Вказаний будинок переданий їй на підставі постанови Бородянського районного відділу ДВС, від 12 січня 2018 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, оскільки його попередня власниця [PERSON] заборгувала та не віддала їй (позивачці) борг в сумі 142 148 грн. З довідки Микулицької сільської ради вбачається, що у вказаному будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] з малолітньою донькою - [PERSON], [INFO], та [PERSON], які у даному будинку не проживають через його аварійний стан. Оскільки відповідачі за вказаною адресою не проживають просила визнати їх такими, що втратили право користування житловим будинком. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі, позов підтримала. Відповідачі -[PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє також в інтересах [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Третя особа - Микулицька сільська рада Бородянського району Київської області в судове засідання представника не направила, просила слухати справу без її участі. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 18 січня 2018 року являється власницею житлового [ADDRESS], де зареєстровані, але через аварійний стан вказаного будинку не проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON] з малолітньою донькою - [PERSON], [INFO], та [PERSON], що підтверджується копіями постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, свідоцтва нотаріуса, довідки Микулицької сільської ради від 26 січня 2018 року (а.с.5-7) та актом обстеження (а.с.8). Оскільки відповідачі без поважних причин за місцем реєстрації відсутні, не користуються і не проживають у [ADDRESS], то суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати їх такими, які втратили право користування вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з липня 2017 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2015 року. Шлюб перший, сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не бажають збереження сімї та наполягають на розірвання шлюбу, під час наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

В квітні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» \~(далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначено, що 1 лютого 2008 року між\~ ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7800,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, позивач просить стягнути з неї заборгованість, яка утворилась станом на 28 лютого 2018 року, в сумі 90456,94 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом 5883,68 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 76927,69 грн, заборгованість за пенею та комісією 3100,00 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 250,00 грн\~ (фіксована частина) та штраф 4295,57 грн (процентна складова). Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що 1 лютого 2018 року [PERSON] було видано кредитну карту «Універсальна» зі встановленим лімітом. Своїм підписом в анкеті-заяві від 1 лютого 2018 року [PERSON] підтвердила, що зазначена заява разом із Памяткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають договір про надання банківських послуг, з яким вона ознайомилася і згодна, про що свідчить її підпис. Внаслідок несвоєчасного та неповного\~ виконання\~\~ відповідачем зобовязань за вказаним договором\~ станом на 28 лютого 2018 року утворилася заборгованість в сумі 90456,94 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом 5883,68 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 76927,69 грн, заборгованість за пенею та комісією 3100,00 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 250,00 грн\~ (фіксована частина) та штраф 4295,57 грн (процентна складова). Згідно статті 1054 частини 1 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.\~ Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідачем доводи позивача щодо невиконання нею зобовязань за договором не спростовані, а тому майнові права ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми заборгованості. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved