Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 29 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського міського управління юстиції у Київській областіміж нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та через відсутність взаєморозуміння. Вони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Спільне господарство вони не ведуть. Подружні відносини між ними припинилися з 23.11.2018 року, наміру зберегти сім`ю вони не мають. Тому, [PERSON] просить розірвати шлюб. Сторони у судове засідання не з`явилися. Натомість подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Крім цього, [PERSON] зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, а [PERSON] - позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явилися, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 29 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського міського управління юстиції у Київській областіміж [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №46 (а.с.3). Від подружнього життя сторони дітей не мають. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч.3 та ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до припинення шлюбних відносин або примушення до їх збереження не може мати місце. У відповідності до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не можуть жити однією сім`єю, відновлювати відносини не бажають. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Згідно з ч.1 ст.141 та ч.1 ст.142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений. Таким чином, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved